text:
770/B/2005. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő h a t á r o z a t o t : 1. Az Alkotmánybíróság a mezőgazdasági, agrár-vidékfejlesztési, valamint halászati támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes kérdéseiről szóló 2007. XVII. törvény 69. § (1) bekezdés f) pontja, valamint a zöldség-gyümölcs termelői csoportok és termelői szervezetek nemzeti szabályozásáról szóló 67/2009. (VI. 9.) FVM rendelet 10. § (3) bekezdése alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
2. Az Alkotmánybíróság a mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes kérdéseiről és az ezzel összefüggő
törvénymódosításokról szóló 2003. évi LXXIII. törvény
6. § (3) bekezdés második mondata; az Európai Unió közös forrásaiból származó agrártámogatások, az azokhoz
kapcsolódó, nemzeti költségvetésből nyújtott kiegészítő
támogatások, valamint a nemzeti hatáskörben nyújtott agrártámogatások igénybevételének általános feltételeiről szóló 6/2004. (I. 22.) Korm. rendelet 10. § (1) bekezdés
a) és b) pontja; a zöldség-gyümölcs termelői értékesítő
szervezetek támogatásáról szóló 36/2005. (IV. 22.) FVM
rendelet 5. § (3) bekezdése és 6. § (2) bekezdése; valamint
a zöldség-gyümölcs termelői értékesítő szervezetek nemzeti szabályozásáról szóló 60/2005. (VII. 1.) FVM rendelet 2. § (3) bekezdése és 3. § (7) bekezdése alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló
indítvány tárgyában az eljárást megszünteti.
3. Az Alkotmánybíróság a zöldség-gyümölcs termelői
csoportok és termelői szervezetek nemzeti szabályozásáról szóló 67/2009. (VI. 9.) FVM rendelet 24. § (4)–(5) bekezdése, illetve a (6) bekezdésében a „felfüggesztéséről,
illetőleg” szövegrész alkotmányellenességének megállapítására irányuló indítványt visszautasítja.
I. 1. Az indítványozó a mezőgazdasági és vidékfejlesztési
támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes kérdéseiről és az ezzel összefüggő törvénymódosításokról szóló 2003. évi LXXIII. törvény (továbbiakban: Mget.) 6. § (3) bekezdés második mondata és 15. §
(1) bekezdés f) pontja; az Európai Unió közös forrásaiból
származó agrártámogatások, az azokhoz kapcsolódó, nemzeti költségvetésből nyújtott kiegészítő támogatások, valamint a nemzeti hatáskörben nyújtott agrártámogatások
igénybevételének általános feltételeiről szóló 6/2004.
(I. 22.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Kr.) 10. § (1) bekezdés b) pontja; a zöldség-gyümölcs termelői értékesítő
szervezetek támogatásáról szóló 36/2005. (IV. 22.) FVM
rendelet (a továbbiakban: R1.) 5. § (3) bekezdése és 6. §
(2) bekezdése; valamint a zöldség-gyümölcs termelői értékesítő szervezetek nemzeti szabályozásáról szóló 60/2005.
(VII. 1.) FVM rendelet (a továbbiakban: R2.) 2. § (3) bekezdése, 3. § (7) bekezdése és 10. §-a alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését kezdeményezte
az Alkotmánybíróságnál.
Az indítványozó egy későbbi indítványmódosító kérelmében az Mget. 6. § (3) bekezdés második mondata, az
R1. 5. § (3) bekezdése és 6. § (2) bekezdése alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére tett indítványát visszavonta. Továbbá kezdeményezte a Kr. 10. §
(1) bekezdés a) pontja; az R2. 15. § (5) bekezdés első mondata és a második mondatában a „felfüggesztéséről, illetőleg” szövegrész alkotmányossági vizsgálatát és megsemmisítését.
Az Mget. támadott 15. § (1) bekezdés f) pontja értelmében az ügyfél jogosulatlanul veszi igénybe a támogatást,
ha olyan nemzeti támogatásban részesül, aminek az alkalmazását az Európai Unió nem vette tudomásul, vagy nem
engedélyezte. Az indítványozó szerint azzal, hogy a jogkövető magatartást tanúsító ügyfelet, jogosulatlan igénybe
vevőnek tekinti a jogszabályhely, sérül az Alkotmány 2. §
(1) bekezdésben rögzített jogállamiság elve.
Az indítványozó azért tartotta alkotmányellenesnek a
Kr. 10. § (1) bekezdés b) pontját, mert az a rendelet hatálya
alá tartozó támogatások jogorvoslatának szabályait ellentétesen szabályozza mind az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvénnyel, mind a helyébe lépő, a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás
általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvénnyel
(a továbbiakban: Ket.). Nem biztosít lehetőséget arra,
hogy az ügyfél az elsőfokú határozat ellen fellebbezéssel
élhessen, továbbá arra sem, hogy a másodfokú döntéssel
szemben bírósághoz forduljon. Eltekintve a nevezett két
jogszabállyal való ellentéttől, az indítványozó szerint önmagában is sérül az Alkotmány 50. § (2) bekezdése, amely
szerint a bíróságok ellenőrzik a közigazgatási határozatok
törvényességét.
A Kr. 10. § (1) bekezdés a) pontja meglátása szerint
sérti az Alkotmány 2. § (1) bekezdését, valamint a 35. §
(2) bekezdését is. A sérelem abban áll, hogy a Kr. az agrártámogatások igénybevétele általános feltételeinek megállapításakor közigazgatási hatósági eljárást szabályoz,
ezért az eljárás főszabály szerint a Ket. hatálya alá tartozna. Mivel azonban a központi költségvetés terhére juttatott
támogatásokkal összefüggő eljárásokról van szó, a Ket.
13. § (2) bekezdése értelmében mégsem tartozik a Ket. hatálya alá, hanem külön törvénynek kellene szabályoznia.
Ez nem valósul meg, hiszen rendeleti úton került szabályozásra, ezzel sérül az Alkotmány 2. § (1) bekezdése és a
35. § (2) bekezdése is.
Az R2. az indítvány benyújtásakor hatályos 2. § (3) bekezdésének alkotmányellenességét annak a közösségi jogba való ütközésében látta, amellyel sérül a jogállamiság elve, mivel a rendelet a támogatás feltételéül nem pusztán a
zöldség-gyümölcs termelői értékesítő szervezeti tagságot
kívánja meg, hanem mutatószámok meglétét is kritériumként szabályozza.
Az R2. 3. § (7) bekezdése véleménye szerint megkerüli
a 686/2004/EK rendeletben szabályozottakat azzal, hogy a
közösségi jog által elismertnek tekintett szervezeteket
vizsgálat nélkül, hivatalból ismeri el a minisztérium.
Az indítványozó az R2. 10. §-át az Alkotmány 2. §
(1) bekezdésében szabályozott jogbiztonság elvébe ütközőnek tartotta. Véleménye szerint e szabály azáltal alkotmányellenes, hogy lehetővé teszi a gazdasági társaság és a
szövetkezet között a jogosultságok átengedését és a kötelességek átvállalását, így quasi beolvad a gazdasági társaság a szövetkezetbe. Emellett az Alkotmányban deklarált
jogállamiság elvébe ütközőnek találja, hogy a gazdasági
társaság és a szövetkezet között létrejövő szerződésben
harmadik személyeknek állapítanak meg kötelezettséget
azáltal, hogy vállalják, a szerződés létrejöttének napján a
nyilvántartott tagok kilencven százaléka az átadó szervezetből kilépve, tagsági viszonyt létesít az átvevő szervezetben.
Az R2. 15. § (5) bekezdése értelmében a minisztérium
felfüggesztheti a zöldség-gyümölcs termelői értékesítő
szervezetként való működést, ha nem teljesíti a szervezet a
kötelezettségeit. A felfüggesztés közösségi szinten ismeretlen fogalom, tartalma a hazai szabályozásban sincs pontosan definiálva. Az indítványozó szerint ezért a miniszter
túllépett a hatáskörén, a minisztérium pedig ellenőrizetlen
keretek között élhet a felfüggesztés lehetőségével. Ezáltal
sérül az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében megfogalmazott
jogállamiság elve.
2. Az Alkotmánybíróság eljárása során észlelte, hogy a
mezőgazdasági, agrár-vidékfejlesztési, valamint halászati
támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes kérdéseiről szóló 2007. évi XVII. törvény (a továbbiakban: Tv.) 83. § (1) bekezdésének b) pontja 2007.
április 7. napjával hatályon kívül helyezte az Mget.-t.
A Tv. 69. § (1) bekezdés f) pontja azonban kisebb módosításokkal, de tartalmazza az Mget. 15. § (1) bekezdés
f) pontjában foglalt rendelkezést. Az R2.-t a zöldség-gyümölcs termelői csoportok és termelői szervezetek nemzeti
szabályozásáról szóló 19/2008. (II. 19.) FVM rendelet
27. § (2) bekezdése 2008. február 22. napjával hatályon kívül helyezte, míg ez utóbbi rendelet helyébe 2009. június
24. napjával a zöldség-gyümölcs termelői csoportok és termelői szervezetek nemzeti szabályozásáról szóló 67/2009.
(VI. 9.) FVM rendelet (a továbbiakban: FVMr.) lépett.
Az R2. 10. §-ában található szabály azonban az FVMr.
10. §-ában bizonyos szövegmódosulásokkal továbbélt,
miként az R2. 15. § (5) bekezdésében megfogalmazott szabály az FVMr. 24. § (4)–(6) bekezdésében. Mivel a módosulás egyik fent említett esetben sem érintette az indítványozó által felvetett alkotmányossági problémát, az Alkotmánybíróság a vizsgálatot az elbíráláskor hatályban lévő
szabályok vonatkozásában folytatta le.
Az Alkotmánybíróság szintén észlelte, hogy a Kr.-t a
kölcsönös megfeleltetési szabályok betartását ellenőrző
szervekről szóló 322/2007. (XII. 5.) Korm. rendelet hatályon kívül helyezte, az indítványozó által támadott szabállyal azonos rendelkezés pedig már nincs hatályban.
Úgyszintén hatályát vesztette az R2. 2. § (3) bekezdése és
3. § (7) bekezdése, tartalmában azonos szabályt az FVMr.
már nem tartalmaz.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezése:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokrati
kus jogállam.” 2. Az Mget.-nek az indítvány benyújtásakor hatályos
rendelkezése:
„15. § (1) Jogosulatlanul veszi igénybe az ügyfél a támogatást, ha
(…)
f) olyan nemzeti támogatásban részesül, amelynek al
kalmazását az Európai Unió nem engedélyezte vagy nem
vette tudomásul.”
A Tv. elbírált rendelkezése:
„69. § (1) Az igénybe vett támogatás egésze vagy egy
része jogosulatlannak minősül, amennyiben az ügyfél:
(…)
f) olyan támogatást vett igénybe, amelynek alkalmazá
sát az Európai Közösség nem engedélyezte vagy nem vette
tudomásul [az a)–f) pontokban foglaltak a továbbiakban
együtt: jogosulatlanul igénybe vett támogatás].”
3. Az R2.-nek az indítvány benyújtásakor hatályos rendelkezése:
„10. § (1) Amennyiben az egyes TÉSZ-ek egyesülésére a
9. § (1) bekezdése szerint nincs lehetőség, a gazdasági társaságként működő TÉSZ és a szövetkezeti formában működő
TÉSZ egymással szerződést köthet, amelyben vállalják,
hogy a szerződés létrejöttének napján az átadó TÉSZ-ben
nyilvántartott tagok legalább kilencven százaléka igazoltan
tagsági viszonyt létesít az átvevő TÉSZ-ben. Megállapodnak továbbá arról, hogy a TÉSZ státuszból eredő jogosultságokat az átadó TÉSZ átengedi, a kötelezettségeket pedig az
átvevő átvállalja, különös tekintettel a támogatásokból eredő
kötelezettségre. A szerződés létrejöttéhez szükség van a minisztérium jóváhagyására.
(2) Az átvevő TÉSZ-re a 9. § (2)–(4) bekezdésének előírásait megfelelően alkalmazni kell, valamint vizsgálni
kell a szerződés megkötése után, hogy az átadó TÉSZ a továbbiakban is megfelel-e az e rendeletben meghatározott
követelményeknek.”
Az FVMr. elbírált rendelkezése:
„10. § (3) Ha az egyes zöldség-gyümölcs termelői csopor
tok vagy termelői szervezetek egyesülésére az (1) bekezdés
szerint nincs lehetőség, a jogi személyiséggel rendelkező
gazdasági társaságként működő zöldség-gyümölcs termelői
csoport, illetve termelői szervezet és a szövetkezeti formában működő zöldség-gyümölcs termelői csoport, illetve termelői szervezet egymással szerződést köthet, amelyben vállalják, hogy a szerződés létrejöttének napján az átadó zöldség-gyümölcs termelői csoportban, illetve termelői szervezetben nyilvántartott tagok legalább kilencven százaléka
igazoltan tagsági viszonyt létesít az átvevő zöldség-gyümölcs termelői csoportban vagy termelői szervezetben.
Megállapodnak továbbá arról, hogy a zöldség-gyümölcs termelői csoport, illetve termelői szervezet státuszából eredő
jogosultságokat az átadó zöldség-gyümölcs termelői csoport, illetve termelői szervezet átengedi, a kötelezettségeket
pedig az átvevő átvállalja, különös tekintettel a támogatásokból eredő kötelezettségekre. A szerződés létrejöttéhez
szükséges a miniszter jóváhagyása.”
III. Az indítvány nem megalapozott. 1. Az indítványozó szerint sérti az Alkotmány 2. §
(1) bekezdését az a törvényi rendelkezés, mely jogosulat
lannak minősíti a támogatást, ha az ügyfél olyan támogatást vett igénybe, amelynek alkalmazását az Európai Közösség nem engedélyezte vagy nem vette tudomásul. Ezzel
ugyanis az indítványozó szerint indokolatlan joghátránnyal sújtja azt az ügyfelet, aki a magyar szabályokat betartva járt el. Az állami hatóságok mulasztásának következményét így a vétlen ügyfél viseli.
