text:
4/2016. (III. 1.) AB határozata a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. LXXXIII. törvény 42/C. § c) pontja 2014. december 31-ig hatályos szövegrésze alaptörvény-ellenességének megállapításáról és folyamatban lévő ügyben történő alkalmazásának kizárásáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése jogszabály alaptörvény-ellenességének és nemzetközi szerződésbe ütközésének
vizsgálatára irányuló bírói kezdeményezés tárgyában – dr. Czine Ágnes, dr. Kiss László, dr. Salamon László és dr. Stumpf
István alkotmánybírók párhuzamos indokolásával, valamint dr.  Balsai István, dr.  Dienes-Oehm Egon, dr.  Juhász Imre,
dr. Lenkovics Barnabás és dr. Szívós Mária alkotmánybírók különvéleményével – meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII.  törvény
42/C.  § c)  pontjának 2014. december 31. napjáig hatályban volt, a  pénzbeli egészségbiztosítási járulék fizetésére
kötelezett személyt a  rehabilitációs ellátására tekintettel 2012. január 1-jétől a gyermekgondozási díjra jogosultak
közül kizáró rendelkezése alaptörvény-ellenes volt, ezért az a Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság előtt
6.M.549/2014. szám alatt folyamatban lévő ügyben nem alkalmazható.
Az Alkotmánybíróság elrendeli e határozatának a Magyar Közlönyben való közzétételét.
I. [1] 1. A  Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 6.M.549/2014/10. sorszám alatt hozott végzésével
társadalombiztosítási határozat felülvizsgálata iránt indult perben a peres eljárását az Alkotmánybíróság eljárásának
befejezéséig felfüggesztette, és az  Alkotmánybíróságról szóló 2011.  évi CLI.  törvény (a  továbbiakban: Abtv.)
25.  §-a alapján és az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontja alapján kezdeményezte az  Alkotmánybíróságnál
a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény (a továbbiakban: Ebtv.) 42/C. § c) pontjának
2014. december 31. napjáig hatályos, a  pénzbeli egészségbiztosítási járulék fizetésére kötelezett személyt
a gyermekgondozási díjra jogosultak közül kizáró rendelkezése alaptörvény-ellenességének megállapítását, illetve
a jogszabályi rendelkezés alkalmazásának kizárását a perben.
[2] 2. A  beadvány adatai szerint a  felperes 2014. május 1. napjától gyermekgondozási díjra (gyedre) jogosultsága
megállapítása iránti igénybejelentést nyújtott be a  Megyei Kormányhivatal Egészségbiztosítási Pénztári
Szakigazgatási Szervéhez. A  hatóság 2014. május 14. napján kelt 13630-10-6479/14. ügyiratszámú elsőfokú
határozatával a  felperes kérelmét elutasította. Az  elsőfokú határozat indokolása szerint az  Ebtv. 42/C.  §
c)  pontja értelmében nem jár gyermekgondozási díj, ha a  jogosult egyéb rendszeres pénzellátásban részesül.
A  rendelkezésre álló adatok alapján felperes rendszeres pénzellátásban, rehabilitációs ellátásban részesül, ezért
gyermekgondozási díj igényét el kellett utasítani. Az  elsőfokú társadalombiztosítási határozat ellen a  felperes
fellebbezéssel élt. A  fellebbezés elbírálása során az  Országos Egészségbiztosítási Pénztár 2014. július 18. napján
kelt S011/366-4/2014. számú határozatával az  elsőfokú határozatot helybenhagyta. A  határozat értelmében
felperes biztosítási jogviszonya 2012. január 1. napjától áll fenn egyéni vállalkozóként. Az  egyéni vállalkozók
nyilvántartásában vállalkozói tevékenységének kezdete: 2010. július 30. A  felperes részére 2012. január 1. napjától
a  Nyugdíjfolyósító Igazgatóság rehabilitációs ellátást folyósít. A  szociális igazgatásról és a  szociális ellátásokról
szóló 1993.  évi III.  törvény 4.  § i)  pontja tartalmazza a  rendszeres pénzellátások meghatározását. Mivel a  felperes
2012. január 1. napjától rendszeres pénzellátásban részesült, a megváltozott munkaképességű személyek ellátásai
közül rehabilitációs ellátásban, így a 2013. november 23. napján született gyermeke jogán 2014. május 1. napjától
a felperes gyermekgondozási díjra nem jogosult.
[3] A másodfokú társadalombiztosítási határozatnak az  elsőfokú határozatra is kiterjedő bírósági felülvizsgálata iránt
a  felperes nyújtott be keresetlevelet. Az elsőfokú egészségbiztosítási szakigazgatási szerv a  felperes keresetlevelét
az  ellenkérelmét tartalmazó nyilatkozatával és a  társadalombiztosítási eljárás irataival együtt beterjesztette
a Közigazgatási és Munkaügyi Bírósághoz.
[4] A bírói kezdeményezés rögzíti, hogy a  felperes újabb igénybejelentése alapján a  Megyei Kormányhivatal
Egészségbiztosítási Szakigazgatási Szerve SZ-K-01/01707-2/15. sorszámú határozatával a  felperes részére
2015. január 1. napjától gyermekgondozási díjat állapított meg.
[5] 3. A bírói kezdeményezés utal arra, hogy az Ebtv. kifogásolt szabálya – a per ideje alatt hatályba lépett jogszabálymódosítás folytán – 2015. január 1. napjától már nem tartalmazza a  kizáró rendelkezést. A  módosítás a  jogalkotó
szándéka szerint arra irányul, hogy a rehabilitációs ellátás, rokkantsági ellátás mellett biztosítási jogviszonyban álló
kismamák, akik pénzbeli egészségbiztosítási járulék fizetésére kötelezettek, gyermekgondozási díjra is jogosultságot
szerezhessenek.
[6] 4. Az  indítvány lényege értelmében a  rehabilitációs ellátást illetően 2012. január 1-jétől 2014. december  31-ig
hatályban volt törvényi előírás az  Alaptörvény XIII.  cikkét (tulajdonhoz való jog) sérti és ellentétben áll
az  Emberi Jogok Európai Egyezménye (a  továbbiakban: Egyezmény) első kiegészítő jegyzőkönyve 1.  cikkével
(tulajdon védelme) is. A  kérelmező aktív munkavállalói időszaka alatt befizette a  szükséges hozzájárulásokat
a  társadalombiztosítási rendszerbe, ellátásra mégsem jogosult. Az  indítvány szerint a  bíróságnak az  előtte
folyamatban lévő jelen perben az  ügy elbírálása során olyan jogszabályi rendelkezést, a  2014. december 31.
napjáig hatályban lévő az  Ebtv. 42/C.  § c)  pontjának rendelkezését kellene alkalmaznia, amely az  Alaptörvény
és a  nemzetközi jog fentebb hivatkozott rendelkezéseibe ütközik. Az  indítványban szerepel, hogy a  bíróság
az  indítványa indokolását és hivatkozásait kiegészíti a  felperes jogi képviselőjének a  beadványában előterjesztett
azzal az  indokolással, amely a  támadott rendelkezés alaptörvény-ellenességére és nemzetközi szerződésbe
ütközésére vonatkozik. A bíróság kérte a jogszabályi rendelkezés alkalmazásának kizárását az indítványra okot adó
peres eljárásban.
[7] 5. A beadvány utal az Alaptörvény B), Q), R) és T) cikkére is, de nem tartalmaz olyan állítást és érvelést, amely szerint
a  kifogásolt rendelkezés e  szabályokkal is kifejezetten ellentétes, ezért az  Alaptörvény említett cikkeit illetően
az  Alkotmánybíróságnak nem kellett vizsgálódnia és döntenie. Az  Alkotmánybíróság a  bírói kezdeményezést
a tartalma szerint bírálta el.
