text:
72/2016. (III. 11.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés f )  pontja, továbbá a  Magyarország címerének és zászlajának használatáról,
valamint állami kitüntetéseiről szóló 2011. évi CCII. törvény 18.  § (1)  bekezdése alapján – a  miniszterelnök
előterjesztésére –
bátorságának és emberi méltóságának – ami a  személyes példa erejével a  kommunista diktatúrát megdöntő
temesvári forradalom kirobbanásához vezetett, s ezáltal megnyitotta a  szabadság útját Románia és az  erdélyi
magyarság előtt – kivételes elismeréseként
dr. Tőkés László európai parlamenti képviselő, a Királyhágómelléki Református Egyházkerület volt püspöke, az Erdélyi
Magyar Nemzeti Tanács, a Kárpát-medencei Magyar Autonómia Tanács, a Partiumi Keresztény Egyetem és a Partiumi
Keresztény Egyetem Alapító Tanácsa elnöke részére a
MAGYAR BECSÜLET REND kitüntetést adományozom. Budapest, 2016. március 11.
Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
72/2011. (III. 16.) KE határozata dandártábornoki kinevezésről.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdés i) pontjában biztosított jogkörömben, a honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 49. § (2) bekezdésének a) pontja alapján, a honvédelmi miniszter előterjesztésére Sándor Zsolt ezredest
2011. március 15-ei hatállyal dandártábornokká kinevezem. Budapest, 2011. február 18.
Schmitt Pál s. k.,
köztársasági elnök


text:
1479/2013. (VII. 24.) Korm. határozata a TIOP-2.2.7/07/2F Infrastruktúra-fejlesztés támogatása az egészségpólusokban, illetve a TIOP-2.2.4/09/1 Struktúraváltoztatást támogató infrastruktúrafejlesztés a fekvőbeteg-szakellátásban konstrukciók keretében megvalósuló projektek támogatásának növeléséről.
A Kormány
 1. jóváhagyja a  Társadalmi Infrastruktúra Operatív Program 2011–2013. évekre szóló akciótervében megjelölt
„Költségnövekmények fedezete” című konstrukció 13 Mrd Ft összegű forrásának az 1. mellékletben meghatározott
projektek költségnövekményére történő felhasználását,
2. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy járjon el a  TIOP-2.2.7/07/2F („Infrastruktúra-fejlesztés támogatása
az  egészségpólusokban”), és a  TIOP-2.2.4/09/1 („Struktúraváltoztatást támogató infrastruktúrafejlesztés
a  fekvőbeteg-szakellátásban”) kódszámú konstrukciók keretében megvalósuló, 1.  melléklet szerinti projektek
támogatási szerződéseinek módosítása érdekében, figyelemmel a  kedvezményezettnek az  illetékes közreműködő
szervezethez – a  közbeszerzési eljárások tervezett lezáró döntését megelőző 15 napon belül, támogatás növelése
tárgyában – megküldött támogatási szerződés módosítási kérelmére.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
2018. LVIII. törvény a Közép- és Kelet-európai Halászati Fejlesztési Nemzetközi Szervezet (EUROFISH) létrehozásáról szóló Megállapodás kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e  törvénnyel felhatalmazást ad a  Közép- és Kelet-európai Halászati Fejlesztési Nemzetközi
Szervezet (EUROFISH) létrehozásáról szóló Megállapodás (a  továbbiakban: Megállapodás) kötelező hatályának
elismerésére.
2. § Az Országgyűlés a Megállapodást e törvénnyel kihirdeti.
3. § A Megállapodás hiteles angol nyelvű szövege és hivatalos magyar nyelvű fordítása a következő:
A törvényt az Országgyűlés a 2018. október 2-i ülésnapján fogadta el.
„A KÖZÉP- ÉS KELET-EURÓPAI HALÁSZATI FEJLESZTÉSI NEMZETKÖZI SZERVEZET (EUROFISH)
LÉTREHOZÁSÁRÓL SZÓLÓ MEGÁLLAPODÁS
A szerződő felek,
Annak tudatában, hogy mennyire fontos a  halgazdálkodás, mint nemzeti fejlődésük alapvető ágazata, valamint
annak az élelmiszerbiztonsághoz való hozzájárulása;
Nagy jelentőséget tulajdonítva a halgazdálkodás és az akvakultúra fenntartható fejlődésének;
Felismerve, hogy Kelet- és Közép-Európa legtöbb országának nagy hasznára szolgálna a  halgazdálkodásuk
fejlesztése, amely részben a halászati termékekkel kapcsolatos nemzetközi piaci információs és szakmai tanácsadási
szolgáltatások létrehozásától függ, minthogy azok kiegyensúlyozottabb piaci ellátáshoz vezetnének, elősegítenék
egy szabályszerűbb árszerkezet kialakítását és ösztönöznék a halászati erőforrások lehető legjobb felhasználását;
Felismerve, hogy a kelet- és közép-európai országoknak segítségre van szükségük a halászati iparuk fejlesztésében
és a beruházási kapacitások megerősítésében, különösen a magánszektorban;
Felismerve, hogy e szolgáltatások előmozdítása és sikere regionális együttműködés útján elősegíthető;
Figyelembe véve, hogy a  fenti együttműködés elérhető egy olyan nemzetközi szervezet létrehozásával, amely
átalakuló országokat és fejlett országokat tömörít és az  országai, szervezetei és intézményei segítségével végzi
tevékenységeit;
Figyelembe véve továbbá, hogy egy ilyen szervezet az  érintett országok számára fórumot biztosít a  lehalászást
követő halászati és akvakultúra tevékenységek, valamint a  beruházás és fejlesztés, a  kereskedelem és a  piaci
promóció területén közös intézkedések kezdeményezésére.
Megállapodtak az alábbiakban: 1. cikk
LÉTREHOZÁS
A szerződő felek létrehozzák a  Közép- és Kelet-európai Halászati Fejlesztési Nemzetközi Szervezet elnevezésű
szervezetet (a továbbiakban: „EUROFISH”) az alábbiakban meghatározott célokra és feladatok ellátására.
2. cikk
FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
A Megállapodás alkalmazásában:
A „Tagok” az EUROFISH tagállamait és tagszervezeteit jelenti.
A „Halgazdálkodás” az összes, hallal – ideértve az akvakultúrát is – kapcsolatos tevékenységet jelenti.
A „Halászati termékek” kifejezés az  összes víziállatot, vízi növényt és az  azokból készült termékeket jelenti.
Az  1973-ban Washingtonban elfogadott, a  veszélyeztetett vadon élő állat- és növényfajok nemzetközi
kereskedelméről szóló módosított Egyezményt tiszteletben kell tartani. A  fenti Egyezmény hatálya alá nem eső
cetfajok nem vehetők fel az EUROFISH által nyújtott szolgáltatások körébe.
A „Fogadó állam” az EUROFISH székhelye szerinti államot jelenti.
Az „Értékesítési információk” a  helyi és nemzetközi piacokon történő forgalmazásra, szállításra és értékesítésre,
az  étékesítési lehetőségekre, valamint a  termékfejlesztés és népszerűsítés – ideértve a  reklámozást,
közönségkapcsolatokat és egyéb szolgáltatásokat is – teljes folyamatára vonatkozó adatokat és egyéb
információkat jelenti.
A „Régió” (vagy „regionális”) Kelet- és Közép-Európát jelenti.
Az „Európa” (vagy „európai”) kifejezés az európai kontinens egészére utal.
3. cikk
CÉLOK
Az EUROFISH céljai:
(a) halforgalmazással kapcsolatos információk biztosítása és hozzájárulás a kereskedelem ösztönzéséhez;
(b) a  Régió halgazdálkodásának fejlesztéséhez történő hozzájárulás a  jelenlegi és jövőbeli piaci igényeknek
megfelelően, valamint a halászati erőforrásokban rejlő lehetőségek maximális kihasználása;
(c) a  magánszektor beruházásainak és a  partnerségi megállapodások megkötésének előmozdítása
a halgazdálkodás és az akvakultúra területén;
(d) szakmai segítségnyújtás az infrastruktúra- és a humánerőforrás kapacitásfejlesztési projektekben;
(e) segítségnyújtás és útmutatás projektek, megvalósíthatósági tanulmányok és üzleti tervek kidolgozásában;
(f ) szerepvállalás a Régión belüli segélynyújtási kezdeményezések koordinációjában;
(g) hozzájárulás a Régió halgazdaságainak fejlesztéséhez és modernizációjához;
(h) hozzájárulás a Régión belüli kiegyensúlyozottabb halászatitermék-ellátás kialakításához;
(i) a Régión belüli és kívüli exportlehetőségek maximális kihasználása;
(j) a Tagjai közötti szakmai és gazdasági együttműködés elősegítése a halászati ágazaton belül.
4. cikk
FELADATOK
Céljai elérése érdekében az EUROFISH:
(a) ellátja Tagjait a  halászati termékekkel kapcsolatos értékesítési adatokkal, ideértve a  Régión belüli és kívüli
értékesítési és ellátási lehetőségeket is;
(b) a  Tagjai számára a  piaci követelményeknek megfelelő technológiai fejlesztésekkel, termékleírásokkal,
feldolgozási módszerekkel és minőségi szabványokkal kapcsolatos tanácsadást nyújt;
(c) támogatja Tagjait új termékek fejlesztésében és értékesítési lehetőségek kidolgozásában az  emberi
fogyasztásra nem teljes mértékben hasznosított halászati erőforrások esetében;
(d) támogatja Tagjait a  nemzeti halpiaci információs és kutatási tevékenységek tervezésében és
megvalósításában a Régión belül;
(e) a  tagállamok kormányaiban és intézményeiben dolgozók számára értékesítésfejlesztési képzést tart és
megerősíti a területen működő nemzeti intézményeket;
(f ) szakmai segítséget nyújt a beruházási lehetőségek feltárásához.
5. cikk
SZÉKHELY 1. Az  EUROFISH székhelye Dániában, Koppenhágában található. A  Kormányzótanács bármikor dönthet úgy,
hogy a  Szervezet székhelyét áthelyezi a  Régió egy másik városába vagy országába. Az  EUROFISH székhelyének
áthelyezéséről szóló határozatok elfogadásához a Szervezet Tagjainak kétharmados többsége szükséges.
2. A Kormányzótanács jogosult – szükség szerint – szubregionális irodákat nyitni.
6. cikk
TAGSÁG 1. Az  EUROFISH Tagjai azok az  európai államok, amelyek miniszteri szinten aláírták a  Megállapodást, ratifikálták azt
vagy ahhoz csatlakoztak, valamint azok az Európán kívüli államok, amelyek Megállapodáshoz történő csatlakozását
a Kormányzótanács a jelen cikk 2. bekezdése szerint engedélyezte.
2. Az  EUROFISH Kormányzótanácsa, a  Tagok kétharmados többségével bármely, tagság iránti kérelmet benyújtott
Európán kívüli állam részére engedélyezheti a  Megállapodás csatlakozás időpontjában hatályos változatához
történő csatlakozást a 14. cikk 5. bekezdésében foglaltaknak megfelelően.
3. Olyan európai államokból álló regionális gazdasági integrációs szervezetek, amelyek bármelyike a  Megállapodás
alkalmazási körébe tartozó ügyekben hatáskörét a szervezetre átruházta, a Megállapodáshoz történő csatlakozással
az EUROFISH tagjává válhatnak.
4. Csatlakozási okirata letétbe helyezésével bármely, a  fenti 3. bekezdésben hivatkozott szervezet a  Megállapodás
szerződő felévé válik és a  Megállapodás rendelkezései tekintetében ugyanazok a  jogok és kötelezettségek illetik
meg, mint a többi szerződő felet.
7. cikk
A KORMÁNYZÓTANÁCS 1. Az EUROFISH a Tagjaiból álló Kormányzótanáccsal rendelkezik. Minden Tagot egy delegált képvisel, akit szakértők és
tanácsadók segíthetnek.