A jogosulatlan igénybevételnek a Tv. 69. § (1) bekezdés
a)–e) pontjaiban meghatározott esetei az ügyfél magatartására vezethetők vissza, míg az f) pont attól független. A jogosulatlan igénybevétel jogkövetkezményeit a közösségi
jogszabályok határozzák meg, ehhez képest a Tv. azt rögzíti, hogy általában kamattal növelten kell a támogatást
visszafizetni. A Tv. 69. § (6) bekezdése ugyanakkor úgy
rendelkezik, hogy amennyiben az ügyfél részére a mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szervnek felróható okból tévesen vagy jogalap nélkül fizetik ki a támogatást, illetve az ügyfél olyan nemzeti támogatásban részesül, amelynek alkalmazását az Európai Unió nem engedélyezte vagy nem vette tudomásul, a támogatás visszafizetését kamat nem terheli. Az indítványozó által megfogalmazott joghátrány valójában tehát a támogatás visszafizetésében jelentkezik.
Az Alkotmánybíróság gyakorlatában „[a] jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam –
s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes
normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is” [9/1992. (I. 30.)
AB határozat, ABH 1992, 59, 65.]. E követelménnyel nem
ellentétes az a szabályozás, mely jogosulatlannak minősíti a
támogatást akkor is, ha az igénybevétele nem az ügyfél felróható magatartására vezethető vissza. A jogállamiság elvéből nem következik, hogy valamely támogatás jogosulatlan
jellege csak az ügyfél felróható magatartásából fakadhat.
E két fogalom ugyanis egymástól nem elválaszthatatlan.
A támadott rendelkezés emellett nem vezet arra, az indítványozó által állított eredményre sem, hogy az állami hatóságok mulasztásának következményét a vétlen ügyfél viselné.
Az ügyfél ugyanis e mulasztás hiányában nem is kapott volna támogatást, míg a jogosulatlanság megállapítása eredményeként azt – kamatok nélkül – vissza kell fizetnie. Ha pedig
a mulasztás (esetleg tevőleges magatartás) folytán az ügyfelet kár érte, nincs elzárva attól, hogy ezen igényét megfelelő
úton érvényesítse.
Ezért az Alkotmánybíróság a Tv. 69. § (1) bekezdés
f) pontja alkotmányellenességének megállapítására és
megsemmisítésére irányuló indítványt elutasította.
2. Az FVMr. 10. § (3) bekezdése úgy rendelkezik, hogy
amennyiben az egyes zöldség-gyümölcs termelői csoportok
vagy termelői szervezetek egyesülésére a 10. § (1) bekezdése szerint nincs lehetőség, a jogi személyiséggel rendelkező
gazdasági társaságként működő zöldség-gyümölcs termelői
csoport, illetve termelői szervezet és a szövetkezeti formában működő zöldség-gyümölcs termelői csoport, illetve termelői szervezet egymással szerződést köthet, amelyben vállalják, hogy a szerződés létrejöttének napján az átadó zöldség-gyümölcs termelői csoportban, illetve termelői szervezetben nyilvántartott tagok legalább kilencven százaléka
igazoltan tagsági viszonyt létesít az átvevő zöldség-gyümölcs termelői csoportban vagy termelői szervezetben.
Megállapodnak továbbá arról, hogy a zöldség-gyümölcs termelői csoport, illetve termelői szervezet státuszából eredő
jogosultságokat az átadó zöldség-gyümölcs termelői csoport, illetve termelői szervezet átengedi, a kötelezettségeket
pedig az átvevő átvállalja, különös tekintettel a támogatásokból eredő kötelezettségekre.
Az indítványozó azt kifogásolta, hogy e szabály burkoltan lehetővé teszi gazdasági társaság szövetkezetbe történő beolvadását, s ezáltal az új szövetkezetekről szóló
2000. évi CXLI. törvénnyel (azóta ezt felváltotta a szövetkezetekről szóló 2006. évi X. törvény, a továbbiakban:
Szövetkezeti tv.), illetve a gazdasági társaságokról szóló
1997. évi CXLIV. törvénnyel (időközben felváltotta a gazdasági társaságokról szóló 2006. évi IV. törvény, a továbbiakban: Gt.) ellentétes szabályozást tartalmaz.
A zöldség-gyümölcs termelői csoport, valamint a termelői szervezet a közösségi agrárpiaci szabályozás által alkalmazott fogalmak, miként arra az FVMr. 2. § (1) bekezdés a)
és b) pontjában található definíciók is utalnak. Ezek a fogalmak függetlenek a tagállamok által szabályozott gazdasági
társasági és szövetkezeti formáktól, az azokra vonatkozó
szabályoktól. A közösségi jog végrehajtását végzi el az
FVMr. figyelemmel a magyar jog sajátosságaira. A 10. §
(1) bekezdése ennek megfelelően tartalmazza azt a szabályt,
mely lehetővé teszi, hogy a termelői szervezetek, illetve a
zöldség-gyümölcs termelői csoportok az elismerésüket követően más termelői szervezetekkel, illetve zöldség-gyümölcs termelői csoportokkal egyesülhessenek. Az egyesülés
módja lehet összeolvadás vagy beolvadás. A kifogásolt
(3) bekezdés arra az esetre szól, ha az egyesülésre nem kerülhet sor, különösképpen a Szövetkezeti tv. és a Gt. rendelkezései miatt. E szabály nem teremt azonban lehetőséget a
Szövetkezeti tv.-nyel, illetve a Gt.-vel ellentétes burkolt beolvadásra, miután az abban hivatkozott megállapodás nem
eredményezi automatikusan egyik szervezet megszűnését
sem. A jogok átengedése és a kötelezettségek átvállalása
nem általában (egyetemesen) történik meg, hanem csak a
zöldség-gyümölcs termelői csoport, illetve termelői szervezet státuszából eredő jogok és kötelezettségek, különösképpen pedig a támogatásokból eredő kötelezettségek vonatkozásában. E szabályból továbbá nem következik, hogy a megállapodás önmagában kötelezettséget teremtene a tagok mint
harmadik személyek számára arra, hogy akaratuk nélkül új
tagsági viszonyt létesítsenek. Emiatt nem állapítható meg,
hogy az FVMr. 10. § (3) bekezdése ellentétes lenne a Gt., a
Szövetkezeti tv. rendelkezéseivel, illetve az Alkotmány 2. §
(1) bekezdéséből fakadó jogbiztonság követelményével.
Ezért az Alkotmánybíróság ezt az indítványrészt is elutasította.
3. Az indítványozó az Mget. 6. § (3) bekezdése második
mondatával, valamint az R1. 5. § (3) bekezdésével és 6. §
(2) bekezdésével összefüggésben előterjesztett indítványát az eljárás alatt visszavonta. Az Alkotmánybíróságról
szóló 1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.)
20. §-a alapján az Alkotmánybíróság az arra jogosult indítványa alapján jár el. Ezzel összhangban az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított és egységes szerkezetbe foglalt
2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (ABK 2009. január, 3.; a továbbiakban: Ügyrend) 31. § d) pontja úgy rendelkezik,
hogy az Alkotmánybíróság az eljárást megszünteti, ha az
indítványozó az indítványát visszavonta. Erre tekintettel
az Alkotmánybíróság a Mget. 6. § (3) bekezdése, illetve az
R1. 5. § (3) bekezdése és 6. § (2) bekezdése alkotmányellenességének megállapítása és megsemmisítése tárgyában
az eljárást megszüntette.
4. A Kr.-t a kölcsönös megfeleltetési szabályok betartását ellenőrző szervekről szóló 322/2007. (XII. 5.) Korm.
rendelet 2007. december 13. napjával hatályon kívül helyezte. Az indítványozó által támadott, a Kr. 10. § (1) bekezdés a) és b) pontjában foglalt rendelkezéssel tartalmilag azonos szabály már nincs hatályban, mely alapvetően a
Tv. megalkotására vezethető vissza. Az Alkotmánybíróság hatályon kívül helyezett jogszabály alkotmányellenességét nem vizsgálja, hacsak nem annak alkalmazhatósága
is eldöntendő kérdés (335/B/1990. AB határozat, ABH
1990, 261, 262.). Hatályát vesztett jogszabály alkotmányossági vizsgálatára az Abtv. 38. § (1) bekezdése szerinti
bírói kezdeményezés, valamint az Abtv. 48. §-ában szabályozott alkotmányjogi panasz alapján kerülhet sor. Jelen
ügyben jogszabály alkotmányellenességének utólagos
vizsgálatára és nem bírói kezdeményezés vagy alkotmányjogi panasz elbírálására érkezett indítvány, tehát nem áll
fenn a már hatályát vesztett jogszabály vizsgálatának
egyik kivételes esete sem. Ezért az Alkotmánybíróság az
eljárást az Ügyrend 31. § a) pontja alapján megszüntette.
5. Az R2. 2. § (3) bekezdése, valamint 3. § (7) bekezdése az R2. hatályon kívül helyezésével hatályát vesztette.
Mivel tartalmában azonos rendelkezést az FVMr. már nem
tartalmaz, az Alkotmánybíróság a jelen határozat indokolásának III/4. pontjában kifejtettekre tekintettel, az R2. 2. §
(3) bekezdése és 3. § (7) bekezdése alkotmányellenességének megállapítására irányuló indítvány tárgyában az eljárást az Ügyrend 31. § a) pontja alapján megszüntette.
6. Az indítványozó az elismerésből fakadó jogosultságok ideiglenes felfüggesztésére vonatkozó rendelkezések
alkotmányellenességének megállapítását az Alkotmány
2. § (1) bekezdése alapján kérte. Indokolásként azonban
azt adta elő, hogy a termelői szervezetek elismerését elsődlegesen szabályozó közösségi jog [a Tanács 2200/96/EK
rendelete (1996. október 28.) a gyümölcs- és zöldségpiac
közös szervezéséről, valamint a Bizottság 1432/2003/EK
rendelete (2003. augusztus 11.) a 2200/96/EK tanácsi ren
deletnek a termelői szervezetek elismerésének feltételei és
a termelői csoportok előzetes elismerése tekintetében történő alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról] nem ismeri az elismerésből fakadó jogosultságok felfüggesztését. Így egyrészt a miniszter e rendelkezéssel túllépett a hatáskörén, másrészt nem tisztázott a felfüggesztés rendeltetése, s így gyakorlatilag önkényesen,
jogszabályban rögzített szempontok nélkül korlátozhatja a
termelői szervezeteknek a támogatások igénybevételére
való jogát. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az
FVMr. 24. § (5) bekezdése az R2.-höz képest pontosította
a felfüggesztés feltételeit, nevezetesen erre akkor kerülhet
sor, ha egy zöldség-gyümölcs termelői csoport vagy termelői szervezet az e rendeletben, valamint a tanácsi rendeletben és a bizottsági rendeletben szabályozott jelentési és
adatszolgáltatási kötelezettségeinek nem vagy nem megfelelően tesz eleget. Az elismerést pedig mindaddig felfüggesztik, amíg ezen kötelezettségeit a csoport vagy szervezet hiánytalanul nem teljesíti. Ez a módosítás sem érinti
viszont azt, hogy az indítványozó tartalmában a közösségi
joggal találja ellentétesnek a támadott szabályt, e vonatkozásban állítja a hatáskörtúllépést is.
Az Alkotmánybíróság a 61/B/2005. AB határozatban
hangsúlyozta, hogy hatáskörét az Abtv. 1. §-a határozza
meg. A hivatkozott rendelkezés nem tartalmaz olyan hatáskört, amely a közösségi jogba ütközés vizsgálatára hatalmazná fel az Alkotmánybíróságot. E kérdés eldöntése a közösségi jog szabályai alapján az Európai Közösség szervei,
végső soron az Európai Bíróság hatásköre. (ABH 2008,
2201, 2207.) Önmagában az, hogy az indítványozó formálisan az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében megfogalmazott
jogbiztonság követelményére hivatkozott, valójában azonban a közösségi joggal ellentétben álló szabályozást kifogásolta, nem teremti meg az Alkotmánybíróság hatáskörét az
ügyben. Mivel az indítványozó az Alkotmány 2. § (1) bekezdésének sérelmét egyéb indokkal nem támasztotta alá, az indítvány érdemi elbírálásra nem alkalmas. Erre tekintettel az
Alkotmánybíróság az FVMr. 24. § (4)–(5) bekezdése, illetve
a (6) bekezdésében a „felfüggesztéséről, illetőleg” szövegrész alkotmányellenességének megállapítására irányuló indítványt visszautasította.
Budapest, 2009. szeptember 1. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
75/2014. (HK 4.) MH ÖHP intézkedése a STANAG 7048 CFR NATO egységesítési egyezmény végrehajtásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről
szóló 2011. évi CXIII. törvény 52.§ (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, figyelemmel az egységesítési,
szabványosítási tevékenységről és a NATO egységesítési
dokumentumok feldolgozásáról és végrehajtásáról szóló
102/2008. (HK 19.) HM utasításban foglaltakra, az alábbi
intézkedést adom ki: 1. Az intézkedés hatálya kiterjed a Magyar Honvédség
Összhaderőnemi Parancsnokság és az alárendeltségébe
tartozó katonai szervezetek személyi állományára.
2. Jelen intézkedésemmel, a 3. és 4. pont figyelembe vételével eredeti angol nyelven bevezetem a Honvéd Vezérkar Főnök helyettesének 9/2013. (HK. 3.) HVKFH szakutasításában fenntartással elfogadott és hatályba léptetett
STANAG 7048 CFR (EDITION 4) – CRASH, FIREFIGHTING AND RESCUE (CFR) RESPONSE READINESS címen kiadott NATO egységesítési egyezményt.