II. [8] 1. Az Alaptörvény indítványban felhívott és figyelembe vett szabályai szerint:
„XIII. cikk (1) Mindenkinek joga van a tulajdonhoz és az örökléshez. A tulajdon társadalmi felelősséggel jár.
(2) Tulajdont kisajátítani csak kivételesen és közérdekből, törvényben meghatározott esetekben és módon, teljes,
feltétlen és azonnali kártalanítás mellett lehet.”
„XIX.  cikk (1) Magyarország arra törekszik, hogy minden állampolgárának szociális biztonságot nyújtson. Anyaság,
betegség, rokkantság, fogyatékosság, özvegység, árvaság és önhibáján kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén
minden magyar állampolgár törvényben meghatározott támogatásra jogosult.”
[9] 2. Az Egyezmény érintett rendelkezései szerint:
„1. Cikk – Tulajdon védelme
Minden természetes vagy jogi személynek joga van javai tiszteletben tartásához. Senkit sem lehet tulajdonától
megfosztani, kivéve, ha ez  közérdekből és a  törvényben meghatározott feltételek, valamint a  nemzetközi jog
általános elvei szerint történik.
Az előző bekezdésben foglaltak nem korlátozzák az  államok jogát olyan törvények alkalmazásában, melyeket
szükségesnek ítélnek ahhoz, hogy a  javaknak a  köz érdekében történő használatát szabályozhassák, illetőleg
az adók, más közterhek vagy bírságok megfizetését biztosítsák.”
[10] 3. Az Ebtv. kifogásolt, az indítványra okot üggyel érintett időszakban hatályban volt szabálya szerint:
„42/C. § Nem jár a gyermekgondozási díj, ha […]
c) a  jogosult egyéb rendszeres pénzellátásban – ide nem értve a  táppénzt, a  baleseti táppénzt, a  terhességigyermekágyi segélyt, a  gyermekgondozási díjat, a  gyermekgondozási támogatást, az  álláskeresési járadékot és
segélyt, a vállalkozói és a munkanélküli járadékot, valamint az álláskeresést ösztönző juttatást – részesül;”
III. [11] Az indítvány megalapozott. [12] 1. Az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontjában foglalt felhatalmazás alapján az  Abtv.
25.  § (1)  bekezdés szerinti bírói kezdeményezésre felülvizsgálja az  egyedi ügyben alkalmazandó jogszabály
összhangját az  Alaptörvénnyel. Ezért az  Alkotmánybíróság megvizsgálta, hogy a  bírói kezdeményezés megfelel-e
az Abtv. 25. §-a szerinti feltételeknek. Az Abtv. 25. §-a önálló címként – „Bírói kezdeményezés egyedi normakontroll
eljárás iránt” – meghatározza az  ügytípusra vonatkozó különös szabályokat, amelyeket az  Abtv. 51–52.  §-ai
az  indítványra vonatkozó további formai és tartalmi feltételekkel egészítenek ki. Ezeket az  Alkotmánybíróság
korábbi határozataiban már értelmezte {összefoglalóan a 3058/2015. (III. 31.) AB végzésben, Indokolás [8]–[23]}. A jelen
esetben a  bírói kezdeményezés ezeknek a  követelményeknek megfelel. Az  Alkotmánybíróság a  továbbiakban
elsőként azt vizsgálta, hogy a támadott szabály ellentétes-e az Alaptörvényben biztosított tulajdonhoz való joggal.
[13] 2. Az  Alaptörvény XIII.  cikk (1)  bekezdése kimondja, hogy mindenkinek joga van a  tulajdonhoz. A  tulajdon jogi
fogalmát és tartalmát általában nem közvetlenül az  Alaptörvény, hanem a  más jogi normák határozzák meg.
Az  Alaptörvény által védett jogok körét és tartalmát ugyanakkor az  Alaptörvény alapján kell megállapítani.
Ez  az  ellentmondás nehézséget jelent a  tulajdonként védett jogosítványok meghatározásakor. Az  ellentmondás
úgy oldható fel, hogy az Alaptörvény tulajdonhoz való alapjogként a jogszabályok által meghatározott tartalommal
elismert, konkrét időpontban fennálló konkrét jogosítványokat védi: a törvényhozás a tulajdonhoz való alapvető jog
alapján általában köteles tiszteletben tartani azokat a  jogosultságokat, amelyek az  alkotmányos értelemben vett
tulajdonhoz való alapvető jog összetevői {25/2015. (VII. 21.) AB határozat, Indokolás [55]}.
[14] Ebből következik, hogy a  korábban tulajdonként megszerzett (és így az  alkotmányos tulajdonvédelem alatt
álló) vagyoni jogi igényeket védi az  Alaptörvény XIII.  cikke. Ezt erősítette meg a  3048/2013. (II. 28.) AB határozat
(Indokolás [39]) is, amely rámutatott, hogy a  társadalombiztosítási jogviszonyokkal összefüggő szolgáltatások
esetében továbbra is fennáll az alkotmányos tulajdonvédelem.
[15] A jelen esetben az egyik kérdés, hogy az indítványra okot adó ügyben korábban tulajdonként megszerzett vagyoni
értékű jogról van-e szó. A gyermekgondozási díj megállapításának és folyósításának törvényben rögzített feltételei
vannak.
[16] A másik kérdés, hogy a kötelező járulékfizetés elrendelésével szemben a törvény biztosít-e szolgáltatást.
[17] 3. Az első kérdést illetően vizsgálni kell, hogy megszerzett jogosítványról, vagy olyan ellátásra vonatkozó jogalkotói
ígéretről van-e szó, amelynek megszerzésében alapos okkal lehetett bizakodni. A 3276/1984. (IX. 27.) MT határozat
szólt a  gyermekgondozási díj bevezetéséről. A  gyermekgondozási díjra vonatkozó szabályokat a  3/1985. (I. 17.)
MT  rendelet 11.  §-a állapította meg. Az  1985.  évi bevezetésekor a  gyed a  gyermek egyéves koráig járt. A  korábbi
fizetés 75%-át tette ki, ha a munkaviszony a szülés előtt legalább két évig megszakítás nélkül fennállt, illetve 65%-át,
ha az előbbi kritériumnak nem felelt meg, de a munkaviszony hossza a szülést megelőző évben elérte a 270 napot.
Összegének felső határa a  bevezetéskor 4500 forint volt havonta. A  gyed időtartamát a  népesedéspolitikai
koncepciónak megfelelően 1986. március 1-jétől kiterjesztették a  gyermek másfél [lásd az  5/1986. (II. 27.)
MT  rendeletet], majd 1987 őszétől kétéves koráig [56/1987. (XI. 6.) MT rendelet 13.  §]. A  gyed – a  közbeszédben
Bokros-csomagként említett törvénymódosítások eredményeként – 1996-tól megszűnt. A  gyermekgondozási díj
bevezetésével összefüggő törvénymódosításokról szóló 1999. évi XCVII.  törvény (a továbbiakban: Törvény) vezette
be újra, 2000. január 1-jétől. A gyermekgondozási díjra vonatkozó, eredeti kizáró szabályok értelmében ugyanazon
gyermek után gyermekgondozási díj, terhességi-gyermekágyi segély, gyermekgondozási segély, ápolási díj,
gyermekápolási táppénz egyidejűleg nem folyósítható. Nem jár gyermekgondozási díj, ha az  igénylő bármilyen
jogviszony keretében munkát végez, vagy hatósági engedélyhez kötött keresőtevékenységet személyesen folytat,
vagy egyéb – a  szociális törvényben részletesen felsorolt – rendszeres pénzellátásban részesül, vagy előzetes
letartóztatásban van, vagy szabadságvesztés büntetését tölti. A  gyermekgondozási díj akkor sem folyósítható, ha
a gyermeket ideiglenes hatállyal elhelyezték, átmeneti vagy tartós nevelésbe vették, illetőleg bentlakásos szociális
intézményben, továbbá napközbeni ellátást biztosító intézményben gondozzák.