2. Figyelemmel a  lenti 3. bekezdésre is, minden tag egy szavazattal rendelkezik. A  Kormányzótanács
a  határozatait a  leadott szavazatok többsége alapján hozza. A  Megállapodás eltérő rendelkezése hiányában,
a  határozatképességhez a  Kormányzótanács teljes tagságának többsége szükséges. Ugyanakkor,
a Kormányzótanács lehetőség szerint konszenzus alapján fogja meghozni határozatait.
3. A  Szervezet Kormányzótanácsa vagy bármely alárendelt testülete ülésein a  regionális gazdasági integrációs
szervezetek – az  EUROFISH tagjaként – a  hasonló üléseken szavazati joggal rendelkező tagállamaik számának
megfelelő mennyiségű szavazatra jogosultak.
4. Azok a regionális gazdasági integrációs szervezetek, amelyek a Szervezet Tagjai, saját illetékességi körükben tagsági
jogaikat felváltva gyakorolják a  Szervezetben is Tag tagállamaikkal. Ha tehát a  regionális gazdasági integrációs
szervezet, amely Tagja a Szervezetnek, gyakorolja a szavazati jogát, a tagállamai nem gyakorolhatják azt és fordítva.
5. Az  EUROFISH bármely Tagja fordulhat olyan regionális gazdasági integrációs szervezethez, amely Tagja
a  Szervezetnek, vagy annak azon tagállamaihoz, amelyek az  EUROFISH Tagjai, olyan információkért, amelyek
tekintetében bármely konkrét kérdéskörben a  tagszervezet vagy a  tagállamai hatáskörrel bírnak. A  regionális
gazdasági integrációs szervezet vagy az érintett tagállamok ilyen megkeresés alapján információt nyújtanak.
6. A  Kormányzótanács vagy a  Kormányzótanács bármely alárendelt testülete ülését megelőzően az  a  regionális
gazdasági integrációs szervezet, amely az EUROFISH Tagja, vagy tagállamai, amelyek a Szervezet Tagjai, jelzik, hogy
a  regionális gazdasági integrációs szervezet és tagállamai közül melyik bír hatáskörrel az  ülésen megvitatandó
konkrét kérdés tekintetében, és hogy az  egyes napirendi pontok tekintetében a  regionális gazdasági integrációs
szervezet és tagállamai közül melyik gyakorolja szavazati jogát. E bekezdés egyik rendelkezése sem akadályozhatja
meg a regionális gazdasági integrációs szervezetet, amely az EUROFISH Tagja, vagy tagállamait, amelyek a Szervezet
Tagjai, hogy e  bekezdés értelmében egy olyan egyszeri nyilatkozatot tegyenek, amely az  összes további ülésen
megvitatandó kérdések és napirendi pontok tekintetében hatályban marad, és amelyre vonatkozóan bármely ülés
előtt kivételeket és módosításokat lehet jelezni.
7. Azokban az  esetekben, amikor egy napirendi pont olyan ügyeket takar, amelyekre vonatkozóan a  regionális
gazdasági integrációs szervezetre ruháztak át hatáskört, valamint olyanokat is, amelyek a  tagállamai
hatáskörébe tartoznak, mind a  regionális gazdasági integrációs szervezet, mind pedig tagállamai részt vehetnek
a megbeszélésen. Az ilyen esetekben az ülésen a határozat meghozatalakor csak annak a Tagnak az intervencióját
kell számításba venni, amelynek szavazati joga van.
8. A  Szervezet bármely ülése határozatképességének megállapítása céljából az  EUROFISH tagságát képező
regionális gazdasági integrációs szervezet küldöttségét olyan mértékben kell beszámítani, ahány szavazati joggal
rendelkeznek azon az ülésen, amelynek határozatképességét vizsgálják.
9. A  Kormányzótanács évente rendes ülést tart az  általa meghatározott helyen és időben. A  Kormányzótanács saját
döntése alapján vagy tagjai egyharmada kezdeményezésére rendkívüli üléseket tarthat.
10. A Kormányzótanács megválasztja saját elnökét és egyéb tisztségviselőit.
 11. A Kormányzótanács elfogadja saját eljárási szabályzatát.
8. cikk
A KORMÁNYZÓTANÁCS FELADATAI
A Kormányzótanács feladatai:
(a) az  EUROFISH munkaprogramjának és költségvetésének megvitatása és elfogadása a  fenti 3. és 4.  cikkben
foglaltak szerint;
(b) a Tagok által fizetendő éves hozzájárulások meghatározása a 11. cikkben foglaltak szerint;
(c) a Tagok felvételével kapcsolatos döntéshozatal a 6. cikk 2. bekezdése és a 14. cikk 3. bekezdése szerint;
(d) az EUROFISH céljai elérése érdekében szükség szerint bizottságok vagy munkacsoportok alapítása;
(e) a  leadott szavazatok háromnegyedes többségével a  saját, valamint adott esetben a  bizottságok vagy
munkacsoportok eljárási szabályzatának elfogadása és módosítása;
(f ) szükség szerint külön alapok létrehozása új programok és projektek kidolgozásához;
(g) az  EUROFISH vezetésével kapcsolatos általános normák és iránymutatások kidolgozása, ideértve a  szakmai
segítség- és információnyújtás érdekében magánszektorbeli szervezetekkel köthető, valamint az  EUROFISH
szolgáltatásokért fizetendő díjakról szóló szerződéseket is;
(h) az  EUROFISH munkájának és tevékenységének, valamint az  auditált beszámolók ellenőrzése, az  EUROFISH
tevékenységei hatékonyságának értékelése, valamint határozatainak végrehajtásával kapcsolatos
iránymutatás az EUROFISH igazgatója számára;
(i) a  leadott szavazatok háromnegyedes többségével a  Szervezet pénzügyi szabályzatának elfogadása és
módosítása, valamint a külső könyvvizsgáló kijelölése;
(j) az EUROFISH igazgatójának és – szükség esetén – igazgató-helyettesének kinevezése;
(k) a  leadott szavazatok háromnegyedes többségével az  EUROFISH igazgatójának és igazgató-helyettesének
kinevezésére vonatkozó szabályok elfogadása;
(l) a 17. cikkben hivatkozott viták rendezésére irányadó szabályok elfogadása;
(m) más szervezetekkel vagy intézményekkel és kormányokkal megkötendő formális megállapodások
jóváhagyása, ideértve az EUROFISH és a Fogadó állam közötti székhely-megállapodást is;
(n) a  leadott szavazatok háromnegyedes többségével a  munkavállalók foglalkoztatásának általános szabályait
rögzítő személyzeti szabályzat elfogadása; és
(o) minden egyéb, a  jelen Megállapodás által rábízott vagy az  EUROFISH jóváhagyott tevékenységeinek
végrehajtását segítő feladat ellátása. 9. cikk
MEGFIGYELŐK
Azokat a  Szervezetben tagsággal nem rendelkezőket, szervezeteket és intézményeket, amelyek jelentősen
hozzájárulhatnak az  EUROFISH tevékenységeihez, a  7.  cikk 12. bekezdése és a  8.  cikk (e)  pontja szerint
elfogadott eljárási szabályzatnak megfelelően fel lehet kérni arra, hogy megfigyelőként képviseltessék magukat
a Kormányzótanács ülésein, valamint a bizottságok és munkacsoportok értekezletein.
10. cikk
AZ IGAZGATÓ ÉS A SZEMÉLYZET 1. Az  EUROFISH a  Kormányzótanács által kijelölt és az  általa meghatározott feltételek szerint kinevezett igazgatóval
rendelkezik.
2. Az  EUROFISH jogi képviselője az  igazgató. A  hivatalban lévő igazgató a  Kormányzótanács iránymutatásai szerint,
annak szabályzataival és határozataival összhangban irányítja az EUROFISH munkáját.
3. Minden rendes ülésen az igazgató benyújtja a Kormányzótanács felé:
(a) az EUROFISH munkájáról szóló jelentést, valamint az auditált beszámolót;
(b) az EUROFISH munkaprogramjának és költségvetésének tervezetét.
4. A  Kormányzótanács, valamint a  bizottságok és munkacsoportok üléseit, továbbá az  EUROFISH által összehívott
egyéb értekezleteket az  igazgató készíti elő és szervezi meg. Gondoskodik valamennyi értekezlet titkárságáról és
azokon részt vesz.
5. Ha indokoltnak tartja, az  igazgató javaslatot tehet a  Kormányzótanács felé igazgató-helyettes kinevezésére, aki
a  jelen Megállapodás által az  igazgatóra bízott hatásköröket és feladatokat látná el, ha és ameddig az  igazgató
a feladatait nem képes ellátni.
6. A  személyzet tagjait az  igazgató nevezi ki a  Kormányzótanács által meghatározott szabályzatnak, általános
normáknak és útmutatóknak, valamint a személyzeti szabályzatban foglaltaknak megfelelően.
11. cikk
FINANSZÍROZÁS 1. Az EUROFISH pénzügyi forrásai:
(a) a Tagok éves hozzájárulásai;
(b) a fizetés ellenében nyújtott szolgáltatásokból származó bevétel, ideértve a szakmai szolgáltatások tanácsadói
díját, az  EUROFISH kiadványaira történő előfizetéseket, az  információértékesítést, valamint az  EUROFISH
kiadványaiban megjelenő fizetett hirdetéseket is;
(c) adományok, amennyiben az adott adományok elfogadása összeegyeztethető az EUROFISH céljaival; és
(d) a Kormányzótanács által jóváhagyott és az EUROFISH céljaival összeegyeztethető egyéb források.
2. A  Tagok vállalják, hogy az  EUROFISH rendes költségvetéséhez szabadon átváltható pénznemben éves
hozzájárulást fizetnek. A  Kormányzótanács minden Tag számára meghatározza a  minimális hozzájárulás összegét.
A  Kormányzótanács a  hozzájárulások mértékét, egyhangú szavazat alapján, az  egy főre eső GDP, a  népesség,
a  haltermékek exportjának és importjának értéke, valamint a  haltermelés figyelembe vételével határozza meg.
A Kormányzótanács minden rendes ülésén az összes Tag háromnegyedes többségével határozza meg a következő
év költségvetését.
3. Az  EUROFISH szervezetet az  általánosan elfogadott kereskedelmi alapelvek figyelembe vételével kell működtetni.
Ebből a  célból az  EUROFISH az  általa nyújtott szolgáltatásokért a  Kormányzótanács által meghatározott mértékű
díjat számít fel az EUROFISH szolgáltatásnyújtás során felmerülő működési és adminisztratív kiadásainak, valamint
működési eszközei pótlásának fedezése érdekében.
4. Az a Tag, aki hozzájárulása befizetésével tartozik az EUROFISH szervezetnek, nem szavazhat a Kormányzótanácsban,
amennyiben a  tartozás összege eléri a  megelőző két naptári évben esedékessé vált hozzájárulás összegét.
A  Kormányzótanács mindazonáltal engedélyezheti az  ilyen Tagnak a  szavazást, ha a  fizetés bizonyítottan a  Tag
ellenőrzésén kívül eső körülmények következtében maradt el.
12. cikk
JOGÁLLÁS, KIVÁLTSÁGOK ÉS MENTESSÉGEK 1. Az EUROFISH jogi személyiséggel, valamint a Szervezet céljainak végrehajtásához és feladatai ellátásához szükséges
jogképességgel rendelkezik.
2. A  Tagok képviselőit, valamint az  EUROFISH igazgatóját és személyzetét megilletik a  Szervezetben ellátandó
feladataik független ellátásához szükséges kiváltságok és mentességek.