A NATO dokumentum egységes keretben határozza
meg a repülőtéri tűzoltó alegységek riasztási fokozatait,
valamint légi veszélyhelyzet esetén a repülésirányító szolgálat által a tűzoltó alegység számára biztosítandó információkat.
3. A Magyar Honvédség nem alkalmazza az egyezmény
2. a) pont szerinti „CFR Services Closed” fokozatot.
4. Az egyezmény 2. b)–e) fokozatainak az alábbi, a
94/715 nyt. számú Szakutasítás a katonai repülőterek tűzvédelméhez dokumentumban szereplő riasztási fokozatok
felelnek meg:
a) a 2. b) pont szerinti „Normal Standby” fokozatnak az
„Alaphelyzet”,
b) a 2. c) pont szerinti „Local Emergency” fokozatnak
a „3. fokozat”,
c) a 2. d) pont szerinti „Full Emergency” fokozatnak
a „2. fokozat”,
d) a 2. e) pont szerinti „Accident Emergency” fokozatnak az „1. fokozat”.
5. Ez az intézkedés a közzétételt követő napon lép hatályba és visszavonásig hatályos.
Fucsku Sándor vezérőrnagy s. k.,
MH összhaderőnemi parancsnok


text:
127/D/2005. AB végzés.  Az Alkotmánybíróság alkotmányjogi panasz iránti kérelem tárgyában meghozta a következő
1. Az Alkotmánybíróság a választási eljárásról szóló
1997. évi C. törvény 34. § (2) bekezdésének a) pontja alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
2. Az Alkotmánybíróság a választási eljárásról szóló
1997. évi C. törvény egészével összefüggésben előterjesztett mulasztás megállapítására irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
1. Az indítványozó 2004. november 25-én panasszal
fordult az Országos Választási Bizottsághoz, mivel álláspontja szerint a Kormány 2004. november 17-én, illetve
2004. november 24-én az országos és megyei napilapokban fizetett hirdetésként megjelentetett „Felelősen a Nemzetért” című közlemény, valamint az MSZP által kiadott
„A felelős döntés” című 2004. november 23-án Budapesten nagy számban terjesztett kampányfüzet kiadása sértette az Alkotmány 6. § (2) bekezdésében foglaltakat, a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 3. § a) és d) pontjaiban foglalt alapelveket,
továbbá ellentétes az 52/1997. (X. 14.) AB határozatban
foglaltakkal.
Az Országos Választási Bizottság (a továbbiakban:
OVB) 143/2004. (XI. 26.) számú határozatával az indítványozó panaszát elutasította. Az OVB határozata indokolásában megállapította, hogy a Ve. 77. § (1) bekezdése alapján a választási eljárás alapelve sérelmére való hivatkozás
nem elegendő a panasz megalapozottságához, továbbá az
5/2002. (II. 7.) OVB állásfoglalásban foglaltak alapján a
Kormány nem résztvevője a Ve. hatálya alá tartozó választási eljárásnak. Ennek megfelelően hatáskörének és feladatkörének gyakorlása, működése nem sorolható a Ve.
149. § o) pontjában meghatározott és a 40–45. §-aiban
szabályozott választási kampány körébe, kampánycselekménynek sem minősíthető.
Az indítványozó a Legfelsőbb Bíróság előtt az OVB határozata ellen kifogással élt, melyben kérte a Legfelsőbb
Bíróságot, hogy a Ve. 79. § (1) bekezdésének a) pontja
alapján változtassa meg az OVB határozatát és állapítsa
meg, hogy a Kormány, illetve a megjelölt kormánytagok a
Ve. 3. § a) pontjában, valamint a 3. § d) pontjába foglalt
alapelveket megsértették. Részletesen kifejtett álláspontja
szerint a panaszban írt cselekményeivel a Kormány nem
kormányfeladatot látott el, hanem kampánytevékenységet
fejtett ki, ezért abban az esetben a Ve. rendelkezései alkalmazhatók.
A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága
Kvk.III.37.305/2004/2. számú végzésével a kifogást elutasította. Indokolásában kifejtette, hogy az OVB helyesen
állapította meg határozatában, hogy a Ve. szervi hatálya
alá nem tartozó szervek – közöttük a Kormány – a Ve. 1. és
3. §-ai alapján nem résztvevői a Ve. tárgyi hatálya alá tartozó választási eljárásnak. A Ve. szervi hatálya alá nem
tartozó állami szervek feladat- és hatáskör gyakorlása, tevékenysége nem tartozik a Ve. által szabályozott választási eljárás körébe. Ezért az állami szervek hatáskörének és
feladatkörének gyakorlása, működése nem sorolható a Ve.
149. § o) pontjában meghatározott és 40–45. §-aiban szabályozott választási kampány körébe és kampánycselekménynek sem minősíthető. Megállapította továbbá, hogy a
Ve. 34. § (2) bekezdésének l) pontja a választási eljárásban
résztvevő, a Ve. szervi hatálya alá tartozó szervek, a választási szervek felé történő kezdeményezés jogát biztosítja az OVB részére, de nem jelent felhatalmazást, illetőleg
nem alapít hatáskört az állami szervek tevékenysége feletti
törvényességi felügyeletre. A kérelmező által hivatkozott
52/1997. (X. 14.) AB határozattal összefüggésben kifejtette, hogy az nem állapítja meg az Országos Választási Bizottság hatáskörét a Kormány népszavazás kapcsán kifejtett tevékenységének ellenőrzésére és intézkedések meghozatalára, az OVB határozata ellen benyújtott kifogás elbírálása során – választási eljárási jogorvoslat keretében –,
ezért erre a bíróságnak sincs hatásköre. Miután a Ve.
szervi hatálya a Kormányra nem terjed ki, a Legfelsőbb
Bíróság érdemben nem vizsgálhatta a kifogásolt tevékenység kapcsán a választási szabályok sérelmét.
2. Ezt követően az indítványozó a Legfelsőbb Bíróság
KvK.IV.37.305/2004/2. számú végzése ellen előterjesztett
alkotmányjogi panasz keretében kéri az Alkotmánybíróságtól egyrészt a választási eljárásról szóló 1997. évi
C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 34. § (2) bekezdésének
a) pontja alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését, továbbá a konkrét ügyben való alkalmazási
tilalom megállapítását.
Az indítványozó nézete szerint a Ve. 34. § (2) bekezdésének a) pontja azzal, hogy az OVB állásfoglalást ad ki a választással kapcsolatos jogszabályok egységes értelmezése és
az egységes joggyakorlat kialakítása érdekében, mely ellen
jogorvoslatnak helye nincs, sérti az Alkotmány 2. § (2) bekezdését, valamint az Alkotmány 57. § (5) bekezdésébe foglalt jogorvoslathoz való jogot. Érvelése szerint a Ve. 34. §
(2) bekezdés a) pontja alapján meghozott OVB állásfoglalás
nem bírhat kötelező erővel, mivel a jogalkotásról szóló
1987. évi XI. törvény 1. §-a nem sorolja fel jogalkotó szervként az OVB-t, továbbá az az állami irányítás egyéb jogi eszköze kiadására sem kapott felhatalmazást. Az OVB állásfoglalás ellen ugyanakkor a Ve. kifogásolt előírása folytán nem
biztosított a jogorvoslat, amelynek következtében a konkrét
ügyben a panasz sem az OVB, sem a Legfelsőbb Bíróság által nem kerülhetett érdemben elbírálásra.
Az indítványozó továbbá mulasztás megállapítását kéri
arra nézve, hogy a jogalkotó nem alkotta meg a választási
szervek, így az OVB hatáskörét, a népszavazás során folytatható kampánytevékenység meghatározását és kampánysértés esetén annak megfelelő szankcionálását, a választás
és a népszavazás minden egyes (rész)-eljárási tevékenysége elleni jogorvoslatot és annak érvényesíthetőségét.
3. A határidőben benyújtott alkotmányjogi panasz
nem felel meg az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi
XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 48. § (1) és
(2) bekezdéseiben meghatározott követelményeknek.
Az Abtv. 48. § (1) bekezdése szerint az Alkotmányban
biztosított jogainak megsértése miatt alkotmányjogi panasszal az fordulhat egyéb feltételek megléte esetén az Alkotmánybírósághoz, akinek jogsérelme az alkotmányellenes jogszabály alkalmazása folytán következett be.
Az Alkotmánybíróság eljárása során megállapította, hogy
a Ve. 34. § (2) bekezdés a) pontjának rendelkezését – amelynek alkotmányellenességét a panasz állította – a Magyar
Köztársaság Legfelsőbb Bíróság KvK.III.37.305/2004/2.
számú végzésében nem alkalmazta. A Legfelsőbb Bíróság
jogerős döntését nem a Ve. 34. § (2) bekezdésének a) pontjára, hanem – többek között – a Ve. 34. § (2) bekezdés e) pontjára alapozta. Az alkotmányjogi panasz elbírálhatóságának
az Abtv. 48. § (1) bekezdése értelmében feltétele, hogy a panasszal támadott jogerős határozatban az alkotmányellenesnek tartott jogszabályt alkalmazzák. Ennek a követelménynek azonban – a fentiek szerint – jelen indítvány nem felel
meg. Erre tekintettel az Alkotmánybíróság a Ve. 34. § (2) bekezdés a) pontjának alkotmányellenességére alapított alkotmányjogi panaszt az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított
és egységes szerkezetbe foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (ABK 2009. január, 3.) 29. § e) pontja alapján visszautasította.
4. Az indítványozó alkotmányjogi panaszában a Ve. egészével összefüggésben mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítását is kérte. Az Abtv. 48. §
(1) bekezdése szerint Alkotmányban biztosított jogainak
megsértése miatt alkotmányjogi panasszal az fordulhat az
Alkotmánybírósághoz, akinek a jogsérelme az alkotmányellenes jogszabály alkalmazása folytán következett be, és
egyéb jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette, illetőleg
más jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint az alkotmányjogi panasz
benyújtásának feltételei közé tartozik, hogy az Alkotmányban biztosított jogsérelem az alkotmányellenes jogszabály
alkalmazása folytán következzék be. Ennél fogva az Abtv.
alapján a szabályozás hiánya miatt, azaz mulasztásban megnyilvánuló alkotmánysértés megállapítására irányuló indítvány alkotmányjogi panaszként való előterjesztése az
Abtv.-ből nem vezethető le (1044/B/1997. AB határozat,
ABH 2004, 1160, 1176.; 986/B/1999. AB határozat, ABH
2005, 889, 900.; 276/D/2002. AB határozat, ABH 2006,
1369, 1375., ugyanerre irányuló indítvány tárgyában:
671/D/2005. AB végzés, ABH 2008, 3525, 3527.). Erre tekintettel az Alkotmánybíróság a mulasztásban megnyilvá-
nuló alkotmányellenességre alapított alkotmányjogi panaszt
az Ügyrend 29. § e) pontja alapján – érdemi vizsgálat nélkül – visszautasította.
Budapest, 2010. február 23. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
5/2011. (I. 24.) KüM határozata az Európai Innovációs és Technológiai Intézet és a Magyar Köztársaság Kormánya közötti Székhely-megállapodás kihirdetéséről szóló 2010. CLXVI. törvény 2–3. §-ainak hatálybalépéséről.
A 2010. évi CLXVI. törvénnyel, a Magyar Közlöny 2010. december 23-i, 197. számában kihirdetett, 2010. március 23-án aláírt,
az Európai Innovációs és Technológiai Intézet és a Magyar Köztársaság Kormánya közötti Székhely-megállapodás 20. cikk
1. bekezdése az alábbiak szerint rendelkezik a hatálybalépésről:
„A jelen Megállapodás azon dátumot követő harmincadik napon lép hatályba, amikor a Kormány és az EIT értesítik egymást azon
eljárásaik befejeztéről, melyek ahhoz szükségesek, hogy a Megállapodást magukra nézve kötelezőnek ismerhessék el.”
Az Európai Innovációs és Technológiai Intézet által küldött értesítés kelte: 2010. április 8.
A Magyar Köztárság Kormánya által küldött értesítés kelte: 2010. december 23.
A Székhely-megállapodás hatálybalépésének időpontja: 2011. január 22.
A fentiekre tekintettel, összhangban a 2010. évi CLXVI. törvény 4. § (2) bekezdésével, megállapítom, hogy az Európai Innovációs és
Technológiai Intézet és a Magyar Köztársaság Kormánya közötti Székhely-megállapodás kihirdetéséről szóló 2010. évi
CLXVI. törvény 2–3. §-ai 2011. január 22-én, azaz kétezer-tizenegy január huszonkettedikén lépnek hatályba.
Martonyi János s. k.,
külügyminiszter


text:
166/2014. (VII. 17.) Korm. rendelete az MCS Vágóhíd Kft. Mohácson megvalósuló beruházásával összefüggő közigazgatási hatósági ügyek nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról és az eljáró hatóságok kijelöléséről.
A Kormány a  nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és
egyszerűsítéséről szóló 2006. évi LIII. törvény 12. § (5) bekezdés a), b), d) és e) pontjában, valamint a közigazgatási hatósági eljárás
és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 174/A. § (1) bekezdés a) pontjában,
a 3. § tekintetében az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62. § (1) bekezdés 16., 17. és
24. pontjában
kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény 15.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a  következőket
rendeli el:
1. § (1) A Kormány nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánítja azokat az 1. mellékletben felsorolt
közigazgatási hatósági ügyeket, amelyek az  MCS Vágóhíd Kft. által Mohács város közigazgatási területén lévő,
az ingatlan-nyilvántartás szerinti 0145/21 helyrajzi számú földrészleten, illetve az ebből a földrészletből telekalakítási
eljárások jogerős befejezését követően kialakított földrészleteken megvalósításra kerülő, sertés vágóhíd, csontozóés feldolgozó üzem létesítését eredményező beruházással függenek össze.
(2) A  Kormány az  (1)  bekezdés szerinti közigazgatási hatósági ügyekben eljáró hatóságként az  1.  mellékletben
meghatározott hatóságokat jelöli ki.