[18] Az új gyermekgondozási díjra vonatkozó kizáró szabályok között kezdettől fogva, vagyis 2000. január 1-jétől
szerepelt, hogy nem jár gyermekgondozási díj, ha az  igénylő bármilyen jogviszony keretében munkát
végez, vagy hatósági engedélyhez kötött keresőtevékenységet személyesen folytat, vagy egyéb – a  szociális
törvényben részletesen felsorolt – rendszeres pénzellátásban részesül, vagy előzetes letartóztatásban van, vagy
szabadságvesztés büntetését tölti. Az Ebtv.-nek a gyedet bevezető Törvény 3. §-ával kiegészített 42/C. §-a c) pontja
szerint „nem jár a  gyermekgondozási díj, ha a  jogosult egyéb rendszeres pénzellátásban részesül [1993.  évi
III. törvény 4. § (1) bekezdés i) pont];”. Azt, hogy mi minősül rendszeres pénzellátásnak, az Ebtv. utaló szabálya szerint
másik törvény határozta meg.
[19] A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993.  évi III.  törvény (a  továbbiakban: Szoctv.) 4.  §
(1)  bekezdése i)  pontja a  gyed bevezetésekor úgy rendelkezett, hogy „rendszeres pénzellátás: a  táppénz,
a  terhességi-gyermekágyi segély, a gyermekgondozási díj, az öregségi nyugdíj, a  rokkantsági nyugdíj, az öregségi
járadék, a  munkaképtelenségi járadék, az  özvegyi járadék, a  növelt összegű öregségi, munkaképtelenségi és
özvegyi járadék, az özvegyi nyugdíj – kivéve az ideiglenes özvegyi nyugdíjat, továbbá a házastársa jogán legalább
két árvaellátásra jogosult gyermek eltartásáról gondoskodó személy özvegyi nyugdíját –, a  baleseti táppénz,
a  baleseti rokkantsági nyugdíj, a  hozzátartozói baleseti nyugellátás, az  Flt. alapján folyósított pénzbeli ellátás,
az átmeneti járadék, a rendszeres szociális járadék, a bányászok egészségkárosodási járadéka, a rokkantsági járadék,
a  hadigondozottak és nemzeti gondozottak pénzbeli ellátásai, a  gyermekgondozási segély, a  gyermeknevelési
támogatás, az  időskorúak járadéka, a  munkanélküliek jövedelempótló támogatása, a  rendszeres szociális segély,
az ápolási díj, a nemzeti helytállásért elnevezésű pótlék”.
[20] Jóllehet az  egyes élethelyzetekre szóló, az  idézett értelmező rendelkezésben konkrétan nevesített, az  Ebtv.
és a  Szoctv. alkalmazásában rendszeres pénzellátásnak minősülő ellátások az  elnevezésükben és részben
működésükben az  idők során változtak (pl. 2012. január 1-jétől átalakult a  rokkantsági ellátások rendszere,
és bevezették egyebek között a  rehabilitációs ellátást), a  „rendszeres pénzellátás” mellett (bármilyen konkrét,
más törvényekben intézményesített ellátást is kellett ez  alatt érteni) a  gyermekgondozási díjat kizáró szabály
– 2000. január 1-jétől 2015. január 1-jéig – hatályban maradt.
[21] [Az Ebtv. 42/C. §-a c) pontjának kifejezetten a Szoctv. értelmező rendelkezésére utaló része 2013. december 31-ig
hatályban volt. 2014. január 1-jétől a  Szoctv.-re utaló szövegrész a  törvény e  szabályában (2014. december 31-ig)
nem szerepelt (így további, értelmezésre tartozó kérdéssé vált ebben az  időszakban a  rendszeres pénzellátás
meghatározása), ugyanakkor az Ebtv. változatlanul kimondta, hogy nem jár a gyermekgondozási díj, ha a  jogosult
egyéb rendszeres pénzellátásban – ide nem értve a táppénzt, a baleseti táppénzt, a terhességi-gyermekágyi segélyt,
a  gyermekgondozási díjat, a  gyermekgondozási támogatást, az  álláskeresési járadékot és segélyt, a  vállalkozói és
a munkanélküli járadékot, valamint az álláskeresést ösztönző juttatást – részesül.]
[22] Miként arra az  indítvány is utal, 2015. január 1-jétől az  Ebtv. 42/C.  § (1)  bekezdés b)  pontja ismét módosult,
ennek értelmében nem jár a  gyermekgondozási díj, ha a  jogosult a  szociális igazgatásról és szociális ellátásokról
szóló 1993.  évi III.  törvény 4.  § (1)  bekezdés i)  pontjában meghatározott egyéb rendszeres pénzellátásban
részesül, ide nem értve, ha a  jogosult rendszeres pénzellátásban részesül és a  csecsemőgondozási díjra vagy
a gyermekgondozási díjra való jogosultság kezdő napján pénzbeli egészségbiztosítási járulék fizetésére kötelezett.
Vagyis az Ebtv.-nek a jelenleg hatályos szabályai, bár ismét visszautalnak a Szoctv.-re, már kifejezetten nem zárják ki
a gyermekgondozási díjra való jogosultságot, ha azt járulékfizetési kötelezettség kíséri.
[23] 4. A  konkrét ügyben az  indítvány értelmében a  gyermekgondozási díjra való jogosultságot kizáró feltétel
a  gyermekgondozási díj újbóli bevezetése óta szerepelt az  Ebtv.-ben. Vagyis nem arról van szó, hogy a  járulék
fejében járó vagy a  kilátásba helyezett szolgáltatást megvonták volna, vagy jogalapját változtatták volna meg
kedvezőtlenül. Az  Alkotmánybíróság már megállapította, hogy az  alkotmányos tulajdonvédelem a  meglévő
tulajdonra vonatkozik, a tulajdonhoz való jog nem biztosít jogot a tulajdonszerzésre {3021/2014. (II. 11.) AB végzés,
Indokolás [13]}.
[24] 5. Ugyanakkor az  Alkotmánybíróság gyakorlata a  tulajdonhoz való jog védelmi körébe vonja azokat a  kötelező
biztosítási alapú ellátásokat, amelyekkel szemben a jogosultnak saját anyagi szolgáltatása áll.
[25] A 20/2014. (VII. 3.) AB határozat Indokolásának [189] pontja úgy értelmezte a  tulajdonhoz való jogot, hogy
a tulajdon alkotmányjogi fogalma nem azonos a tulajdon polgári jogi definíciójával, annál tágabb, és az alkotmány
a  tulajdonjogot mint az  egyéni cselekvési autonómia hagyományos anyagi alapját részesíti alapjogi védelemben.
Az alkotmányos védelemnek úgy kell követnie a tulajdon társadalmi szerepének változását, hogy közben ugyanezt
a védelmi feladatot elláthassa. Amikor tehát az egyéni autonómia védelméről van szó, az alapjogi tulajdonvédelem
kiterjed a tulajdon egykori ilyen szerepét átvevő vagyoni jogokra, illetve közjogi alapú jogosítványokra is (például
társadalombiztosítási igényekre).
[26] A kötelező biztosítás mind az egyén cselekvési autonómiáját, mind ennek hagyományos anyagi alapját, tulajdonhoz
való jogát korlátozza. Ez  az  Alkotmánybíróság gyakorlata értelmében nem jelenti a  tulajdonhoz való jog
alkotmányellenes korlátozását, kivéve, ha az értékgarancia elve csorbul.