3. Minden Tag az alábbi módon biztosítja a fentiekben hivatkozott jogállást, kiváltságokat és mentességeket:
(a) A  FAO tekintetében a  szakosított intézmények kiváltságairól és mentességeiről szóló egyezményhez
csatlakozott Tagok területén az egyezményben meghatározottak értelemszerű alkalmazásával;
(b) A  FAO tekintetében a  fenti egyezményhez nem, de az  Egyesült Nemzetek Szervezete kiváltságairól és
mentességeiről szóló egyezményhez csatlakozott Tagok területén az  egyezményben meghatározottak
értelemszerű alkalmazásával, amennyiben a Megállapodás aláírásakor, illetve a ratifikációs vagy csatlakozási
okirat letétbehelyezésekor a  Tag nem értesítette a  FAO főigazgatóját, hogy az  említett egyezményt nem
kívánja alkalmazni. Ellenkező esetben a Tag az értesítést követő hat hónapon belül az említett egyezményben
meghatározottakhoz hasonló jogállást, kiváltságokat és mentességeket biztosító megállapodást köt
az EUROFISH szervezettel;
(c) Ha a  Tag a  fenti egyezmények egyikéhez sem csatlakozott, a  Megállapodás aláírását, illetve a  ratifikációs
vagy csatlakozási okirat letétbe helyezését követő hat hónapon belül az  említett egyezményekben
meghatározottakhoz hasonló jogállást, kiváltságokat és mentességeket biztosító megállapodást köt
az EUROFISH szervezettel.
4. A Tagok képviselői, valamint az EUROFISH igazgatója és személyzete számára biztosított kiváltságok és mentességek
nem az  adott személyek személyes javát, hanem a  Szervezettel kapcsolatos feladataik független ellátásának
biztosítását szolgálják. Következésképpen, a  Tag vagy – az  esettől függően – az  igazgató nem csak jogosult, de
köteles képviselői vagy személyzetének tagjai mentességét felfüggeszteni minden olyan esetben, amikor a  Tag
vagy az  igazgató véleménye szerint a  mentesség akadályozná az  igazságszolgáltatás menetét és a  mentesség
annak a  célnak a  sérelme nélkül felfüggeszthető, amelyre azt biztosították. Ha a  képviselőt küldő Tag vagy
– az esettől függően – az igazgató nem függeszti fel a képviselő vagy a személyzet tagjának mentességét, a Tagnak
és az igazgatónak minden erőfeszítést meg kell tennie az ügy igazságos megoldása érdekében.
5. Az  EUROFISH a  Fogadó állammal székhely-megállapodást köt és megállapodást köthet más olyan államokkal
is, amelyek helyet adnak a  Szervezet irodáinak. A  megállapodás rögzíti a  Szervezet céljainak megvalósítása és
feladatainak ellátása érdekében a Szervezet számára biztosított kiváltságokat, mentességeket és létesítményeket.
13. cikk
EGYÜTTMŰKÖDÉS MÁS SZERVEZETEKKEL ÉS INTÉZMÉNYEKKEL 1. A  szerződő felek megállapodnak, hogy az  EUROFISH és az  Egyesült Nemzetek Szervezete Élelmezési és
Mezőgazdasági Szervezete (FAO) között munkakapcsolatot kell kialakítani. E célból, az EUROFISH tárgyalásokat kezd
az  Egyesült Nemzetek Szervezete Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezetével a  Szervezet alapokmánya XIII.  cikke
szerinti megállapodás megkötése érdekében. A  megállapodásnak rendelkeznie kell – többek között – arról, hogy
a  FAO főigazgatója jelöljön ki egy képviselőt, aki az  EUROFISH valamennyi értekezletén szavazati jog nélkül részt
vesz.
2. A  szerződő felek rögzítik, hogy együttműködést kell kialakítani az  EUROFISH és más nemzetközi vagy regionális
halgazdálkodási szervezetek és egyéb olyan intézmények között, amelyek hozzájárulhatnak az  EUROFISH
munkájához és előmozdíthatják céljai elérését. Az EUROFISH jogosult megállapodást kötni ilyen szervezetekkel és
intézményekkel. E  megállapodások szükség esetén rendelkezhetnek ezen szervezeteknek vagy intézményeknek
az EUROFISH tevékenységeiben való részvételéről.
14. cikk
ALÁÍRÁS, RATIFIKÁLÁS, CSATLAKOZÁS, HATÁLYBALÉPÉS ÉS FELVÉTEL
1. Az európai államok a jelen Megállapodás feleivé válhatnak:
(a) a Megállapodás miniszteri szintű aláírásával;
(b) a Megállapodás aláírását követően a ratifikációs okirat letétbe helyezésével; vagy
(c) a csatlakozási okirat letétbe helyezésével.
2. A  6.  cikk 3. bekezdésében hivatkozott regionális gazdasági integrációs szervezetek a  csatlakozási okirat letétbe
helyezésével válhatnak a Megállapodás feleivé.
3. E  Megállapodás Koppenhágában 2000. május 23-án, valamint ezt követően az  Egyesült Nemzetek Szervezete
Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezetének (FAO) római székhelyén áll nyitva aláírásra.
4. A  ratifikációs és a  csatlakozási okiratokat a  FAO főigazgatójánál kell letétbe helyezni, aki egyben e  Megállapodás
letéteményese is.
5. A  Megállapodás 6.  cikke 2. bekezdésére is figyelemmel és a  Megállapodás hatálybalépését követően, a  fenti
1. bekezdésben nem hivatkozott bármely állam kérelmezheti a  FAO főigazgatójától az  EUROFISH Tagjai közé
történő felvételét. A  FAO főigazgatója az  ilyen kérelmekről tájékoztatja az  EUROFISH Tagjait. Ezt követően
a Kormányzótanács a 6. cikk 2. bekezdésében foglaltaknak megfelelően elbírálja a kérelmet, és ha kedvező határozat
születik, felkéri az  érintett államot, hogy csatlakozzon az  EUROFISH szervezetet létrehozó Megállapodáshoz.
Az  állam a  Kormányzótanács általi felkérés napjától számított kilencven napon belül benyújtja a  főigazgatónak
a  csatlakozási okiratát, amellyel felvételének napjától fogva magára nézve kötelező erejűnek ismeri el
a Megállapodást.
6. Valamennyi olyan állam vagy regionális gazdasági integrációs szervezet tekintetében, amely a  Megállapodást
miniszteri szinten aláírta, ratifikálta vagy ahhoz csatlakozott, a Megállapodás azon a napon lép hatályba, amikor azt
legalább öt európai állam vagy regionális gazdasági integrációs szervezet aláírta, illetve ratifikációs vagy csatlakozási
okiratát letétbe helyezte.
15. cikk
MÓDOSÍTÁS 1. A  Kormányzótanács ezt a  Megállapodást összes Tagja háromnegyedes többségével módosíthatja. A  módosítások
a Kormányzótanács általi elfogadást követő harmincadik napon lépnek hatályba a szerződő felek vonatkozásában,
kivéve azokat a  szerződő feleket, amelyek a  módosítás elfogadását követő harminc napon belül a  16.  cikk
1. bekezdése szerinti kilépési értesítőt küldenek.
2. Bármely Tag javaslatot tehet a  Megállapodás módosítására a  letéteményesnek küldött közlemény útján.
A letéteményes a javaslatról haladéktalanul értesíti az EUROFISH Tagjait és igazgatóját.
3. A  módosítási javaslatokat a  Kormányzótanács kizárólag akkor vitatja meg, ha azokat a  javaslatok megvitatásáról
szóló ülés nyitó napját megelőző legalább százhúsz nappal a letéteményeshez eljuttatták.
16. cikk
KILÉPÉS ÉS MEGSZŰNÉS 1. Bármely Tag a  Megállapodás részesévé válását követő három év elteltével, bármikor értesítheti a  letéteményest
az  EUROFISH szervezetből történő kilépési szándékáról. A  kilépés tizenkét hónappal az  arról szóló értesítés
letéteményes általi kézhezvételét követően vagy az  értesítésben meghatározott egyéb későbbi időpontban lép
hatályba azzal, hogy a  Tagnak az  EUROFISH szervezettel szemben fennálló bármely kötelezettsége érvényes és
végrehajtható marad.
2. Az EUROFISH megszűnéséről a Kormányzótanács az összes Tag háromnegyedes többségével bármikor határozhat.
A telek, az épületek és berendezések értékesítését, az adományozott összegek fel nem használt részének az érintett
adományozók részére történő visszafizetését és valamennyi kötelezettség teljesítését követően fennmaradó
eszközöket azon Tagok között kell a  megszűnés évét megelőző évben, a  11.  cikk 1(a) és 2. bekezdése szerint
befizetett hozzájárulásaik arányában felosztani, amelyek a megszűnés időpontjában az EUROFISH tagjai voltak.
17. cikk
ÉRTELMEZÉS ÉS A VITÁK RENDEZÉSE 1. A  Megállapodás értelmezését vagy végrehajtását érintő bármely olyan vitában, amelyet nem lehet tárgyalással,
egyeztetéssel vagy hasonló módon rendezni, a  vitában érintett bármely fél a  Kormányzótanács ajánlását
kérheti. Amennyiben a  vitát nem sikerül rendezni, az  ügyet három választott bíróból álló választott bírósághoz
kell benyújtani. A  vitában érintett felek mindegyike egy-egy választott bírót jelöl, és az  így kijelölt választott
bírók kölcsönös megegyezéssel kijelölik a  harmadik választott bírót, aki a  választott bíróság elnökeként jár el. Ha
a  felek egyike nem jelöl ki választott bírót az  első választott bíró kijelölését követő két hónapon belül, vagy ha
a választott bíróság elnökét nem jelölik ki a második választott bíró kijelölését követő két hónapon belül, akkor őt
a Kormányzótanács elnöke jelöli ki egy újabb két hónapos időszakon belül.
2. Annak a Tagnak, amely az  e  cikk 1. bekezdése szerint meghozott választott bírósági döntésnek nem tesz eleget,
a Kormányzótanács háromnegyedes többséggel felfüggesztheti tagsági jogai és kiváltságai gyakorlását.
18. cikk
LETÉTEMÉNYES
E Megállapodás letéteményese a FAO főigazgatója. A letéteményes:
(a) a  megállapodás hiteles példányait megküldi azon európai államoknak és regionális gazdasági integrációs
szervezeteknek, amelyek részt vettek az azt elfogadó meghatalmazotti konferencián;
(b) a  Megállapodás hatálybalépésekor gondoskodik annak az  Egyesült Nemzetek Szervezetének Titkárságánál
történő bejegyzéséről az Egyesült Nemzetek Alapokmánya 102. cikkének megfelelően;
(c) az  alábbiakról tájékoztatja azokat az  államokat és regionális gazdasági integrációs szervezeteket, amelyek
részt vettek a  meghatalmazotti konferencián, valamint minden olyan államot, amely felvételt nyert
az EUROFISH Tagjai közé:
(i) a  Megállapodás aláírásáról, illetve a  ratifikációs és a  csatlakozási okiratok letétbe helyezéséről
a 14. cikk 1. és 4. bekezdésben foglaltak szerint;
(ii) a Megállapodás hatálybalépésének napjáról a 14. cikk 5. bekezdésében foglaltak szerint;
(iii) egy államnak az EUROFISH szervezethez történő csatlakozási szándékáról szóló értesítéséről a 6. cikk
2. bekezdésében foglaltak szerint; (iv) a  Megállapodás módosításáról szóló javaslatokról és a  módosítások elfogadásáról a  15.  cikkben
foglaltak szerint;
(v) az  EUROFISH szervezetből történő kilépésről szóló értesítésekről a  16.  cikk 1. bekezdésében
foglaltak szerint;
(d) a  Megállapodás hatálybalépését követő hat hónapon belül összehívja az  EUROFISH Kormányzótanácsának
első ülését a 14. cikk 6. bekezdésében foglaltak szerint.
19. cikk
A MEGÁLLAPODÁS HITELES SZÖVEGEI
A Megállapodás angol, francia és spanyol nyelvű szövege egyaránt hiteles.
Készült Dániában, Koppenhágában, kétezer május huszonharmadikán egyetlen példányban angol, francia és
spanyol nyelven.
A FENTIEK HITELÉÜL a  szerződő felek alábbiakban megnevezett és szabályszerűen meghatalmazott képviselői
aláírták ezt a  Megállapodás miniszteri szinten vagy ratifikálást igénylő módon a  Megállapodás 14.  cikkének
1. bekezdése szerint.”
4. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) A 2. § és a 3. § a Megállapodás 14. cikk 1. pont b) alpontjában meghatározott időpontban lép hatályba.
 (3) A  Megállapodás, illetve a  2.  § és a  3.  § hatálybalépésének naptári napját a  külpolitikáért felelős miniszter annak
ismertté válását követően a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett közleményével állapítja meg.
5. § Az e törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről az agrárpolitikáért felelős miniszter gondoskodik.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
44/2012. (V. 2.) ME határozata a Magyarország és az Argentin Köztársaság között az adóügyekben történő információcsere tárgyú Egyezmény létrehozására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (1) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
a nemzetgazdasági miniszter és a külügyminiszter előterjesztése alapján
1. egyetértek a Magyarország és az Argentin Köztársaság között az adóügyekben történő információcsere tárgyú
Egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) létrehozásával;
2. felhatalmazom a nemzetgazdasági minisztert, hogy – az érintett miniszterekkel egyetértésben – a tárgyalásokon részt
vevő személyeket kijelölje;
3. felhatalmazom a nemzetgazdasági minisztert vagy az általa kijelölt személyt, hogy a tárgyalások eredményeként
előálló szövegtervezetet kézjegyével lássa el;
4. felhívom a külügyminisztert, hogy az Egyezmény létrehozásához szükséges meghatalmazási okiratot adja ki;
5. felhívom a nemzetgazdasági minisztert és a külügyminisztert, hogy az Egyezmény létrehozását követően az
Egyezmény szövegének végleges megállapítására való felhatalmazásról szóló határozat tervezetét haladéktalanul
terjesszék a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
766/B/2009. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítványok tárgyában meghozta a következő h a t á r o z a t o t: Az Alkotmánybíróság a harmadik országbeli állampolgárok részére kiállított, magyarországi beutazás céljából elismert okmányok meghatározásáról szóló 328/2007. (XII. 11.) Korm. rendelet 1. számú melléklete alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványokat elutasítja.
I. 1. Az Alkotmánybírósághoz négy indítvány érkezett,
amelyek a harmadik országbeli állampolgárok részére kiállított, magyarországi beutazás céljából elismert okmá
nyok meghatározásáról szóló 328/2007. (XII. 11.) Korm.
rendelet (a továbbiakban: R.) 1. számú melléklete alkotmányellenességének megállapítását és visszamenőleges
hatályú megsemmisítését kezdeményezték, továbbá kérték, hogy az Alkotmánybíróság mondja ki a támadott melléklet konkrét (családegyesítési tárgyú) ügyben való alkalmazhatóságának tilalmát.
A négy indítványozó szomáliai születésű és állampolgárságú, Magyarországon menekültként elismert férfi.
Mindegyik indítványozó felesége (és egyikük gyermekei)
családegyesítési célú tartózkodási engedély iránti kérelmet nyújtott be a Magyar Köztársaság kenyai külképviseletén. Az idegenrendészeti eljárás során a Bevándorlási és
Állampolgársági Hivatal első- és másodfokon eljárva elutasította a kérelmeket, mert az R. 1. számú melléklete
alapján a Magyar Köztársaság nem ismeri el érvényes úti
okmányként az ügyfelek által bemutatott, egyébként érvényes szomáliai magánútleveleket. Az indítványozók tájékoztatták az Alkotmánybíróságot, hogy a másodfokú közigazgatási határozatok bírósági felülvizsgálata iránt perek
vannak folyamatban a Fejér Megyei Bíróság előtt.
Az indítványozók álláspontja szerint az R. támadott
melléklete állampolgárság szerinti hátrányos megkülönböztetést okoz, ezért ellentétes az Alkotmány 70/A. §
(1) bekezdésével, valamint ellentétes a családi együttéléshez való joggal, amely az Alkotmány 15. §-ából és – azzal
összhangban – az 1993. évi XXXI. törvénnyel kihirdetett,
az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről
szóló, Rómában, 1950. november 4-én kelt Egyezmény
(a továbbiakban: Egyezmény) 8. cikkéből következik. Az
indítványozók arra hivatkoztak, hogy a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló
2007. évi II. törvény (a továbbiakban: Harmtv.) 19. §
(2) bekezdés a) pontja alapján – más államok polgáraival
ellentétben – a Magyarországon menekültként elismert
szomáliai állampolgárok családtagjai nem szerezhetnek
családi együttélési célú, három hónapot meghaladó tartózkodásra jogosító engedélyt. Ennek oka, hogy a Harmtv.
13. § (1) bekezdés a) pontja értelmében a beutazáshoz érvényes úti okmánnyal kell rendelkezni. Az indítványozók
érvelése szerint a szabályozás a családi együttéléshez való
alapjog tekintetében valósít meg diszkriminációt. A hátrányos megkülönböztetést (az érvényes szomáliai útlevél el
nem ismerését) az indítványozók szükségtelennek és
aránytalannak tartják.
Az indítványozók emellett az Alkotmány 8. § (2) bekezdése alapján formai okból is kifogásolták az R. támadott
szabályozását. Egyrészt arra hivatkoztak, hogy a családi
együttéléshez való alapjogra vonatkozó szabályokat csak
törvény állapíthatja meg, kormányrendelet viszont nem.
Másrészt kifogásolták, hogy a Harmtv. 13. § (1) bekezdés
a) pontja alapján – a kiállító államtól és útlevéltípustól
függetlenül – érvényes úti okmány szükséges a tartózkodási engedélyhez, míg az R. 1. számú melléklete kizárja
egyes kiállító államoktól származó, illetve bizonyos típusú, de egyébként érvényes úti okmányok elfogadhatóságát.
Az Alkotmánybíróság eljárása során észlelte, hogy a
harmadik országbeli állampolgárok részére kiállított, magyarországi beutazás céljából elismert okmányok meghatározásáról szóló 328/2007. (XII. 11.) Korm. rendelet módosításáról szóló 25/2010. (II. 12.) Korm. rendelet 1. §-a
– 2010. II. 15-i hatállyal – módosította az R. 1. számú mellékletét. Mivel a módosítás a szomáliai útlevelek tekintetében nem tartalmaz változást, az Alkotmánybíróság a hatályos rendelkezés utólagos alkotmányossági vizsgálatát végezte el.
2. Az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított és egységes
szerkezetbe foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (ABK
2009. január, 3.) (a továbbiakban: Ügyrend) 28. §-a alapján az Alkotmánybíróság az ismertetett indítványok nyomán indult eljárásokban – a tárgyi összefüggések miatt –
az ügyeket egyesítette, és egy eljárásban bírálta el.
Az Alkotmánybíróság az ügyben, álláspontjának megismerése céljából megkereste a külügyminisztert, továbbá a
Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal főigazgatóját.
II. Az Alkotmány indítványokban hivatkozott rendelkezései: „8. § (2) A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra
és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja
meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.”
„15. § A Magyar Köztársaság védi a házasság és a család intézményét.”
„70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén
tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.”
Az R. támadott melléklete a következő: „1. melléklet a 328/2007. (XII. 11.) Korm. rendelethez
A Magyar Köztársaság által el nem ismert magán-, szolgálati és diplomata-útlevelek listája
1. Szomália magán-, szolgálati és diplomata-útlevele
2. Irak magán-, szolgálati és diplomata-útlevele, „S”-so
rozat
3. Nigéria – laminált adatoldalt tartalmazó magánútle
vél, „A” és „AA” sorozat” III. Az Alkotmánybíróság gyakorlata, hogy formai és tartalmi kifogások esetén először a formai alkotmányossági ki
fogásról foglal állást. [Először: 64/1991. (XII. 17.) AB határozat, ABH 1991, 297, 299–300.]
1.1. Az indítványok alapján az Alkotmánybíróság elsőként azt vizsgálta meg, hogy az R. támadott melléklete – az
Alkotmány 8. § (2) bekezdésével ellentétes módon – alapjogra vonatkozó szabályokat tartalmaz-e.
Az Alkotmány 8. § (2) bekezdéséből következően az
alapvető jogokra vonatkozó szabályokat törvény állapíthatja meg. Az Alkotmánybíróság alaphatározata szerint
törvényi szintet igényel az „alapjog tartalmának meghatározása”, „lényeges garanciáinak megállapítása” és „az
alapjog közvetlen és jelentős korlátozása”, „közvetett és
távoli összefüggés esetében azonban elegendő a rendeleti
szint is”. [64/1991. (XII. 17.) AB határozat, ABH 1991,
297, 300.]
1.2. Az R. támadott melléklete a Magyar Köztársaság
által el nem ismert magán-, szolgálati és diplomata-útlevelek listáját tartalmazza. A hatályos rendelékezések szerint
Szomália magán-, szolgálati és diplomata-útlevele, valamint Irak és Nigéria meghatározott útlevéltípusai tartoznak ebbe a körbe. Mivel a Harmtv. 13. § (1) bekezdés
a) pontja és más jogszabályi rendelkezések alapján a harmadik országbeli állampolgároknak érvényes úti okmánnyal kell rendelkezniük a Magyar Köztársaság területére történő belépéshez, ezért az R. melléklete – meghatározott alanyi körben – a belépési lehetőséget korlátozó
normának minősül. A Harmtv. 1. § (3) bekezdése és 2. §
a) pontja alapján harmadik országbeli állampolgárok azok
a nem magyar állampolgárok és hontalanok, akik nem
tartoznak külön törvény alapján a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek csoportjába.
1.3. Az Alkotmány 15. §-a szerint a Magyar Köztársaság védi a házasság és a család intézményét. Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint a párválasztás szabadsága,
a házasságkötés, valamint a családalapítás joga, és a házasság mint társadalmi intézmény védelmére vonatkozó alkotmányi kötelezettség szoros összefüggésben állnak.
[Összefoglalóan: 154/2008. (XII. 17.) AB határozat, ABH
2008, 1203, 1210–1211, 1213–1215.]
Az Alkotmánybíróság a 4/1990. (III. 4.) AB határozatban kimondta, hogy az Alkotmány 15. és 67. §-a alapján a
házasságra és a család viszonyaira vonatkozó szabályok az
állampolgárok alapvető jogai és kötelességei körébe tartoznak (ABH 1990, 28, 30.). A 995/B/1990. AB határozat
ezt azzal egészítette ki, hogy „[h]a tehát az Alkotmány
15. §-ában foglalt védelem alapjogként kiterjed a házasság
és a család jogi szabályozásának legfontosabb kérdéseire,
akkor az Alkotmány 8. § (2) bekezdéséből egyértelmű,
hogy e viszonyokat csak törvénnyel lehet szabályozni, és
az is, hogy e jogok lényeges tartalmukban nem korlátozhatók.” (ABH 1993, 515, 519.)
Az állam kötelezettsége a házasságkötéshez való jog
biztosítása körében elsősorban és minimálisan arra terjed
ki, hogy a házasságkötés és családalapítás feltételeit, jogi
kereteit megteremtse. Ebből következően a jogalkotó a há
zasság intézményét nem szüntetheti meg, a házasságkötést
nem teheti lehetetlenné, és a házasság esetleges feltételeit,
akadályait is rendkívüli körültekintéssel kell meghatároznia [Vö. pl. 22/1992. (IV. 10.) AB határozat, ABH 1992,
122.]. A 154/2008. (XII. 17.) AB határozat szerint „az,
hogy a Magyar Köztársaság védi a házasság intézményét,
pozitív viszonyulást, aktivitást és támogatást is feltételez”.
(ABH 2008, 1213–1214.)
A házasságra vonatkozó állami intézményvédelmi kötelezettség mellett az Alkotmánybíróság az emberi méltósághoz való jogból [Alkotmány 54. § (1) bekezdése] a házasságkötéshez való jogot is levezette. A 22/1992.
(IV. 10.) AB határozat szerint: „A házasság intézményének alkotmányos védelme az Alkotmánybíróság álláspontja szerint azt is jelenti, hogy az Alkotmány egyben garantálja a házasságkötés szabadságát. Az Alkotmánybíróság
az emberi méltósághoz való jog alkotmányos értelmezése
során már több határozatában rámutatott arra, hogy az emberi méltósághoz való jog, mint az általános személyiségi
jog egyik megfogalmazása, magába foglalja az önrendelkezés szabadságához való jogot is [8/1990. (IV. 23.) AB
határozat és 57/1991. (XI. 8.) AB határozat]. Márpedig az
önrendelkezési jog része a házasságkötés szabadságához
való jog, így ez a jog az Alkotmány 54. § (1) bekezdése
alapján ugyancsak alkotmányos védelemben részesül.”
(ABH 1992, 122, 123.)
Jelen ügyben az Alkotmánybíróság az eddigi ítélkezési
gyakorlatát azzal egészíti ki, hogy az Alkotmány 15. §-a és
54. § (1) bekezdése alapján a házasság és a család – alanyi
jogi és intézményi – alapjogi védelme magában foglalja a
házassági és családi kapcsolatok fenntartásához és a családi együttéléshez való jogot is. Ez a jogértelmezés áll összhangban az Egyezmény 8. cikk 1. pontjával, amely a magán- és családi élet tiszteletben tartásához való jogot ismeri el.
Továbbá az Alkotmánybíróság álláspontja szerint az
Alkotmány 70/A. § (1) bekezdése alapján az Alkotmánynak a házasságra és a családra vonatkozó alanyi jogi és intézményi (objektív) védelme nemcsak a magyar állampolgárokat illeti meg, hanem – a többi alapvető joghoz hasonlóan – állampolgárságra tekintet nélkül a Magyar Köztársaság területén tartózkodó valamennyi személyt. Ez az értelmezés következik az Alkotmány 54. § (1) bekezdéséből,
amely a „Magyar Köztársaságban minden ember” emberi
méltósághoz való jogát ismeri el; a 70/A. § (1) bekezdéséből, amely szerint az „emberi, illetve az állampolgári jogok” a Magyar Köztársaság „területén tartózkodó minden
személy számára” egyenlően biztosítottak; valamint a
15. §-ból, amely alanyi korlátozások nélkül rendelkezik a
házasság és a család intézményes védelméről a Magyar
Köztársaságban. Mindezen alkotmányi rendelkezések figyelembe vételével az Alkotmánybíróság úgy ítélte meg,
hogy a házasságra és a családra vonatkozó alapjogi védelemre nem vonatkozhat olyan szűkítő értelmezés, amelynek alapján csak a Magyar Köztársaság területén élő magyar állampolgárokat illetné meg az Alkotmányból következő jogvédelem.
Ugyanakkor az R. vizsgált mellékletében lévő, az el
nem ismert útlevelek jegyzékét tartalmazó felsorolás és a
házasság, valamint a család alkotmányos védelme között
csak „közvetett és távoli összefüggés” mutatható ki.
[64/1991. (XII. 17.) AB határozat, ABH 1991, 297, 300.]
Önmagában az R. 1. számú melléklete nem tekinthető alapjog tartalmát meghatározó, lényeges garanciáit megállapító, vagy közvetlen és jelentős korlátozását megvalósító
normának.
Ezért az Alkotmánybíróság elutasította azokat az indítványokat, amelyek az Alkotmány 8. § (2) bekezdése alapján, a kormányrendeleti jogforrási szint miatt kifogásolták
az R. 1. számú mellékletét.
2. Az indítványozók a jogforrási hierarchiára hivatkozva sérelmezték, hogy az R. 1. számú melléklete kizárja
egyes kiállító államoktól származó, illetve bizonyos típusú, de egyébként érvényes úti okmányok elfogadhatóságát, miközben a Harmtv. 13. § (1) bekezdés a) pontja alapján – a kiállító államtól és típustól függetlenül – érvényes
úti okmány esetén nem tagadható meg a tartózkodási engedély megadása.
Az Alkotmány 35. § (2) bekezdése szerint a Kormány a
maga feladatkörében rendeleteket bocsát ki, és határozatokat hoz, de a Kormány rendelete és határozata nem lehet
ellentétes törvénnyel.
A Kormány a Harmtv. 111. § (1) bekezdés d) pontjában
kapott felhatalmazás alapján, az Alkotmány 35. § (1) bekezdés b) pontjában meghatározott feladatkörében eljárva
alkotta meg az R. rendelkezéseit. A Harmtv. 111. § (1) bekezdés d) pontja kimondja, hogy felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben szabályozza „az érvényes úti okmányok körét”. Következésképpen a Harmtv. 13. § (1) bekezdés a) pontjában a beutazás feltételeként megállapított
„érvényes úti okmány” fogalmát – a Harmtv. személyi és
tárgyi hatálya tekintetében – az R. rendelkezései, illetve
mellékletei határozzák meg. Az érvényes úti okmány fogalma ezért nem azonosítható az egyes államok által
érvényesnek tekintett saját úti okmányok körével.
Mindebből következik, hogy a Kormány törvényi felhatalmazás alapján, a Harmtv. 13. § (1) bekezdés a) pontjával összhangban lévő módon alkotta meg az R.-t.
Mindezek alapján az Alkotmánybíróság az R. 1. számú
melléklete elleni formai alkotmányossági kifogásokat elutasította.
IV. Az Alkotmánybíróság az indítványokban megfogalmazott tartalmi alkotmányossági kifogások alapján is megvizsgálta a támadott szabályozást.
A harmadik országbeli állampolgárok tartózkodási engedélyének kiadása tárgyában mindenekelőtt a Harmtv.
rendelkezéseit kell figyelembe venni. A Harmtv. 13. §
(1) bekezdés a) pontja szerint három hónapot meghaladó
tartózkodás céljából az a harmadik országbeli állampolgár
utazhat be, illetve három hónapot meghaladó időtartamig
az a harmadik országbeli állampolgár tartózkodhat a Magyar Köztársaság területén, aki rendelkezik érvényes úti
okmánnyal. Az úti okmány fogalmát a Harmtv. 2. §
g) pontja fogalmazza meg. E szerint úti okmány: a Magyar
Köztársaság által az államhatárának átlépésére jogosító
okmányként elismert útlevél, igazolvány vagy irat, amely
birtokosának személyazonosságát és állampolgárságát
(hontalanságát) igazolja. A Harmtv. 17. § (1) bekezdése
harmadik országbeli állampolgár részére a tartózkodási
engedély kiadásának egyik feltételeként határozza meg,
hogy rendelkezik a Harmtv. 13. § (1) bekezdés a) pontja
alapján érvényes úti okmánnyal.
A Magyarországon menekültként elismert személyek
családjának egyesítésére vonatkozóan a Harmtv. – a három hónapot meghaladó tartózkodás körében – külön szabályokat állapít meg. A Harmtv. 19. §-a szerint:
„19. § (1) Családi együttélés biztosítása céljából tartózkodási engedélyt az a harmadik országbeli állampolgár
kaphat, aki tartózkodási, bevándorlási, letelepedési, ideiglenes letelepedési, nemzeti letelepedési vagy EK letelepedési engedéllyel rendelkező harmadik országbeli állampolgár, illetve külön törvény szerinti tartózkodási kártyával vagy állandó tartózkodási kártyával rendelkező személy (a továbbiakban e § alkalmazásában: családegyesítő)
családtagja.
(2) Családi együttélés biztosítása céljából tartózkodási
engedélyt kaphat
a) a menekültként elismert személy családtagja, valamint
b) a menekültként elismert kísérő nélküli kiskorú szülő
je, ennek hiányában gyámja.
(3) A menekültként elismert személyhez történő család
egyesítés nem tagadható meg pusztán amiatt, hogy a családi kapcsolat fennállásának igazolására okirat nem áll rendelkezésre.”
A harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és
tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény végrehajtásáról
szóló 114/2007. (V. 24.) Korm. rendelet (a továbbiakban:
Vhr.) 57. §-a rendelkezik a menekültként elismert személy
családtagja tartózkodási vízum, illetve tartózkodási engedély iránti kérelméről. A (2) bekezdés értelmében a menekültként elismert személyhez történő családegyesítés során a családi kapcsolat fennállása bármilyen hitelt érdemlő
módon igazolható. A (3) bekezdés kimondja: „A menekültként elismert harmadik országbeli állampolgár családtagjának a Harmtv. 13. § (1) bekezdés e)–g) pontjaiban
foglalt feltételek fennállását akkor kell igazolnia, ha a
menekültkénti elismerés és a családegyesítés kérelmezése
között hat hónapnál hosszabb időtartam telt el.”
Látható tehát, hogy a Harmtv., illetve a Vhr. a menekült
személyek családegyesítését kifejezetten támogatja, több
vonatkozásban segíti, kivételeket állapít meg (pl. bizonyos
esetben még a lakó vagy szálláshelyet, az egészségbiztosítást sem kell igazolni). Mindez az Alkotmány családvédelemre vonatkozó – a házassági és a családi kapcsolatok
fenntartásához és a családi élethez való alapjogot magában
foglaló – rendelkezéseivel összhangban áll.
Jelen ügyben alkotmányossági kérdés, hogy az R.
1. számú melléklete – amely szerint a Magyar Köztársaság
nem ismeri el a szomáliai magán-, szolgálati és diplomata-útlevelet – az Alkotmány által tiltott megkülönböztetést
eredményez-e azzal, hogy a Magyarországon menekültként elismert szomáliai állampolgárok családtagjait gátolja a családegyesítési célú tartózkodási engedély megszerzésében. E kérdés eldöntéséhez szorosan hozzátartozik,
hogy mind a menekültként történő befogadás, mind pedig
az ezzel összefüggő családegyesítés előfeltétele, hogy a
menekült személy, illetve az, aki családegyesítés céljából
kér tartózkodási engedélyt, hitelt érdemlően tudja bizonyítani személyazonosságát. Az R. 1. számú melléklete a szomáliai állampolgárok tekintetében a személyazonosság bizonyításának egyik szeletét, az útlevéllel történő bizonyítást zárja ki (amelynek oka az a tény, hogy Szomáliában a
polgárháborús körülmények között tömegesen állítottak ki
pusztán bemondott adatok alapján, ellenőrzés nélkül, útleveleket). Minderre tekintettel az Alkotmánybíróság azt
vizsgálta meg, hogy az R. 1. számú melléklete tiltó szabályai ellenére van-e lehetőségük a szomáliai állampolgároknak magyarországi beutazásra, s ennek keretében a családegyesítésre.
1. Az Alkotmánybíróság megítélése szerint a jelen ügyben felmerült alkotmányossági probléma eldöntésekor
nem hagyható figyelmen kívül Európai Uniós tagságunk,
illetve a schengeni övezethez tartozás közösségi jogi vetülete. Abban az esetben ugyanis, ha az Európai Unió egy
tagállama nem ismeri el egy harmadik országból származó
állampolgár útiokmányát (útlevelét) – mint ahogy jelen
esetben a szomáliai útlevelet – az nem jelenti egyben a beutazás teljes ellehetetlenülését. Erre vonatkozóan – amelyet a jelen ügyben vizsgált R. alkalmazásánál is figyelembe kell venni – irányadó a Közösségi Vízumkódex létrehozásáról szóló 2009. június 13-ai 810/2009/EK parlament
és tanácsi rendelet (a továbbiakban: Vízumkódex) és az
érintett tagállam által el nem ismert útiokmányok birtokosai részére a tagállamok által kiadott vízumok beillesztésére szolgáló űrlapok egységes formátumáról szóló 2002.
február 18-ai 333/2002/EK tanácsi rendeletet (a továbbiakban: EK rendelet). Jelen ügyben a közösségi jog ezen
két jogforrása a következők miatt bír jelentőséggel:
a) A Vízumkódex 29. cikk (2) bekezdése értelmében
„amennyiben a vízumot kiadó tagállam nem ismeri el a kérelmező úti okmányát, a vízum beillesztésére szolgáló külön lapot kell használni.” A Vízumkódex és az EK rendelet
lehetővé teszik, hogy a tagállam hatóságai vízumot adjanak („vízum beillesztésére szolgáló űrlapot állítsanak ki”)
olyan esetekben, amikor – mint az R. vizsgált rendelkezésében is – az adott személy a tagállam által el nem ismer úti
okmánnyal rendelkezik (lásd még: EK rendelet 1. cikk
(1) bekezdését). Ez a vízum a Harmtv. 2. § g) pontja alapján olyan irat, ami úti okmánynak minősül, ezáltal a
Harmtv. rendelkezései – közöttük a családegyesítésre vonatkozó szabályok – alkalmazhatóvá válnak.
b) A Vízumkódex 25. cikk (3) bekezdése szerint:
„Amennyiben a kérelmezőnek olyan úti okmánya van,
amelyet egy vagy több – de nem az összes – tagállam nem
ismer el, olyan vízumot kell kiadni, amely az úti okmányt
elismerő tagállamok területére érvényes. Amennyiben a
kiadó tagállam nem ismeri el a kérelmező úti okmányát, a
kiadott vízum csak arra a tagállamra lesz érvényes.” Mivel
a szomáliai útleveleket – a magyar szabályozáshoz hasonlóan – számos tagállam (pl. Németország, Spanyolország,
Olaszország, Lengyelország stb.) nem ismeri el érvényes
útiokmányként, ezért a szomáliai állampolgároknak a fentiekben bemutatott vízum csak korlátozott érvényességgel
adható ki. Tehát ez a vízum csak Magyarországra lesz érvényes, viszont a családegyesítésnek ez nem gátja.
Megállapítható tehát, hogy az R. 1. számú mellékletében foglalt tilalom ellenére lehetősége van a szomáliai állampolgároknak a magyarországi beutazásra akkor is, ha
nem kívánnak menedékjogi kérelemmel élni. A vízummal
történő beutazást követően kivételes méltányosság alapján
– amelybe a családegyesítés is beletartozik – tartózkodási
engedély is kérelmezhető. [Lásd: Vhr. 47. § (4) bekezdés
a), illetve a (4a) bekezdés.]
2. A személyek határátlépésére irányadó szabályok közösségi kódexének (Schengeni határ-ellenőrzési kódex)
létrehozásáról szóló 2006. március 15-i 562/2006/EK parlament és tanácsi rendelet 5. cikke rendelkezik harmadik
ország állampolgárainak beutazási feltételeiről. E cikk
(4) bekezdés c) pontja lehetővé teszi az érvényes, határátlépésre vonatkozó úti okmány nélküli beutazást a tagállam
saját területére humanitárius okból, nemzeti érdekből vagy
nemzetközi kötelezettségek következtében. Hasonló szabályt tartalmaz a Harmtv. 13. § (2) bekezdése, amelynek
értelmében az általános előírások pl. érvényes úti okmány
hiányában is engedélyezhető kivételesen a beutazás és tartózkodás: nemzetközi kötelezettség teljesítése céljából,
halaszthatatlan humanitárius okból vagy nemzeti érdekből. Ezekben az esetekben ugyan kivételesen, de mégiscsak lehetőség van a beutazásra, majd pedig a tartózkodásra akkor is, ha nem minősül érvényes úti okmánynak az
adott ország útlevele és a kérelmező nem rendelkezik a
fent bemutatott ún. schengeni vízummal sem.
3. Végezetül meg kell említeni, hogy a már Magyarországon menekült státuszban lévő személy esetén a családegyesítést nemcsak a Harmtv. fentebb idézett 19. §-a segíti, hanem a menedékjogról szóló 2007. évi LXXX. törvény
is. E törvény 7. § (2) bekezdése értelmében a család egységének biztosítása céljából főszabályként menekültként
kell – a törvény erejénél fogva – elismerni a menekültként
elismert külföldi családtagját is. Tehát, ha a családtag a
személyazonosságát valamilyen módon hitelt érdemlően
igazolni tudja, s a Magyarországon lévő családtagja már
menekülti státuszban van, úgy a hozzá való csatlakozást
mind a családegyesítés, mind pedig a menekülti státusz kifejezetten segíti (pl. azzal, hogy a Harmtv. 19. § (3) bekezdése értelmében a családi kapcsolat fennállásának igazolására szolgáló okirattól is el lehet tekinteni, ha – mint ahogy
a Vhr. 57. § (2) bekezdés tartalmazza – azt valamilyen más
módon igazolni tudja). Mindezek a megállapítások érvényesek a jelen ügyre is.
4. Az Alkotmány „az emberi, illetve az állampolgári jogok” tekintetében megvalósuló hátrányos megkülönböztetést tiltja. Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint ez az
alkotmányi tilalom elsősorban az alkotmányos alapjogok
tekintetében tett megkülönböztetésekre terjed ki. Abban
az esetben, ha a megkülönböztetés nem alapvető jog tekintetében történt, az eltérő szabályozás alkotmányellenessége akkor állapítható meg, ha az az emberi méltósághoz való jogot sérti. Ebből következően az Alkotmánybíróság
más mércét alkalmaz az alkotmányos alapjogokat érintő
diszkriminációra (a szükségesség/arányosság tesztjét), s
más mércét arra az esetre, ha a 70/A. §-ban megfogalmazott diszkrimináció-tilalmat az alapjogokon kívüli egyéb
jogokra terjeszti ki. Itt akkor állapít meg az Alkotmánybíróság alkotmányellenes megkülönböztetést, ha a különbségtételnek nincs tárgyilagos mérlegelés szerint ésszerű
indoka, vagyis önkényes. [9/1990. (IV. 5.) AB határozat,
ABH 1990, 48.; 35/1994. (VI. 24.) AB határozat, ABH
1994, 197.; összefoglalóan: 30/1997. (IV. 29.) AB határozat, ABH 1997, 130, 138–140.)
Jelen esetben – mint ahogy azt az Alkotmánybíróság e
határozat indokolása III/1.3. részében kifejtette – alapjogok körében tett megkülönböztetést vizsgál, nevezetesen:
az Alkotmány 15. §-ából és az 54. § (1) bekezdéséből levezetett a házassági és a családi kapcsolatokhoz fűződő alapjogok gyakorlásban való különbségtétel a vizsgálat tárgya.
Jelen esetben az alapjog gyakorlást érintő különbségtétel
vitathatatlan, hiszen a vizsgált szabályozás – az R. 1. számú melléklete – nem ismeri el a szomáliai útlevelet érvényes úti okmányként.
4.1. Jelen ügyben az Alkotmánybíróság elfogadta az alapjog-gyakorlást érintő különbségtétel szükségességét, mert az
a közbiztonság fenntartásához fűződő közérdekű célból történik. A közbiztonság az alkotmánybírósági gyakorlat és az
Emberi Jogok Európai Egyezménye 8. cikk 2. pontja szerint
is legitim közérdekű cél alapjog korlátozásához. [Először:
20/1990. (X. 4.) AB határozat, ABH 1990, 69, 71.]
Az Alkotmánybíróság e tekintetben abból indult ki, hogy
egyes államok funkcionális zavarai, politikai konfliktusai és
egyéb belső okok miatt az ilyen államok hivatalos iratai,
köztük az úti okmányok magyarországi használatára speciális szabályok, korlátozások, tilalmak vonatkozhatnak. Az alkotmánybíráskodás, illetve az alapjogi bíráskodás jellemzően elfogadja, hogy a hatalommegosztás intézményrendszerében a végrehajtó hatalom és a törvényhozás – a bíróságokhoz képest – alkalmasabb annak eldöntésére, hogy mely államokra, milyen mértékben és milyen módon (normatív eszközökkel vagy egyedi közhatalmi döntésekkel) indokolt kiterjeszteni a speciális korlátozásokat, illetve tilalmakat.
Ezért az Alkotmánybíróság nem látott indokot és lehetőséget
arra, hogy felülbírálja a Kormánynak azt a döntését, hogy a
Magyar Köztársaság nem ismeri el Szomália magán-, szolgálati és diplomata-útleveleit, valamint Irak és Nigéria meghatározott útlevél-típusait.
Az alapjog-korlátozás szükségességének (a közérdekű
célnak) a vizsgálatakor az Alkotmánybíróság arra is figye-
lemmel volt, hogy az egyes államok úti okmányainak elismerése, a határátlépés és a migráció szabályozása terén a
Magyar Köztársaság nem teljesen önállóan dönt, hanem
széleskörű nemzetközi jogi intézmény- és normarendszer,
valamint az Európai Unió tagállamaként vállalt kötelezettségei határolják körül a szabályozási kompetenciáját.
4.2. Az arányosságot illetően pedig az Alkotmánybíróság
a fentiek alapján arra a következtetésre jutott, hogy önmagában az R. 1. számú melléklete nem akadályozza meg, hogy
családegyesítési szándékkal szomáliai állampolgárok Magyarországra beutazzanak, s már hazánkban tartózkodó menekült státuszban lévő családtagjaihoz csatlakozzanak. Az
R. 1. számú melléklete csupán az útleveleket minősíti el nem
ismert úti okmánynak, ezen kívül az ismertetett módok szerint (külön lapon lévő vízummal, méltányosságból) lehetőség van Magyarországra történő törvényes beutazásra és három hónapot meghaladó tartózkodásra. Mindezek alapján
megállapítható, hogy a családi élet tiszteletben tartásához és
a családi kapcsolatokhoz fűződő – az Alkotmány 15. §-ából
és 54. § (1) bekezdéséből eredő – alapjogok nem esnek
aránytalan korlátozás alá. Ezáltal az alapjog szerinti alkotmányellenes – az Alkotmány 70/A. §-ából is következtető –
különbségtétel sem valósul meg.
Minderre tekintettel az Alkotmánybíróság az R. 1. számú melléklete alkotmányellenességének megállapítására
és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasította.
5. Az indítványozók kérelmet terjesztettek elő az R.
1. számú melléklete konkrét ügyben történő alkalmazása
visszamenőleges kizárására is. Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint valamely alkotmányellenes jogszabályi
rendelkezés konkrét ügyben való alkalmazási tilalmának
kimondására csak a konkrét normakontroll két esetében:
az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény
37. §-ába foglalt bírói kezdeményezés és a 48. § szerinti alkotmányjogi panasz esetén van lehetőség. Az indítványok
nem ezekben a hatáskörökben érkeztek, ezért az Alkotmánybíróság az érdemi vizsgálatot e tekintetben mellőzte.
Budapest, 2010. december 20. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
31/2012. (XI. 16.) NFM utasítása a Magyar Energia Hivatal Szervezeti és Működési Szabályzatáról.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény
4. §-ában, valamint 71. § (1) bekezdésében meghatározott hatáskörömben eljárva, figyelemmel a jogalkotásról szóló 2010. évi
CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjára – a kormányzati tevékenység összehangolásáért felelős miniszter jóváhagyásával – a
következő utasítást adom ki: 1. § A Magyar Energia Hivatal (a továbbiakban: Hivatal) Szervezeti és Működési Szabályzatát (a továbbiakban: Szabályzat)
az 1. mellékletben foglaltak szerint határozom meg. 2. § (1) A Szabályzatot, valamint a Hivatal belső szabályzatait szükség szerint, de legalább évente felül kell vizsgálni.
(2) Az (1) bekezdés szerinti felülvizsgálat megtörténtéről a Hivatal elnöke, a felülvizsgálat eredményének egyidejű
továbbításával tájékoztatja a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium közigazgatási államtitkárát.
(3) A (2) bekezdéstől eltérően a kormányzati tevékenység összehangolásáért felelős miniszter
a) a közigazgatás-fejlesztés okán szükséges szervezeti és működési szabályok, valamint
b) jogszabályváltozás miatt bármikor kezdeményezheti a Szabályzat 30 napon belül történő módosítását. A módosítás elmulasztása esetén a
kormányzati tevékenység összehangolásáért felelős miniszter gondoskodik a megfelelő módosítás érvényesüléséről
és az azzal kapcsolatos intézkedés hatálybalépéséről. 3. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
(2) Hatályát veszti a Magyar Energia Hivatal Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 51/2011. (XI. 25.) NFM utasítás.
Németh Lászlóné s. k.,
nemzeti fejlesztési miniszter


text:
323/2017. (VIII. 22.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés f ) pontja, illetve a Magyarország címerének és zászlajának használatáról,
valamint állami kitüntetéseiről szóló 2011. évi CCII. törvény 18. § (1) bekezdése alapján – a miniszterelnök
előterjesztésére –
a magyar mérnöktársadalom, valamint a mérnöki munka megbecsülése érdekében végzett áldozatos munkája
elismeréseként
Barsiné Pataky Etelka, a Magyar Mérnöki Kamara alapító tagja, volt elnöke részére a
MAGYAR ÉRDEMREND középkeresztje a csillaggal
polgári tagozata; kimagasló, műfajgazdag írói és publicisztikai életműve, a katolicizmus több ezer éves értékrendjét közvetítő, mély
társadalomkritikai érzékenységről árulkodó alkotásai elismeréseként
Czakó Gábor Kossuth-díjas és József Attila-díjas író, nyelvrégész, a Magyar Művészeti Akadémia rendes tagja részére,
a népességtudomány és népességpolitika területén folytatott több mint öt évtizedes, nemzetközi szinten is
kimagasló kutatói és oktatói pályája, nagy hatású tudományos életműve elismeréseként
Demény Pál György demográfus és közgazdász, a Magyar Tudományos Akadémia külső tagja, a New York-i
Population Council volt tudományos főmunkatársa, a Population and Development Review alapítója és volt
főszerkesztője részére,
a hazai kardiológia területén elért magas szintű tudományos eredményei, elhivatott gyógyítói munkája, valamint
példaértékű egyetemi vezetői és nemzetközi jelentőségű szakmai közéleti tevékenysége elismeréseként
dr. Édes István, az orvostudomány doktora, a Debreceni Egyetem Klinikai Központja Kardiológiai és Szívsebészeti
Klinikájának igazgatója, egyetemi tanár részére,
a szervezet átalakítási folyamatainak megvalósítását és erőforrás-gazdálkodásának új alapokra helyezését innovatív
szemlélete mellett példaértékű szakmai felkészültségével is elősegítő tevékenysége elismeréseként
dr. Elek János, az Állami Számvevőszék volt főtitkára részére,
több évtizedes egyházi szolgálata, valamint a magyar–lengyel keresztény kulturális és lelki örökség ápolásában,
illetve a Szent Fausztina nővér által közvetített Isteni Irgalmasság szellemében történő evangelizáció hazai
elterjesztésében vállalt jelentős szerepe elismeréseként
dr. Katona István, az Egri Főegyházmegye nyugalmazott segédpüspöke, a Szent Fausztina Isteni Irgalmasságért
Alapítvány volt elnöke részére,
világszerte elismert tudományos kutatói pályája mellett az egyetem nemzetközi kapcsolatrendszerének
megszilárdítása érdekében végzett tudományszervezői munkája, valamint szerteágazó karitatív tevékenysége
elismeréseként
dr. Kóczy T. László, a műszaki tudomány doktora, a győri Széchenyi István Egyetem Gépészmérnöki, Informatikai és
Villamosmérnöki Kara Informatika Tanszékének professzora részére,
a polgári perrendtartásról és az ügyvédi tevékenységről szóló törvények kodifikációjában való kimagasló szakmai
színvonalú közreműködése, valamint az Ügyvédi Biztosító Egyesületben végzett tevékenysége elismeréseként
dr. Kovács Kázmér, a Magyar Ügyvédi Kamara elnökhelyettese, a Kovács Kázmér Ügyvédi Iroda és Társulás vezetője
részére,
a jogtudományok – mindenekelőtt a nemzetközi jog, az emberi jogok, a kisebbségvédelem, valamint a nemzetközi
büntetőjog – területén elért eredményei, iskolateremtő kutatói és oktatói tevékenysége elismeréseként
dr. Kovács Péter, a Magyar Tudományos Akadémia doktora, a hágai Nemzetközi Büntetőbíróság bírája, a Pázmány
Péter Katolikus Egyetem Jog- és Államtudományi Karának kutatóprofesszora, volt alkotmánybíró részére,
a fiatalok, a családok és a betegek támogatása iránt elkötelezett egyházi szolgálata, valamint Bódi Mária Magdolna
munkáslány szentté avatása és életpéldájának megismertetése érdekében végzett tevékenysége elismeréseként
dr. Márfi Gyula, a Veszprémi Főegyházmegye érseke részére,
a keresztény és a nemzeti értékek iránt elkötelezett, értékteremtő közéleti és közösségszervező tevékenysége
elismeréseként
dr. Rubovszky András jogász, a Széchenyi Társaság főtitkára részére,
az elméleti szilárdtest-fizika területén elért nemzetközileg is kiemelkedő tudományos eredményei, valamint
iskolateremtő egyetemi oktatói és tudományos közéleti tevékenysége elismeréseként
Sólyom Jenő Széchenyi-díjas és állami díjas fizikus, a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja, a Magyar
Tudományos Akadémia Wigner Fizikai Kutatóközpontjának és az Eötvös Loránd Tudományegyetem
Természettudományi Karának professor emeritusa részére,
a várandós édesanyák és a magzatok egészségének megóvása érdekében végzett kivételesen magas színvonalú
munkája, nemzetközi szinten is jelentős szakmai eredményei elismeréseként
dr. Szabó István, a Magyar Tudományos Akadémia doktora, a Pécsi Tudományegyetem Szülészeti és Nőgyógyászati
Klinikájának professor emeritusa részére,
több évtizedes kiemelkedő teológusi, vallástörténészi és tanári pályája, valamint példaértékű lelkipásztori szolgálata
elismeréseként
dr. Vladár Gábor, a Pápai Református Teológiai Akadémia volt rektora, egyetemi tanár részére a
MAGYAR ÉRDEMREND középkeresztje
polgári tagozata kitüntetést adományozom. Budapest, 2017. július 24.
Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
211/2013. (V. 2.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Donkóné dr. Peterdi
Csillát 2013. május 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2013. április 29. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
21/2013. (VI. 18.) NGM rendelete a gyakorlati képzést végző gazdálkodó szervezetek saját munkavállalói részére szervezett képzés költségeinek a szakképzési hozzájárulás terhére történő elszámolásáról.
A szakképzési hozzájárulásról és a  képzés fejlesztésének támogatásáról szóló 2011. évi CLV. törvény 23.  § (2)  bekezdés
d)  pontjában foglalt felhatalmazás alapján, az  egyes miniszterek, valamint a  Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és
hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 73. § b), c) és n) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva, az egyes
miniszterek, valamint a  Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet
41.  § i)  pontjában meghatározott feladatkörében eljáró emberi erőforrások minisztere, valamint a  szakképesítésért felelős
további miniszterek véleményének kikérésével a következőket rendelem el:
1. § A szakképzési hozzájárulási kötelezettségnek az e rendelet alapján elszámolható költségekkel történő csökkentése
– a felnőttképzésről szóló 2001. évi CI. törvény (a továbbiakban: Fktv.) 21. § (2) bekezdés b) pontja alapján – állami
támogatásnak minősül, amelyre a  800/2008/EK bizottsági rendelet I. fejezetében, illetve II. fejezet 8. szakaszában
foglaltak megfelelően irányadóak.
2. § E rendelet alkalmazásában
a) állami támogatás: az  EUMSZ 107.  cikk (1)  bekezdése szerinti támogatás, és a  szerződés 87. és 88.  cikkének
a  de minimis támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2006. december 15-i 1998/2006/EK bizottsági
rendelet szerinti csekély összegű (de minimis) támogatás;
b) általános képzés: a 800/2008/EK bizottsági rendelet 38. cikk 2. pontjában meghatározott képzés;
c) speciális képzés: a 800/2008/EK bizottsági rendelet 38. cikk 1. pontjában meghatározott képzés;
d) áthúzódó képzés: az a képzés, amelyet a hozzájárulásra kötelezett több tárgyévet érintően valósít meg;
e) belső képzés: az Fktv. 29. § 13. pontjában meghatározott képzés;
f ) külső képzés: az  a  képzés, amelyet a  hozzájárulásra kötelezett saját munkavállalói részére, teljes egészében
saját szervezetétől elkülönült, az  Fktv. szerint akkreditált felnőttképzési intézmény (a továbbiakban: képző
intézmény) közreműködésével – szolgáltatási szerződés alapján – valósít meg;
g) vegyes képzés: az  a  képzés, amelyet a  hozzájárulásra kötelezett saját munkavállalói részére részben külső
képzésként, részben belső képzésként valósít meg;
h) hátrányos helyzetű munkavállaló: a  800/2008/EK bizottsági rendelet 2.  cikk 18.  pontjában meghatározott
munkavállaló;
i) fogyatékossággal élő munkavállaló: a  800/2008/EK bizottsági rendelet 2.  cikk 20.  pontjában meghatározott
munkavállaló;
j) mikro-, kis- és középvállalkozás: az  a  vállalkozás, amely a  tárgyév első napján megfelel a  800/2008/EK
bizottsági rendelet I. mellékletében meghatározott vállalkozások valamelyikének;
k) támogatási intenzitás: az  európai uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatásokkal kapcsolatos
eljárásról és a  regionális támogatási térképről szóló 37/2011. (III. 22.) Korm. rendelet (a továbbiakban:
37/2011. Korm. rendelet) 2. § 15. pontjában meghatározott fogalom;
l) támogatástartalom: a 37/2011. Korm. rendelet 2. § 19. pontjában meghatározott fogalom.
3. § (1) A  hozzájárulásra kötelezett a  szakképzési hozzájárulásról és a  képzés fejlesztésének támogatásáról szóló
2011.  évi CLV. törvény (a továbbiakban: Szht.) 5.  § d) és e)  pontja szerinti költségekkel akkor csökkentheti
bruttó kötelezettségét a  10.  §-nak megfelelően, ha a  következő feltételeknek – a  (2)  bekezdésben foglalt
eltéréssel – megfelel:
a) az Szht. 5. § ea) pontjában foglalt feltételt teljesíti,
b) a képzés az Fktv.-ben foglaltak szerint történik,
c) a képzés nem távoktatási formában valósul meg,
d) a  képzés általános vagy olyan speciális jellegű, amely megfelel a  szakképzésről szóló 2011. évi
CLXXXVII. törvény 2. § 35. pontjában, 3. § (2) bekezdés b) és c) pontjában, vagy 3. § (3) bekezdés a) pontjában
és az Fktv. 29. § 19. pontjában foglaltaknak (a továbbiakban együtt: szakmai képzés),
e) a képzés minimális időtartama 20 óra,
f ) a képzésre az Európai Unió tagállamainak és a 2006. évi CXXVI. törvénnyel kihirdetett az Európai Gazdasági
Térségről szóló megállapodásban részes államoknak területén kerül sor és
g) a képzésről a hozzájárulásra kötelezett az 5. §-ban meghatározott adatszolgáltatást teljesítette.
(2) A  közúti közlekedési szolgáltatásokról és a  közúti járművek üzemben tartásáról szóló külön jogszabályban
meghatározott közúti közlekedési szolgáltatást végző hozzájárulásra kötelezett a  minimum C, illetve C+E vagy
D, illetve D+E vezetői engedélykategóriához kötött gépkocsivezetői munkakör ellátásához szükséges vezetői
engedélyek megszerzését célzó képzések, és az  ezekhez kapcsolódó külön jogszabályban meghatározott,
valamint a közúti árufuvarozás és személyszállítás végzéséhez kötelezően előírt egyéb szaktanfolyami képzések és
továbbképzések költségeivel akkor csökkentheti bruttó kötelezettségét a 10. §-nak megfelelően, ha az (1) bekezdés
a), c), e), f ) és g) pontjában foglalt feltételeknek megfelel.
(3) Az  e  rendeletben szereplő, a  800/2008/EK bizottsági rendelet hatálya alá tartozó támogatási jogcímen nyújtott
támogatás különböző elszámolható költségek esetén halmozható más, a  800/2008/EK bizottsági rendelet hatálya
alá tartozó támogatási jogcímen nyújtott támogatással. Azonos vagy részben azonos elszámolható költségek
esetében a  800/2008/EK bizottsági rendelet hatálya alá tartozó támogatási jogcímen nyújtott támogatás abban
az  esetben halmozható más, a  800/2008/EK bizottsági rendelet hatálya alá tartozó támogatási jogcímen nyújtott
támogatással, illetve csekély összegű támogatással, amennyiben az  így halmozott összeg nem haladja meg
a  800/2008/EK bizottsági rendeletben vagy az  Európai Bizottság határozatában meghatározott támogatási
intenzitást.
4. § (1) Külső képzés esetén a  hozzájárulásra kötelezett és a  képző intézmény közötti szolgáltatási szerződés és az  annak
alapján képzésenkénti részletezettséggel kiállított számla képezi az elszámolás alapját.
(2) Külső képzés esetén a  képző intézmény köteles a  hozzájárulásra kötelezettnek – az  e  rendeletben előírt
dokumentálási kötelezettség teljesítése érdekében – átadni:
a) a hozzájárulásra kötelezett saját munkavállalójával megkötött felnőttképzési szerződés,
b) OKJ-ban nem szereplő, valamint nem akkreditált program alapján folytatott képzés esetén – az  Fktv.
16. § (2) bekezdése szerinti – képzési program
cégszerűen hitelesített másolatát.
(3) Belső képzés esetén a belső kapacitások igénybevételének elszámolása képzésenként, belső elkülönített számlán és
bizonylaton, tényleges önköltségen történik.
(4) Vegyes képzés esetén az  (1)–(3)  bekezdés rendelkezéseit megfelelően alkalmazni kell azzal, hogy a  felnőttképzési
szerződést a képző intézmény köti meg a hozzájárulásra kötelezett saját munkavállalójával.
(5) Áthúzódó képzés esetén a hozzájárulásra kötelezett a képzés költségeit évente, a hatályos számviteli szabályoknak,
valamint a  képzés tárgyévében érvényes, e  rendeletben meghatározott pénzügyi előírásoknak megfelelően
teljesítésarányosan számolhatja el, amennyiben a  képzés megkezdésének tárgyévétől kezdődően a  képzés
költségeit a szakképzési hozzájárulási kötelezettség terhére évente elszámolta.
5. § (1) A  hozzájárulásra kötelezettnek a  tárgyévre elszámolt képzésre vonatkozó adatszolgáltatást (a továbbiakban:
adatszolgáltatás) az  1. és 2.  mellékletek szerinti adattartalommal kell benyújtania az  Szht. 9.  § (1)  bekezdésben
meghatározott határidőig a  székhelye szerint illetékes fővárosi és megyei kormányhivatal munkaügyi központja
(a továbbiakban: munkaügyi központ) részére. Egy bejelentőlaphoz több képzésre vonatkozó adatlap is csatolható.
(2) Az adatszolgáltatás helyességét annak benyújtásától számított 60 napon belül a munkaügyi központ megvizsgálja.
Hibásan vagy pontatlanul kitöltött, illetőleg ellentmondó adatokat tartalmazó adatszolgáltatás esetén a munkaügyi
központ írásban – 15 nap alatt teljesítendő – hiánypótlásra történő felszólítást küld a hozzájárulásra kötelezettnek.
A hiánypótlás nem, vagy nem határidőre történő teljesítése esetén a munkaügyi központ a 8. § szerint jár el.
6. § (1) A hozzájárulásra kötelezett az elszámolt képzéssel kapcsolatban külső képzés esetén köteles megőrizni
a) a felnőttképzési szerződés cégszerűen hitelesített másolatát,
b) a tanulmányi szerződés vagy a tanulmányok folytatására vonatkozó munkáltatói kötelezést,
c) az  Fktv. 16.  § (2)  bekezdése szerinti képzési programot, ha a  képzés nem szerepel az  OKJ-ban, vagy nem
akkreditált képzési program alapján valósul meg,
d) a szolgáltatási szerződést,
e) a szolgáltatási szerződés alapján képzésenként kiállított számlát és
f ) elkülönített pénzügyi elszámolást képzésenként, a 9. § (1) bekezdésben meghatározott, külső képzés esetén
elszámolható költségekről.
 (2) A hozzájárulásra kötelezett az elszámolt képzéssel kapcsolatban belső képzés esetén köteles megőrizni
a) a felnőttképzési szerződést,
b) a tanulmányi szerződést vagy a tanulmányok folytatására vonatkozó munkáltatói kötelezést,
c) az Fktv. 16. § (2) bekezdése szerinti képzési programot,
d) a  felnőttképzési intézmények számára az  Fktv. 10/A.  §-ában meghatározott kötelezően vezetendő
dokumentumokat és
e) elkülönített pénzügyi elszámolást képzésenként a 9. § (2) bekezdésében meghatározott, belső képzés esetén
elszámolható költségekről tényleges önköltségen számolva.
 (3) A hozzájárulásra kötelezett az elszámolt képzéssel kapcsolatban vegyes képzés esetén köteles megőrizni a külső és
a belső képzés esetén meghatározott dokumentumokat. 7. § (1) Az 5. § alapján benyújtott adatszolgáltatásról a munkaügyi központ – a 3. melléklet szerint – nyilvántartást vezet.
 (2) A  munkaügyi központ a  tárgyévről szóló nyilvántartást a  tárgyévet követő év június hó 20. napjáig köteles
megküldeni a  szakképzésért és felnőttképzésért felelős miniszter által vezetett minisztérium, valamint a  Nemzeti
Adó- és Vámhivatal (a továbbiakban: NAV) részére.
(3) Az  e  rendeletben szereplő, a  800/2008/EK bizottsági rendelet hatálya alá tartozó támogatások esetében
a hozzájárulásra kötelezettnek és a munkaügyi központnak a támogatás igénybevételét, felhasználását, ellenőrzését
alátámasztó bizonylatokat, dokumentumokat, valamint minden olyan nyilvántartásban szereplő adatot, amely
az  elszámolható költségeket és a  támogatási intenzitás betartására vonatkozó információkat tartalmazza,
az adatszolgáltatástól számított 10 évig meg kell őriznie.
8. § (1) Az  5.  § szerinti adatszolgáltatás megfelelő teljesítését, valamint a  benyújtott dokumentumokban szereplő adatok
tartalmát a  munkaügyi központ ellenőrzi. Az  ellenőrzés során feltárt szabálytalanságokról a  munkaügyi központ
az ellenőrzést követő 30 napon belül az ellenőrzéssel összefüggő dokumentumok megküldésével tájékoztatja a NAV
területileg illetékes igazgatóságát.
(2) A  hozzájárulásra kötelezett – az  (1)  bekezdésben meghatározott szervek ellenőrzési jogköre gyakorlásának
biztosítása érdekében – az e  rendelet 6. §-ában meghatározott dokumentumokat az adatszolgáltatástól számított
10 évig köteles megőrizni.
9. § (1) A hozzájárulásra kötelezett által külső képzés esetén az e rendelet 10. §-ában meghatározott mértékig elszámolható
a) a  képző intézmény által lebonyolított képzésnek a  800/2008/EK bizottsági rendelet 39.  cikk (4)  bekezdése
figyelembevételével számított díja,
b) a képzéshez kapcsolódó felnőttképzési szolgáltatás díja,
c) a képzés során felhasznált, a képzésben részt vevőknek véglegesen átadott képzési tananyagok, taneszközök
költségei,
d) a  képzésben részt vevő munkavállalónak a  képzéssel összefüggő igazolt utazási és szállásköltsége,
amennyiben a  képzés lebonyolítása nem a  hozzájárulásra kötelezett által a  munkavállalója munkavégzési
helyeként megjelölt székhelyén, telephelyén történik,
e) jogszabályban meghatározott vizsga- és vizsgáztatási díj, valamint a képzésben részt vevő munkavállalónak
a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény (a továbbiakban: Számvtv.) 79. § (1) bekezdésében meghatározott
személyi jellegű költségei az a)-d) pontban felsorolt elszámolható költségek összértékéig.
(2) A hozzájárulásra kötelezett által belső képzés esetén az e rendelet 10. §-ában meghatározott mértékig elszámolható
a) az oktatók Számvtv. 79. § (1) bekezdésében meghatározott személyi jellegű költségei, és a képzési projekttel
kapcsolatos eligazítás és tanácsadási szolgáltatások költségei,
b) az oktatók és a képzésben részt vevő munkavállaló utazási költségei, beleértve a szállásköltségeket is,
c) egyéb folyó költségek, így a képzéshez szükséges, közvetlenül kapcsolódó anyagok, fogyóeszközök,
d) az eszközök és felszerelések értékcsökkenése olyan mértékben, amennyire azokat kizárólag a képzési projekt
céljaira használják,
e) a  képzésben részt vevő munkavállaló Számvtv. 79.  § (1)  bekezdésében meghatározott személyi jellegű
költségei és a  képzés megvalósításával és elszámolásával összefüggő adminisztrációs költségek, bérleti díj,
rezsiköltségek az a)–d) pontban felsorolt elszámolható költségek összértékéig.
(3) A  hozzájárulásra kötelezett által vegyes képzés esetén az  e  rendelet 10.  §-ában meghatározott mértékig
elszámolható
a) a külső képzési részre vonatkozóan a külső képzés esetén meghatározott kiadások,
b) a belső képzési részre vonatkozóan a belső képzés esetén meghatározott kiadások.
(4) A  hozzájárulásra kötelezett által külső, belső vagy vegyes képzés esetén elszámolható személyi jellegű költségek
tekintetében
a) a  képzésben részt vevő munkavállaló személyi jellegű költségei vonatkozásában csak a  képzésben
ténylegesen eltöltött idő vehető számításba, az  ebből termelésben eltöltött idő vagy annak megfelelője
levonása után,
b) az  oktatók, tanácsadók, illetve a  képzésben részt vevő munkavállaló személyi jellegű ráfordításaiból
elszámolható költség havi (huszonkét munkanapra vetített) mértéke nem haladhatja meg a  tárgyévet
megelőző második évre vonatkozó Központi Statisztikai Hivatal által nyilvántartott adatok szerint
a versenyszférában foglalkoztatottak havi átlagkeresetének kétszeresét.
10. § (1) A szakképzési hozzájárulási kötelezettség terhére elszámolható költségek maximális támogatási intenzitása
a) általános képzés esetén az elszámolható költségek 60%-a;
b) speciális képzés esetén az elszámolható költségek 25%-a.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott maximális támogatási intenzitás az elszámolható költségek 80%-ának megfelelő
maximális támogatási intenzitásig növelhető a következők szerint:
a) 10 százalékponttal a fogyatékossággal élő vagy hátrányos helyzetű munkavállalóknak nyújtott képzés,
b) 10 százalékponttal középvállalkozásnak, és 20 százalékponttal mikro-, vagy kisvállalkozásnak nyújtott
támogatás esetén.
 (3) Ha valamely képzési projektben általános és speciális képzési összetevők is szerepelnek, amelyek a  képzés
támogatási intenzitásának a  kiszámítása vonatkozásában egymástól nem választhatók el, vagy ha a  képzés
általános, illetve speciális jellege nem állapítható meg, az  (1)  bekezdés b)  pontja szerinti speciális képzésre
vonatkozó támogatási intenzitásokat kell alkalmazni.
(4) A  támogatás mértéke nem haladhatja meg az  (1)–(3)  bekezdésben foglaltakat, és nem lehet több a  képzésben
résztvevőnként és képzési óránként a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállaló részére – külön jogszabály
alapján – megállapított személyi alapbér kötelező legkisebb havi összegének (minimálbér) 6 százalékánál.
11. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
12. § E  rendelet rendelkezéseit első alkalommal a  hozzájárulásra kötelezett által a  saját munkavállalói számára jelen
rendelet hatálybalépését követő naptól megkezdett képzések elszámolása tekintetében kell alkalmazni. Megkezdett
képzésnek az  a  külső képzés tekinthető, amelyre vonatkozóan a  felnőttképzési szerződést megkötötték. Belső
képzés esetén a képzés első órája számít a képzés megkezdésének.
13. § E  rendelet az  Európai Unió működéséről szóló Szerződés 107. és 108.  cikke és az  Európai Közösséget létrehozó
Szerződés 87. és 88. cikke alkalmazásában a támogatások bizonyos fajtáinak a közös piaccal összeegyeztethetőnek
nyilvánításáról (általános csoportmentességi rendelet) szóló, 2008. augusztus 6-i 800/2008/EK bizottsági rendelet
(HL L 214., 2008. 08. 09., 3–47. o.) 39. cikk hatálya alá tartozó támogatást tartalmaz.
Varga Mihály s. k.,
 nemzetgazdasági miniszter