(3) Azokban az  esetekben, amikor az  1.  mellékletben meghatározott eljárásfajtára vonatkozó jogszabály az  adott
eljárásban szakhatóság közreműködését rendeli el, a  Kormány az  (1)  bekezdés szerinti közigazgatási hatósági
ügyekben eljáró szakhatóságként a 2. mellékletben meghatározott hatóságokat jelöli ki.
(4) A  Kormány az  (1)  bekezdés szerinti kiemelt jelentőségű ügyek koordinációjára – a  fővárosi és megyei
kormányhivatalokról szóló 288/2010. (XII. 21.) Korm. rendelet 8/A. §-ában foglaltak szerinti – feladat- és hatáskörrel
rendelkező kormánymegbízottként a Baranya Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottat jelöli ki.
2. § (1) Az ügyfélnek az eljárás megindítása előtt benyújtott kérelmére az 1. § (1) bekezdése szerinti hatósági eljárásokban
a szakhatóság – a hatóság határozatának meghozataláig felhasználható – előzetes szakhatósági állásfoglalást ad ki
azzal, hogy a kérelemhez benyújtott előzetes szakhatósági hozzájárulást a hatóság a közigazgatási hatósági eljárás
és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 44. § (8) bekezdése szerint használja fel.
(2) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekben hozott döntés fellebbezésre tekintet nélkül
végrehajtható.
(3) Az  eljáró hatóság az  általa meghozott döntéseket – az  eljárás során a  személyesen az  ügyfélnek szóló végzések
kivételével – hirdetményi úton közli. A döntés közlésének napja a hirdetmény kifüggesztését követő 5. nap.
3. § Az 1. § (1) bekezdése szerinti beruházással összefüggésben
a) nem kell építészeti-műszaki tervtanácsi véleményt beszerezni,
b) nem kell településképi véleményezési eljárást lefolytatni és
c) településképi bejelentési eljárásnak nincs helye.
4. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
5. § E rendelet rendelkezéseit a  hatálybalépését megelőzően indult eljárásokban is alkalmazni kell, amennyiben
az  eljárás megindítására irányuló kérelmet benyújtó ügyfél azt az  ügyben eljáró hatósághoz benyújtott külön
nyilatkozatával kéri.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1244/B/2008. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítása tárgyában meghozta a következő h a t á r o z a t o t : Az Alkotmánybíróság az adózás rendjéről szóló 2003. XCII. törvény 136. § (1) bekezdése és 143. § (1) bekezdése tekintetében előterjesztett, alkotmányellenes mulasztás megállapítására irányuló indítványt elutasítja.
I. Az indítványozó az adózás rendjéről szóló 2003. évi
XCII. törvény (a továbbiakban: Art.) 136. § (1) bekezdése
és 143. § (1) bekezdése alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését, tartalmilag azonban e rendelkezésekkel összefüggésben mulasztás megállapítását
kérte az Alkotmánybíróságtól.
Érvelésének lényege, hogy a települési önkormányzat
jogorvoslati joga [Alkotmány 57. § (5) bekezdése] sérül azáltal, hogy a jegyzőnek az Art. 10. § (1) bekezdés
c) pontjában biztosított adóhatósági jogkörben hozott ha
tározatával szemben nem élhet sem fellebbezéssel, sem bírósági felülvizsgálat iránti kérelemmel. E határozatok közül különösen a túlfizetett, illetőleg a tévesen befizetett
adó visszafizetéséről rendelkező határozat érinti az önkormányzat gazdálkodását, amelynek biztonságáért pedig az
önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (a továbbiakban: Ötv.) 90. § (1) bekezdése szerint a képviselő-testület, szabályszerűségéért a polgármester felel. Az
önkormányzat jogorvoslati lehetőségének hiánya azt eredményezheti, hogy „ha az elsőfokú adóhatóság határozatát
a másodfokú adóhatóság megsemmisíti és az első fokon
eljárt adóhatóságot új eljárásra utasítja olyan formában,
hogy döntését jogszabálysértő módon hozza meg (…), az
új eljárásban is jogszabálysértő határozat születik.”
II. Az Alkotmánybíróság az indítvány elbírálásánál a következő jogszabályi rendelkezéseket vette figyelembe:
1. Az Alkotmány vonatkozó rendelkezése:
„57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meg
határozottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan
bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen,
amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot
– a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében,
azzal arányosan – a jelenlévő országgyűlési képviselők
kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.”
2. Az Art. támadott rendelkezései:
„136. § (1) Az adózó az ügy érdemében hozott első fokú
határozat ellen fellebbezhet. A fellebbezés joga megilleti
azt is, akire a határozat rendelkezést tartalmaz.”
„143. § (1) Az adóhatóság másodfokú jogerős határozatát – a fizetési könnyítés engedélyezése tárgyában hozott,
illetőleg az elsőfokú határozat megsemmisítését elrendelő
határozat kivételével – a bíróság az adózó kérelmére jogszabálysértés esetén megváltoztatja vagy hatályon kívül
helyezi, és ha szükséges, az adóhatóságot új eljárás lefolytatására utasítja. Az adóhatóság másodfokú végzésével
szemben nincs helye bírósági felülvizsgálatnak.”
III. Az indítvány nem megalapozott. Az Alkotmánybíróság az indítványt úgy értelmezte,
hogy az tartalmilag mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányul, mert az indítványozó azt tartja alkotmányellenesnek, hogy a szabályozás
az önkormányzat számára annak ellenére nem ad lehetőséget az önkormányzati adóhatóság (jegyző) határozata elleni jogorvoslatra, hogy az adóvisszatérítés kihatással van a
gazdálkodására.
1. Az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 49. § (1) bekezdése szerint
mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására akkor kerülhet sor, ha a jogalkotó szerv a jogszabályi felhatalmazásból származó jogalkotási feladatát elmulasztotta és ezzel alkotmányellenességet idézett elő. Az
Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint e rendelkezés alkalmazása során két feltételnek: a jogalkotó
mulasztásának és az ennek következtében előállt alkotmányellenes helyzetnek együttesen kell fennállnia.
[22/1990. (X. 16.) AB határozat, ABH 1990, 83, 86.;
37/1992. (VI. 10.) AB határozat, ABH 1992, 227, 232.;
6/2001. (III. 14.) AB határozat, ABH 2001, 93, 103.]
A jogalkotói feladat elmulasztása önmagában nem feltétlenül jelent alkotmányellenességet [14/1996. (IV. 24.) AB
határozat, ABH 1996, 56, 58–59.; 479/E/1997. AB határozat, ABH 1998, 967, 968–969.; 10/2001. (IV. 12.) AB határozat, ABH 2001, 123, 131.], a mulasztásból eredő alkotmányellenes helyzetet minden esetben csak konkrét vizsgálat eredményeként lehet megállapítani. [35/2004. (X. 6.)
AB határozat, ABH 2004, 504, 508.]
Az Alkotmánybíróság mulasztásban megnyilvánuló alkotmánysértést nemcsak akkor állapít meg, ha az adott
tárgykörre vonatkozóan semmilyen szabály nincs
[35/1992. (VI. 10.) AB határozat, ABH 1992, 204, 205.],
hanem akkor is, ha az adott szabályozási koncepción belül
az Alkotmányból levezethető tartalmú jogszabályi rendelkezés hiányzik. [22/1995. (III. 1.) AB határozat, ABH
1995, 108, 113.; 29/1997. (IV. 29.) AB határozat, ABH
1997, 122, 128.] A szabályozás hiányos tartalmából eredő
alkotmánysértő mulasztás megállapítása esetében a mulasztásnak vagy a kifejezett jogszabályi felhatalmazáson
nyugvó, vagy ennek hiányában, a feltétlen jogszabályi rendezést igénylő jogalkotói kötelezettség elmulasztásán kell
alapulnia. [4/1999. (III. 31.) AB határozat, ABH 1999,
52, 57.]
2. Az Alkotmánybíróság már az 5/1992. (I. 30.) AB határozatában kifejtette a jogorvoslati jog alkotmányos tartalmát. „Az Alkotmány a jogorvoslathoz való jogot az alkotmányos alapjogok között rögzíti. Az, hogy az 57. §
(5) bekezdése szerint a jogorvoslati jogot mindenki »a törvényekben meghatározottak szerint« gyakorolhatja, utalás
az eltérő szabályozási lehetőségekre az egyes eljárásokban, arra, hogy a jogorvoslatnak többféle formája lehet.
(…) Vagyis a jogorvoslathoz való jog, mint alkotmányos
alapjog immanens tartalma az érdemi határozatok tekintetében a más szervhez vagy (…) ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz fordulás lehetősége.” (ABH
1992, 27, 31.)
A jelen indítvány kapcsán ezért az Alkotmánybíróság
azt vizsgálta, hogy az Art.-nek a jogorvoslatra vonatkozó
szabályozása kapcsán megállapítható-e az indítványozó
által állított szabályozási hiány, továbbá az ebből eredő alkotmányellenes helyzet.
2.l. Az Ötv. 9. § (1) bekezdése szerint az önkormányzati
feladat- és hatáskörök a képviselő-testületet illetik meg,
amelyet a polgármester képvisel. A 35. § (1) bekezdése
úgy rendelkezik, hogy a polgármester az önkormányzati,
valamint az államigazgatási feladatait, hatásköreit a képviselő-testület hivatalának közreműködésével látja el. E hivatal vezetője a jegyző, aki az önkormányzat alkalmazottja és adminisztratív apparátusának vezetője, hatáskörébe
az Ötv. 36. § (1) és (2) bekezdésében felsorolt feladatok ellátása tartozik. Az Ötv. indokolása hangsúlyozza, hogy a
jegyző a polgármester irányításával vezeti a hivatalt.
A helyi adókról szóló 1990. évi C. törvény (a továbbiakban: Htv.) 1. § (1) bekezdése értelmében az önkormányzat
helyi adókat vezethet be, illetőleg a 43. § (3) bekezdése
szerint rendeletet alkothat az Art.-ben nem szabályozott
eljárási kérdésekben. Az Art. 10. § (1) bekezdés c) pontja
azonban az adóhatósági jogkört a jegyzőhöz, mint önkormányzati adóhatósághoz telepíti – megkülönböztetve az
állami adóhatóságtól –, így a 10. § (2) bekezdése, illetőleg
a 81. §-a értelmében a jegyző dönt a hatáskörébe utalt helyi- és egyéb adóügyekben, ideértve az adóhatóság számlájára tévesen befizetett összeg, vagy túlfizetés kiutalását
[Art. 43. § (6)–(7) bekezdése].
2.2. Az Art. 123. §-a szerint a hatósági eljárásban az
adóhatóság az ügy érdemében határozattal, az eljárás során eldöntendő egyéb kérdésekben végzéssel dönt.
„A nyilvántartás vezetésével kapcsolatos hatósági eljárásban – ideértve a kiutalási és az átvezetési kérelem elbírálását is –, ha e törvény másként nem rendelkezik, az adóhatóság csak abban az esetben hoz határozatot, ha az adózó kérelmét nem teljesíti.” Így az adó visszatérítése iránti kérelemnek helyt adó döntés esetén – amellyel összefüggésben
állítja elsődlegesen az indítványozó az alkotmányos sérelmet – nincs is olyan formális határozat, amely ellen az Art.
szerint jogorvoslattal lehet élni. Ha részben teljesíthető a
kérelem, az elutasítás már határozati formát ölt, amely ellen jogorvoslatnak van helye.
Az Art. 136. § (1) bekezdése az adózónak és annak biztosít fellebbezési lehetőséget, akire a határozat rendelkezést tartalmaz, illetőleg a 143. § (1) bekezdése értelmében
az adózó kérheti a határozat bírósági felülvizsgálatát. Az
Art. fellebbezésre vonatkozó szabályait érintő, az adózás
rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény módosításáról szóló 2005. évi LXXXV. törvény 23-25. §-ához fűzött indokolás utal arra, hogy a módosítások folytán az Art. a fellebbezéssel összefüggő kérdéseket teljeskörűen rendezte, így
a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános
szabályairól 2004. évi CXL. törvényt (a továbbiakban:
Ket.) háttérjogszabályként e vonatkozásban nem kell alkalmazni. Megjegyzi az Alkotmánybíróság, hogy a Ket.
15. § (4) bekezdése szerint is csak abban az esetben illetik
meg az ügy elbírálásában részt nem vevő hatóságot az ügyfél jogai, ha feladatkörét az ügy érinti. A különböző közigazgatási eljárásokban az önkormányzat ügyfélképességét a Legfelsőbb Bíróság – figyelemmel a 2/2004. Közigazgatási Jogegységi határozatában foglaltakra – csak akkor látta indokoltnak elismerni, ha a közigazgatási ügy az
önkormányzat feladatkörét, annak jogszerű gyakorlását
közvetlenül érinti, de nem illetik meg az ügyfél jogai, ha a
feladatkörére, annak jogszerű gyakorlására csak közvetett
hatással van. Az Art. tehát a Ket.-hez képest szorosabban
értelmezi az ügyfél fogalmát, és szűkebb körben engedi
meg a jogorvoslatot.
Az önkormányzat azonban az önkormányzati adóhatóság hatáskörébe tartozó ügyben – közte abban, amelyben
az önkormányzati adóhatóság a tévesen befizetett adó,
vagy túlfizetés kiutalásáról határozattal dönt – nem ügyfél,
a határozat a feladatkörét közvetlenül nem érinti, de nem is
tartalmaz rá nézve rendelkezést. Az önkormányzat az adó
megállapítására jogosult, és az Art. keretei között a maga
által megállapított eljárási szabályokkal is biztosíthatja az
eljárás tisztaságát. Az Alkotmányíróság a 235/B/2002. AB
határozatában hangsúlyozta: „Az adóhatósági hatáskör
gyakorlása nem az Alkotmány 44/A. § (1) bekezdésében
meghatározott alapjogokból eredő jogosítványa az önkormányzatnak, az adóigazgatási közigazgatási hatósági ügy
nem önkormányzati hatósági ügy. (…) Az adóhatósági államigazgatási elsőfokú hatósági jogkörben jegyző jár el,
függetlenül attól, hogy a hatáskörébe tartózó adónemeket
helyi vagy központi adójogszabály állapította meg. [… A]
törvénnyel vagy helyi önkormányzati rendelettel megállapított egyes adónemek kivetésével, behajtásával kapcsolatos jogalkalmazói feladat- és hatáskörök az elsőfokú államigazgatási hatósági ügyként a helyi önkormányzat
jegyzőjét (…) illetik meg.” (ABH 2007,1397, 1399–1400.)
Így az adóvisszatérítés kötelezettje nem az önkormányzat, hanem az önkormányzati adóhatóság, amely a tévesen
befizetett összeget, vagy túlfizetést visszautalja. Ez az intézkedés ugyan kihatással van az önkormányzat gazdálkodására, azonban az önkormányzat ezzel az összeggel –
jogalap hiányában – nem is számolhatott, így a visszafizetés jogát, vagy jogos érdekét nem sérti. Amennyiben pedig
az önkormányzat a jegyző intézkedését valamely okból
törvénysértőnek találja, úgy módja van kezdeményezni a
felettes adóhatóságnál, vagy a miniszternél, hogy az Art.
141. § (1) bekezdése szerint biztosított felügyeleti jogkörben, továbbá az ügyész a Magyar Köztársaság Ügyészségéről szóló 1972. évi V. törvény 13–16. §-a szerinti törvényességi felügyeleti jogkörében járjon el.
Mivel a támadott rendelkezések az Alkotmány 57. §
(5) bekezdésében írt feltételeknek eleget tesznek, jogalkotói mulasztás nem állapítható meg. Ezért az Alkotmánybíróság az indítványt elutasította.
Budapest, 2010. február 1. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
289/2012. (X. 11.) Korm. rendelete a vasúti építmények építésügyi hatósági engedélyezési eljárásainak részletes szabályairól.
A Kormány a vasúti közlekedésről szóló 2005. évi CLXXXIII. törvény 88. § (1) bekezdés l) pontjában, valamint az épített környezet
alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62. § (1) bekezdés s) pontjában, a 40. § tekintetében a jogalkotásról szóló
2010. évi CXXX. törvény 31. § (1) bekezdés a) pontjában kapott felhatalmazás alapján, az Alaptörvény 15. § (1) bekezdésében
meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el: I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. § (1) E rendelet hatálya
a) a vasúti pálya és – a (2)–(3) bekezdésben foglalt kivételekkel – a vasúti pálya tartozékai, a különleges vasutak
(a továbbiakban együtt: vasúti építmény) műszaki engedélyezési eljárásaira,
b) a vasúti pálya felszín alatti szakaszainak a vasúti közlekedésről szóló 2005. évi CLXXXIII. törvény (a továbbiakban:
Vtv.) 2. § (4) bekezdés 3. pontjában meghatározott vasúti üzemi létesítményeinek azon részein, amelyek az
utasforgalom számára megnyitottak, az utasforgalom áramlását befolyásoló objektumok elhelyezésének
engedélyezésére terjed ki. (2) A vasúti biztosítóberendezések, folyamatirányító automatika, központi forgalomirányító berendezés működését
biztosító szoftverek megfelelőségét csak a berendezések engedélyezési és bejelentési eljárásaiban vizsgálja a hatóság
a vasúti közlekedés biztonsága szempontjából. (3) E rendelet hatálya nem terjed ki:
a) a vasúti pálya felszín alatti szakaszainak tartozékaként beépített gépészeti, polgári védelmi, tűzvédelmi
berendezéseire, b) a vasúti állomások épületeire, a mozgólépcsőre, valamint a mozgójárdára,
c) a honvédségi használatú vasúti építményekre, ideértve a vasúti pályát és tartozékait, valamint a vasúti üzemi
létesítményeket is, d) a vasúti pálya alábbi tartozékaira: jelzőhíd, áteresz, a vasúti jelzőberendezés, a vasúti felsővezetékhez kapcsolt
berendezések és alállomások, a hőnfutásjelző berendezés, a vasúti távközlő vezetékek, berendezések; ezek
alépítményei és – a (2) bekezdésben foglalt kivételekkel – az elektronikus berendezések működését biztosító
szoftverek. 2. § E rendelet alkalmazásában: 1. átalakítás: a meglévő vasúti építmény engedélyezett műszaki paramétereinek, kapacitásának növelése vagy
használati módjának megváltoztatása érdekében végzett, új vasúti építmény építésének nem minősülő építési
munka; 2. áteresz: olyan vasúti pályatartozék, amely vasúti terhet visel, a vasúti pálya alatti szabad nyílást hidal át, és
amelynek belső átmérője, vagy a hídfőkre vagy hídfalazatokra merőlegesen mért nyílása két méternél nem
nagyobb; 3. építési forgalom: az építési tevékenységet támogató vasúti közlekedés, valamint az épített vasúti pálya és
tartozékainak kipróbálását szolgáló próbamenetek; 4. feltétfüzet: a hazai vasúti pályahálózaton első alkalommal létesített vagy alkalmazott berendezés, szerkezet,
készülék, részegység, szerkezeti elem műszaki és biztonsági követelményeinek leírása;
5. karbantartás: meglévő vasúti építmény, tartozékai, alrendszerei, rendszerelemei bármely okból történő javítása,
helyreállítása, ha az nem jár a használatbavételi engedélyben meghatározott műszaki jellemzők – sebesség,
tengelyterhelés – növelésével, valamint a nyomvonal, és a pályatartozékok funkciói nem változnak, és a javítás,
helyreállítás nem jár a pálya vagy tartozékainak megszüntetésével;
6. korlátozott szolgáltatási szintű forgalom: a vasúti pályán, a pályahálózat működtetésére engedéllyel rendelkező
szervezet által meghatározott módon, de legfeljebb a vasúti hatóság által engedélyezett feltételekkel történő
vasúti személyszállítás vagy árutovábbítás; 7. vasútgépészeti berendezés: azok a vasúti pálya tartozékok, amelyek gépészeti berendezéssel biztosítják
a vasútüzem működését, a rakodó-, mérlegelő-, valamint járműmozgató berendezések, vágányfék, siklás
érzékelő. 3. § (1) Vasúti építmény építéséhez, használatbavételéhez, forgalombahelyezéshez, átalakításához, korszerűsítéséhez,
megszüntetéshez, üzemszünet engedélyezéséhez, feltétfüzet alkalmazásához – a 32–34. §-ban foglalt kivételekkel –
a vasúti közlekedési hatóság engedélye szükséges. (2) Az (1) bekezdésben nem említett építési tevékenységek hatósági engedély nélkül végezhetők.
II. FEJEZET AZ EGYES VASÚTI KÖZLEKEDÉSI HATÓSÁGI ENGEDÉLYEZÉSI ELJÁRÁSOK
4. § A vasúti építményre vonatkozó vasúti közlekedési hatósági eljárások során kiadható műszaki engedélyek
(a továbbiakban: vasúti hatósági engedély) fajtái: a) feltétfüzet alkalmazási engedély,
b) elvi építési engedély, c) vasút építési engedély,
d) átalakítási, korszerűsítési engedély, e) használatbavételi engedély, f) ideiglenes használatbavételi engedély,
g) fennmaradási engedély, h) megszüntetési vagy bontási engedély,
i) üzemszünet engedély, j) eltérési engedély. 1. Az engedélyezési eljárások közös szabályai
5. § (1) Az e rendelet szerinti engedélyezési eljárásokban hatásterületnek minősül azon ingatlan területe, amelyeket
a tervezett tevékenység terület-igénybevétellel érinti, vagy amely közvetlenül határos a tevékenységgel igénybevett
ingatlan tervezési határok közötti területével. (2) Az e rendelet szerinti eljárásban a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló törvényben
(a továbbiakban: Ket.) meghatározott feltételek külön vizsgálata nélkül ügyfélnek minősül az, aki – a környezeti
hatásvizsgálati és az egységes környezethasználati engedélyezési eljárásról szóló kormányrendelet szerint – előzetes
vizsgálati eljárásban, vagy környezeti hatásvizsgálati eljárásban ügyfél volt, valamint az, akinek az ingatlanra
vonatkozó jogát az ingatlan-nyilvántartásba bejegyezték. (3) A vasúti közlekedési hatóság döntéseit – a (4) bekezdésben meghatározott hirdetményi út kivételével – írásban közli
a kérelmezővel, az építtetővel, a tervezővel, az eljárásban közreműködő szakhatóságokkal, a vasúti építmény
kezelőjével és tulajdonosával, valamint a terület igénybevétellel érintett ügyfelekkel.
(4) Az építési tevékenységgel érintett, a hatásterületen élő – a (3) bekezdés hatálya alá nem tartozó – ügyfeleket
hirdetményi úton kell értesíteni a vasúti közlekedési hatóság döntéseiről.
6. § (1) Az engedély iránti kérelmet írásban kell előterjeszteni.
(2) A kérelemhez csatolni kell – a c) pontban foglaltak kivételével – egy eredeti és egy másolati példányban:
a) az egyes építési tevékenységek 1. mellékletben foglalt – a vasúti pályahálózat működtetőjének hozzájárulásával
záradékolt – műszaki dokumentációját, szakági terveit, b) az átjárhatósági műszaki előírásokban előírt alrendszerekre, vagy rendszerelemekre megfelelőség-értékelő
szervezet vagy bejelentett szervezet tanúsítását vagy megfelelőség-értékelését, valamint – ha jogszabály előírja –
kockázatértékelést, c) egy eredeti példányban a fejlesztési közreműködő által vagy megbízásából kezdeményezett eljárások esetében
a Vtv. 14. § (5) bekezdésében meghatározott, a kérelemben szereplő építmény üzemeltetőjével kötött
együttműködési szerződést, d) vasútgépészeti berendezéseknél a vasútgépészeti berendezések műszaki dokumentációját,
e) veszélyes áruk mozgatását végző berendezéseknél a berendezéseknek a környezetre gyakorolt hatására
vonatkozó számításokat, nyilatkozatokat. (3) A szakhatóság állásfoglalásának kialakításához átnézeti helyszínrajzot és műszaki leírást kell mellékelni.
7. § Amennyiben jogszabály valamely munkarész elkészítését tervezési jogosultsághoz köti, a vasúti közlekedési hatóság
a tervező jogosultságát ellenőrzi. 8. § A vasúti közlekedési hatóság helyszíni szemlét tart
a) ha az építést nem kizárólag a Magyar Állam vagy az építtető tulajdonában álló területre tervezik, vagy
b) a használatbavételi vagy fennmaradási engedély iránti kérelem elbírálása során.
2. Feltétfüzet alkalmazási engedély 9. § (1) A kérelmező az alkalmazni tervezett berendezések, alrendszerek, alkatrészek műszaki, biztonsági követelményeire
saját döntése, vagy jogszabály előírása szerint feltétfüzetet készít a megfelelőség-értékelő szervezet általi tanúsítás
alapjául. (2) A feltétfüzet alkalmazását a vasúti közlekedési hatóság engedélyezi.
3. Elvi építési engedélyezési eljárás 10. § (1) Az e rendelet szerinti építési tevékenységek engedélyezési feltételeinek előzetes tisztázása céljából a vasúti
közlekedési hatóságtól elvi építési engedély kérhető. (2) Elvi építési engedély adható a megvalósítandó vasúti közlekedési hatósági engedélyköteles vasúti építmény egészére,
meghatározott részére, alrendszereire, rendszerelemeire. Az eljáráshoz a kérelmezőnek mellékelnie kell a vasúti
építmény, alrendszer, rendszerelem műszaki leírását, elvi helyszínrajzát vagy elrendezési vázlatát, és az elvi engedély
feltételeit megalapozó dokumentumokat, számításokat. (3) Az építményekkel kapcsolatos szakmai követelmények jogszabályban meghatározott előírásaitól eltérő műszaki
megoldásra irányuló kérelem elvi építési engedélykérelem formájában is benyújtható.
4. A vasúti építési engedélyezési eljárás 11. § (1) Vasúti építési engedély (a továbbiakban: építési engedély) szükséges a megvalósítandó vasúti közlekedési hatósági
engedélyköteles vasúti építmény egészére, egy szakaszára, vagy valamely alrendszerére.
(2) A vasúti építmény egy szakasza, vagy alrendszere megvalósítására irányuló kérelemhez az építmény egészének
működéséhez, a vasúti közlekedés biztonságos lebonyolítási feltételeinek megítéléséhez szükséges adatokat és
dokumentációkat az 1. mellékletben foglaltak szerint mellékelni kell.
12. § Az építési engedély iránti kérelem elbírálása során a vasúti közlekedési hatóság köteles meggyőződni arról, hogy
a) a kérelem részét képező valamennyi engedélyköteles tervrészlet felelős tervezője rendelkezik-e a terv
elkészítéséhez szükséges jogosultsággal, b) a 1. mellékletben előírt dokumentumok rendelkezésre állnak-e,
c) a kérelem és mellékletei megfelelnek-e a jogszabályokban előírt szakmai, műszaki és tartalmi követelményeknek.
13. § (1) A vasúti közlekedési hatóság az építési engedélyt akkor adja meg, ha a tervezett építmény a hatályos jogszabályokban,
a vasúti közlekedés biztonságával kapcsolatos, a vasúti pályahálózat-működtető által megállapított, a vasúti
közlekedési hatóság által a Vtv. 36/H. § (4) bekezdése szerint jóváhagyott szabályokban foglalt követelményeknek
megfelel. (2) A vasúti közlekedési hatóság az építési engedélyben előírhatja, hogy a használatbavételi engedély megadásának
feltétele üzemi próba elvégzése. (3) Az építési engedély megadásáról hozott határozatnak – a Ket.-ben foglaltakon túlmenően – tartalmaznia kell:
a) amennyiben az engedélyes fejlesztési közreműködő, azon szervezet megnevezését, amely az elkészült vasúti
építmény működtetője lesz, b) az engedélyezett vasúti építmény pontos megnevezését, helyét, az engedélyezési tervre történő utalást és
a beazonosításához szükséges rövid leírást, c) az építés feltételeit, a szakhatósági előírásokat,
d) az engedély hatályának időtartamát, e) a kérelmező kötelezését arra, hogy a kivitelezés megkezdésének időpontját és felelős műszaki vezetőjét a vasúti
közlekedési hatóságnak jelentse be, f) az ideiglenes használatbavételi engedély, és a használatbavételi engedély feltételeit,
g) az üzemi próba elvégzésére való kötelezést. (4) A vasúti közlekedési hatóság által engedélyezett dokumentáció alapján kiviteli tervdokumentációt kell készíteni,
amely dokumentáció valamennyi, az építési engedélyekhez előírt tervműveletet tartalmazza.
(5) Az építés csak jogerős és végrehajtható, hatályos építési engedély, a jóváhagyott – engedélyezési záradékkal ellátott –
engedélyezési terv, és a kiviteli tervdokumentáció birtokában kezdhető meg.
(6) A vasúti közlekedési hatóság az építési engedély megadása esetén a határozat jogerőre emelkedése után az
engedélyezésre benyújtott műszaki tervek egy példányát a műszaki tervnyilvántartásában helyezi el, engedélyezési
záradékkal és bélyegzőlenyomattal ellátott egy – fejlesztési közreműködő esetén a kérelemben megjelölt számú –
példányát a kérelmezőnek és a (3) bekezdés a) pontja szerinti üzemeltetőnek kiadja. A vasúti közlekedési hatóság
kérelemre – díj ellenében – a műszaki tervek további példányait látja el záradékkal és bélyegzőlenyomattal.
5. Az építési engedély hatálya 14. § (1) A jogerős építési engedély a jogerőre emelkedéstől számított öt évig hatályos. Az építési engedély nem veszti hatályát,
ha az építési tevékenységet öt éven belül megkezdték, és azt folyamatosan végzik és az építési tevékenység
megkezdésétől számított öt éven belül befejezik. (2) A vasúti közlekedési hatóság az építési engedély időbeli hatályát öt évnél rövidebb – de legalább két évi –
időtartamban is megállapíthatja, ha a közlekedés biztonsága, a környezetvédelmi engedély, vagy a szakhatóságok
előírásai indokolják. (3) Az építési engedély hatályát a vasúti közlekedési hatóság – az időbeli hatály lejárta előtt – az építtető kérelmére
legfeljebb két alkalommal, két-két évvel meghosszabbíthatja. Ha a vasúti létesítmény létesítése, felújítása, valamint
átalakítása európai uniós pénzügyi források bevonásával valósul meg, és a pénzügyi forrás megszerzésének feltétele
a hatályos jogszabályban foglaltak betartása, akkor a közlekedési hatóság új feltételként ezeknek a jogszabályoknak
való megfelelést előírhatja. (4) Az építési engedély hatályát veszti
a) a jogerőssé válásának napjától számított öt év elteltével, ha az építési tevékenységet nem kezdték el, és a hatályát
nem hosszabbították meg, vagy b) ha az építési tevékenységet az a) pontban meghatározott határidőn belül megkezdték, de a megkezdéstől
számított öt év elteltével használatbavételi engedély iránti kérelmet nem nyújtanak be, vagy a vasúti építmény
ideiglenes, vagy végleges használatbavételi engedély megadására nem alkalmas.
6. Üzemi próba 15. § (1) A vasúti közlekedési hatóság az építési engedélyben megjelölt műszaki vagy technológiai okok miatt üzemi próbát
rendelhet el. (2) Az üzemi próba feltételeit úgy kell meghatározni, hogy az üzemi próba alatt bármilyen jellegű meghibásodás, nem
tervezett működés, leállás a vonatforgalom biztonságát nem csökkentheti.
(3) Az építési engedélyben a vasúti közlekedési hatóság rögzíti az üzemi próba
a) időtartamát, amely nem haladhatja meg a hat hónapot,
b) végrehajtási szabályainak szempontjait, c) alatt vezetendő dokumentációkat, kiértékelésük módját,
d) alatt szükséges biztonsági intézkedéseket. (4) A vasúti közlekedési hatóság az üzemi próbát elrendelő határozatában meghatározza az üzemi próba alatt az
üzemszerű vasúti forgalom feltételei közül legalább a következőket:
a) a vasúti forgalom lebonyolításának szempontjait, b) az üzemi próba alá vont pálya, és tartozékai – különös tekintettel a vasúti forgalom biztonságos lebonyolításában
részt vevő, azokat működtető, irányító, ellenőrző berendezésekre – meghibásodása, hibás működése,
üzemszünete esetén követendő eljárást, c) az üzemi próba sikertelen befejezése esetén követendő eljárást.
7. Eltérési engedélyezési eljárás 16. § (1) Az építési engedélytől és az ahhoz tartozó helyszínrajztól és műszaki tervektől való eltéréshez a vasúti közlekedési
hatóság engedélye szükséges, ha az eltérés a) a vasúti pálya helyszínrajzi elhelyezését, rendeltetését érinti,
b) a vasúti pálya építési engedélyben meghatározott geometriai jellemzőit megváltoztatja,
c) az alkalmazott berendezéseket megváltoztatja. (2) Nem minősül az építési engedélytől eltérő megoldásnak, ha az eltérés az alkalmazandó szabványokban, műszaki
előírásokban, vagy a műszaki leírásban meghatározott tűrési határértékét nem haladja meg.
(3) Az eltérési engedélykérelem benyújtható a megvalósítandó hatósági engedélyköteles vasúti építmény egészére,
meghatározott részére, pályatartozékára, vagy annak egy részére. 17. § (1) A jogerős építési engedélyben foglaltaktól, valamint az építési engedély mellékletét képező engedélyezési tervektől
való eltérés engedélyezése iránti kérelemhez csatolni kell a módosítással érintett vasúti létesítmény szakasz, vagy
alrendszer engedélyezési tervdokumentációjának változással érintett részét. A kérelemhez az építmény egészének
működéséhez, a vasúti közlekedés biztonságos lebonyolítási feltételeinek megítéléséhez szükséges, a létesítési
engedélyhez még be nem nyújtott adatokat is mellékelni kell.
(2) A vasúti közlekedési hatóság újonnan készített – teljes körű – dokumentáció bemutatására kötelezheti a kérelmezőt,
ha a módosítás az engedélyezett tervdokumentáció több, a vasúti közlekedés biztonságát érintő részletére terjed ki,
vagy egyébként a módosítás miatt az eredetileg engedélyezett dokumentáció áttekintéséhez szükséges.
8. Az átalakítási engedélyezési eljárás 18. § Az átalakítási engedélyezési eljárásra a 11–13. §-ban foglaltakat azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy ahol a rendelet
építési engedélyt említ, ott átalakítási engedélyt kell érteni.
9. Használatbavételi engedélyezés 19. § (1) Az építési engedély alapján megépült, valamint engedély alapján átalakított vasúti építmény – a (4)–(5) bekezdésben
meghatározott kivételekkel – használatbavételi engedély birtokában használható. A használatbavételi engedély az
építmény egészére, vagy önállóan használható részeire, alrendszereire is kiadható.
(2) A használatbavételi engedély iránti kérelmet legkésőbb a műszaki átadás-átvételt követő harminc napon belül kell
benyújtani a vasúti közlekedési hatósághoz. (3) A vasúti pálya azon tartozéka, amely rendeltetésénél fogva a vasúti forgalom biztonságos lebonyolításában vagy
a vasúti terhek viselésében vesz részt – különösen vasúti biztosítóberendezés, műtárgy, villamos felsővezeték,
gépészeti berendezés – és építése, átalakítása engedélyköteles, használatbavételi engedély hiányában az üzemszerű
vasúti forgalom lebonyolításában nem vehet részt. (4) Használatbavételi engedély hiányában, a műszaki átadás-átvételt megelőzően, a vasúti pályán, a vasúti műtárgyon,
valamint a vasúti pálya azon tartozékának önálló működése mellett, amely a vasúti forgalom biztonságos
lebonyolítását végzi és építése, átalakítása engedélyköteles, építés alatti forgalom és korlátozott szolgáltatási szintű
forgalom bonyolítható le. (5) A működési engedélyhez kötött tevékenységet végző vasúti társaság által működtetett vasúti pályahálózaton,
használatbavételi engedély hiányában, a műszaki átadás-átvételt követő legfeljebb száznyolcvan napig, korlátozott
szolgáltatási szintű forgalom bonyolítható le. 20. § (1) A vasúti közlekedési hatóság abban az esetben engedélyezi a vasúti építmény használatbavételét, ha az építmény,
vagy annak önálló használatra alkalmas része az építési, átalakítási engedélynek megfelelően épült meg,
rendeltetésszerű használatra alkalmas, valamint kielégíti a forgalombiztonsági követelményeket.
(2) A vasúti közlekedési hatóság használatbavételi engedélyt a) határozott időre vagy
b) határozatlan időre adja ki. (3) A vasúti közlekedési hatóság – legalább öt éves – határozott időre adja ki a használatbavételi engedélyt annak a vasúti
építményt üzemeltető szervezetnek, amely nem rendelkezik vasútbiztonsági engedéllyel.
21. § (1) Az építtetőnek a hatósági használatbavétel engedélyezése iránti kérelmet a használatbavétel tervezett időpontja,
vagy az építési engedély időbeli hatályának lejárta előtt legalább negyvenöt nappal kell benyújtania a vasúti
közlekedési hatósághoz. A kérelemnek – a Ket.-ben foglaltakon túlmenően – tartalmaznia kell:
a) az építmény megnevezését, b) az építési engedély számát és keltét,
c) az esetleges módosításokat engedélyező határozatok számát és keltét,
d) a műszaki átadás-átvételi eljárás befejezésének tervezett időpontját,
e) a használatbavétel tervezett időpontját, f) a vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságáról szóló miniszteri rendeletben meghatározott vasúti pályahálózat
nyilvántartásban szereplő, vagy azok módosításához szükséges adatokat, g) a vasúti építmény vagyonkezelőjének, tulajdonosának és annak a szervezetnek a megnevezését, amely a vasúti
építmény üzemeltetője, vasúti pályahálózat esetén működtetője lesz. (2) A kérelemhez mellékelni kell a 2. mellékletben építmény-fajtánként meghatározott tartalmú dokumentációt.
(3) Saját célú vasúti pályahálózat esetében a vasúti pálya, a vasúti biztosítóberendezés, valamint a vasúti felsővezeték
használatbavételi engedély iránti kérelemnek tartalmaznia kell a csatlakozást biztosító csatlakozó vagy összekötő
vasúti pálya pályahálózat-működtetőjének hozzájárulását. 22. § Az építési engedély szerint több ütemben megvalósuló építmény esetén, ha a vasúti pályaszakaszon a forgalom
biztonságosan lebonyolítható, a használatbavételi engedély külön-külön is megadható az építmény meghatározott
szakaszára, pályatartozékára. 23. § (1) Új vasúti építmény esetén – kivéve, ha a vasúti közlekedési hatóság másként rendelkezik – az építtető vagy az
engedélyes legkésőbb a helyszíni szemlén köteles bemutatni a vasúti közlekedési hatóságnak
a) az elkészült létesítmény megvalósult állapotát feltüntető dokumentációt a kivitelező felelős műszaki vezetőjének
nyilatkozatával arról, hogy az elkészült vasúti építmény a vasúti közlekedés biztonságával kapcsolatos, a vasúti
pályahálózat-működtető által megállapított, a vasúti közlekedési hatóság által a Vtv. 36/H. § (4) bekezdése szerint
jóváhagyott szabályokban foglalt követelményeknek megfelel, b) az építtető nyilatkozatát arról, hogy a vasúti építmény az építési engedélynek megfelelően valósult meg,
c) a vasúti építmény műszaki átadás-átvételéről készült jegyzőkönyvet és annak mellékleteit,
d) az engedélyes nyilatkozatát arról, hogy a vasúti építmény üzemeltetésére biztosítja az előírt szakmai és szervezeti
feltételeket. (2) Meglévő vasúti építménynél – kivéve, ha a vasúti közlekedési hatóság másként nem rendelkezik – az engedélyes
legkésőbb a helyszíni szemlén köteles átadni a vasúti közlekedési hatóságnak:
a) a vasúti építmény állapotfelmérését tartalmazó szakértői jelentést arról, hogy az építmény a műszaki és
forgalombiztonsági előírásoknak megfelel, b) az engedélyes nyilatkozatát arról, hogy a vasúti építmény üzemeltetésére biztosítja az előírt szakmai és szervezeti
feltételeket. 24. § A használatbavételi engedélyről szóló határozatnak – a Ket.-ben foglaltakon túlmenően – tartalmaznia kell:
a) az engedélyezett építmény megnevezését, az építési engedély számát és keltét,
b) a vasúti építmény kezelőjének, tulajdonosának a megnevezését,
c) a forgalom biztonságát nem veszélyeztető hibák, hiányosságok felsorolását és az építtető megfelelő határidő
kitűzésével való kötelezését azok megszüntetésére, d) az építtető figyelmeztetését, hogy a hibák, hiányosságok megszüntetésére előírt határidő eredménytelen eltelte
esetén a használatbavételi engedély hatályát vesztheti, e) kötelezést a vasúti létesítmény használatbavételét engedélyező határozat jogerőre emelkedését követő
30 napon belül, az ingatlan vonatkozásában bekövetkezett változás átvezetésére irányuló kérelem, valamint
a megvalósult állapotról készült változási vázrajz földhivatalhoz történő benyújtására.
10. Ideiglenes használatbavétel 25. § Az ideiglenes használatbavételre a 19–24. § rendelkezéseit a 26. §-ban foglalt eltéréssel kell alkalmazni.
26. § (1) A vasúti közlekedési hatóság ideiglenes használatbavételi engedélyével a kérelmező az építményt vagy annak egy
részét az építési munka teljes befejezése előtt, meghatározott időtartamra ideiglenesen használatba veheti, ha azt
forgalomszervezési érdekek, műszaki vagy technológiai okok indokolják. (2) A vasúti közlekedési hatóság abban az esetben engedélyezi új létesítésű vasúti építmény ideiglenes
használatbavételét, ha az építmény, vagy annak egy része műszaki átadása megtörtént, az építési engedélynek
megfelelően épült meg, rendeltetésszerű használatra alkalmas, valamint kielégíti a forgalombiztonsági
követelményeket. (3) Ideiglenes használatbavételi engedélyt a vasúti közlekedési hatóság kizárólag határozott időtartamra, legfeljebb két
évre adhat, amely időtartamot a forgalomszervezési, műszaki, vagy technológiai igények és az építés ütemezésének
figyelembevételével határoz meg. (4) A vasúti közlekedési hatóság ideiglenes használatbavételi engedély időbeli hatályának időtartamát kérelemre
legfeljebb két alkalommal egy-egy év időtartamra meghosszabbíthatja. (5) Az ideiglenes használatbavételi engedélynek tartalmaznia kell a végleges használatbavételi engedély megadásának
feltételeit. 11. A fennmaradási engedélyezési eljárás 27. § (1) Ha az engedélyhez kötött építési munkát engedély nélkül vagy az engedélytől eltérő módon végezték el, a vasúti
építményre az építtetőnek a vasúti közlekedési hatóságtól fennmaradási engedélyt kell kérnie.
(2) A fennmaradási engedély iránti kérelem elbírálása során a vasúti közlekedési hatóságnak meg kell vizsgálnia, hogy
a megépített vasúti építmény a) úgy készült-e el, hogy arra az építési engedély megadható lett volna, vagy
b) az átalakítással vagy egyéb módon a műszaki és forgalombiztonsági, valamint a szakhatóságok által előírt
feltételeknek megfelelővé tehető-e. (3) A fennmaradási engedélyezésre a 19–24. § rendelkezéseit azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy ahol a rendelet
használatbavételi engedélyt említ, ott fennmaradási engedélyt kell érteni.
12. A megszüntetési eljárás 28. § (1) Az e rendelet hatálya alá tartozó létesítmény megszüntetése iránti kérelmet a vasúti építmény üzemeltetője
a megszüntetés tervezett időpontja előtt legalább hatvan nappal nyújtja be a vasúti közlekedési hatóságnak.
(2) A kérelemhez mellékelni kell a 3. mellékletben létesítmény-fajtánként meghatározott tartalmú dokumentációt.
(3) Az országos törzshálózati, regionális és egyéb vasúti pályák felsorolásáról szóló kormányrendelet hatálya alá tartozó
vasúti építmények megszüntetése akkor kérelmezhető, ha előzetesen megváltoztatásra került a megszüntetni kívánt
építmény kormányrendelet szerinti besorolása. 29. § (1) A vasúti építmény megszüntetéséről szóló határozat – a Ket.-ben foglaltakon túlmenően – tartalmazza:
a) a megszüntetni kívánt vasúti építmény területének rekultivációjára irányuló kötelezést, vagy a megszüntetés
iránti kérelemben foglalt hasznosítására vonatkozó engedélyt, b) a megszüntetni kívánt vasúti építményhez kapcsolódó vasúti építményen szükségessé váló átalakítási
intézkedéseket, valamint az átalakítási intézkedések nem teljesítése esetén alkalmazható hatósági
intézkedéseket, c) a megszüntetni kívánt vasúti építmény kérelemben foglalt – a vasúti kiszolgálást lehetőségét nem biztosító –
megmaradó szerkezeteinek, különösen műtárgyak, pályatartozékok, pályaszakasz átminősítését nem vasúti célú
építménynek, d) a vasúti létesítmény fennmaradásáról és a nem vasúti funkciót ellátó létesítmények közé történő átsorolásáról
szóló rendelkezést, e) a vasúti létesítmény megszüntetését követően a területének ingatlan-nyilvántartási rendezésére irányuló
kötelezést, f) a vasúti létesítmény megszüntetésének bejelentését követő 30 napon belül az ingatlan vonatkozásában
bekövetkezett változás átvezetésére irányuló kérelem, valamint a megvalósult állapotról készült változási vázrajz
földhivatalhoz történő benyújtására irányuló kötelezést. (2) Megszüntetni kívánt vasúti létesítményekkel érintett vasúti átjáró esetében a megszüntetési engedély jogosultja
a helyreállítás keretében a csatlakozó úttal azonos minőségű utat köteles építeni.
13. Üzemszünet engedélyezési eljárás 30. § (1) A vasúti építmény üzemszünet engedélyezésére irányuló kérelem nyújtható be az használatbavételi engedéllyel
rendelkező vasúti építményre. (2) A kérelemnek – a Ket.-ben foglaltakon túlmenően – tartalmaznia kell:
a) az üzemszünet indokolását, b) a vasúti közlekedés biztonsága érdekében megtett intézkedések bemutatását,
c) az üzemszünet ideje alatti, a jó műszaki állapot folyamatos fenntartása érdekében tervezett intézkedések
bemutatását. (3) Annak érdekében, hogy a vasúti építmény az üzemszünet alatt a vasút közlekedési tevékenységre nézve a legkisebb
kockázatot jelentse, a vasúti közlekedési hatóság az engedélyben meghatározza a vasúti építményre vonatkozó
üzemeltetési és karbantartási feltételeket és követelményeket, valamint az engedély időbeli hatályának lejárta után az
újbóli üzembe vétel feltételeit. (4) Az újbóli üzembe vétel esetén az üzemszünettel érintett vasúti építményekre vonatkozóan a vasúti közlekedési
hatóság a korábbi használatbavételi engedély feltételeihez kötve van.
(5) A kérelmet a vasúti építmény tulajdonosa, vagy a tulajdonos hozzájárulásával a pályahálózat-működtető nyújthatja be.
14. Jogutódlás 31. § A vasúti közlekedési hatóság részére – annak igazolása mellett – írásban be kell jelenteni:
a) ha az e rendeletben szabályozott engedély időbeli hatályának tartama alatt az engedélyes helyébe a polgári jog
szerinti jogutódja lép, b) ha a használatbavételi engedéllyel rendelkező vasúti pálya vagy annak egy része tekintetében
a tulajdonviszonyban, vagy az üzemeltetői jogviszonyban jogutódlás következik be.
III. FEJEZET BEJELENTÉSI ELJÁRÁS 15. A bejelentés megtétele
32. § (1) Vasútbiztonsági engedély birtokában a 4. mellékletben felsorolt tevékenységek megkezdését a vasúti közlekedési
hatóság, továbbá a 4. melléklet a) pont ae)–ag) alpontjában, c) pont ca)–cb), valamint ce)–cg) alpontjában
meghatározott esetekben a tevékenység helye szerint illetékes környezetvédelmi hatóság részére is be kell jelenteni.
(2) Az építési és a bontási bejelentés megtételétől számított egy évig folytatható a bejelentett tevékenység.
(3) A bejelentés tartalmazza: a) a bejelentő nevét, megnevezését,
b) a bejelentő címét, szervezet esetén székhelyét, c) az építési tevékenységgel érintett ingatlan címét, helyrajzi számát,
d) a bejelentés 4. melléklet szerinti megnevezését, e) a bejelentés tárgyát és annak rövid leírását a bejelentéssel érintett építmények számának, típusának és
rendeltetésének megjelölésével, f) a bejelentés tárgyával összefüggésben korábban keletkezett hatósági döntések megnevezését, számát és keltét,
g) a vasúti pályahálózat-működtető hozzájáruló nyilatkozatát a tevékenység végzéséhez,
h) az építési és bontási bejelentéshez csatolt tervezői nyilatkozatot, vagy a használatbavételi bejelentéshez csatolt
felelős műszaki vezető nyilatkozatot, és i) az eljárási illeték vagy igazgatási szolgáltatási díj megfizetésének igazolását.
(4) A bejelentéshez mellékelni kell a bejelentett építmény hatósági nyilvántartáshoz szükséges adatait tartalmazó
műszaki leírást és a bejelentett építmény helyszínrajzát egy eredeti és egy másolati példányban, valamint tervezői
nyilatkozatot. (5) A tervezői nyilatkozat tartalmazza a) az építtető nevét, jogi személy vagy jogi személyiség nélküli szervezet esetén megnevezését,
b) a felelős tervező nevét, címét, jogosultsága számát,
c) az építési tevékenység ca) megnevezését, cb) helyét, az ingatlan címét, helyrajzi számát, és
cc) rövid leírását, jellemzőit. (6) A felelős műszaki vezetői nyilatkozat az építőipari kivitelezési tevékenységről szóló kormányrendeletben
meghatározottakat tartalmazza. 33. § (1) A bejelentést a tevékenység tervezett megkezdésekor – a 32. § (1) bekezdésében meghatározott, a környezetvédelmi
hatóság hatáskörébe tartozó esetekben legalább tizenöt nappal – kell megtenni.
(2) Az építtető köteles bejelenteni a vasúti közlekedési hatóságnak a bejelentett tevékenység befejezését.
16. A bejelentés nyilvántartásba vétele 34. § A vasúti közlekedési hatóság a bejelentés megérkezését követő naptól számított tíz napon belül a bejelentésben
foglaltakat hivatalból nyilvántartásba veszi, és az erről szóló határozatában – a bejelentés fajtájától függően –
tájékoztatja a bejelentőt arról, hogy a) a bejelentés alapján annak megtételétől számított legfeljebb hat hónapig folytatható építési vagy bontási
tevékenység, ezt követően a tevékenység jogszerűen nem folytatható, befejezetlen építési vagy bontási
tevékenység esetén a tevékenység folytatásához új bejelentést kell tenni,
b) a bejelentett építési vagy bontási tevékenységtől eltérni csak ismételt bejelentés alapján lehet.
IV. FEJEZET A VASÚTI KÖZLEKEDÉSI HATÓSÁG ELLENŐRZÉSEI 17. Vasúti építésfelügyeleti ellenőrzés
35. § A vasúti közlekedési hatóság – az építésfelügyeleti tevékenységről szóló kormányrendeletben foglaltakon túl –
ellenőrzi, hogy a) a kivitelezési tevékenység a jogerős vasúti hatósági engedély mellékletét képező jóváhagyott – záradékolt –
dokumentáció és az az alapján készített kivitelezési dokumentáció alapján, a szakmai és biztonsági előírások
megtartásával történik-e, továbbá a vasúti építmény szerkezetei az engedélyezési és kivitelezési tervnek
megfelelnek-e, b) a kivitelező rendelkezik-e valamennyi, a vasúti forgalom biztonságos lebonyolításához, az építési terület és
a vasúti forgalom elhatárolásához, valamint kölcsönös védelméhez szükséges személyi és tárgyi feltétellel és
betartják-e az előírásokat, c) a vasúti építményekre vonatkozó átjárhatósági műszaki előírások követelményeit a kivitelezési tevékenység
végzése során megtartották-e, d) a felhasznált beépített anyagok, szerkezetek, vasúti rendszerelemek, berendezések, rendelkeznek-e érvényes
megfelelőség igazolással, a megfelelőség igazolást az arra jogosult szervezet állította-e ki,
e) a bejelentés alapján végezhető tevékenysége megfelel-e a bejelentés tartalmának.
18. A vasúti építmények üzemeltetése, és üzemben tartása ellenőrzése
36. § A vasúti építmény üzembentartója a vasúti közlekedési hatóság ellenőrzése során köteles az ellenőrzéshez szükséges
eszközöket és munkaerőt ellenszolgáltatás nélkül a vasúti közlekedési hatóság rendelkezésére bocsátani.
V. FEJEZET NYILVÁNTARTÁS 37. § (1) Az e rendelet szerinti engedélyekről a vasúti közlekedési hatóság nyilvántartást vezet, amely a következő adatokat
tartalmazza: a) az engedély száma, b) az engedély fajtája,
c) az engedélyes neve, székhelye, elérhetőségei, d) az engedélyezett vasúti építmények megjelölése,
e) az engedély időbeli hatálya, f) az engedélyben rögzített korlátozások.
(2) A nyilvántartásba bejegyzett adatokat – ideértve az időközben módosított vagy törölt adatokat – az adott vasúti
létesítmény nyilvántartásból való törlését követő tíz évig meg kell őrizni. A törölt adatnak a törlést követő három évig
online megállapíthatónak kell maradnia. VI. FEJEZET ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
38. § (1) Ez a rendelet 2013. július 1-jén lép hatályba.
(2) E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépését követően indult és a megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
39. § (1) Azon vasúti pályára és tartozékaira, amelyek a vasúti közlekedési hatóság jogerős építési vagy létesítési engedélye
alapján valósultak meg, de a) e rendelet hatálybalépésekor használatbavételi engedéllyel nem rendelkeznek,
b) forgalomba helyezésüket a vasúti pályahálózat üzemeltetője végezte, valamint
c) a pályán, vagy biztonsági, működtetési, irányító, vagy ellenőrző funkciót ellátó tartozékának működése mellett
e rendelet hatálybalépésének időpontjában üzemszerű vasúti forgalom bonyolítása történik,
ideiglenes használatbavételi engedély iránti kérelmet 2014. december 31-ig be kell nyújtani. Ideiglenes
használatbavételi engedélyt a vasúti közlekedési hatóság kizárólag határozott időtartamra két évre adhat. A vasúti
közlekedési hatóság ideiglenes használatbavételi engedély időbeli hatályának időtartamát kérelemre legfeljebb két
alkalommal egy-egy év időtartamra meghosszabbíthatja. (2) Az (1) bekezdés szerinti ideiglenes használatbavételi engedélyben a 15. § (1) bekezdésében meghatározott okból
a vasúti közlekedési hatóság üzemi próbát rendel el, amelynek az időtartama nem lehet hosszabb hat hónapnál. Az
üzemi próba sikertelensége estén új üzemi próbát még két alkalommal lehet lefolytatni, amelynek megkezdését
a vasúti közlekedési hatóságnak előzetesen be kell jelenteni.
(3) Az ideiglenes használatbavételi engedély hatálya alatt használatbavételi engedély iránti kérelmet kell benyújtani
a vasúti közlekedési hatósághoz. (4) Az ideiglenes használatbavételi engedély lejártát követően vasúti közlekedési tevékenység használatbavételi
engedély nélkül nem folytatható. (5) A vasútbiztonsági engedély megszerzésére nem kötelezett vasúti pályahálózatra vonatkozóan a vasúti építmény
üzembentartója köteles 2014. december 31-ig a műszaki paramétereket tartalmazó adatokat szolgáltatni
a kezelésében álló vasúti építményekről a vasúti közlekedési hatóság részére. Az adatszolgáltatáshoz szükséges
űrlapot a vasúti közlekedési hatóság az elektronikus tájékoztatás szabályai szerint teszi közzé.
40. § Hatályát veszti a vasúti építmények engedélyezéséről és üzemeltetésük ellenőrzéséről szóló 15/1987. (XII. 27.)
KM–ÉVM együttes rendelet. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
1603/2017. (IX. 1.) Korm. határozata a Millenáris Velodrom felújításával kapcsolatos feladatokról szóló 1408/2016. (VII. 29.) Korm. határozat visszavonásáról.
A Kormány a Millenáris Velodrom felújításával kapcsolatos feladatokról szóló 1408/2016. (VII. 29.) Korm. határozatot
visszavonja.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
245/2018. (V. 29.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII.  törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Kinyó Krisztinát
a 2018. június 1. napjától 2021. május 31. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2018. május 16. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1956/2015. (XII. 23.) Korm. határozata az Akkreditálási Tanácsról.
1. A  Kormány a  nemzeti akkreditálás hatékony működésének elősegítése érdekében, a  központi államigazgatási
szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010.  évi XLIII.  törvény 30.  §
(1) bekezdése alapján létrehozza az Akkreditálási Tanácsot (a továbbiakban: Tanács).
2. A  Tanács a  Kormány javaslattevő, tanácsadó és véleményező szerve, amelyet az  ügyrendjében meghatározott
időközönként a  Tanács elnöke hív össze. A  Tanácsban állandó meghívottként tanácskozási joggal részt vesz
a Nemzeti Akkreditáló Hatóság (a továbbiakban: Hatóság) főigazgatója.
3. A Tanács javaslatokat fogalmaz meg az akkreditálási eljárás hatékonyabbá tételére, ennek keretében a Hatóságtól
az  információs önrendelkezési jogról és az  információszabadságról szóló 2011.  évi CXII.  törvény szerint
információkat kérhet. A  Tanács feladata az  akkreditálásban érdekeltek képviselete, annak elősegítése, hogy
a  Hatóság és az  akkreditáló bizottság, valamint az  értékelő csoport munkáját részrehajlás nélkül, objektíven,
pártatlanságot veszélyeztető gazdasági-, pénzügyi- vagy egyéb érdekektől mentesen végezze, a  Hatóság által
végzett akkreditálási tevékenység diszkriminációmentességének elősegítése, valamint állásfoglalás készítése
a  Hatóság éves tevékenységéről. Az  akkreditálási eljárásokban a  Tanács javaslattevő, tanácsadó és véleményező
jogkörrel nem rendelkezik.
4. A  3.  pont szerinti feladatokat – különösen az  akkreditálás műszaki megfelelőségének értékelésére, valamint új
akkreditálási területek bevezetési feltételeinek, illetve a  meglévők változtatásának előkészítésére vonatkozó
javaslatok kidolgozását – a  Tanács az  akkreditált szervezetek és természetes személyek által, szakterületenként
kialakított Szakmai Bizottságokkal együttműködve, véleményükre és javaslataikra építve látja el.
5. A Tanácsba az alábbi területek és szervezetek delegálhatnak egy-egy tagot:
a) vizsgálólaboratóriumok,
b) mintavevő szervezetek,
c) kalibráló laboratóriumok,
d) jártassági vizsgálatot szervező szervezetek,
e) terméktanúsító szervezetek,
f ) irányítási rendszereket tanúsító szervezetek,
g) személyzettanúsító szervezetek,
h) ellenőrző szervezetek, a hatóságok kivételével,
i) referenciaanyag-gyártó szervezetek,
j) a környezetvédelmi vezetési és hitelesítési rendszert hitelesítő szervezetek vagy természetes személyek,
k) az  üvegházhatású gázok közösségi kereskedelmi rendszerében és az  erőfeszítés-megosztási határozat
végrehajtásában történő részvételről szóló törvény szerinti hitelesítő szervezetek,
l) Akkreditált Szervezetek Klasztere.
6. A Tanács tagjaként olyan személy jelölhető, aki a szakterületén felsőfokú végzettséggel és legalább 5 éves szakmai
gyakorlattal rendelkezik, továbbá jártas az akkreditálásban.
7. A  Tanács tagjait az  iparügyekért felelő miniszter nevezi ki határozatlan időre. A  Tanács elnökének és tagjának
megbízatása megszűnik:
a) halálával,
b) lemondással,
c) megbízatásának visszavonásával,
d) a cselekvőképességét érintő gondnokság vagy támogatott döntéshozatal hatálya alá kerüléssel,
e) magyar állampolgárságának vagy külön törvény szerint a  szabad mozgás és tartózkodás jogának vagy
letelepedett, illetve bevándorolt jogállásának megszűnésével.
 8. A  Tanácsot az  iparügyekért felelős miniszter által az  5.  pontban meghatározott tagok közül határozatlan időre
kinevezett elnök vezeti. 9. A Tanács működésének részletes szabályait, az elnök és a tagok helyettesítésének rendjét, az esetleges meghívottak
Tanács ülésén történő részvételét, a  Tanács tagjaira vonatkozó összeférhetetlenségi szabályokat az  ügyrend
tartalmazza. A Tanács ügyrendjét maga állapítja meg.
10. A Tanács tagjait e tevékenységükért díjazás nem illeti meg.
 11. Ez a határozat 2016. január 1-jén lép hatályba.
 12. A Tanács tagjait az 5. pontban foglalt szervezetek 2016. március 31-ig delegálják az iparügyekért felelős miniszterhez
címzett nyilatkozattal. A Tanács tagjait és elnökét az iparügyekért felelős miniszter 2016. április 30-ig nevezi ki.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1075/2007. (X. 1.) Korm. határozata a nemzetközi gazdasági kapcsolatok összehangolásáért felelős kormánybiztos kinevezéséről és feladatairól.
1. A Kormány a nemzetközi gazdasági kapcsolatokkal
kapcsolatos kormányzati tevékenység összehangolására
– 2007. október 1-jei hatállyal – dr. Garamhegyi Ábelt,
a Gazdasági és Közlekedési Minisztérium államtitkárát
kormánybiztossá nevezi ki.
2. A kormánybiztos
a) részt vesz a Kormány külgazdaság-politikájának
kidolgozásában, feladatkörében előterjesztéseket készít a
Kormány, illetőleg a nemzetközi gazdasági kapcsolatokkal foglalkozó kormányzati testületek részére;
b) részt vesz a Kormány által jóváhagyott külgazdaságpolitika megvalósításában, a külügyminiszterrel együttműködve kidolgozza a nemzetközi gazdasági kapcsolatok
viszonylati irányelveit;
c) előzetesen véleményezi a nemzetközi gazdasági
kapcsolatokat érintő előterjesztések tervezeteit;
d) az egységes külgazdaság-politikai tevékenység
érdekében összehangolja a minisztériumok és az egyéb
központi államigazgatási szervek, valamint az ilyen feladatkörrel rendelkező kormánybiztos(ok) és miniszterelnöki megbízott(ak) nemzetközi gazdasági kapcsolatokat
érintő tevékenységét;
e) figyelemmel kíséri és koordinálja a Magyar Köztársaság külgazdasági pozícióját és külpiaci eredményességét befolyásoló valamennyi kormányzati gazdaságdiplomáciai tevékenységet;
f) szakmailag előkészíti a kormányszintű gazdasági tárgyalásokat, a külgazdasági tárgyú, a nemzetközi kereskedelemre és más gazdasági együttműködésre irányuló nemzetközi szerződéseket, összehangolja végrehajtásuk szervezését;
g) szakmai koordinációt gyakorol a külgazdasági célú
állami intézményrendszer (így különösen a Magyar
Köztársaság külgazdasági szakdiplomata, mezőgazdasági
szakdiplomata, tudomány- és technológiapolitikai szakdiplomata hálózata, – a külügyminiszter külképviseletek
irányításában fennálló jogosultságait nem érintve – a Magyar Köztársaság külgazdasági szempontból stratégiai
jelentőségű partner-országaiban levő külképviseletei,
illetve a Magyar Köztársaság nemzetközi szervezetekhez
akkreditált külképviseletei) külgazdaság-politikai tevé
kenysége felett az erőforrások hatékony felhasználása,
a stratégiai működés és az azt jelentősen befolyásoló operatív intézkedések tekintetében;
h) javaslataival segíti és szakmailag összehangolja az
állami vezetők nemzetközi szereplései alkalmával megjelenítendő gazdasági vonatkozású magyar álláspont kialakítását, ezzel összefüggésben közreműködik az állami
vezetők kiutazásának előkészítésében;
i) koordinálja és szervezi a kormányközi gazdasági
vegyesbizottságok működését, azok rendszerét a magyar
külgazdaság-politika hosszú távú érdekeinek megfelelően
alakítja ki;
j) a Gazdasági és Közlekedési Minisztériummal egyetértésben ellátja a Magyar Köztársaság energiapolitikai
érdekeinek az Európai Unió közös energiapolitikája által
meghatározott alapelvek, valamint célkitűzések figyelembevételével történő nemzetközi képviseletét, munkájával szakmai szempontból támogatja az érintett minisztériumok stratégiai tevékenységét;
k) a Magyar Köztársaság külgazdaság-politikai célkitűzéseinek eredményesebb megvalósítása érdekében – különösen az egyedi befektetési vagy kereskedelmi projektek tekintetében – javaslatokat tesz minisztériumi intézkedések megtételére;
l) véleményezési jogot gyakorol a külgazdaság és az
országkép alakulását jelentősen befolyásoló kormányzati
intézkedések tekintetében;
m) felhatalmazás alapján ellátja a Kormány, a miniszterelnök, illetve az egyes minisztériumok képviseletét
nemzetközi szervezetekben, valamint nemzetközi fórumokon, eseményeken;
n) feladatkörében jogosult a minisztériumoktól, illetve
a központi közigazgatási szervektől adatokat, információkat, elemzéseket kérni;
o) a Kormány részére évente beszámolót készít a külgazdaság területén elért eredményekről, javaslatot tesz a
továbblépés fő irányaira, feladataira és az ennek érdekében szükséges intézkedésekre.
3. A kormánybiztos tevékenységével összefüggésben
felmerülő kiadások fedezetét a Gazdasági és Közlekedési
Minisztérium költségvetésében kell biztosítani.
4. A kormánybiztos tevékenysége a miniszterek jogszabály-előkészítő feladatkörét és felelősségét, valamint
jogszabályban meghatározott feladat- és hatáskörét nem
érinti.
5. Ez a határozat a közzététele napján lép hatályba.
Gyurcsány Ferenc s. k.,
miniszterelnök


text:
2009/2015. (XII. 29.) Korm. határozata a nemzetbiztonsági védelem alá eső szervek és létesítmények köréről.
A Kormány a  nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló 1995.  évi CXXV.  törvény 77.  § (2)  bekezdés d)  pontja alapján a  következő
határozatot hozza:
 1. A nemzetbiztonsági védelem alá eső szervek és létesítmények körét az 1. melléklet állapítja meg.
 2. A  nemzetbiztonsági védelmet ellátó nemzetbiztonsági szolgálatok – feladatkörük szerint – az  1.  melléklet
1.  pontjában meghatározott, a  nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló 1995.  évi CXXV.  törvény (a  továbbiakban:
Nbtv.) 74. § b) pontja szerint állami szervnek minősülő szervvel – létesítmény esetében a  létesítményt üzemeltető
szervvel – az Nbtv. 28. § (2) bekezdése alapján megállapodást kötnek az együttműködésük részletes szabályairól és
a védendő létesítményekről.
3. A  nemzetbiztonsági védelmet ellátó nemzetbiztonsági szolgálatok – feladatkörük szerint – az  1.  melléklet
1.  pontjában meghatározott, az  Nbtv. 74.  § b)  pontja szerint állami szervnek nem minősülő más szervvel
– létesítmény esetében a létesítményt üzemeltető szervvel –, valamint az 1. melléklet 2. pontjában meghatározott
gazdálkodó szervezettel – létesítmény esetében a  létesítményt üzemeltető gazdálkodó szervezettel – az  Nbtv.
28.  § (3)  bekezdése alapján megállapodás megkötését kezdeményezik az  együttműködésük részletes szabályairól
és a védendő létesítményekről. A megkeresett szerv, gazdálkodó szervezet a megállapodás megkötésére irányuló
kezdeményezést elutasíthatja.
4. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
5. Hatályát veszti a  nemzetbiztonsági védelem alá eső szervek és létesítmények köréről szóló 1232/2009. (XII. 30)
Korm. határozat.
6. E  határozat hatálybalépése nem érinti az  e  határozatban foglalt szervvel, gazdálkodó szervezettel korábban
megkötött együttműködési megállapodások hatályát.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök