text:
1141/2015. (III. 12.) Korm. határozata a közlekedési infrastruktúra 2014–2020. közötti időszakban szükséges fejlesztései megvalósításának feltételeiről.
A Kormány a közlekedési infrastruktúra 2014–2020. közötti időszakban tervezett fejlesztéseinek gyorsítása érdekében egyetért
azzal, hogy a  nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségűvé nyilvánított közlekedési infrastruktúra beruházások
előkészítése idejének csökkentésével, a  szükséges jogszabályok áttekintésével és szükség szerinti módosításával, a  tervezési
folyamat, valamint a  hatóságok eljárási gyakorlatának átalakításával el kell érni, hogy az  egyes beruházások előkészítése ne
haladja meg a két évet.
A Nemzeti Közlekedési Infrastruktúra-fejlesztési Stratégia keretében a  Kormány olyan alapvető célokat fogalmazott meg, mint
a megyeszékhelyek bekötése a gyorsforgalmi úthálózatba, illetve a gyorsforgalmi úthálózati elemekkel az országhatárok elérése.
Kiemelt célként került meghatározásra tehát a  lakosság és a gazdaság mobilitásának növelése, ezáltal a hazai versenyképesség
fokozása. A  hazai gazdaság fejlesztése szempontjából is kiemelt jelentőségű továbbá a  fejlesztésre fordítható európai uniós
források hatékony és gyors felhasználása, a  2007–2013-as programozási időszak gyakorlati tapasztalatainak felhasználása
a szabályozás területén.
A hatályos jogszabályi környezet előre vetíti, hogy a  2007–2013-as programozási időszak projektjeinek 2015. évi kifutását
követően 2016-tól – az  előkészítés időigénye folytán – jóval kevesebb beruházás kivitelezése kezdődhet meg, ami
– a beruházások volumenét tekintve – alkalmas arra, hogy érezhetően befolyásolja a gazdaságfejlődést.
A Kormány a  Nemzeti Közlekedési Infrastruktúra-fejlesztési Stratégia keretében meghatározott kiemelt fejlesztési célok
megvalósítása, a fejlesztési források hatékony felhasználása érdekében
1. egyetért azzal, hogy a 2014–2020. közötti időszakban tervezett, érintett közlekedési infrastruktúra beruházások
a) kapcsán olyan tervek készüljenek, amelyek minden érintett szereplővel a  nyomvonalat meghatározó
döntés meghozatala előtt előzetesen és érdemében leegyeztetettek, biztosítják az  esetleges ágazati
szempontok feltárását és kezelését a tervezés során, ezáltal a hatósági eljárások gyorsabban és egyszerűbben
lefolytathatók lesznek,
b) megvalósításához szükséges tervezési folyamat szereplőinek kibővítése szükséges a  későbbi hatósági
eljárásokban részt vevő szereplőkkel és érintett államigazgatási szervekkel, személyekkel (pl. szakértőként
történő meghívás a tervzsűri munkájába),
c) megvalósításához szükséges területszerzés ügymenete fel kell, hogy gyorsuljon, és kiemelten fontos, hogy
a területszerzéshez tartozó műszaki dokumentáció készítéséhez szükséges adatszolgáltatás ideje rövidüljön
és egyszerűsödjön,
d) megvalósításához szükséges valamennyi engedélyezési (és záradékolási) eljárás egyszerűsödjön,
az  ügyintézés tényleges határideje – az  ügyfél miatt legfeljebb egyszer indokolttá váló hiánypótlás idejét
bele nem számítva – ne haladhassa meg a  hatvan napot, az  engedélyek hatályának lejárta pedig ne
eredményezze a beruházás ellehetetlenülését azzal, hogy amennyiben az az eljárás jellegéből adódóan nem
teljesen kizárt, az eljárásoknak párhuzamosan kell lezajlaniuk egyrészt az eljárási idők csökkentése, másrészt
az egymásnak vagy önmaguknak ellentmondó szakhatósági állásfoglalások kizárása céljából,
e) megvalósításához szükséges ingatlan tulajdonjoga mielőbb állami tulajdonba kell, hogy kerüljön azzal, hogy
meg kell vizsgálni, hogy
ea) a  területre lépés az  alkotmányos garanciák megtartása mellett az  eljárás mely szakaszában
valósulhat meg a legkorábban,
eb) az eljárás lefolytatására és a bírósági felülvizsgálatra nyitva álló határidő mennyiben rövidíthető,
ec) lehetővé tehető-e a  kisajátítási határozat bírósági felülvizsgálati szakában a  jogalap és
az  összegszerűség szétválasztása olyan módon, hogy a  jogalap megalapozottsága esetén
a tulajdonjog változásának nyilvántartási átvezetése megtörténhessen,
ed) az eljárásban felhasznált vázrajzok érvényessége ne járhasson le az eljárás folyamatban léte alatt,
ee) a kisajátítási eljárás egyéb eljárásokkal – így különösen építési engedélyezési eljárással, termőföld
és erdővédelmi eljárásokkal – történő párhuzamos lefolytatása lehetséges-e annak érdekében, hogy
ezen eljárások hiánya, vagy azok elakadása ne képezhesse a területszerzés akadályát,
f ) során a  felszín alatti közút és vasút építésével érintett felszíni ingatlanok kisajátítását a  legszükségesebb
mértékben kell csak megvalósítani,
g) során szükségessé váló közművek kiváltásának akadályozását meg kell szüntetni olyan módon, hogy
az  építtetői jogokat gyakorló szervezet, vagy a  kivitelező jogszabályi garanciák érvényesülése mellett
elvégezhesse a  szükséges munkálatokat, az  engedélyezési eljárások lefolytatását az  építési jogosultság
igazolásának elmaradása ne akadályozza, valamint a szolgáltatók adatszolgáltatási kötelezettsége a tervezés
időszakában az építtető vagy a kivitelező részéről kikényszeríthető legyen,
h) által érintett állami tulajdonban lévő földterületek azonnali felhasználása lehetséges legyen, így különösen
ezen ingatlanok
ha) telekalakítása a kisajátítandó ingatlanok telekalakításával azonos módon történjen meg,
hb) esetében a  haszonbérleti jogviszony megszüntetéséhez, illetve a  vagyonkezelői jog törléséhez
szükséges engedély kiadása legfeljebb harminc napot vegyen igénybe a  nemzetgazdasági
szempontból kiemelt jelentőségűvé nyilvánított közlekedési infrastruktúra beruházásról szóló
kormányrendelet hatályba lépésétől, illetve a  jogszabályban előírt védett természeti terület, vagy
NATURA 2000 terület érintettsége esetén a  miniszteri egyetértő nyilatkozatok rendelkezésre
állásától számítva,
i) esetében a  környezetvédelmi engedélyezési eljárások során a  szakhatósági eljárási idők rövidítésre
kerüljenek, meg kell vizsgálni a közmeghallgatásokon a szakhatóság kötelező részvételét, meg kell valósítani,
hogy legkésőbb a  közmeghallgatást követő tizenöt napon belül a  szakhatóságok között konszenzus
szülessen, konszenzus hiányában a  felügyeleti szerv vagy szervek legfeljebb további nyolc napon belül
adjanak az engedély szempontjából felhasználható állásfoglalást,
j) megvalósítását hátráltató régészeti munkákat fel kell gyorsítani, és biztosítani kell a  költséghatékony
megvalósításukat,
k) során biztosítani kell, hogy az  engedélyezési eljárások során születő önkormányzati szakhatósági
állásfoglalások, hozzájárulások a  beruházás teljes életciklusa alatt érvényesek és visszavonhatatlanok
legyenek, és ezen hozzájárulások alapján a  településrendezési tervek rövid határidőn belül módosításra
kerüljenek, a módosítások elvégzése kikényszeríthető legyen,
l) során meg kell vizsgálni, hogy az állami beruházás keretében megvalósuló – országos funkciót be nem töltő –
többletberuházás-elemeket, amelyek a helyi önkormányzat érdekében valósulnak meg, milyen módon tudja
az érintett helyi önkormányzat a jövőben fenntartani és üzemeltetni,
m) előkészítési folyamatának gyorsítása érdekében kidolgozásra kerüljenek az  építési engedélyezési eljárás
és környezetvédelmi engedélyezési eljárás folyamatának párhuzamos, esetlegesen egy eljárásban történő
lefolytatását biztosító jogszabály- módosítások;
2. felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, a Miniszterelnökséget vezető minisztert, a belügyminisztert, az igazságügyi
minisztert és a  földművelésügyi minisztert, hogy a  Nemzeti Közlekedési Infrastruktúra-fejlesztési Stratégia
keretében meghatározott célok elérése érdekében, az  1.  pontban meghatározott elvek alapján – az  érintett
miniszterek bevonásával – készítsen előterjesztést a  Kormány részére a  vonatkozó jogszabályok, valamint
a hatóságok gyakorlatának felülvizsgálatáról;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
 belügyminiszter
 igazságügyi miniszter
 földművelésügyi miniszter
Határidő: 2015. április 30.
3. felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a Nemzeti Közlekedési és Infrastruktúra-fejlesztési Stratégiában foglalt
célokkal összhangban vizsgálja felül az egyes közlekedésfejlesztési projektekkel összefüggő közigazgatási hatósági
ügyek nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról és az eljáró hatóságok kijelöléséről
szóló 345/2012. (XII. 12.) Korm. rendeletet, és a felülvizsgálat eredményéről készítsen – a szükséges módosításokat is
tartalmazó – előterjesztést a Kormány részére.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2015. április 30.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
2004. CXXX. törvény a Magyar Köztársaság és a Lett Köztársaság között a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról a jövedelemés a vagyonadók területén, Rigában, 2004. május 14-én aláírt Egyezmény megerősítéséről és kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés a Magyar Köztársaság és a Lett
Köztársaság között a kettős adóztatás elkerüléséről és az
adóztatás kijátszásának megakadályozásáról a jövedelemés a vagyonadók területén, Rigában, 2004. május 14-én
aláírt Egyezményt e törvénnyel megerősíti és kihirdeti.
2. § Az Egyezmény hiteles magyar nyelvű szövege a
következő:
„Egyezmény a Magyar Köztársaság
és a Lett Köztársaság között a kettős adóztatás
elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának
megakadályozásáról a jövedelem
és a vagyonadók területén A Magyar Köztársaság és a Lett Köztársaság,
attól az óhajtól vezetve, hogy Egyezményt kössenek a
kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról a jövedelem- és vagyonadók területén,
megállapodtak a következőkben: 1. Cikk Személyi hatály Az Egyezmény azokra a személyekre terjed ki, akik az
egyik vagy mindkét Szerződő Államban belföldi illetőségűek.
2. Cikk Az Egyezmény hatálya alá tartozó adók
1. Az Egyezmény azokra a jövedelem- és vagyonadókra terjed ki, amelyeket a beszedés módjára való tekintet
nélkül az egyik Szerződő Állam vagy helyi hatóságai vetnek ki.
2. Jövedelem- és vagyonadóknak tekintendők mindazok az adók, amelyeket a teljes jövedelem vagy teljes vagyon, illetve a jövedelem vagy vagyon részei után vetnek
ki, ideértve az ingó vagy az ingatlan vagyon elidegenítéséből származó nyereség utáni adókat, valamint az értéknövekedési adókat.
A törvényt az Országgyűlés a 2004. december 20-i ülésnapján fogadta el.
3. Azok a jelenleg létező adók, amelyekre az Egyezmény kiterjed, különösen a következők:
a) Lettországban:
(i) a vállalkozási nyereségadó (uznemumu ienakuma
nodoklis),
(ii) a személyi jövedelemadó (iedzivotaju ienakuma nodoklis),
(iii) az ingatlan vagyonadó (nekustama ipasuma no
doklis)
(a továbbiakban: „lett adó”); b) Magyarországon:
(i) a személyi jövedelemadó,
(ii) a társasági adó,
(iii) az osztalékadó,
(iv) a telekadó,
(v) az építményadó
(a továbbiakban: „magyar adó”). 4. Az Egyezmény kiterjed minden olyan azonos vagy
lényegét tekintve hasonló adóra is, amelyet az Egyezmény
aláírása után a jelenleg létező adók mellett vagy azok
helyett vezetnek be. A Szerződő Államok illetékes hatóságai értesíteni fogják egymást a vonatkozó adójogszabályaikban végrehajtott lényeges változtatásokról.
3. Cikk Általános meghatározások 1. Az Egyezmény alkalmazásában, ha a szövegösszefüggés mást nem kíván:
a) a „Lettország” kifejezés jelenti a Lett Köztársaságot
és földrajzi értelemben használva jelenti a Lett Köztársaság területét és a Lett Köztársaság parti tengere mentén
fekvő bármely más területet, melyek felett Lettország törvényeivel és a nemzetközi joggal összhangban, Lettország
jogai a tengerfenékre és altalajára és azok természeti kincseire vonatkozóan gyakorolhatók;
b) a „Magyarország” kifejezés földrajzi értelemben
használva a Magyar Köztársaság területét jelenti;
c) a „Szerződő Állam” és a „másik Szerződő Állam” kifejezés Magyarországot vagy Lettországot jelenti a szöveg-összefüggésnek megfelelően;
d) a „személy” kifejezés magában foglalja a természetes személyt, a társaságot és minden más személyi egyesülést;
e) a „társaság” kifejezés jogi személyeket vagy egyéb
olyan jogalanyokat jelent, amelyek az adóztatás szempontjából jogi személyeknek tekintendők;
f) az „egyik Szerződő Állam vállalkozása” és „a másik
Szerződő Állam vállalkozása” kifejezések az egyik
Szerződő Államban belföldi illetőségű személy, illetve a
másik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy által
folytatott vállalkozást jelentik;
g) a „nemzetközi forgalom” kifejezés az egyik Szerződő Állam vállalkozása által üzemeltetett hajó vagy légi jármű igénybevételével végzett bármilyen szállítást jelent,
kivéve, ha a hajót vagy a légi járművet kizárólag a másik
Szerződő Államban lévő helyek között üzemeltetik;
h) az „illetékes hatóság” kifejezés a következőket jelenti:
(i) Lettországban a pénzügyminisztériumot vagy
meghatalmazott képviselőjét, (ii) Magyarországon a pénzügyminisztert vagy meghatalmazott képviselőjét;
i) az „állampolgár” kifejezés a következőket jelenti:
(i) minden olyan természetes személyt, aki az egyik
Szerződő Államban állampolgársággal rendelkezik,
(ii) minden olyan jogi személyt, társulást vagy egyesü
lést, amely ezt a jogállását az egyik Szerződő Államban
hatályban lévő jogszabályokból nyeri.
2. Az Egyezménynek az egyik Szerződő Állam által
történő bármikori alkalmazásánál az Egyezményben meghatározás nélkül szereplő kifejezéseknek, ha a szövegösszefüggés mást nem kíván, olyan jelentésük van, mint
amit ennek az Államnak a jogszabályaiban jelentenek,
adott időpontban, azokra az adókra vonatkozóan, amelyekre az Egyezmény alkalmazást nyer, az ezen Állam
adójogszabályai szerinti értelmezés az irányadó az Állam
egyéb jogszabályaiban található értelmezéssel szemben.
4. Cikk Belföldi illetőségű személy 1. Az Egyezmény alkalmazásában az „egyik Szerződő
Államban belföldi illetőségű személy” kifejezés olyan
személyt jelent, aki ennek a Szerződő Államnak a jogszabályai szerint lakóhelye, székhelye, üzletvezetési helye, bejegyzésének helye vagy bármilyen más hasonló ismérv
alapján adóköteles és szintén magába foglalja ezt az Államot és annak helyi hatóságát. Ez a kifejezés azonban nem
foglalja magába azokat a személyeket, akik ebben az
Államban kizárólag az ebben az Államban lévő forrásokból
származó jövedelem vagy vagyon alapján adókötelesek.
2. Amennyiben egy magánszemély az 1. bekezdés rendelkezései értelmében mindkét Szerződő Államban belföldi illetőségű, helyzetét az alábbiak szerint kell meghatározni:
a) csak abban az Államban tekintendő belföldi illetőségűnek, amelyben állandó lakóhellyel rendelkezik;
amennyiben mindkét Államban rendelkezik állandó lakóhellyel, csak abban az Államban tekintendő belföldi illetőségűnek, amellyel személyi és gazdasági kapcsolatai
szorosabbak (a létérdekek központja);
b) amennyiben nem határozható meg, hogy melyik
Államban van létérdekeinek a központja, vagy ha egyik
Államban sem rendelkezik állandó lakóhellyel, csak abban
az Államban tekintendő belföldi illetőségűnek, amelyben
szokásos tartózkodási helye van;
c) amennyiben mindkét Szerződő Államban van szokásos tartózkodási helye, vagy egyikben sincs, csak abban az
Államban tekintendő belföldi illetőségűnek, amelynek
állampolgára;
d) amennyiben mindkét Szerződő Állam állampolgára,
vagy egyiké sem, a Szerződő Államok illetékes hatóságai
kölcsönös egyetértéssel rendezik a kérdést.
3. Amennyiben az 1. bekezdés rendelkezései értelmében valamely nem magánszemély mindkét Szerződő
Államban belföldi illetőségű, a Szerződő Államok illetékes hatóságai megkísérlik a kérdést kölcsönös egyetértéssel rendezni és meghatározni az Egyezmény alkalmazásának módját az ilyen személyekre. Ilyen megállapodás hiányában, az ilyen személy nem tekinthető egyik Szerződő
Államban sem illetőséggel bírónak az Egyezmény által
nyújtott kedvezmények tekintetében.
5. Cikk Telephely 1. Az Egyezmény alkalmazásában a „telephely” kifejezés olyan állandó üzleti helyet jelent, amelyen keresztül a
vállalkozás üzleti tevékenységét egészben vagy részben
kifejti.
2. A „telephely” kifejezés magába foglalja különösen:
a) az üzletvezetés helyét;
b) a fiókot,
c) az irodát,
d) a gyártelepet,
e) a műhelyt, és
f) a bányát, az olaj- és a földgázkutat, a kőfejtőt és a
természeti kincsek kiaknázására szolgáló bármely más
telepet. 3. a) Az építési terület, az építkezési vagy szerelési
munkálatok csak akkor képeznek telephelyet, ha az hat hónapnál tovább tart;
b) az egyik szerződő Államban, a part melletti vízben,
ebben az Államban fekvő tengerfenék és altalaj és azok
természeti kincseinek feltárásával vagy kiaknázásával
kapcsolatban kifejtett tevékenységet ebben az Államban
lévő telephely útján kifejtettenek kell tekinteni, ha az ilyen
tevékenységeket bármely tizenkét hónapos időtartamon
belül egyfolytában vagy megszakításokkal összesen
30 napot meghaladóan végzik.
4. E Cikk előző rendelkezéseire tekintet nélkül nem
minősül „telephely”-nek:
a) létesítmények használata kizárólag a vállalkozás
javainak vagy áruinak raktározása, kiállítása vagy leszállítása céljára;
b) készletek tartása a vállalkozás javaiból vagy áruiból
kizárólag raktározás, kiállítás vagy leszállítás céljára;
c) készletek tartása a vállalkozás javaiból vagy áruiból
kizárólag abból a célból, hogy azokat egy másik vállalkozás feldolgozza;
d) állandó üzleti hely fenntartása, kizárólag arra a célra,
hogy a vállalkozás részére javakat vagy árukat vásároljanak, vagy információkat szerezzenek;
e) állandó üzleti hely fenntartása kizárólag arra a célra,
hogy a vállalkozás részére bármilyen más előkészítő vagy
kisegítő jellegű tevékenységet folytassanak;
f) állandó üzleti hely fenntartása kizárólag arra a célra,
hogy az a)–e) pontokban említett tevékenységek valamilyen kombinációját végezze, feltéve, hogy az állandó üzleti helynek az ilyen kombinációból származó teljes tevékenysége előkészítő vagy kisegítő jellegű.
5. Tekintet nélkül az 1. és 2. bekezdések rendelkezéseire, ha egy személy – kivéve a független képviselőt, akire a
6. bekezdés rendelkezései alkalmazandók – egy vállalkozás érdekében tevékenykedik, és felhatalmazása van,
amellyel rendszeresen él, arra, hogy a vállalkozás nevében
az egyik Szerződő Államban szerződéseket kössön, akkor
úgy tekintendő, hogy ennek a vállalkozásnak telephelye
van ebben az Államban minden olyan tevékenység tekintetében, amelyeket ez a személy a vállalkozás érdekében
végez, kivéve, ha az ilyen személy tevékenysége azokra a
4. bekezdésben említett tevékenységekre korlátozódik,
amelyek, ha azokat egy állandó üzleti helyen keresztül fejtenék ki, az említett bekezdés rendelkezései értelmében
nem tennék ezt az állandó üzleti helyet telephellyé.
6. Egy vállalkozást nem lehet úgy tekinteni, mintha
annak az egyik Szerződő Államban telephelye lenne csupán azért, mert üzleti tevékenységét ebben az Államban
alkusz, bizományos vagy más független képviselő útján
fejti ki, feltéve, hogy ezek a személyek rendes üzleti tevékenységük keretében járnak el. Azonban, ha egy ilyen képviselő tevékenységét egészen vagy majdnem egészen
ennek a vállalkozásnak az érdekében fejti ki és ha a feltételek a képviselő és a vállalkozás között kereskedelmi vagy
pénzügyi viszonyukban eltérnek attól, mint amiben független személyek megállapodnának, az ilyen képviselő
nem tekintendő független képviselőnek ezen bekezdés
jelentésében. Ebben az esetben az 5. bekezdés rendelkezései alkalmazandók.
7. Az a tény, hogy az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű társaság olyan társaságot ellenőriz, vagy
olyan társaság ellenőrzése alatt áll, amely a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű, vagy üzleti tevékenysé
get fejt ki ebben a másik Államban (akár telephely útján,
akár más módon), önmagában még nem teszi egyik társaságot sem a másik telephelyévé.
6. Cikk Ingatlan vagyonból származó jövedelem 1. Az a jövedelem, amelyet az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy a másik Szerződő Államban fekvő ingatlan vagyonból (beleértve a mezőgazdaságból és az erdőgazdálkodásból származó jövedelmet) élvez,
megadóztatható ebben a másik Államban.
2. Az „ingatlan vagyon” kifejezésnek olyan jelentése
van, amit annak a Szerződő Államnak jogszabályai szerint
jelent, amelyikben a szóban forgó vagyon fekszik.
Ez a kifejezés minden esetben magában foglalja az ingatlan vagyon tartozékának minősülő vagyont, a mezőgazdaságban és az erdőgazdálkodásban használatos berendezéseket és az állatállományt, azokat a jogokat, amelyekre a
földtulajdonra vonatkozó magánjogi rendelkezések nyernek alkalmazást, bármely vételi jogot vagy hasonló jogot
az ingatlan vagyon tekintetében, az ingatlan vagyon haszonélvezeti jogát, valamint az ásványlelőhelyek, források
és más természeti erőforrások kitermelésének vagy kitermelési jogának ellenértékeként járó változó vagy állandó
térítésekhez való jogot a tengerfenék és altalaj és azok természeti erőforrásainak feltárásával vagy kiaknázásával kitermelendő vagyontárgyakhoz való jogot is, beleértve az
ilyen vagyontárgyakban vagy azok hasznában való érdekeltségre vonatkozó jogokat. Hajók és légi járművek nem
tekintendők ingatlan vagyonnak.
3. Az 1. bekezdés rendelkezései az ingatlan vagyon
közvetlen használatából, bérbeadásából vagy használatának minden más formájából származó jövedelemre is alkalmazandók.
4. Ha a részvény vagy más, társaságban szerzett tulajdonjog feljogosítja az ilyen részvényest vagy tulajdonost,
hogy a társaság ingatlan vagyonát hasznosítsa, a közvetlen
használatból, bérbeadásból vagy az ilyen jog bármilyen
más hasznosításából származó jövedelem abban a Szerződő Államban adóztatható, amelyben az ingatlan fekszik.
5. Az 1., 3. és 4. bekezdés rendelkezései a vállalkozás
ingatlan vagyonából származó jövedelemre és az önálló
tevékenység gyakorlására szolgáló ingatlan vagyonból
származó jövedelemre is alkalmazandók.
7. Cikk Vállalkozási nyereség 1. Az egyik Szerződő Állam vállalkozásának nyeresége csak ebben az Államban adóztatható, kivéve, ha a vállalkozás a másik Szerződő Államban egy ott lévő telephely
útján üzleti tevékenységet fejt ki. Amennyiben a vállalkozás ily módon fejt ki üzleti tevékenységet, a vállalkozás
nyeresége megadóztatható a másik Államban, de csak
olyan mértékben, amilyen mértékben az ennek a telephelynek tudható be.
2. A 3. bekezdés rendelkezéseinek fenntartásával, ha az
egyik Szerződő Állam vállalkozása a másik Szerződő
Államban egy ott lévő telephelye útján üzleti tevékenységet fejt ki, akkor mindkét Szerződő Államban azt a nyereséget kell ennek a telephelynek betudni, amelyet akkor
érhetne el, ha önálló és elkülönült vállalkozásként azonos
vagy hasonló tevékenységet végezne azonos vagy hasonló
feltételek mellett, és teljesen függetlenként tartana fenn
üzleti kapcsolatot azzal a vállalkozással, amelynek telephelye.
3. A telephely nyereségének megállapításánál levonhatók a telephely miatt felmerült költségek, beleértve az
így felmerült üzletvezetési és általános ügyviteli költségeket, függetlenül attól, hogy abban az Államban merültek-e
fel, ahol a telephely található, vagy máshol. A Szerződő
Állam által levonni engedett költségek csak azokat a költségeket foglalják magukba, amelyek ennek az Államnak a
belső joga alapján levonhatók.
4. Amennyiben az egyik Szerződő Államban a telephelynek betudható nyereséget a vállalkozás teljes nyereségének a különböző részegységek közötti arányos megosztása alapján szokták megállapítani, úgy a 2. bekezdés nem
zárja ki, hogy ez a Szerződő Állam a megadóztatandó nyereséget a szokásos arányos megosztás alapján állapítsa
meg; az alkalmazott arányos megosztási módszernek
azonban olyannak kell lennie, hogy az eredmény összhangban legyen az e Cikkben foglalt elvekkel.
5. Nem tudható be nyereség a telephelynek csupán
azért, mert a telephely javakat vagy árukat vásárol a vállalkozásnak.
6. Az előző bekezdések alkalmazásában a telephelynek
betudható nyereséget évről évre azonos módon kell megállapítani, hacsak elégséges és alapos ok nincs az ellenkezőjére.
7. Amennyiben a nyereség olyan jövedelemtételeket
tartalmaz, amelyekkel a jelen Egyezmény más Cikkei
külön foglalkoznak, úgy azoknak a Cikkeknek a rendelkezéseit e Cikk rendelkezései nem érintik.
8. Cikk Nemzetközi szállítás 1. Az egyik Szerződő Állam vállalkozásának nyeresége, amely hajók vagy légi járművek nemzetközi forgalomban történő üzemeltetéséből származik, csak ebben a Szerződő Államban adóztatható.
2. Az 1. bekezdés rendelkezései alkalmazandók valamely poolban, közös üzemeltetésben vagy nemzetközi
üzemeltetésű szervezetben való részvételből származó
nyereségre is.
9. Cikk Kapcsolt vállalkozások 1. Amennyiben
a) az egyik Szerződő Állam vállalkozása közvetlenül
vagy közvetve a másik Szerződő Állam vállalkozásának
vezetésében, ellenőrzésében vagy tőkéjében részesedik,
vagy
b) ugyanazok a személyek közvetlenül vagy közvetve
az egyik Szerződő Állam vállalkozásának és a másik Szerződő Állam vállalkozásának vezetésében, ellenőrzésében
vagy tőkéjében részesednek,
és bármelyik esetben a két vállalkozás egymás közötti
kereskedelmi vagy pénzügyi kapcsolataiban olyan feltételekben állapodik meg vagy olyan feltételeket szab, amelyek eltérnek azoktól, amelyekben független vállalkozások egymással megállapodnának, úgy az a nyereség,
amelyet a vállalkozások egyike e feltételek nélkül elért
volna, de e feltételek miatt nem ért el, beszámítható ennek
a vállalkozásnak a nyereségébe, és megfelelően megadóztatható.
2. Ha az egyik Szerződő Állam ezen Állam valamely
vállalkozásának a nyereségéhez olyan nyereséget számít
hozzá – és adóztat meg ennek megfelelően –, amelyet a
másik Szerződő Állam vállalkozásánál megadóztattak
ebben a másik Államban, és az így hozzászámított nyereség olyan nyereség, amelyet az elsőként említett Állam
vállalkozása ért volna el, ha a két vállalkozás olyan feltételekben állapodott volna meg, mint amelyekben független
vállalkozások egymással megállapodnának, úgy ez a
másik Állam megfelelően kiigazíthatja, ha ezt indokoltnak
tartja, az ilyen nyereségre ott kivetett adó összegét. Az
ilyen kiigazítás megállapításánál kellően figyelembe kell
venni az Egyezmény egyéb rendelkezéseit, és a Szerződő
Államok illetékes hatóságai szükség esetén egyeztetnek
egymással.
10. Cikk Osztalék 1. Az osztalék, amelyet az egyik Szerződő Államban
belföldi illetőségű társaság a másik Szerződő Államban
belföldi illetőségű személynek fizet, megadóztatható
ebben a másik Államban.
2. Mindazonáltal ez az osztalék abban a Szerződő
Államban, amelyben az osztalékot fizető társaság belföldi
illetőségű, ennek a Szerződő Államnak a jogszabályai
szerint is megadóztatható, ha azonban az osztalék haszonhúzója a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű, az
így megállapított adó nem haladhatja meg:
a) az osztalék bruttó összegének 5%-át, ha a haszonhúzó
egy olyan társaság, amely az osztalékot fizető társaság tőkéjében legalább 25%-os közvetlen részesedéssel bír;
b) az osztalék bruttó összegének 10%-át minden más
esetben.
E bekezdés nem érinti a társaság adóztatását azon nyereség után, amelyből az osztalékot fizetik.
3. E Cikk alkalmazásában az „osztalék” kifejezés részvényekből, társasági jogokból vagy más, nyereségből való
részesedést biztosító jogokból – kivéve a hitelköveteléseket – származó jövedelmet, valamint olyan jövedelmet
jelent, amelyet annak az Államnak a jogszabályai szerint,
amelyben a nyereséget felosztó társaság belföldi illetőségű, a részvényekből származó jövedelemmel azonos adóztatási elbánás alá vetnek.
4. Az 1. és 2. bekezdés rendelkezései nem alkalmazandók, ha az osztaléknak az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű haszonhúzója a másik Szerződő Államban,
amelyben az osztalékot fizető társaság belföldi illetőségű,
egy ott lévő telephely útján üzleti tevékenységet fejt ki,
vagy önálló tevékenységet végez ebben a másik Államban
egy ott lévő állandó bázis segítségével, és az érdekeltség,
amelyre tekintettel az osztalékot fizetik, ténylegesen ehhez a telephelyhez vagy állandó bázishoz kapcsolódik.
Ilyenkor az esettől függően a 7. vagy a 14. Cikk rendelkezéseit kell alkalmazni.
5. Ha az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű
társaság nyereséget vagy jövedelmet élvez a másik Szerződő Államból, úgy ez a másik Állam nem adóztathatja meg a
társaság által kifizetett osztalékot, kivéve, ha az osztalékot
ebben a másik Államban belföldi illetőségű személynek fizetik, vagy ha az érdekeltség, amelyre tekintettel az osztalékot fizetik, ténylegesen ebben a másik Államban lévő telephelyhez vagy állandó bázishoz kapcsolódik, sem pedig a
társaság fel nem osztott nyereségét nem terhelheti a társaság
fel nem osztott nyeresége után kivetett adóval, még akkor
sem, ha a kifizetett osztalék vagy a fel nem osztott nyereség
egészben vagy részben ebben a másik Államban keletkező
nyereségből vagy jövedelemből áll.
11. Cikk Kamat 1. A kamat, amely az egyik Szerződő Államban keletkezik, és amelyet a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű személynek fizetnek, ebben a másik Államban
adóztatható.
2. Azonban az ilyen kamat megadóztatható abban a
Szerződő Államban is, amelyben keletkezik és összhangban ennek az Államnak a törvényeivel, de ha a kamat haszonhúzója a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű, az adó mértéke nem haladhatja meg a kamat bruttó
összegének 10%-át.
3. Tekintet nélkül az 1. és 2. bekezdés rendelkezéseire,
a) a Lettországban keletkező kamat csak Magyarorszá
gon adóztatható, ha a kamatot az alábbiaknak fizetik:
(i) a Magyar Köztársaságnak vagy helyi hatóságának
vagy a Magyar Köztársaság Kormányának,
(ii) a Magyar Nemzeti Banknak,
(iii) a Magyar Export-Import Bank Rt.-nek,
(iv) a Magyar Export Hitel Biztosító Rt.-nek,
(v) bármely Magyarországon alapított szervezetnek,
amely hasonló természetű, mint az (iii) és (iv) alpontokban
hivatkozott szervek (a Szerződő Államok illetékes hatóságai kölcsönös egyeztetéssel határozzák meg, hogy ilyen
szervezetek hasonlóak-e);
b) a Magyarországon keletkező kamat csak Lettországban adóztatható, ha a kamatot az alábbiaknak fizetik:
(i) a Lett Köztársaságnak vagy helyi hatóságának vagy
a Lett Köztársaság Kormányának,
(ii) Lettország Bankjának,
(iii) bármely Lettországban alapított szervezetnek,
amely hasonló természetű, mint az a) (iii) és (iv) alpontokban hivatkozott szervek (a Szerződő Államok illetékes hatóságai kölcsönös egyeztetéssel határozzák meg, hogy
ilyen szervezetek hasonlóak-e);
c) az egyik Szerződő Államban keletkező, az a) vagy
b) alpontban említett vagy hivatkozott bármely szerv által
garantált vagy biztosított kölcsön utáni kamat, amelyet a
másik Szerződő Államban belföldi illetőségű személynek
fizetnek, aki a kamat haszonhúzója, csak ebben a másik
Államban adóztatható;
d) az egyik Szerződő Államban keletkező kamat csak a
másik Szerződő Államban adóztatható, ha:
(i) a kedvezményezett ebben a másik Államban belföldi illetőségű, és
(ii) az ilyen kedvezményezett ennek a másik Államnak
a vállalkozása és a kamat haszonhúzója, és
(iii) a kamatot e vállalkozás által bármilyen árunak
vagy ipari, kereskedelmi vagy tudományos felszerelésnek
az elsőként említett Állam vállalkozásának hitelbe történt
eladásából származó tartozásra tekintettel fizetik, kivéve
amikor az eladás vagy a tartozás kapcsolt személyek
közötti.
4. E Cikk alkalmazásában a „kamat” kifejezés mindenfajta hitelkövetelésből származó jövedelmet jelent, akár
van jelzáloggal biztosítva, akár nem, és akár ad jogot az
adós nyereségéből való részesedésre, akár nem, és magában foglalja különösen az állami értékpapírokból származó jövedelmet, a kötvényekből vagy adósságlevelekből
származó jövedelmet, beleértve az ilyen értékpapírokhoz,
kötvényekhez vagy adósságlevelekhez kapcsolódó prémiumokat és jutalmakat, valamint azt a jövedelmet, amely
ugyanolyan adózási elbánás alá esik, mint a pénzkölcsönből származó jövedelem, annak az Államnak a jogszabályai szerint, ahol a jövedelem keletkezik. Azonban, a „kamat” kifejezésbe nem tartozik bele a 10. Cikkel kapcsolatos jövedelem. E Cikk alkalmazásában a késedelmes fizetés utáni bírságok nem tekintendők kamatnak.
5. Az 1., 2. és 3. bekezdés rendelkezései nem alkalmazandók, ha a kamat egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű haszonhúzója a másik Szerződő Államban, amelyben a kamat keletkezik, egy ott lévő telephely útján üzleti
tevékenységet fejt ki, vagy önálló tevékenységet folytat
ebben a másik Államban egy ott lévő állandó bázis segítségével, és a hitelkövetelés, amely után a kamatot fizetik,
ténylegesen ehhez a telephelyhez vagy állandó bázishoz
kapcsolódik. Ilyenkor az esettől függően a 7. vagy a
14. Cikk rendelkezéseit kell alkalmazni.
6. A kamatot az egyik Szerződő Államban keletkezőnek kell tekinteni, ha a kifizető ebben az Államban belföldi
illetőségű személy. Mindazonáltal, ha a kamatot fizető
személynek, akár belföldi illetőségű valamely Szerződő
Államban, akár nem, van az egyik Szerződő Államban telephelye vagy állandó bázisa, amellyel kapcsolatban az
adósság, melynek alapján a kamatot fizetik, felmerült és
ezt a kamatterhet az a telephely vagy állandó bázis viseli,
akkor a kamatot abban a Szerződő Államban keletkezőnek
kell tekinteni, melyben a telephely vagy állandó bázis található.
7. Ha a kamatot fizető személy és a kamat haszonhúzója, vagy kettejük és egy harmadik személy között különleges kapcsolat áll fenn, és emiatt a kamat összege ahhoz a
hitelköveteléshez mérten, amely után fizetik, meghaladja
azt az összeget, amelyben a kamatot fizető és a kamat
haszonhúzója ilyen kapcsolatok hiányában megállapodtak
volna, úgy e Cikk rendelkezéseit csak az utóbb említett
összegre kell alkalmazni. Ilyen esetben a kifizetett többletösszeg mindkét Szerződő Állam jogszabályai szerint
adóztatható marad, az Egyezmény egyéb rendelkezéseinek figyelembevételével.
12. Cikk Jogdíj 1. A jogdíj, amely az egyik Szerződő Államban keletkezik, és amelyet a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű személynek fizetnek, ebben a másik Államban
adóztatható.
2. Azonban az ilyen jogdíj megadóztatható abban a
Szerződő Államban is, amelyben keletkezik és összhangban ennek az Államnak a törvényeivel, de ha a jogdíj
haszonhúzója a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű, az adó mértéke nem haladhatja meg:
a) a jogdíj bruttó összegének 5%-át ipari, kereskedelmi
vagy tudományos berendezések használatáért, vagy műholdon, kábelen, optikai szálon vagy hasonló technológián
történő továbbításért;
b) a jogdíj bruttó összegének 10%-át minden más
esetben.
3. E Cikk alkalmazásában a „jogdíj” kifejezés minden
olyan jellegű kifizetést jelent, amelyet irodalmi, művészeti
vagy tudományos alkotások – beleértve a mozgóképfilmeket, televíziós vagy rádióközvetítésre szolgáló filmeket,
kép- vagy hanghordozó szalagokat – szerzői joga, bármilyen szabadalom, védjegy, minta vagy modell, terv, titkos
formula vagy eljárás használatának vagy használati jogának, vagy műholdon, kábelen, optikai szálon vagy hasonló
technológián történő továbbításának vagy ipari, kereskedelmi vagy tudományos felszerelés használatának vagy
használati jogának, vagy ipari, kereskedelmi vagy tudományos tapasztalatra vonatkozó információ ellenértékeként fizetnek.
4. Az 1. és 2. bekezdés rendelkezései nem alkalmazandók, ha a jogdíj egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű haszonhúzója a másik Szerződő Államban, amelyben
a jogdíj keletkezik, egy ott lévő telephely útján üzleti tevékenységet fejt ki, vagy önálló tevékenységet végez ebben a
másik Államban egy ott lévő bázis segítségével, és a jog
vagy vagyoni érték, amelyre tekintettel a jogdíjat fizetik,
ténylegesen ehhez a telephelyhez vagy állandó bázishoz
kapcsolódik. Ilyenkor az esettől függően a 7. vagy a
14. Cikk rendelkezéseit kell alkalmazni.
5. Jogdíj akkor tekintendő a Szerződő Államban keletkezőnek, ha a kifizető ebben a Szerződő Államban belföldi
illetőségű. Ha azonban a jogdíjat fizető személynek, függetlenül attól, hogy belföldi illetőségű az egyik Szerződő
Államban vagy nem, az egyik Szerződő Államban telephelye vagy állandó bázisa van, amellyel kapcsolatban a jogdíj fizetésére vonatkozó kötelezettség felmerült, és ezt a
jogdíjat ez a telephely vagy állandó bázis viseli, úgy az
ilyen jogdíj abban az Államban keletkezőnek tekintendő,
amelyben a telephely vagy állandó bázis van.
6. Ha a jogdíjat fizető személy és a jogdíj haszonhúzója, vagy kettejük és egy harmadik személy között különleges kapcsolatok állnak fenn, és emiatt a jogdíj összege,
azon használathoz, joghoz vagy információhoz mérten,
amiért fizetik, meghaladja azt az összeget, amelyben a jogdíjat fizető és a jogdíj haszonhúzója ilyen kapcsolatok hiányában megállapodtak volna, úgy e Cikk rendelkezéseit
csak az utóbb említett összegre kell alkalmazni. Ilyen esetben a kifizetett többletösszeg mindkét Szerződő Állam
jogszabályai szerint adóztatható marad, az Egyezmény
egyéb rendelkezéseinek figyelembevételével.
13. Cikk Vagyon elidegenítéséből származó nyereség 1. Az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személynek a 6. Cikkben meghatározott és a másik Szerződő
Államban fekvő ingatlan vagyona elidegenítéséből származó nyeresége vagy részvényei egy társaságban, melynek tőkéje főként ilyen vagyonból áll, megadóztatható
ebben a másik Államban.
2. Az a nyereség, amely olyan ingó vagyon elidegenítéséből származik, amely az egyik Szerződő Állam vállalkozása másik Szerződő Államban lévő telephelye üzleti vagyonának része, vagy amely egy olyan állandó bázishoz
tartozik, amellyel az egyik Szerződő Államban belföldi
illetőségű személy önálló tevékenység végzése céljára a
másik Szerződő Államban rendelkezik, beleértve az ilyen
telephelynek (egyedül vagy az egész vállalkozással együtt
történő) elidegenítéséből vagy egy ilyen állandó bázisnak
az elidegenítéséből elért nyereséget, megadóztatható
ebben a másik Államban.
3. Az egyik Szerződő Állam vállalkozásának a nemzetközi forgalomban üzemeltetett hajók vagy légi járművek
vagy az ilyen hajók vagy légi járművek üzemeltetését szolgáló ingó vagyon elidegenítéséből származó nyeresége
csak ebben az Államban adóztatható.
4. Az 1., 2. és 3. bekezdésekben nem említett vagyon
elidegenítéséből származó nyereség csak abban a Szerződő Államban adóztatható, amelyben az elidegenítő belföldi illetőségű.
14. Cikk Önálló tevékenység 1. Az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű magánszemély szabad foglalkozásból vagy más önálló tevékenységből származó jövedelme csak ebben az Államban
adóztatható, kivéve, ha a személynek tevékenysége kifejtéséhez a másik Szerződő Államban rendszeresen állandó
bázis áll rendelkezésére. Amennyiben ilyen állandó bázissal rendelkezik, a jövedelem megadóztatható ebben a
másik Államban, de csak annyiban, amennyiben az ennek
az állandó bázisnak tudható be. Ha az egyik Szerződő
Államban belföldi illetőségű magánszemély a másik
Szerződő Államban egyfolytában vagy megszakításokkal
összesen 183 napnál hosszabb időszakot tartózkodik az
adott adóévben kezdődő vagy végződő bármely tizenkét
hónapos időtartamon belül, úgy tekintendő, mint akinek
rendszeresen állandó bázis áll rendelkezésére a másik
Szerződő Államban és az a jövedelem, amely ebben, másik
Államban végzett tevékenységből származik, beszámítandó ennek az állandó bázisnak.
2. A „szabad foglalkozás” kifejezés magában foglalja
különösen az önállóan kifejtett tudományos, irodalmi, művészeti, nevelési vagy oktatási tevékenységet, valamint az
orvosok, jogászok, mérnökök, építészek, fogorvosok és
könyvszakértők önálló tevékenységét.
15. Cikk Nem önálló tevékenység 1. A 16., 18., 19. és 20. Cikkek rendelkezéseinek fenntartásával, a fizetés, a bér és más hasonló térítés, amelyet
az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy
nem önálló tevékenységért kap, csak ebben az Államban
adóztatható, kivéve, ha a tevékenységet a másik Szerződő
Államban végzik. Amennyiben a tevékenységet ott végzik, úgy az ezért kapott térítés megadóztatható ebben a
másik Államban.
2. Tekintet nélkül az 1. bekezdés rendelkezéseire, az a
díjazás, amelyet az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy a másik Szerződő Államban végzett nem
önálló tevékenységre tekintettel kap, csak az elsőként említett Államban adóztatható, ha a következő feltételek
mindegyike együttesen teljesül:
a) a kedvezményezett a másik Államban nem tartózkodik egyfolytában vagy megszakításokkal összesen
183 napnál hosszabb időszakot az adott adóévben kezdődő
vagy végződő bármely tizenkét hónapos időtartamon
belül, és
b) a díjazást olyan munkaadó fizeti, vagy azt olyan
munkaadó nevében fizetik, aki nem belföldi illetőségű a
másik Államban, és
c) a díjazást nem a munkaadónak a másik Államban
lévő telephelye vagy állandó bázisa viseli.
3. Tekintet nélkül e Cikk előző rendelkezéseire, az
egyik Szerződő Állam vállalkozása által a nemzetközi forgalomban üzemeltetett hajó vagy légi jármű fedélzetén
végzett nem önálló tevékenységért járó díjazás ebben a
Szerződő Államban adóztatható.
16. Cikk Igazgatók tiszteletdíja Az igazgatói tiszteletdíj és más hasonló kifizetés, amelyet az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy olyan minőségében élvez, mint a másik Szerződő
Államban belföldi illetőségű társaság igazgatótanácsának
vagy bármely más hasonló szervének tagja, megadóztatható ebben a másik Államban.
17. Cikk Művészek és sportolók 1. Tekintet nélkül a 14. és 15. Cikkek rendelkezéseire,
az a jövedelem, amelyet az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy előadóművészként, színpadi,
film-, rádiós, televíziós vagy zeneművészként, sportolóként élvez a másik Szerződő Államban ilyen minőségében
kifejtett személyes tevékenységéből, megadóztatható
ebben a másik Államban.
2. Amennyiben egy előadóművész vagy egy sportoló
által ilyen minőségében kifejtett személyes tevékenységéből származó jövedelem nem magánál az előadóművésznél vagy a sportolónál, hanem egy másik személynél jelentkezik, úgy ez a jövedelem, tekintet nélkül a 7., 14. és
15. Cikkek rendelkezéseire, megadóztatható abban a
Szerződő Államban, amelyben az előadóművész vagy
sportoló a tevékenységét kifejti.
3. Az 1. és 2. bekezdések rendelkezései nem vonatkoznak arra a jövedelemre, amely egy előadóművész vagy
sportoló egyik Szerződő Államban végzett tevékenységéből származik, ha az ebben az Államban tett látogatását
teljes egészében vagy nagyrészben az egyik vagy mindkét
Szerződő Államnak vagy helyi hatóságának közalapja
támogatja. Ebben az esetben a jövedelem csak abban a
Szerződő államban adóztatható, amelyben az előadóművész vagy a sportoló belföldi illetőségű.
18. Cikk Nyugdíjak 1. A 19. Cikk 2. bekezdésében foglalt rendelkezések
fenntartásával a nyugdíj és más hasonló térítés, amelyet az
egyik Szerződő Államban illetőséggel bíró személynek
korábbi, nem önálló munkáért fizetnek, csak ebben az
Államban adóztatható.
2. Tekintet nélkül az 1. bekezdés rendelkezéseire, az a
kifizetett nyugdíj és egyéb juttatás, akár folyamatos akár
egy összegben fizetett térítés, amelyet az egyik Szerződő
Állam társadalombiztosítási törvényei alapján utaltak ki,
csak ebben az Államban adóztatható.
19. Cikk Közszolgálat 1. a) Fizetések, bérek és más, nem nyugdíj jellegű díjazások, amelyeket az egyik Szerződő Állam, vagy helyi hatósága fizet magánszemélynek, az ezen Államnak, vagy
helyi hatóságának teljesített szolgálatért, csak ebben az
Államban adóztathatók.
b) Ezen fizetések, bérek és más hasonló jellegű díjazások azonban csak a másik Szerződő Államban adóztathatók, ha a szolgálatot abban az Államban teljesítették, és
a magánszemély abban az Államban olyan belföldi illetőségű személy, aki
(i) ennek az Államnak az állampolgára, vagy
(ii) nem kizárólag a szolgálat teljesítése céljából vált
ebben az Államban belföldi illetőségű személlyé. 2. a) Minden olyan nyugdíj, amely az egyik Szerződő
Állam, vagy helyi hatósága által vagy az általuk létesített
alapokból kerül kifizetésre egy magánszemély részére az
ezen Államnak vagy hatóságának teljesített szolgálatért,
csak ebben az Államban adóztatható.
b) Ez a nyugdíj azonban csak a másik Szerződő Államban adóztatható, ha a magánszemély ebben a másik Államban belföldi illetőségű, és ennek a másik Államnak az állampolgára.
3. A 15., 16., 17. és 18. Cikkek rendelkezései alkalmazandók az olyan bérekre, fizetésekre és más hasonló díjazásra és nyugdíjakra, amelyeket az egyik Szerződő Állam
vagy helyi hatósága által folytatott üzleti tevékenységgel
kapcsolatosan teljesített szolgálatért fizetnek ki.
20. Cikk Tanulók, tanárok és kutatók 1. Azok a kifizetések, amelyeket olyan tanulók, ipari
tanulók vagy gyakornokok kapnak ellátásukra, tanulmányi vagy képzési célokra, akik közvetlenül az egyik Szerződő Államba való utazás előtt a másik Szerződő Államban belföldi illetőségűek voltak, vagy jelenleg is azok, és
akik az elsőként említett Államban kizárólag tanulmányi
vagy képzési célból tartózkodnak, nem adóztathatók
ebben az Államban, amennyiben az ilyen kifizetések ezen
az Államon kívüli forrásokból származnak.
2. Az a természetes személy aki abból a célból utazik az
egyik Szerződő Államba, hogy tanítson vagy kutasson
egyetemen, főiskolán vagy egyéb elismert felsőoktatási
intézményben ebben a Szerződő Államban, és aki közvetlenül az elutazása előtt a másik Szerződő Államban belföldi illetőséggel bír vagy bírt, adómentességet élvez az elsőként említett Államban az ilyen tanításért vagy kutatásért
kapott díjazás tekintetében, az ebbe a Szerződő Államba
ilyen célból tett első utazásának időpontjától számított két
évet meg nem haladó időszakban.
3. A 2. bekezdés rendelkezései nem vonatkoznak a
kutatásból vagy tanításból származó jövedelemre ha az
ilyen kutatás vagy tanítás nem a közérdeket, hanem elsősorban meghatározott személy vagy személyek magánhasznát szolgálja.
21. Cikk Egyéb jövedelem 1. Az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személyt haszonhúzóként megillető jövedelmének az Egyezmény előző Cikkeiben nem tárgyalt részei, bárhol keletkeznek is, csak ebben az Államban adóztathatók.
2. Az 1. bekezdés rendelkezései nem terjednek ki a
6. Cikk 2. bekezdésében meghatározott ingatlan vagyonból származó jövedelmen kívüli jövedelmekre, amennyiben az ilyen jövedelmeknek az egyik Szerződő Államban
belföldi illetőségű kedvezményezettje a másik Szerződő
Államban ott lévő telephelye révén üzleti tevékenységet
folytat, vagy ott lévő állandó bázis segítségével szabad
foglalkozást űz, és a jog vagy vagyoni érték, amelynek
alapján a jövedelmet kifizetik, ténylegesen ehhez a telephelyhez vagy állandó bázishoz kapcsolódik. Ilyenkor az
esettől függően a 7. vagy a 14. Cikk rendelkezéseit kell
alkalmazni.
3. Ha az 1. bekezdésben említett személy és egy más
személy vagy kettőjük és egy harmadik személy között különleges kapcsolatok állnak fenn és emiatt az 1. bekezdésben említett jövedelem összege meghaladja azt az összeget, amelyben ilyen kapcsolatok hiányában megállapodtak
volna, úgy e Cikk rendelkezéseit csak az utóbb említett
összegre kell alkalmazni. Ilyen esetben a jövedelem többletösszege mindkét Szerződő Állam jogszabályai szerint
adóztatható marad, az Egyezmény egyéb rendelkezéseinek figyelembevételével.
22. Cikk Vagyon 1. A 6. Cikkben említett olyan ingatlan vagyonban
megtestesülő vagyon, melynek tulajdonosa az egyik
Szerződő Államban belföldi illetőségű személy, és amely
a másik Szerződő Államban fekszik, ebben a másik Államban adóztatható.
2. Az egyik Szerződő Állam vállalkozásának a másik
Szerződő Államban lévő telephelyéhez tartozó üzleti vagyon részét képező ingó vagyon, vagy az egyik Szerződő
Államban belföldi illetőségű személy számára a másik
Szerződő Államban szabad foglalkozás céljára rendelkezésre álló állandó bázishoz tartozó ingó vagyon ebben a
másik Szerződő Államban adóztatható.
3. Az egyik Szerződő Állam vállalkozása által nemzetközi forgalomban üzemeltetett hajókból és légi járművekből és az ilyen hajók és légi járművek üzemeltetéséhez
szükséges ingóságokból álló vagyon csak ebben a Szerződő Államban adóztatható.
4. Az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy vagyonának minden egyéb eleme csak ebben az
Államban adóztatható.
23. Cikk A kettős adóztatás elkerülése 1. A kettős adóztatást Lettországban belföldi illetőségű
személy esetében a következőképpen kell elkerülni:
a) Amennyiben a Lettországban belföldi illetőségű
személy olyan jövedelmet vagy vagyont élvez, amely az
Egyezmény rendelkezéseivel összhangban, Magyarországon adóztatható, kivéve ha kedvezőbb elbánást biztosít hazai joga, Lettország megengedi:
(i) az ilyen belföldi illetőségű személy jövedelmét terhelő adóból azon összeg levonását, amely megegyezik a
Magyarországon megfizetett jövedelemadóval,
(ii) az ilyen belföldi illetőségű személy vagyonát terhelő adóból azon összeg levonását, amely megegyezik a
Magyarországon megfizetett, vagyont terhelő adóval.
Az így levont összeg mindazonáltal nem haladhatja meg
egyik esetben sem a levonás előtt Lettországban számított
jövedelemadónak, illetve vagyont terhelő adónak azt a részét, amely a Magyarországon adóztatható jövedelemre,
illetve vagyonra esik.
b) Az a) alpont alkalmazásában, ha egy Lettországban
belföldi illetőségű társaság osztalékot kap egy Magyaroszágon belföldi illetőségű társaságtól, amelyben legalább
10%-os teljes szavazati jogot biztosító részesedése van,
a Magyarországon megfizetett adó nemcsak az osztalékadót foglalja magába, hanem a társaság nyeresége után
megfizetett adó megfelelő részét is, amelyből az osztalékot
fizették.
2. A kettős adóztatást Magyarországon belföldi illetőségű személy esetében a következőképpen kell elkerülni:
a) Amennyiben egy Magyarországon belföldi illetőségű személy olyan jövedelmet élvez, vagy olyan vagyona
van, amely az Egyezmény rendelkezéseivel összhangban,
Lettországban adóztatható, Magyarország a b) és c) alpont
rendelkezéseinek fenntartásával, mentesíti az ilyen jövedelmet vagy vagyont az adóztatás alól.
b) Amennyiben a Magyarországon belföldi illetőségű
személy olyan jövedelemrészeket élvez, amelyek a 10.,
11. és 12. Cikk rendelkezéseivel összhangban Lettországban adóztathatók, Magyarország lehetővé teszi az ilyen
belföldi illetőségű személy jövedelmét terhelő adóból
azon összeg levonását, amely megegyezik a Lettországban
megfizetett adóval. Az így levont összeg azonban nem
haladhatja meg a levonás előtt számított adónak azt a
részét, amely a Lettországból származó ilyen jövedelemrészekre esik.
c) Amennyiben az Egyezmény bármely rendelkezésével összhangban a Magyarországon belföldi illetőségű
személy által élvezett jövedelem vagy vagyon mentesül az
adó alól Magyarországon, Magyarország mindazonáltal az
ilyen belföldi illetőségű személy többi jövedelme vagy
vagyona utáni adó kiszámításánál figyelembe veheti a
mentesített jövedelmet vagy vagyont.
24. Cikk Egyenlő elbánás 1. Az egyik Szerződő Állam állampolgárai nem vethetők a másik Szerződő Államban olyan adózás vagy azzal
összefüggő kötelezettség alá, amely más vagy megterhelőbb, mint az az adózás vagy azzal összefüggő kötelezettség, amelynek a másik Állam állampolgárai hasonló körülmények között, különös tekintettel a lakóhelyre, alá vannak vagy alá lehetnek vetve. Ez a rendelkezés, az 1. Cikk
rendelkezéseire való tekintet nélkül, azokra a személyekre
is alkalmazandó, akik nem belföldi illetőségűek az egyik
vagy mindkét Szerződő Államban.
2. Az egyik Szerződő Állam vállalkozásának a másik
Szerződő Államban lévő telephelye nem adóztatható kedvezőtlenebbül ebben a másik Szerződő Államban, mint e
másik Szerződő Állam azonos tevékenységet folytató vállalkozásai. Ez a rendelkezés nem értelmezendő oly módon, mintha az egyik Szerződő Állam köteles lenne a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű személyek számára polgári jogállásuk vagy családi kötelezettségeik
alapján bármilyen olyan személyi kedvezményt, mentességet vagy levonást biztosítani az adózás területén, mint
amilyeneket a saját területén belföldi illetőségű személyek
számára biztosít.
3. Azt az esetet kivéve, amikor a 9. Cikk 1. bekezdésének, a 11. Cikk 7. bekezdésének vagy a 12. Cikk 6. bekezdésének rendelkezései nyernek alkalmazást, az egyik
Szerződő Állam vállalkozása által a másik Szerződő
Államban belföldi illetőségű személynek kifizetett kamat,
jogdíj és más költség az ilyen vállalkozás adóztatható nyereségének megállapításánál ugyanolyan feltételek mellett
levonható, mintha ezeket az elsőként említett Államban
belföldi illetőségű személynek fizették volna. Hasonlóképpen az egyik Szerződő Állam vállalkozásának a másik
Szerződő Államban illetőséggel bíró személlyel szemben
fennálló tartozásai ugyanolyan feltételek mellett levonhatók e vállalkozás adóztatható vagyonának megállapításánál, mintha ezek a tartozások az először említett Államban
illetőséggel bíró személlyel szemben álltak volna fenn.
4. Az egyik Szerződő Állam olyan vállalkozásai, amelyeknek tőkéje egészben vagy részben, közvetlenül vagy
közvetve a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű
egy vagy több személy tulajdonában vagy ellenőrzése alatt
van, nem vethetők az elsőként említett Szerződő Államban
olyan adózás vagy azzal összefüggő kötelezettség alá,
amely más vagy megterhelőbb, mint az az adózás és azzal
összefüggő kötelezettségek, amelyeknek az elsőként említett Állam más hasonló vállalkozásai alá vannak vagy alá
lehetnek vetve.
5. Tekintet nélkül a 2. Cikk rendelkezéseire, e Cikk
rendelkezései bármilyen fajtájú és elnevezésű adóra alkalmazandók.
25. Cikk Egyeztető eljárás 1. Ha egy személy véleménye szerint az egyik vagy
mindkét Szerződő Állam intézkedése olyan adózást eredményez vagy fog eredményezni számára, amely nincs
összhangban az Egyezmény rendelkezéseivel, az illető
Állam belső jogszabályaiban biztosított jogorvoslati lehetőségektől függetlenül az ügyet annak a Szerződő Államnak az illetékes hatósága elé terjesztheti, amelyikben belföldi illetőségű, vagy ha ügyére a 24. Cikk 1. bekezdése
vonatkozik, annak a Szerződő Államnak az illetékes hatósága elé, amelynek állampolgára. Az ügyet az Egyezmény
rendelkezéseivel összhangban nem lévő adóztatást eredményező intézkedésről szóló első értesítéstől számított
három éven belül kell előterjeszteni.
2. Az illetékes hatóság, amennyiben a kifogást megalapozottnak találja, és önmaga nem képes kielégítő megoldást találni, törekedni fog arra, hogy az ügyet a másik Szerződő Állam illetékes hatóságával együtt kölcsönös egyetértéssel rendezze úgy, hogy elkerüljék az olyan adóztatást,
amely nem áll összhangban az Egyezménnyel. Az így létrejött megállapodást alkalmazni kell, bármilyen határidőket írnak is elő a Szerződő Államok belső jogszabályai.
3. A Szerződő Államok illetékes hatóságai törekedni
fognak arra, hogy az Egyezmény értelmezésével vagy
alkalmazásával kapcsolatos nehézségeket és kételyeket
kölcsönös egyetértéssel megoldják. Tanácskozhatnak
továbbá egymással annak érdekében, hogy olyan esetekben is elkerüljék a kettős adóztatást, amelyekről az Egyezmény nem rendelkezik.
4. A Szerződő Államok illetékes hatóságai közvetlenül
érintkezhetnek egymással, beleértve egy közös bizottságot, amely belőlük vagy meghatalmazottaikból áll, azzal
a céllal, hogy megállapodást érjenek el az előző bekezdések értelmében.
26. Cikk Információcsere 1. A Szerződő Államok illetékes hatóságai tájékoztatni
fogják egymást az Egyezmény vagy a Szerződő Államok
belső jogszabályai rendelkezéseinek végrehajtásához
szükséges információkról a Szerződő Államok, illetve helyi hatóságaik által kivetett, bármilyen fajtájú vagy megnevezésű adóra vonatkozóan, amennyiben az ezek alapján
való adóztatás nem ellentétes az Egyezménnyel. A kölcsönös tájékoztatást az 1. és a 2. Cikk nem korlátozza. A Szerződő Államnak az így kapott tájékoztatást ugyanúgy titokként kell kezelnie, mint az ennek az államnak a saját belső
jogszabályai alapján megszerzett információkat és csak
olyan személyek vagy hatóságok (beleértve a bíróságokat
és a közigazgatási szerveket) részére szabad felfednie,
amelyek az első mondatban említett adók megállapításával
vagy beszedésével, azok tekintetében az érvényesítéssel
vagy a bűnüldözéssel vagy az azokkal kapcsolatos jogorvoslat elbírálásával foglalkoznak. Ezek a személyek vagy
hatóságok a tájékoztatást csak ilyen célokra használhatják
fel. Nyilvános bírósági tárgyalásokon vagy bírósági határozatokban a tájékoztatást nyilvánosságra hozhatják.
2. Az 1. bekezdés rendelkezései semmilyen esetben
sem értelmezhetők oly módon, mintha valamelyik Szerződő Állam illetékes hatóságát köteleznék:
a) az egyik vagy a másik Szerződő Állam jogszabályaitól vagy államigazgatási gyakorlatától eltérő államigazgatási intézkedések hozatalára;
b) olyan információ átadására, amely az egyik vagy a
másik Szerződő Állam jogszabályai szerint vagy a közigazgatás szokásos rendjében nem szerezhető be;
c) olyan információ átadására, amely szakmai, üzleti,
ipari, kereskedelmi vagy foglalkozási titkot, szakmai eljárást vagy olyan információt fedne fel, amely a közrendbe
(ordre public) ütközne.
27. Cikk Diplomáciai testületek tagjai és konzuli tisztségviselők
Az Egyezmény semmilyen módon nem érinti a diplomáciai testületek tagjait vagy a konzuli tisztségviselőket a
nemzetközi jog általános szabályai vagy külön megállapodások rendelkezései alapján megillető adózási kiváltságokat.
28. Cikk Hatálybalépés 1. A Szerződő Államok értesítik egymást arról, hogy az
Egyezmény hatálybalépéséhez szükséges alkotmányos
követelményeiknek eleget tettek.
2. Az Egyezmény az 1. bekezdésben hivatkozott későbbi értesítés napján lép hatályba és rendelkezéseit alkalmazni kell mindkét Szerződő Államban:
a) a forrásnál levont adók tekintetében az Egyezmény
hatálybalépésének évét követő első naptári év január 1-jén
vagy azt követően keletkezett jövedelmekre;
b) az egyéb jövedelemadók és vagyonadók tekintetében az Egyezmény hatálybalépésének évét követő első
naptári év január 1-jén vagy azt követően kezdődő bármely adózási évben kivethető adókra.
29. Cikk Felmondás Az Egyezmény mindaddig hatályban marad, ameddig
az egyik Szerződő Állam fel nem mondja. Az Egyezményt
bármelyik Szerződő Állam felmondhatja, diplomáciai
úton írásbeli felmondási értesítést átadva, legalább hat hónappal bármely naptári évet azt megelőzően, hogy az
Egyezmény hatálybalépésétől öt év eltelt. Ebben az esetben az Egyezmény mindkét Szerződő Államban hatályát
veszti:
a) a forrásnál levont adók tekintetében arra a jövedelemre, amely az értesítés adásának évét közvetlenül követő
naptári év január 1-jén vagy az után keletkezett;
b) az egyéb jövedelem és vagyonadók tekintetében
olyan adókra, amelyek az értesítés adásának évét közvetlenül követő naptári év január 1-jén vagy az után kezdődő
adózási évre vethetők ki.
Ennek hiteléül az arra kellő meghatalmazással rendelkező alulírottak az Egyezményt aláírták.
Készült két példányban, Rigában, 2004. május 14. napján, magyar, lett és angol nyelven, mindhárom szöveg egyaránt hiteles. Bármilyen értelmezési eltérés esetén az angol
nyelvű szöveg az irányadó.
A Magyar Köztársaság A Lett Köztársaság
nevében nevében
JEGYZŐKÖNYV A Magyar Köztársaság és a Lett Köztársaság között a
kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról a jövedelem- és vagyonadók
területén megkötött Egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) aláírásával egyidejűleg az aláírók megállapodtak a
következő rendelkezésekben, amelyek az Egyezmény
szerves részét képezik.
1. A 4. Cikk 3. bekezdésére vonatkozólag:
Amennyiben egy nem természetes személy mindkét
Szerződő Államban belföldi illetőségű és a Szerződő Államok illetékes hatóságai egyeztető eljárással törekednek
helyzetét meghatározni, tekintettel kell lenniük az olyan
tényezőkre, mint a tényleges üzletvezetés helye, a bejegyzés vagy a létrehozás helye és egyéb releváns tényezőkre.
2. A 6. és a 13. Cikkre vonatkozólag:
Megállapítást nyer, hogy minden jövedelem és nyere
ség, amely az egyik Szerződő Államban fekvő ingatlan
vagyon elidegenítéséből származik ebben az Államban
adóztatható, összhangban az Egyezmény 13. Cikkének
rendelkezéseivel.
3. A 12. Cikkre vonatkozólag:
Ha bármely kettős adóztatás elkerüléséről szóló, ezen
Egyezmény aláírását követően aláírt Egyezményben, amelyet Lettország és egy olyan harmadik ország írt alá, amely
ezen Egyezmény aláírásának időpontjában a Gazdasági
Együttműködési és Fejlesztési Szervezetnek tagja, Lettország beleegyezik a jogdíjra vonatkozó olyan meghatározásba, amely kizárja a jogdíjból a 3. bekezdésben hivatkozott bármilyen jogokat vagy egyéb tulajdont, vagy a Lettországban keletkezett jogdíjaknak a lett jogdíjadó alóli
mentesítésébe vagy a 2. bekezdésben előirányzottnál alacsonyabb adómértékbe, az ilyen meghatározás, mentesítés
vagy alacsonyabb mérték automatikusan alkalmazásra kerül ebben az Egyezményben, mintha a 3. vagy 2. bekezdésben ki lennének kötve, fel lennének sorolva attól a naptól
számított hatállyal, amelyen annak az Egyezménynek
vagy ennek az Egyezménynek a rendelkezései, amelyik a
későbbi, hatályossá válnak.
4. Megállapítást nyer, hogy az Egyezmény rendelkezései nem értelmezhetők úgy, mint amelyek korlátoznák a
Szerződő Állam jogát abban, hogy kiterjessze törvényhozását az adóztatás elkerülésének vagy kijátszásának
megakadályozására, kivéve ha az ilyen törvényhozás azt
eredményezi, hogy az adózás nincs összhangban az
Egyezmény általános elveivel.
Készült két példányban, Rigában, 2004. május 14. napján, magyar, lett és angol nyelven, mindhárom szöveg egyaránt hiteles. Bármilyen értelmezési eltérés esetén az angol
nyelvű szöveg az irányadó.
A Magyar Köztársaság A Lett Köztársaság
nevében nevében”
3. § (1) E törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) E törvény 2. §-a az Egyezmény 28. Cikkének 2. bekezdése szerinti időpontban lép hatályba.
(3) E törvény 2. §-ának rendelkezéseit
a) a forrásnál levont adók tekintetében a (2) bekezdés
szerinti időpontot követő első naptári év január 1-jén vagy
azt követően keletkezett jövedelemre kell alkalmazni,
b) az egyéb jövedelemadók és a vagyonadók tekintetében az olyan adókra kell alkalmazni, amelyek a (2) bekezdés szerinti időpontot követő első naptári év január 1-jén
vagy azután kezdődő bármely adózási évben vethetők ki.
(4) A (2) és (3) bekezdésben meghatározott időpontok
naptári napját a külügyminiszter azok ismertté válását
követően a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett
egyedi határozatával állapítja meg.
(5) E törvény végrehajtásáról a pénzügyminiszter
gondoskodik. Mádl Ferenc s. k., Dr. Szili Katalin s. k.,
a Köztársaság elnöke az Országgyűlés elnöke


text:
13/2003. (II. 20.) KE határozata egyetemi tanári kinevezés alóli felmentésekről.
Az oktatási miniszter előterjesztésére — a felsőoktatásról
szóló 1993. évi LXXX. törvényben foglalt jogkörömben —
a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetemen dr. Artinger István egyetemi tanárt és
dr. Varga László egyetemi tanárt — 70. életéve betöltésére tekintettel —
2003. augusztus 31. napjával, a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetemen
Botvay Károly egyetemi tanárt — 70. életéve betöltésére tekintettel —
2003. január 31. napjával, és a Nyugat-Magyarországi Egyetemen
dr. Szabó Imre egyetemi tanárt — nyugállományba vonulására tekintettel —
2003. április 30. napjával, dr. Verő József további jogviszonyban alkalmazott egyetemi tanárt
2003. július 23. napjával, — 70. életéve betöltésére tekintettel —
kinevezése alól felmentem. Budapest, 2003. február 13. Mádl Ferenc s. k.,
a Köztársaság elnöke


text:
1140/2018. (III. 26.) Korm. határozata a miskolci „Y híd” megvalósításáról.
A Kormány egyetért a Miskolc tehermentesítő út I. (Vörösmarty u.) és II. ütemének („Y híd”) megvalósításával (a  továbbiakban:
beruházás), ennek érdekében
 1. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert és a  nemzetgazdasági minisztert, hogy a  beruházás megvalósítása,
valamint a  kifizetésekhez kapcsolódó pénzügyi tranzakciós illeték és kincstári díjak finanszírozása érdekében
gondoskodjanak összesen bruttó 11 620 000 000 forint összegű forrásnak a  Nemzeti Fejlesztési Minisztérium
fejezetében történő biztosításáról a 2019–2020. évekre;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
nemzetgazdasági miniszter Határidő: költségvetési törvények tervezése során
 2. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a  NIF Nemzeti Infrastruktúra Fejlesztő zártkörűen működő
Részvénytársaság útján gondoskodjon a beruházás megvalósításáról;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2020. december 31.
3. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy gondoskodjon a  beruházás kapcsán a  Magyarország rövid- és
középtávú közútfejlesztéséhez kapcsolódó infrastrukturális beruházások összehangolásáról és azok 2022-ig
történő megvalósításáról szóló 1371/2016. (VII. 15.) Korm. határozat, valamint a  Magyarország rövid- és középtávú
közútfejlesztéseinek 2022-ig történő megvalósításához szükséges feltételek biztosításáról szóló 1505/2016. (IX. 21.)
Korm. határozat módosítására irányuló kormány-előterjesztés előkészítéséről és a Kormány elé történő benyújtásáról.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2018. IV. negyedév
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
75/2010. (V. 13.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság országos népszavazás kitűzésére irányuló kezdeményezés aláírásgyűjtő ívének hitelesítése tárgyában hozott határozata ellen benyújtott kifogás alapján meghozta a következő
határozatot: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 47/2010. (I. 29.) OVB határozatát helybenhagyja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. A választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továb biak ban: Ve.) 130. § (1) bekezdése alapján magánszemélyek
kifogást nyújtottak be az Alkotmánybírósághoz az Országos Választási Bizottság (a továb biak ban: OVB) 47/2010. (I. 29.)
OVB határozata ellen. Az OVB vitatott határozatában megtagadta annak az országos népszavazási kezdeményezésre
irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldányának a hitelesítését, amelyen a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e azzal, hogy az Országgyűlés módosítsa a Polgári Perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvényt (Pp.) oly
módon, hogy a bírósági jegyzőkönyv tartalmazza szó szerint:
– a bíróság tanácselnöke és a bírók által tett valamennyi nyilatkozatot,
– a szóban kihirdetett határozat indokolását?”
Az OVB határozatának indokolásában megállapította, hogy az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről
 szóló 1998. évi III. törvény (a továb biak ban: Nsztv.) 13. §-ának (1) bekezdése értelmében a népszavazásra feltett
konkrét kérdést úgy kell megfogalmazni, hogy arra egyértelműen lehessen válaszolni. A kezdeményezés nem felel
meg a fenti jogszabályi feltételeknek, mivel számos kérdést tartalmaz, amelyek külön-külön is megválaszolhatóak.
Ezáltal a választópolgárnak nincs lehetősége az egyes kérdések között különbséget tenni, és részkérdésenként
véleményt nyilvánítani a kezdeményezéséről.
A kifogástevők álláspontja szerint az OVB által az elutasítás indokaként felhozott jogszabályi rendelkezések nem
helytállóak, az OVB jogszabálysértéssel alkalmazta az Nsztv. 10. § c) pontját („Az Országos Választási Bizottság
megtagadja az aláírásgyűjtő ív hitelesítését, ha a kérdés megfogalmazása nem felel meg a törvény ben foglalt
követelményeknek.”) Mivel az OVB jogszabállyal nem támasztotta alá a kezdeményezés megtagadását, ezért
a határozat jogszabálysértő. Véleményük szerint az aláírásgyűjtő ív mintapéldányán egy kérdés szerepel, amely kérdés
érthető, egyértelmű, mind nyelvtani, mind jogalkotási, mind pedig a „választópolgári megérthetőség” tekintetében.
Mindezek alapján a határozat megsemmisítését, és az OVB új eljárás lefolytatására való kötelezését kérik
az Alkotmánybíróságtól.
II. A kifogás nem megalapozott.
1. Az Alkotmánybíróság hatáskörét a jelen ügyben az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 1. § h) pontja
alapján a Ve. 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróság eljárása ebben a hatáskörben jogorvoslati természetű.
Az Alkotmánybíróság az OVB határozatában, valamint a kifogásban foglaltak alapján azt vizsgálja, hogy az OVB
az aláírásgyűjtő ív hitelesítésének megtagadása során az Alkotmánynak és az irányadó törvényeknek meg fele lően
járt-e el [63/2002. (XII. 3.) AB határozat, ABH 2002, 342, 344.]. Az Alkotmánybíróság feladatát e hatáskörben eljárva is
alkotmányos jogállásával és rendeltetésével összhangban látja el [25/1999. (VII. 7.) AB határozat, ABH 1999, 251, 256.].
2. Az OVB határozatában megállapította, hogy a népszavazásra feltenni javasolt kérdés nem felel meg az egyértelműség
követelményének [Nsztv. 13. § (1) bekezdése], mivel több kérdést foglal magában, így a választópolgároknak nincs
lehetőségük különbséget tenni az egyes kérdések között, és részkérdésenként véleményt nyilvánítani
a kezdeményezéséről.
Mindezzel egyetértve az Alkotmánybíróság a kifogást nem találta megalapozottnak, és a 47/2010. (I. 29.) OVB
határozatot, az ott megjelölt kérdést tartalmazó aláírásgyűjtő ív hitelesítésének a megtagadását az abban foglalt
indokok helyességére tekintettel, azonos indokok alapján helybenhagyta.
Az Alkotmánybíróság jelen határozatának közzétételét az OVB határozatnak a Magyar Közlönyben való megjelenésére
tekintettel rendelte el.
Budapest, 2010. május 11.
Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke,


text:
1281/2012. (VIII. 6.) Korm. határozata a Környezet és Energia Operatív Program forrásaiból megvalósítandó nagyprojekt Európai Bizottsághoz benyújtott támogatási kérelmének visszavonásáról [„Ráckevei (Soroksári)-Duna-ág (RSD) vízgazdálkodásának, vízminőségének javítása, az RSD és mellékágai kotrása, a tassi vízleeresztő műtárgy létesítése és a Kvassay zsilip rekonstrukciója”].
A Kormány 1. visszavonja a „Ráckevei (Soroksári)-Duna-ág vízgazdálkodásának, vízminőségének javítása, az RSD és mellékágai
kotrása, az iszap elhelyezése és a tassi vízleeresztő műtárgy létesítése és a Kvassay zsilip rekonstrukciója” című,
KEOP-2.2.1/2F/09-2009-0002 számú projektről 2010. március 31-i ülésén hozott határozatának (415/MeH/2010)
„Kotrás” projektelemre vonatkozó részét; 2. felhívja az Országos Vízügyi Főigazgatóságot mint kedvezményezettet, hogy vonja vissza a projekt „Kotrás”
projektelemre vonatkozó kérelmét, majd ennek megfelelően kezdeményezze a támogatási szerződés módosítását;
Felelős: belügyminiszter, nemzeti fejlesztési miniszter Határidő: azonnal 3. felhívja az Nemzeti Fejlesztési Ügynökséget, hogy vonja vissza az Európai Bizottsághoz 2012. február 3. napján
benyújtott, az 1. pontban megjelölt projekt támogatási kérelmét a támogatási szerződés a 2. pontban meghatározott
módosítását követően. Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter Határidő: 2012. augusztus 31.
Dr. Semjén Zsolt s. k.
miniszterelnök-helyettes


text:
48/2015. (X. 21.) OGY határozata a Nyugdíjreform és Adósságcsökkentő Alap 2015. január 1. és 2015. január 31. közötti üzleti évéről szóló beszámoló elfogadásáról.
Az Országgyűlés elfogadja a  Nyugdíjreform és Adósságcsökkentő Alap 2015. január 1. és 2015. január 31. közötti
üzleti évéről szóló beszámolót.
Lezsák Sándor s. k.,
az Országgyűlés alelnöke