[27] Ilyen esetben a járulékfizetési kötelezettséget biztosítottá válás nélkül előíró törvényi rendelkezés alkotmányellenes
[45/1995. (VI. 30.) AB határozat]; a  határozat értelmében a  törvény úgy írt elő társadalombiztosítási járulékfizetési kötelezettséget (szerzői díj, valamint az  előadóművészi tevékenységet folytatók díjazása és a  szellemi
alkotáshoz fűződő díj kifizetése után), hogy ehhez a  járulékfizetési kötelezettséghez nem kapcsolódott semmiféle
társadalombiztosítási ellátás. Az  Alkotmánybíróság kimondta, hogy ebben a  körben ez  a  „társadalombiztosítási
járulék” címén előírt kötelezettség tehát a társadalombiztosításon kívül esik, ahhoz nem kapcsolódik a munkáltató
(foglalkoztató) érdekeltsége és nem alapoz meg semmiféle társadalombiztosítási ellátást sem. A  fizetési
kötelezettség nem a  biztosítottsághoz és ezen keresztül az  ellátottság elvi lehetőségéhez, hanem valamely
szerződés- és szolgáltatás típushoz köt törvényben elrendelt, a fizetésre kötelezett vagyoni jogait terhelő egyoldalú,
bár a  társadalombiztosítás javára szóló, de érdekeltség, ellenszolgáltatás és értékgarancia érvényesülése nélküli
fizetési kötelezettséget. Az  ilyen fizetési kötelezettség a tulajdonhoz való jogot aránytalanul és anélkül korlátozza,
hogy az  más alapvető jog vagy kötelesség érvényesülése érdekében történnék [45/1995. (VI. 30.) AB határozat,
ABH 1995, 210.].
[28] Az Alkotmánybíróság régebbi gyakorlata szerint azonban az  nem minősült alkotmányellenesnek, ha a  törvény
járulékfizetésre kötelezi azt a személyt is, aki társadalombiztosítási szolgáltatás igénybe vételére már jogot szerzett
más – társadalombiztosítási jogviszonyt keletkeztető – jogviszonya alapján is. Ilyen esetben a  járulékfizetési
kötelezettség előírása, feltéve, hogy a  kötelezett személyek e  tevékenységgel összefüggő többletellátásra válnak
jogosulttá (915/B/1994. AB határozat, ABH 1995, 728.), nem minősült alkotmányellenesnek. A  jelen esetben nem
állapítható meg, hogy a  rehabilitációs ellátásban részesülő személy, aki egyéni vállalkozóként is járulék fizetésére
kötelezett, semmilyen más társadalombiztosítási ellátásban nem részesülhet, vagyis a  járulékfizetési kötelezettség
előírása nem ellentételezés nélküli.
[29] 6. Az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény védelmének legfőbb szerve. Az  Alaptörvény minden szabályát, így
az  indítványban formálisan nevesített XIII.  cikkét is, a  többire tekintettel kell értelmeznie. Az  Alkotmánybíróság
a  33/2012. (VII. 17.) AB határozatban rámutatott, hogy az  „értelmezésnél az  alkotmány-értelmezésre általában
irányadó szabályokat kell követni, vagyis egyetlen szabálynak sem lehet olyan tartalmat tulajdonítani, amellyel
egy másik kiüresedhetne. Az  Alaptörvény zárt, ellentmondásmentes rendszer. […] Az  Alaptörvény szabályait is
csak egymásra tekintettel lehet és kell értelmezni” {Indokolás [94]}. Az  indítványból egyértelműen kitűnik, hogy
annak az  a  célja, hogy a  konkrét ügyben is az  időközben megváltozott, kedvezőbb – az  indítvány szóhasználata
szerint a „méltánytalan hátrányt” kiküszöbölő – előírást, az állampolgár anyasága esetére szóló ellátásra vonatkozó
új szabályt lehessen alkalmazni a korábbi időponttól. Az  indítvány tartalmazza a bíróságnak azt a meggyőződését
is, hogy a  módosításnak „a jogalkotói szándék szerint az  volt a  célja, hogy a  rehabilitációs ellátás, rokkantsági
ellátás mellett biztosítási jogviszonyban álló kismamák, akik pénzbeli egészségügyi járulék fizetésére kötelezettek,
gyermekgondozási díjra is jogosultságot szerezzenek”. Az  indítvány szerint „az alkalmazandó 2014. december  31.
napjáig hatályos Ebtv. 42/C.  § c)  pontjának rendelkezése a  felperes számára méltánytalan hátrányt jelent és
a felperes hátrányos helyzetbe kerül.”
[30] Az Alkotmánybíróság a  jelen ügyben az  eset körülményei alapján úgy találta, hogy a  vizsgált szabállyal
kapcsolatban az indítványozó alapjogát az Alaptörvény XIII. cikke és a XIX. cikk (1) bekezdése együttesen biztosítja.
Az  indítványra okot adó ügyben az  anyaság esetére törvényben meghatározott támogatásra jogosultság
korábbi feltétele a  kérdéses, alkotmányjogi szempontból. Az  Alaptörvény XIII.  cikkét a  XIX.  cikkel összhangban
kell értelmezni, ennek (1)  bekezdése értelmében az  állampolgár anyasága esetére törvényben meghatározott
támogatásra jogosult. Ezt az értelmezést erősíti, hogy az Ebtv. 2015. január 1-jétől hatályos szabályai nemcsak azt
jelentik, hogy azok már kifejezetten nem zárják ki a gyermekgondozási díjra való jogosultságot, ha azt járulékfizetési
kötelezettség kíséri, hanem azt is, hogy a gyed biztosítás alapú ellátás jellege erősödött.
[31] Az Alkotmánybíróság korábban már megállapította, hogy az  Alaptörvény XIX.  cikke törvényi jogosultságoknak
(meghatározott élethelyzetekhez kötve) alaptörvényi hátteret ad {28/2015. (IX. 24.) AB határozat, Indokolás [34]}.
A  XIX.  cikk (1)  bekezdésének második mondata rögzíti, hogy minden magyar állampolgár – a  tételesen felsorolt
élethelyzetek esetén – törvényben maghatározott támogatásra jogosult. A  (2)  bekezdés elválaszthatja a  tételesen
felsorolt élethelyzetek szerinti és a  nem ilyen, hanem a  más rászorulók szociális biztonságának a  megvalósítását.
Az élethelyzetek felsorolásának alkotmányjogi jelentőségét mutatja, hogy Magyarország Alaptörvényének negyedik
módosítása a  21.  cikk (1)  bekezdés h)  pontjával a  XIX.  cikk (1)  bekezdésében a „rokkantság” szövegrész helyébe
a „rokkantság, fogyatékosság” szöveget léptette.
[32] Mindez nem jelenti azt, hogy a törvényhozó több ellátás párhuzamosan történő folyósítását ne szabályozhatná, akár
úgy is, hogy egyidejűleg csak egyféle, az érintett személy megélhetésére szolgáló pénzellátás folyósítható. A  jelen
esetben és az  indítványra okot adó ügyben azonban nem rászorultság alapú ellátásról van szó a  gyedet illetően,
hanem biztosítási alapúról, amelyhez az, az ellátás folyósítására okot adó további körülmény tapad, hogy ellátásra
szoruló újabb személy, gyermek születéséhez kötődik, a XIX. cikk (1) bekezdésében nevesített „anyaság esetére” szól.
[33] Az Ebtv. 42/A.  § (1)  bekezdés a)  pontja értelmében gyermekgondozási díjra jogosult a  biztosított szülő, ha
a  gyermekgondozási díj igénylését – a  gyermeket szülő anya esetén a  szülést – megelőzően két éven belül
365 napon át biztosított volt, és a gyermeket saját háztartásában neveli. A gyermekgondozási díj ebben az esetben
biztosítási alapú ellátás, az állampolgár anyasága esetére.
[34] A jelen esetben az  indítványra okot adó ügyben szereplő szülő mint egyéni vállalkozó, vagyis mint biztosított
volt köteles járulékfizetésre, függetlenül a  rehabilitációs ellátásra való jogosultságától. A  konkrét ügy felperese
rehabilitációs ellátásban részesül, amely általában az állampolgár betegsége, rokkantsága esetére szól; ennek célja
a  megváltozott munkaképességű, de foglalkoztatásra, rehabilitációra javasolt személy jövedelempótló ellátása.
Az  ellátás melletti munkavégzést és a  jövedelmet a  törvény nem tiltja, de korlátozza, és felső jövedelemhatárhoz
köti. [Azon személyek, akik a  rokkantsági nyugdíjrendszer átalakításáról szóló jogszabály-változás következtében
a  komplex felülvizsgálat időpontjáig – ideiglenes jelleggel – rehabilitációs ellátásban részesülnek, a  rájuk
(a rokkantsági nyugdíjra és a rendszeres szociális járadékra) korábban vonatkozó rendelkezések szerint végezhetnek
kereső tevékenységet.] A  rehabilitációs ellátás a  jogosult személyes körülményein alapul, megváltozott
munkaképességének, egészségkárosodásának az  idejére szolgál, az  egyén kieső jövedelmének bizonyos mértékű
pótlását célozza. [A rehabilitációs hatóság megállapíthatja, hogy a  megváltozott munkaképességű személy
rehabilitálható, ezen belül foglalkoztathatósága rehabilitációval helyreállítható és akinek az  egészségi állapota
51–60% között van (B1 kategória), tartós foglalkozási rehabilitációt igényel és akinek az egészségi állapota 31–50%
között van (C1 kategória). A hatóság megállapíthatja azt is, hogy a személy rehabilitációja nem javasolt (B2 és C2,
D, E kategória).]
[35] Minthogy a  rehabilitációs ellátás melletti munkavégzést és a  jövedelem szerzését a  törvény nem tiltja,
előfordulhat, hogy az  érintett személynek az  ellátás mellett biztosítási jogviszonyt eredményező foglalkoztatása
(önfoglalkoztatása) van.
[36] A gyednek a  célja az  is, hogy a  törvényhozó előmozdítsa a  foglalkoztatási jogviszonyban állók anyává válását és
az anyák hosszabb ideig való otthonmaradását gyermekükkel.
[37] Az Ebtv. vizsgálni kért szabálya nem a  gyermekgondozási díj jogosultsági feltételét, hanem kizáró szabályt
fogalmazott meg, tekintet nélkül arra, hogy az  érintett személy biztosítási jogviszonya alapján pénzbeli
egészségbiztosítási járulék fizetésére kötelezett-e – más megfogalmazásban: van-e (lehet-e) kieső, a  gyeddel
pótlandó keresete a rehabilitációs ellátáson kívül eső, új körülménnyel, a gyermekvállalással kapcsolatban. Az Ebtv.
42/C.  § c)  pontjának 2014. december 31. napjáig hatályban volt, a  pénzbeli egészségbiztosítási járulék fizetésére
kötelezett személyt a  gyermekgondozási díjra jogosultak közül kizáró rendelkezése ezekre a  körülményekre
és szempontokra, a  gyed jövedelempótló céljára, családtámogató funkciójára, a  gyermekvállalást ösztönző
szerepére, a járulékfizetés jogszerzést eredményező funkciójára nem volt tekintettel, ezért alaptörvény-ellenes volt
az Alaptörvény XIX. cikke (1) bekezdésével összefüggésben értelmezve a XIII. cikk (1) bekezdésének sérelme miatt.
[38] 7. Az  Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint, ha az  indítvánnyal támadott jogszabályt vagy annak egy
részét az  Alaptörvény valamely rendelkezésébe ütközőnek minősíti, és ezért azt megsemmisíti, akkor a  további
alkotmányi rendelkezés esetleges sérelmét – a  már megsemmisített jogszabályi rendelkezéssel összefüggésben  –
érdemben nem vizsgálja. Ugyanez vonatkozik az alaptörvény-ellenes jogszabály további vizsgálatára a nemzetközi
szerződésbe ütközését illetően, továbbá arra az  esetre is, ha az  Alkotmánybíróság a  jogszabályt csak azért nem
semmisítette meg, mert az  időközben hatályát vesztette. Az  Alkotmánybíróság mindezekre figyelemmel nem
vizsgálta, hogy az Ebtv. 42/C. § c) pontjának 2014. december 31. napjáig hatályban volt rendelkezése nemzetközi
szerződésbe ütközik-e.
[39] 8. Az Alkotmánybíróság az Abtv. 44. § (1) bekezdés második mondata alapján elrendelte e határozatának a Magyar
Közlönyben történő közzétételét.
Budapest, 2016. február 23. Dr. Lenkovics Barnabás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
132/2016. (XII. 15.) ME határozata helyettes államtitkár kinevezéséről.
A közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény 220. § (2) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva,
a Miniszterelnökséget vezető miniszter javaslatára
dr. Csányi Istvánt a Miniszterelnökség helyettes államtitkárává – 2016. december 15-ei hatállyal –
kinevezem. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1729/2016. (XII. 13.) Korm. határozata a Végzettség nélküli iskolaelhagyás elleni stratégia cselekvési tervéről.
A Kormány a  Magyar nemzeti társadalmi felzárkózási stratégia II., Az  egész életen át tartó tanulás szakpolitikájának
keretstratégiája, a  Köznevelés-fejlesztési stratégia, továbbá a  Végzettség nélküli iskolaelhagyás elleni középtávú stratégia
elfogadásáról szóló 1603/2014. (XI. 4.) Korm. határozat 1.  pontjában foglalt Végzettség nélküli iskolaelhagyás elleni középtávú
stratégia megalapozása érdekében
a) elfogadja a  részére bemutatott, a  Végzettség nélküli iskolaelhagyás elleni stratégia cselekvési tervét
(a továbbiakban: cselekvési terv);
b) felhívja az emberi erőforrások miniszterét, hogy gondoskodjon a cselekvési tervnek a kormányzati portálon
történő közzétételéről.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1760/2018. (XII. 20.) Korm. határozata a Budapesti Corvinus Egyetem új kollégiuma megvalósításához és az új működési modell szerinti működésre történő felkészüléséhez szükséges támogatás biztosításáról.
A Kormány
 1. egyetért a) a  Budapesti Corvinus Egyetem (a továbbiakban: Egyetem) új kollégiuma megvalósítására irányuló
beruházással (a továbbiakban: beruházás), valamint
b) az  Egyetem új működési modell szerinti működésre történő felkészülése érdekében az  Egyetem
intézményirányítási rendszerei fejlesztésének szükségességével;
2. az 1. pont a) alpontja szerinti beruházás megvalósítójának az Egyetemet jelöli ki;
 3. felhívja a  pénzügyminisztert, hogy – az  innovációért és technológiáért felelős miniszter bevonásával –
gondoskodjon az  1.  pont a)  alpontja szerinti beruházás megvalósításához 1 250 000 000 forint, az  1.  pont
b)  alpontja szerinti fejlesztéshez 254 000 000 forint támogatás biztosításáról a  Magyarország 2019. évi központi
költségvetéséről szóló 2018. évi L. törvény 1.  melléklet XVII. Innovációs és Technológiai Minisztérium fejezet
12. Budapesti Corvinus Egyetem cím javára.
Felelős: pénzügyminiszter
innovációért és technológiáért felelős miniszter Határidő: 2019. január 31.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
959/B/2006. AB végzés.  Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítvány alapján meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság az Alkotmánybíróságról szóló
1989. évi XXXII. törvény 38. § (1) bekezdése alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt visszautasítja.
I. Az indítványozók közös kérelmükben az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban:
Abtv.) 38. § (1) bekezdése alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését kérték. Álláspontjuk szerint a kifogásolt rendelkezés ellentétes az Alkotmány 50. §
(1) bekezdésével, 57. § (5) bekezdésével, valamint a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény (a továbbiakban: Jat.)
1. § (2) bekezdésével, mely a jogforrási hierarchia sérelmének tilalmáról rendelkezik.
Szerintük az Abtv. 38. § (1) bekezdése nem nyújt mérlegelési lehetőséget, hanem arra kötelezi a bírót, hogy a bírósági eljárás felfüggesztése mellett az Alkotmánybírósághoz forduljon akkor, ha az előtte folyamatban levő ügyben
olyan jogszabályt vagy állami irányítás egyéb jogi eszközét kellene alkalmazni, melynek alkotmányellenességét
észleli. Az indítványozók szerint ha olyan jogszabályt kellene alkalmazni, amely esetében nincsen magasabb szintű
jogszabály, akkor nincsen probléma, hiszen a félnek legfeljebb a felfüggesztésből adódó késedelem okozhat hátrányt. Abban az esetben viszont, amikor olyan jogszabályt
(vagy állami irányítás egyéb jogi eszközét) kellene alkalmazni a bírónak, amelynél magasabb szintű is létezik, az
Abtv. 38. § (1) bekezdés alkalmazása már alkotmányossági kérdéseket vet fel, hiszen a bírónak a jogszabályt (állami
irányítás egyéb jogi eszközét) alkalmaznia kellene. Ilyen
esetben a bíró észleli a normakollíziót, és a magasabb szintű alkalmazásától eltekintve az Alkotmánybírósághoz fordul. Ha az Alkotmánybíróság megsemmisíti a magasabb
szintűvel ellentétes alacsonyabb rendű jogszabályt, az
Abtv. 43. § (2) bekezdése miatt mégis sérelem éri a feleket,
hiszen eszerint a megsemmisítés nem érinti az alkotmánybírósági határozat közzététele előtt létrejött jogviszonyokat, azaz a jogsértő jogszabály miatt hátrányt szenvedett
feleknek nem áll rendelkezésére jogorvoslat.
Az indítványozók szerint a „jogbiztonságot garantáló”
megoldást az jelentené, ha ebben az esetben a bíró – az alacsonyabb szintű jogszabályt figyelmen kívül hagyva – a
magasabb szintű jogszabály alkalmazása mellett a perben
döntést hozna, és ezt követően fordulna az Alkotmánybírósághoz, az alacsonyabb szintű mellőzött jogszabály alkotmányossági vizsgálatát kérve.
Az indítványozók szövegszerű javaslatot is tettek az
Abtv. 38. § (1) bekezdés szerintük alkotmányos tartalmú
szövegére.
II. Az indítvány érdemi elbírálásra alkalmatlan. 1. Az Alkotmánybíróság korábbi döntéseiben meghatározta az érdemi elbírálásra alkalmas indítványok minimális tartalmi és formai kellékeit. Eszerint az indítványnak
meg kell felelnie az Abtv. 22. § (2) bekezdésében megfogalmazott követelményeknek: pontosan meg kell jelölni a
támadott rendelkezést, az Alkotmány megfelelő rendelkezését, a kérelem alapjául szolgáló okot, vagyis azt, hogy az
Alkotmány egyes rendelkezéseit a vitatott jogszabály miért és mennyiben sérti.
Az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak
közzétételéről szóló, többször módosított és egységes
szerkezetbe foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (ABK
2009. január, 3., a továbbiakban: Ügyrend) 21. § (1) bekezdése szerint az Alkotmánybíróság eljárására irányuló
indítványnak határozott kérelmet kell tartalmaznia, és meg
kell jelölnie a kérelem alapjául szolgáló okot [Abtv. 22. §
(2) bekezdés]. A (2) bekezdés szerint pedig az (1) bekezdésnek megfelelően az indítványnak tartalmaznia kell a
vizsgálandó jogszabály megjelölése mellett az Alkotmánynak azokat a rendelkezéseit, amelyeket – az indítványozó állítása szerint – a hivatkozott jogszabály sért, valamint az Abtv.-nek és egyéb törvényeknek azokat a rendelkezéseit, amelyekből az indítványozó jogosultsága és az
Alkotmánybíróság hatásköre megállapítható.
2. Az indítvány nem felel meg az Abtv.-ben és az Ügyrendben foglalt követelményeknek, mivel az indítványozók nem indokolták, hogy a kifogásolt jogszabály miért és
mennyiben sérti az Alkotmány 50. § (1) bekezdését és
57. § (5) bekezdését, a kérelem az indítványozóknak az eljáró bíró lehetséges intézkedései felsorolásán kívül az
Abtv. 38. § (1) bekezdése és az Alkotmány hivatkozott
rendelkezései közötti kapcsolatra vonatkozó alkotmányossági szempontú érvelést nem tartalmaz.
Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint érdemi vizsgálat nélkül visszautasítja azokat az indítványokat,
amelyek nem felelnek meg az Abtv. által támasztott köve
telményeknek, így az indítványt az Ügyrend 29. § d) pontja alapján visszautasította.
Budapest, 2010. február 23. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
1/2009. (IV. 14.) HM határozata a Magyar–Orosz Kormányközi Hadisírgondozó Vegyes Bizottság Magyar Tagozatának újjáalakításáról.
A kormányközi vegyesbizottságok tagjainak és tisztségviselőinek kijelöléséről szóló 2118/2008. (VIII. 27.)
Korm. határozat, valamint a Magyar Köztársaság Kormánya és az Oroszországi Föderáció Kormánya között a háborúkban elesett katonák és polgári áldozatok emlékének
megörökítéséről, valamint sírjaik jogi helyzetéről szóló,
1995. március 6-án, Moszkvában aláírt Megállapodás
(a továbbiakban: Megállapodás), az ezzel kapcsolatos
pénzügyi finanszírozásról készített Jegyzőkönyv, illetve
az ezek jóváhagyásának kihirdetéséről szóló 2158/1996.
(VI. 25.) Korm. határozat alapján a következő
határozatot hozom: 1. A Magyar–Orosz Kormányközi Hadisírgondozó Bizottság Magyar Tagozatát (a továbbiakban: Magyar Tagozat) a Kormány nevében újjáalakítom.
2. A Magyar Tagozat elnökéül dr. Holló József ny. altábornagyot, a Honvédelmi Minisztérium Hadtörténet Intézet és Múzeum főigazgatóját jelölöm ki.
3. A Magyar Tagozat elnökhelyettesi feladataival
dr. Dankó Istvánt, a Honvédelmi Minisztérium Jogi Főosztály főosztályvezető-helyettesét jelölöm ki.
4. A Magyar Tagozat tagjai:
– Kovács Gyöngyi a Magyar Államkincstár Külföldi
Követeléseket Kezelő Osztály osztályvezetője,
– dr. Erdő Enikő tanácsos, a Pénzügyminisztérium Köz
ponti Költségvetési Fejezetek Főosztályának munkatársa, Közzétéve a Magyar Közlöny 2009. évi 51. számában.
– Szalipszki Endre, a Külügyminisztérium II. Területi
Főosztály orosz referense,
– dr. Győrpál Elemér az Önkormányzati és Területfejlesztési Minisztérium Önkormányzati Főosztály szakmai
tanácsadója.
5. A jelen határozat az aláírása napján lép hatályba, ezzel egyidejűleg a Magyar–Orosz Kormányközi Hadisír
gondozó Vegyes Bizottság Magyar Tagozatának újjáalakításáról szóló 31/2001. (HK 9.) honvédelmi miniszteri
határozat, valamint az azt módosító 70/2001. (HK 18.)
honvédelmi miniszteri határozat hatályát veszíti.
Dr. Szekeres Imre s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
68/2011. (X. 5.) OGY határozata dr. Budai Gyula országgyűlési képviselő mentelmi ügyében.
A Magyar Köztársaság Országgyűlése dr. Budai Gyula országgyűlési képviselő mentelmi jogát a Pesti Központi Kerületi Bíróság
30. B. 33.981/2010/5. számú megkeresésével érintett ügyben nem függeszti fel.
Kövér László s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
242/2017. (VIII. 28.) Korm. rendelete a Modern Városok Program keretében megvalósuló, az állami repülések céljára szolgáló kecskeméti repülőtér közös (katonai-polgári) felhasználású repülőtérré fejlesztése érdekében szükséges beruházásokkal összefüggő közigazgatási hatósági ügyek nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról.
A Kormány
a nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és egyszerűsítéséről szóló
2006. évi LIII. törvény 12. § (5) bekezdés a) és e) pontjában,
a 2. § a) pontja tekintetében az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII.  törvény 62. § (1) bekezdés
16. pont 16.2. alpontjában és 17. pontjában,
a 2. § b) és c) pontja tekintetében a településkép védelméről szóló 2016. évi LXXIV. törvény 12. § (1) bekezdés c) pontjában
kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény 15.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a  következőket
rendeli el:
1. § (1) A Kormány nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánítja a Kecskemét Megyei Jogú Város
közigazgatási területén elhelyezkedő, 0425 helyrajzi szám alatt nyilvántartott földrészletből telekalakítási eljárás
jogerős befejezését követően kialakított földrészlet területén, a Modern Városok Program keretében megvalósuló,
az  állami repülések céljára szolgáló kecskeméti repülőtér közös (katonai és polgári) felhasználású, polgári célú
fejlesztése érdekében szükséges beruházásokkal (a  továbbiakban: Beruházás) összefüggő, az  1.  mellékletben
meghatározott közigazgatási hatósági ügyeket.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a Beruházással összefüggőnek kell tekinteni mindazokat a közigazgatási hatósági
ügyeket, amelyek
a) a Beruházás megvalósításához, használatbavételéhez és üzemeltetése beindításához, valamint
b) a  Beruházáshoz közvetlenül kapcsolódó útépítési, közműcsatlakozási és közműfejlesztési munkák
megvalósításához
szükségesek. 2. § A Beruházással összefüggésben
a) építészeti-műszaki tervtanácsi véleményt nem kell beszerezni,
b) településképi véleményezési eljárást nem kell lefolytatni, és
c) településképi bejelentési eljárásnak nincs helye.
3. § (1) Az  ügyfélnek az  eljárás megindítása előtt benyújtott kérelmére az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási
hatósági ügyekben a  szakhatóság – a  hatóság határozatának meghozataláig felhasználható – előzetes
szakhatósági állásfoglalást ad ki azzal, hogy a kérelemhez benyújtott előzetes szakhatósági hozzájárulást a hatóság
a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 44. § (8) bekezdése
szerint használja fel.
(2) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekben hozott döntés fellebbezésre tekintet nélkül
végrehajtható.
4. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
5. § E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépésekor folyamatban lévő közigazgatási hatósági ügyekben is alkalmazni kell.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1886/2016. (XII. 28.) Korm. határozata az „Egészséges Magyarország 2014–2020” Egészségügyi Ágazati Stratégia 2017–2018 évekre vonatkozó cselekvési tervéről.
A Kormány
a) elfogadja az „Egészséges Magyarország 2014–2020” Egészségügyi Ágazati Stratégia végrehajtása érdekében
készített, az 1. mellékletben foglalt cselekvési tervet,
b) felhívja az  emberi erőforrások miniszterét, hogy az  a)  pont szerint elfogadott cselekvési tervben foglalt
feladatok végrehajtásáról évente készítsen jelentést a Kormány számára.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2018. március 31., ezt követően 2019. március 31.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
119/E/2007. AB végzés.  Az Alkotmánybíróság mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő
v é g z é s t :
Az Alkotmánybíróság a személyi jövedelemadóról
szóló 1995. évi CXVII. törvény 7. § (1) bekezdés q) pontjával, valamint 71. § (2) bekezdés i) pontjával összefüggésben mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség
megállapítására irányuló eljárást megszünteti.
Az indítványozó mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítását kérte a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény (a továbbiakban: Szja tv.) 7. § (1) bekezdésének q) pontjával, valamint
71. § (2) bekezdésének i) pontjával összefüggésben az
Alkotmány 18. §-ába foglalt egészséges környezethez való
jogra, illetve 70/A. § (1) bekezdésében megfogalmazott
hátrányos megkülönböztetés tilalmára hivatkozva.
Az indítványozó előadta, diszkriminatív, hogy a törvény alapján a vállalkozás érdekében végzett hivatali, üzleti utazással kapcsolatos költségeket az adóalap számításánál nem kell figyelembe venni, ugyanakkor a munkavállalók számára ingyenesen vagy kedvezményesen juttatott
utazási bérlet 400 000 forintig adómentes az adóköteles
béren kívüli juttatások körében. Véleménye szerint a szabályozás hátrányosan megkülönbözteti azon állampolgárokat, „akik nem (lehetnek) munkavállalók és a helyi közlekedést használják üzleti utazásukhoz”, ugyanis ők a helyi üzleti utazást a vállalkozás érdekében végzett tevékenységként a vállalkozásnál költségként nem számolhatják el.
Az indítvány benyújtását követően, 2009. január 1-jével
az egyes adó- és járuléktörvények módosításáról szóló
2008. évi LXXXI. törvény 2. §-a az Szja tv. 7. § (1) bekezdésének q) pontját, 2010. január 1-jével a közteherviselés
rendszerének átalakítását célzó törvénymódosításokról
szóló 2009. évi LXXVII. törvény 22. §-a az Szja tv.
71. §-át módosította.
A jogszabályváltozásra figyelemmel az Alkotmánybíróság felhívta az indítványozót, hogy nyilatkozzon, indítványát fenntartja-e, és ha igen, milyen tartalommal. Az indítványozó indítványát a változásra tekintettel visszavonta. Ezért az Alkotmánybíróság az eljárását az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről
szóló módosított és egységes szerkezetbe foglalt 2/2009.
(I. 12.) Tü. határozat 31. § d) pontja alapján megszüntette.
Budapest, 2010. április 27. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
27/2015. (VIII. 25.) KKM közleménye a Magyarország Kormánya és az Egyesült Nemzetek Gyermekalapja között az Egyesült Nemzetek Gyermekalapja Globális Szolgáltató Központjának létrehozásáról szóló Megállapodás kihirdetéséről szóló 2015. CXXII. törvény 2. és 3. §-ának hatálybalépéséről.
A 2015. évi CXXII. törvénnyel, a Magyar Közlöny 2015. július 13-i, 102. számában kihirdetett, a Magyarország Kormánya
és az  Egyesült Nemzetek Gyermekalapja között az  Egyesült Nemzetek Gyermekalapja Globális Szolgáltató
Központjának létrehozásáról szóló Megállapodás 17.  cikk (1)  bekezdése az  alábbiak szerint rendelkezik
a hatálybalépésről:
„A Felek értesítik egymást arról, hogy a  jelen Megállapodás hatálybalépéséhez szükséges belső jogi eljárásokat
lefolytatták. A Megállapodás az utolsó értesítés kézhezvételétől számított tizenötödik (15.) naptári napon lép hatályba
és tizenöt (15) évig marad hatályban.”
Az utolsó értesítés kézhezvételének napja: 2015. július 31.
A Megállapodás hatálybalépésének napja: 2015. augusztus 15.
A fentiekre tekintettel, összhangban a  2015. évi CXXII. törvény 4.  § (3)  bekezdésével, megállapítom, hogy
a  Magyarország Kormánya és az  Egyesült Nemzetek Gyermekalapja között az  Egyesült Nemzetek Gyermekalapja
Globális Szolgáltató Központjának létrehozásáról szóló Megállapodás kihirdetéséről szóló 2015. évi CXXII. törvény
2. és 3. §-a 2015. augusztus 15-én, azaz kettőezer-tizenöt augusztus tizenötödik napján lépett hatályba.
Szijjártó Péter s. k.,
 külgazdasági és külügyminiszter


text:
169/2019. (V. 8.) KE határozata bírói felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011.  évi
CLXII. törvény 90. §-a alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – nyugállományba helyezés iránti
kérelmére tekintettel dr. Gyovai Mihályt 2019. november 1-jei hatállyal bírói tisztségéből felmentem.
Budapest, 2019. április 24. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1083/2011. (IV. 12.) Korm. határozata a költségvetési főfelügyelők és költségvetési felügyelők kirendeléséről.
1. A Kormány az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény (a továbbiakban: Áht.) 46/A. § (1) bekezdése alapján
a) költségvetési főfelügyelőt rendel ki a Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatalához,
a Budapesti Corvinus Egyetemhez, a Pécsi Tudományegyetemhez; b) költségvetési felügyelőt rendel ki
a Nyugat-magyarországi Egyetemhez, a Károly Róbert Főiskolához, a Szolnoki Főiskolához,
az Országos Idegtudományi Intézethez. 2. A Kormány felhívja az államháztartásért felelős minisztert, hogy az Áht. 46/A. § (3) bekezdése alapján a költségvetési
főfelügyelők és költségvetési felügyelők megbízásáról gondoskodjon. Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
1653/2012. (XII. 19.) Korm. határozata a KÖZOP-3.1.1.-07-2008-0016 azonosító számú [„M9 autóút 51. és 54. számú főutak (19+000-31+300 kmsz.) közötti szakasz” című] projekt támogatási szerződésétől történő elállásról.
A Kormány 1. visszavonja a KÖZOP-3.1.1.-07-2008-0016 azonosító számú, „M9 autóút 51. és 54. számú főutak
(19+000-31+300 kmsz.) közötti szakasz” című, projekt kiemelt projektként történő nevesítését,
2. hozzájárul ahhoz, hogy a Nemzeti Fejlesztési Ügynökség Közlekedési Operatív Programok Irányító Hatósága
az 1. pontban meghatározott projekt támogatási szerződésétől elálljon,
3. felhívja a Nemzeti Fejlesztési Ügynökséget, hogy gondoskodjon az 1. pontban meghatározott projektben kifizetett
támogatásnak – az el nem számolt előleg kivételével – a központi költségvetés XIX. fejezet „európai uniós
programokhoz kapcsolódó tartalék” előirányzata terhére történő visszarendezéséről. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
4/2014. (II. 7.) OGY határozata a Jászkun önmegváltás emléknapjáról.
1. Az  Országgyűlés május 6-át, a  Jászkun Hármas Kerület önmegváltását, a  Redemptiót lehetővé tevő diploma
Mária Terézia általi aláírásának napját a Jászkun önmegváltás emléknapjává nyilvánítja.
2. Az Országgyűlés
– szükségesnek tartja méltóképpen megemlékezni a Jászkun Hármas Kerület 1745. május 6-i önmegváltásáról,
a Redemptióról;
– tisztelettel adózik azon jászkun polgárok előtt, akik – a  magyar történelemben példátlan módon –
szabadságukat 580 000 rhénes aranyforintért vásárolták vissza;
– támogatja olyan megemlékezések szervezését és kiadványok megjelenését, amelyek a  jászok és kunok ősi
szülőföldszeretetével, szabadságszeretetével és öntudatával kapcsolatosak.
 3. Ez az országgyűlési határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Kövér László s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
30/2003. (VII. 11.) BM rendelete a belügyminiszter hatáskörébe tartozó szakképesítések megszerzésére irányuló szakmai vizsga szervezésére feljogosított intézményekről.
A szakképzésről szóló — többször módosított — 1993. évi
LXXVI. törvény 13. §-ának (1) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján a következőket rendelem el:
1. § (1) Az e rendelet 1. számú mellékletében felsorolt intézmények jogosultak iskolarendszeren kívüli szakmai vizsgák szervezésére.
(2) A szakmai vizsgák szervezésére feljogosított intézmények kizárólag a 2. számú mellékletben megjelölt szakképesítések megszerzésére irányuló szakmai vizsgák megszervezésére jogosultak.
(3) A szakmai vizsgák szervezésére szóló jogosultság e
rendelet alapján 2003. augusztus 1-jétől 2008. július 31-ig
érvényes.
2. § Ez a rendelet 2003. augusztus 1-jén lép hatályba.
Dr. Lamperth Mónika s. k.,
belügyminiszter


text:
356/2009. (VIII. 14.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2009. augusztus 10-én megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdésének b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva a dr. G. K. és dr. F. J. magánszemélyek által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív
mintapéldányát hitelesíti.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz
címzett kifogást lehet benyújtani az Országos Választási
Bizottságnál (1051 Budapest, Nádor u. 2.; levélcím: 1903
Budapest, Pf. 314; fax: 06-1-441-1729).
Indokolás I. A beadványozó 2009. augusztus 3-án aláírásgyűjtő ív
mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási Bizottsághoz hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e azzal, hogy az Országgyűlés törvényt alkosson arról, hogy a 2004. évi XXIX. törvény
141–143. §-ában szabályozott panasz tárgyában hozott
döntés ellen – a törvényben foglalt feltételek nem teljesítése esetén – a panaszos bírósághoz fordulhasson igényének
érvényesítése végett?”
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy az
aláírásgyűjtő ív a törvényben meghatározott formai, valamint a népszavazásra feltenni kívánt kérdésre vonatkozó
tartalmi követelményeknek eleget tesz, ezért a hitelesítésének akadálya nincs.
II. A határozat az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény 2. §-án, a jogorvoslatról szóló tájékoztatás a Ve. 130. §-ának (1) bekezdésén alapul.
Dr. Szigeti Péter s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
1051/2015. (II. 16.) Korm. határozata az ENSZ Menekültügyi Főbiztossága budapesti Globális Szolgáltató Központjának és Globális Képzési Központjának bővítéséhez szükséges ingatlan biztosításáról, valamint a meglevő irodaépület helyzetének rendezéséről.
A Kormány az  ENSZ Menekültügyi Főbiztossága (a  továbbiakban: UNHCR) budapesti Globális Szolgáltató Központjának és
Globális Képzési Központjának elhelyezése és tevékenységének támogatása érdekében
 1. felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy a Közbeszerzési és Ellátási Főigazgatóság útján gondoskodjon a UNHCR
budapesti Globális Szolgáltató Központjának és Globális Képzési Központjának bővítéséhez szükséges ingatlan
bérléséről és folyamatos üzemeltetéséről 2025. december 31-ig;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: a UNHCR-al megkötésre kerülő használati megállapodás szerint
2. egyetért azzal, hogy a 1133 Budapest, Ipoly utca 5/b–c–d. szám alatt található teljes irodaépület a UNHCR budapesti
Globális Szolgáltató Központja és Globális Képzési Központja ingyenes használatába álljon az  1.  pontban leírt
időtartamig, azaz 2025. december 31-ig;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal 3. felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy gondoskodjon:
a) az 1.  pontban leírt irodaépület bérléséhez és üzemeltetéséhez, valamint a  közüzemi díjak (ide nem értve
a telefon- és számítástechnikai költségeket) viseléséhez,
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2015-ben a költségek felmerülésekor, 2016-tól folyamatos
b) a 2.  pontban leírt irodaépület üzemeltetéséhez és a  közüzemi díjak (ide nem értve a  telefon- és
számítástechnikai költségeket) viseléséhez
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: folyamatos
szükséges források biztosításáról és költségvetési tervezéséről 2025. december 31-ig.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
289/2015. (VI. 23.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII.  törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Mantz-Kelemen
Kata Rékát 2015. július 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2015. június 17. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök