text:
2003. XVI. törvény az agrárpiaci rendtartásról.
Az Országgyűlés annak érdekében, hogy a mezőgazdaságból élők számára méltányos jövedelem elérésének lehetőségét, a mezőgazdasági termelékenység növelését, az agrárpiac stabilizációját, a fogyasztók élelmiszerekkel történő folyamatos ellátását biztonságosan és megfelelő áron
biztosítsa, valamint az Európai Unióhoz történő csatlakozás agrárpiaci szabályozásának feltételeit megteremtse, a
következő törvényt alkotja:
ELSŐ RÉSZ ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK I. Fejezet A törvény hatálya
1. § E törvény hatálya kiterjed:
a) a törvény mellékletében meghatározott termék
csoportokra, amelynek részletes felsorolását a vámtarifáról
szóló 1995. évi CI. törvény 22. § a) pontja szerinti külön
jogszabály határozza meg (a továbbiakban: termékek),
b) az ezen termékeket termelő, feldolgozó, kül- és belkereskedelmi tevékenységet folytató jogi személyre, jogi
személyiség nélküli gazdasági társaságra és egyéb gazdálkodó szervezetre, természetes személyre, egyéni vállalkozóra és családi gazdálkodóra.
II. Fejezet Értelmező rendelkezések 2. § E törvény alkalmazásában:
1. agrárpiaci rendtartás: a termékek sajátos termelési és
piaci viszonyaiból adódó szabályozási rendszer;
2. termékpálya: a piaci szereplők meghatározott termék
alapanyag-előállításától a végtermék értékesítéséig terjedő kapcsolatrendszere; A törvényt az Országgyűlés a 2003. március 10-i ülésnapján fogadta el.
3. termékpálya-szabályozás (közös piaci szervezet): az
adott termékpálya szabályozására meghirdetett jogszabályi rendelkezések;
4. piaci operatív információs rendszer: az egyes termékpályákhoz kapcsolódó, az agrárpiaci rendtartás működtetéséhez szükséges, illetve működtetés során az egyes piacszabályozási eszközök alkalmazása kapcsán képződő adatok naprakész nyilvántartási rendszere;
5. piaci árinformációs rendszer: az egyes termékpályaszabályozásokban meghatározott körben, tartalommal és
rendszerességgel gyűjtött, az agrárpiaci rendtartás működtetéséhez szükséges piaci árak nyilvántartási rendszere;
6. gazdasági év: a termékpálya-szabályozásokban az
agrárpiaci rendtartás eszközeinek, az egyes termékpályák
termelési és piaci sajátosságaihoz illeszkedően meghatározott, alkalmazási időszaka;
7. kvótaév: a 8. pont szerinti kvótamennyiség érvényességére vonatkozóan, az egyes termékpálya-szabályozásokban meghatározott időszak;
8. kvóta: az a szabályozási rendszerbe vont termék- vagy
árumennyiség, illetőleg termőterület, amely a piaci zavar
megelőzése érdekében külön jogszabályban kerül meghatározásra, és amelyhez minőségi kikötés is elrendelhető;
9. alapár: egyes termékpálya-szabályozásokban meghatározott olyan ár, amelyhez az agrárpiaci rendtartás
egyes eszközeinek alkalmazása köthető;
10. irányár: egyes termékpálya-szabályozásokban az
adott termékre előre meghatározott olyan ár, amely a piaci
viszonyok függvényében a várható áringadozások centrumát jelöli, amelyhez az agrárpiaci rendtartás egyes eszközeinek alkalmazása köthető;
11. minimumár: az egyes termékpálya-szabályozásokban meghatározott, a felvásárló által a termelő részére
fizetendő minimális átvételi ár;
12. intervenciós felvásárlási ár: egyes termékpályaszabályozásokban meghatározott olyan — a termelők
vonatkozásában részükre méltányos jövedelmet biztosító,
előre meghirdetett — ár, amelyet ha a piaci ár elér és a
külön jogszabályban meghatározott feltételek teljesülnek,
az állami felvásárlás megindul;
13. intervenciós felvásárlás: az egyes termékpályaszabályozásokban előre meghatározott módon történő állami felvásárlás;
14. kiegyenlítő befizetés: a külön jogszabályban meghatározott árat jelentősen meghaladó exportár esetén átmeneti időre elrendelt, a folyamatos belföldi termékellátást szolgáló befizetési kötelezettség;
15. export-visszatérítés: nemzetközi szerződésekből
adódó kötelezettségvállalások és az éves költségvetési törvényben meghatározott forrás figyelembevételével, a törvény hatálya alá tartozó termékek külpiacra jutásának elősegítése érdekében, a magasabb belföldi és az alacsonyabb
világpiaci árak közötti különbség kompenzálására, az
exportőrök részére nyújtott, pályázatos rendszerű támogatás;
16. export-bizonylatolási rendszer: a törvény hatálya alá
tartozó, külön jogszabályban meghatározott termékek kivitele során regisztrációs céllal előírható okmány kibocsátása, illetve az export-visszatérítésben részesülő termékek
esetében a támogatás megszerzésének feltételét képező
exportbizonylat kiadása, valamint azok kezelése;
17. nemzetközi kötelezettségvállalás alapján vámkedvezményes import: adott érték vagy mennyiségi kereteken belül kedvezményes vámtétellel importálható bizonyos mezőgazdasági árukra és élelmiszerekre jogszabály vagy nemzetközi szerződés alapján kihirdetett kontingens;
18. krízislepárlási támogatás: a bor termékpálya gazdasági évét követően a felhalmozódott borkészletek levezetésére legalább 92 v/v%-os alkoholtartalmú párlat készítésére adható támogatás;
19. szeszesital-piac ellátását szolgáló lepárlási támogatás: a bor termékpálya gazdasági évét követően a felhalmozódott borkészletek levezetésére legalább 52 v/v%-os alkoholtartalmú párlat készítésére és tárolására adható támogatás;
20. magántárolási támogatás: az egyes termékpályaszabályozásokban meghatározott módon, a tárolási költségek csökkentését célzó támogatási forma;
21. terméktanács: a törvény hatálya alá tartozó azonos
vagy hasonló terméket termelő, feldolgozó, viszonteladó és
forgalmazó szervezetek és személyek az egyesülési jogról
szóló 1989. évi II. törvény alapján létrehozott, bírósági
nyilvántartásba vett és a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter (a továbbiakban: miniszter) által 2002. december 31-ig elismert, nem nyereségérdekelt szervezete.
A hegyközségekről szóló 1994. évi CII. törvény alapján
köztestületként alakult hegyközségek országos szervezetét
az általa képviselt termékpálya vonatkozásában — külön
miniszteri elismerés nélkül —, terméktanácsnak kell tekinteni;
22. forgalmazó: aki a törvény hatálya alá tartozó terméket fogyasztói forgalomba hoz;
23. fogyasztói forgalom: a törvény hatálya alá tartozó
termékeknek közvetlenül a fogyasztó, mint végső felhasználó részére történő forgalmazása;
24. viszonteladó: aki a törvény hatálya alá tartozó terméknek nem a fogyasztói forgalomban történő kereskedelmi értékesítését folytatja;
25. feldolgozó: aki a törvény hatálya alá tartozó terméket, a termék eredeti állapotát lényegesen megváltoztató
élelmiszer-előállítási műveletekkel fogyasztásra kész állapotba hoz.
III. Fejezet Az agrárpiaci rendtartás intézményrendszere 3. § (1) Az agrárpiaci rendtartás irányításával, szervezésével és szabályozásával kapcsolatos tevékenységet a
miniszter, a működtetésével kapcsolatos tevékenységet az
Agrárintervenciós Központ (a továbbiakban: AIK), valamint a termékpálya bizottságok látják el, e törvény rendelkezései alapján.
(2) Az AIK intervenciós tevékenységével kapcsolatosan
jogosult közraktárjegy felvásárlására és értékesítésére.
4. § (1) A Termékpálya Bizottság (a továbbiakban:
Bizottság) agrárpiaci rendtartási döntéseket előkészítő,
egyeztető fórum, mely véleményt nyilvánít és javaslatot
tesz az adott termékpályán az 1. § a) pontja szerinti termékek termelését, bel- és külkereskedelmi forgalmát, illetve
az alkalmazandó piacvédelmi intézkedéseket érintő agrárszabályozási kérdésekben.
(2) A Bizottságok létrehozásáról és működésének részletes szabályairól a miniszter jogszabályban rendelkezik.
(3) A Bizottság feladatai:
a) a törvény 18. § (1) bekezdésében meghatározott, a
miniszter felügyelete alatt működő piaci információs rendszer által biztosított információk alapján a piaci helyzet
értékelése;
b) termelési statisztikák elemzése, termésbecslés, mérlegkészítés, előrejelzés; c) javaslattétel jogszabály alkotására és módosítására;
d) a termékpálya-szabályozás hatásainak értékelése;
e) az Európai Unióhoz való csatlakozás felkészülési
feladataiból, illetve a tagsági viszonyból eredő döntéselőkészítő operatív egyeztetés.
(4) A Bizottság szavazati joggal rendelkező tagjai:
a) a miniszter által kijelölt két személy, a gazdasági és
közlekedési miniszter, a külügyminiszter és a pénzügyminiszter által kijelölt egy-egy személy,
b) a Magyar Agrárkamara, a mezőgazdasági termelők
két legnagyobb országos érdekképviselete, az adott termékpályára vonatkozó, az élelmiszer-, ital- és dohányipari
vállalkozások legnagyobb termelési értéket képviselő
országos gazdasági érdekképviselete, valamint az illetékes
terméktanács vagy — azon termékpálya esetében, ahol
nincs terméktanács — szakmai szövetség egy-egy képviselője.
(5) Szavazategyenlőség vagy vitás kérdés esetén a Bizottság elnöke dönt. A Bizottság döntését ellenző álláspontot
írásban rögzíteni kell.
(6) A Bizottság elnöke a miniszter által kijelölt, a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztériumot képviselő
bizottsági tag.
(7) A Bizottság ülésére az AIK és az Agrárgazdasági
Kutató és Informatikai Intézet (a továbbiakban: AKII)
képviselőit tanácskozási joggal meg kell hívni.
(8) A Bizottság elnökének vagy valamely tagjának meghívására, annak ülésein tanácskozási joggal más érdekelt is
részt vehet szakértőként.
(9) A Bizottság ügyrendjét saját maga állapítja meg.
(10) E törvény alapján a következő Bizottságokat kell
létrehozni:
a) Gabona Termékpálya Bizottság (gabonafélék, rizs,
keményítő, olajos- és fehérjenövények);
b) Hús Termékpálya Bizottság (szarvasmarha, juh,
kecske, sertés, baromfi);
c) Zöldség, Gyümölcs és Dísznövény Termékpálya
Bizottság; d) Szőlő és Bor Termékpálya Bizottság;
e) Cukor és Izoglükóz Termékpálya Bizottság;
f) Tej, Tejtermék Termékpálya Bizottság;
g) Dohány Termékpálya Bizottság.
(11) A Bizottságok munkájának koordinálására, illetve
a Bizottságok működtetése szakértői hátterének biztosítására a miniszter külön titkárságot állít fel.
5. § (1) A miniszter e törvény alapján Ideiglenes Termékpálya Bizottságok létrehozását rendelheti el.
(2) Az Ideiglenes Termékpálya Bizottságokra e törvényben a Bizottságokra előírt rendelkezéseket megfelelően
alkalmazni kell.
IV. Fejezet Az agrárpiaci rendtartás eszközrendszere 6. § (1) A törvény alkalmazása során a piacszabályozásban az alábbi piacszabályozási eszközök vehetők igénybe:
1. intervenciós felvásárlási ár;
 2. irányár;
 3. alapár;
 4. minimumár;
 5. intervenciós felvásárlás;
 6. magántárolási támogatás;
 7. állami készletezés, állami készlet értékesítése,
feldolgoztatás, bértároltatás;
 8. közraktári támogatás;
 9. krízislepárlási intézkedés;
10. szeszesital-piac ellátását szolgáló lepárlási támogatás;
11. szőlőmust és sűrített szőlőmust felhasználásá
nak támogatása;
12. export-visszatérítés;
13. kiegyenlítő befizetés előírása;
14. export bizonylatolása;
15. nemzetközi kötelezettségvállalás alapján vám
kedvezményes import;
16. kvóta meghatározása;
17. termelési önkorlátozás;
18. közvetlen termelői (terület-, állatlétszám- és kvó
ta-alapú, illetve minőséghez kötött) támogatás;
19. a zöldség-, gyümölcstermelői, -értékesítő szer
vezet támogatása;
20. a dohány ágazatban működő termelői csoportok
támogatása; 21. termelő kapacitások csökkentéséhez nyújtott
támogatás; 22. belföldi szociális célú élelmiszer segélyezéshez
nyújtott támogatás;
23. egyes termékek állati takarmányozási célú, illetve
élelmiszeripari felhasználására adott támogatás;
24. a piacra jutást elősegítő agrár-környezetvédelmi
költségek és a biogazdálkodás támogatása;
25. közösségi agrármarketing támogatása;
26. élelmiszerbiztonság, minőségbiztosítás támogatása;
27. termelés- és kereskedelem-finanszírozási eszkö
zök (kamattámogatás, exporthitel-támogatás és
exporthitel-biztosítás támogatása); 28. minőségi támogatás;
29. egyes termékek minőségvizsgálati támogatása;
30. informatikai támogatás;
31. állam által kezdeményezett export lebonyolítása;
32. államilag támogatott forgalomba hozatal;
33. a termék megsemmisítése;
34. import kezdeményezése, taktikai célú import
vásárlás lebonyolítása és e termékek szükség
szerinti kedvezményekkel történő forgalomba
hozatala;
35. egyéb, a miniszter által külön jogszabályban
meghatározott eszközök.
(2) Pályázat kiírása esetén annak elbírálása pályázati díj
előzetes megfizetéséhez köthető. A pályázati díj mértékét
a pályázati kiírásban kell meghatározni. A befizetett pályázati díjat a pályázó részére vissza kell fizetni, amennyiben
az a pályázati kiírásban meghatározott időpontig a pályázati feltételeknek eleget tesz, ellenkező esetben a pályázó
a befizetett pályázati díjat elveszti.
(3) Jogszabály eltérő rendelkezése hiányában támogatás
csak akkor vehető igénybe, ha a támogatott az (1) bekezdés
szerinti eszközök alkalmazási céljával azonos, más jogszabályban meghatározott állami támogatást nem vesz
igénybe.
7. § (1) Az agrárpiaci rendtartás eszközeinek alkalmazása során az alábbi pénzügyi források használhatók fel:
a) a költségvetési törvény Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium fejezetének Piacra jutási támogatás kiadási előirányzata,
b) a költségvetési törvény Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium fejezetének Piacra jutási támogatás megtérülése bevételi számla,
c) az e törvényben szabályozott eszközrendszer működtetéséből származó bevételek, ideértve a pályázati díj vissza
nem fizetett részét.
(2) Az (1) bekezdés b) és c) pontja szerinti bevételeket
az (1) bekezdés a) pontja szerinti előirányzat kiegészítésére, valamint az agrárpiaci rendtartás működési feltételeinek biztosításával összefüggő kiadásokra — rendeletben
szabályozott módon — lehet felhasználni.
8. § (1) A gazdálkodás kiszámíthatósága és a piac szereplőinek tájékoztatása érdekében a törvény hatálya alá
tartozó termékekre irányár, intervenciós felvásárlási ár,
alapár és minimumár hirdethető.
(2) Az irányár, az intervenciós felvásárlási ár, az alapár
és a minimumár mértékéről, valamint a piacszabályozási
eszközök alkalmazásának feltételeiről termékpálya-szabályozás keretében a miniszter külön jogszabályban rendelkezik, melyet az adott termékpálya gazdasági évének kezdete előtt legalább 90 nappal meg kell hirdetni.
9. § (1) Az e törvény hatálya alá tartozó termékek termelési sajátosságaihoz igazodó, kvótával történő mennyiségi szabályozásra kerülhet sor.
(2) Az (1) bekezdése szerinti — az adott kvótaévre,
termőterületre, mennyiségre, minőségre vonatkozó —
kvóta a termékpálya-szabályozás keretében kerül meghatározásra. Ez esetben a szabályozás feltételeiről, módjáról
és — amennyiben ahhoz állami támogatás kapcsolódik —
az ellentételezés mértékéről, valamint a szabályozásban
foglaltak megsértésének jogkövetkezményeiről is rendelkezni kell.
(3) A termelés mennyiségi szabályozása határozatlan
időre is megállapítható.
10. § (1) Az export-visszatérítési rendszernek — figyelemmel az állam nemzetközi szerződéséből adódó kötelezettségeire is — elő kell segítenie a belföldi kereslet-kínálat
egyensúlyának megteremtését, továbbá az agrárexportot.
(2) Az erdészeti termékek kivételével az e törvény hatálya alá tartozó termékek exportjához kapcsolódó exportvisszatérítés mértékét és igénybevételének rendjét a
miniszter — a külügyminiszterrel és a pénzügyminiszterrel
egyetértésben — rendeletben állapítja meg.
11. § Egyes termékeknél az állam nemzetközi kötelezettsége teljesítésének megvalósítása érdekében exportbizonylatolási rendszer működtethető.
12. § (1) Amennyiben a belföldi piac alapvetően fontos
termékekből való folyamatos ellátása, a bekövetkezett áruhiány vagy annak megelőzése ezt különösen indokolttá
teszi, a piaci egyensúly helyreállításának elősegítése érdekében a termék exportálását a miniszter rendeletben meghatározott módon kiegyenlítő befizetés előzetes teljesítésétől teheti függővé. Kiegyenlítő befizetés csak meghatározott időtartamra és csak akkor írható elő, ha a termék
határparitáson számított átlagos exportára a külön jogszabályban meghatározott árat jelentősen meghaladja.
Kiegyenlítő befizetés elrendelése esetén — ha jogszabály
másként nem rendelkezik — a meghirdetés érvényességi
ideje alatt exportált termék után export-visszatérítés nem
vehető igénybe. A kiegyenlítő befizetésre kötelezettet, annak mértékét, az alkalmazás időtartamát, valamint a be
fizetés egyéb feltételeit a miniszter rendeletben állapítja
meg.
(2) A kiegyenlítő befizetés révén képződő bevétel a 7. §
(1) bekezdésének c) pontja szerinti pénzügyi forrásnak
minősül.
13. § (1) A miniszter az agrárpiaci rendtartás eszközeinek alkalmazásával összefüggő egyes feladatok végrehajtására a terméktanáccsal szerződést köthet. A megkötött
szerződések nyilvánosak és ahhoz — meghatározott feltételekkel — a terméktanácshoz nem tartozó termékpálya
szereplők írásos nyilatkozatban csatlakozhatnak. A csatlakozás feltételeit a felek a szerződésben határozzák meg.
(2) Ha a termékpályán nincs terméktanács, a miniszter
az illetékes szakmai szövetséggel is köthet megállapodást.
Ha az adott termékpályán több szakmai szövetség is működik, a miniszter az általuk kijelölt szövetséggel köt megállapodást.
14. § (1) A terméktanács — az e törvényben foglalt célok
megvalósításának elősegítése érdekében — a tagjai által
vállalt befizetésekből támogatást nyújthat. A terméktanács
tagja az e célra történt befizetést az adott termékpályához
tartozó termékek értékesítéséből származó árbevétele
3 százalékának megfelelő mértékben számolhatja el az
egyéb ráfordításai, illetőleg költségei között.
(2) Adott terméktanács esetén — az elérni kívánt célok
megjelölésével a miniszter és a pénzügyminiszter együttes
egyedi döntése alapján — az (1) bekezdésben meghatározott befizetés elszámolható mértéke elérheti az árbevétel
7 százalékát is.
(3) A terméktanács a tagjai által, az (1) és (2) bekezdésben meghatározott, befizetett pénzt köteles elkülönítetten
kezelni.
(4) A terméktanács a tagjai által, az (1) és (2) bekezdésben
meghatározott, befizetett pénzt csak az e törvényben meghatározott célokra történő, az állam nemzetközi kötelezettségeivel összhangban álló kifizetésekre használhatja fel.
15. § (1) A miniszter külön rendeletben meghatározhatja, hogy piaci beavatkozás rendszerében a törvény alapján
alkalmazható egyes intézkedések megtételére csak akkor
kerülhet sor, ha a terméktanács a saját befizetéseiből képzett forrásból a piaci egyensúly helyreállítása érdekében
előzetesen már támogatást nyújtott.
(2) A miniszter és a terméktanács ugyanarra a célra
nyújtott támogatás közös viselésében is megállapodhat.
16. § (1) Ha a miniszter és a terméktanács között létrejött szerződés rendelkezéseit a terméktanács, valamelyik
tagja, vagy a szerződéshez csatlakozott gazdálkodó a szerződésben vállalt szabályozás ráeső részét nem tartja be, az
agrárpiaci rendtartás rendelkezésére álló pénzügyi forrá
sok igénybevételéből kizárható. A kizárás feltételeit a felek
a szerződésben határozzák meg.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott esetben felvett
támogatás jogosulatlanul igénybe vett támogatásnak
minősül, melyet a jegybanki alapkamat kétszeresével
növelt kamattal vissza kell fizetni.
17. § Ha a terméktanácsként elismert szervezet nem
felel meg az elismeréskor megkövetelt és teljesített feltételeknek, továbbá az elismerés fenntartásához szükséges
intézkedéseket az erre irányuló miniszteri felhívásban biztosított megfelelő határidőn belül nem teszi meg, az elismerés hatályát veszti.
18. § (1) Az agrárpiaci rendtartás hatékony működése
érdekében a miniszter a statisztikai adatszolgáltatási rendszerrel összehangolt, de különálló piacszabályozási információs rendszert működtet.
(2) A piacszabályozási információs rendszer működéséről, az adatszolgáltatás tartalmáról, gyakoriságáról, az adatok felhasználásáról, az adatszolgáltatásra kötelezettek köréről, továbbá az adatszolgáltatás módjáról külön jogszabály rendelkezik.
(3) A piacszabályozási információs rendszer keretében
piaci árinformációs rendszer és piaci operatív információs
rendszer működik.
(4) A miniszter a törvény működtetésével kapcsolatosan
— amennyiben törvény eltérően nem rendelkezik — külön
jogszabályban kiegészítő adatszolgáltatási kötelezettséget
írhat elő.
19. § (1) A piaci operatív információs rendszert az AIK
működteti.
(2) A piaci árinformációs rendszert az AKII működteti.
MÁSODIK RÉSZ KÜLÖNÖS RENDELKEZÉSEK V. Fejezet Egyes termékpályák szabályozása
20. § (1) A miniszter a 21—27. §-ban szabályozott
termékpályák működtetéséről termékpályás szabályozás
keretében rendelkezik.
(2) A miniszter az (1) bekezdés szerinti termékpályás
szabályozás keretében az egyes termékpályák termelési és
piaci sajátosságaihoz igazodó gazdasági évet határoz meg.
21. § A gabona termékpályán a termékpálya-szabályozásnak tartalmaznia kell a terület alapú közvetlen termelői
támogatás és az export-visszatérítés, a búza és kukorica
esetében az intervenciós ár és az intervenciós felvásárlási
rendszer piacszabályozási eszközöket. A termékpálya
egészére vonatkozóan piaci árinformációs rendszert kell
működtetni.
22. § A tej és tejtermék termékpályán a termékpályaszabályozásnak tartalmaznia kell az intervenciós ár, az
intervenciós felvásárlási rendszer, az irányár, a kvóta és az állati takarmányozási célra, illetve élelmiszeripari felhasználásra adott támogatás piacszabályozási eszközöket. A termékpályán piaci árinformációs rendszert kell működtetni.
23. § (1) A hús termékpályán a vágósertés vonatkozásában a termékpálya-szabályozásnak tartalmaznia kell az
intervenciós ár, az intervenciós felvásárlási rendszer,
az alapár piacszabályozási eszközöket és az export-visszatérítést. A termékpályán piaci árinformációs rendszert kell
működtetni.
(2) A hús termékpályán a marhahús vonatkozásában a
termékpálya-szabályozásnak tartalmaznia kell az intervenciós ár, az intervenciós felvásárlási rendszer, az exportvisszatérítés, az állatalapú közvetlen termelői támogatás
piacszabályozási eszközöket. A termékpályán piaci árinformációs rendszert kell működtetni.
(3) A hús termékpályán a baromfi vonatkozásában a
termékpálya-szabályozásnak tartalmaznia kell az exportvisszatérítés eszközét. A termékpályán piaci árinformációs
rendszert kell működtetni.
24. § A zöldség-gyümölcs-dísznövény termékpályán a termékpálya-szabályozásnak tartalmaznia kell a zöldség-, gyümölcstermelői, -értékesítő szervezetek támogatását. A termékpályán piaci árinformációs rendszert kell működtetni.
25. § (1) A szőlő és bor termékpályán a termékpályaszabályozásnak tartalmaznia kell a szeszesital-piac ellátását szolgáló lepárlási támogatása és az export-visszatérítés
eszközeit. A termékpályán piaci árinformációs rendszert
kell működtetni.
(2) A hegyközségek tagjai és a hegyközségek területi
szervei a 2. § 21. pontjában meghatározott terméktanács
tagjának minősülnek.
26. § A cukor termékpályán a termékpálya-szabályozás
keretében cukorra és izoglükózra kvótát, továbbá cukorra
intervenciós árat, cukorrépára pedig minimumárat kell
meghirdetni.
27. § A dohány termékpályán a termékpálya-szabályozásnak tartalmaznia kell a kvótához és minőséghez kötött
közvetlen termelői támogatást és a dohány termelői csoportok támogatását. A termékpályán piaci árinformációs
rendszert kell működtetni.
28. § A miniszter az agrárpiac stabilizációja és a versenyképesség javítása érdekében — átmeneti jelleggel —
a zöldség-gyümölcs, a vágóbaromfi-, a vágósertés-, a vágómarha- és a tej ágazatok esetében a 7. § (1) bekezdése
szerinti pénzügyi forrás terhére minőségi támogatást külön
jogszabályban hirdet meg.
HARMADIK RÉSZ EGYÉB RENDELKEZÉSEK 29. § (1) A termelő, a feldolgozó, a viszonteladó és a
forgalmazó, egymás között megkötött, a törvény hatálya
alá tartozó mezőgazdasági és élelmiszeripari termék — a
jövedéki adóról és a jövedéki termékek forgalmazásáról
szóló 1997. évi CIII. törvény 3. § (2) bekezdés b) , c), f) és
g) pontjaiban meghatározott termékek kivételével — átruházására irányuló szerződéseiben (a továbbiakban: szerződés) a felek által meghatározott fizetési határidő az áru
átvételétől számított 30 napot nem haladhatja meg.
A számlát az áru átadásától számított 20 napon belül a
vevő rendelkezésére kell bocsátani.
(2) Amennyiben az (1) bekezdésben meghatározott határidőn belül a fizetési teljesítésre nem kerül sor, a fizetésre
kötelezett köteles a termék ellenértékét a jegybanki alapkamat kétszeresével növelt kamattal megfizetni.
(3) A szerződésben a felek kötelesek a fizetésre kötelezett terhére az (1) bekezdésben meghatározott határidő be
nem tartása esetére azonnali beszedési megbízást kikötni.
(4) A törvény hatálya alá tartozó mezőgazdasági és élelmiszeripari termék lakossági célú kereskedelmi értékesítési ára nem lehet alacsonyabb, mint a szerződésben meghatározott számlázott átadási ára.
(5) A (4) bekezdésben meghatározott szabály alól kivételt képez, ha a kereskedő vállalkozásának felszámolása
vagy profilváltás miatt kerül sor az árukészlet kiárusítására, továbbá a valamilyen oknál fogva nem teljes értékű
termék értékesítésére. Profilváltás esetén a kiárusítás tényére és kezdő időpontjára vonatkozóan a forgalmazónak
bejelentési kötelezettsége van a minisztérium felé. A profilváltás keretében történő kiárusítás ideje a 15 naptári
napot nem haladhatja meg.
(6) Az akit a (4) bekezdésben előírt feltételek fennállása
hátrányosan érint, a termék lakossági célú kereskedelmi
értékesítésétől számított 60 napon belül a megyei (fővárosi) földművelésügyi hivatalhoz (a továbbiakban: Hivatal)
írásban fordulhat. A Hivatal az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény alapján
hozott határozattal kötelezheti a feldolgozót, a viszonteladót, illetve a forgalmazót a szerződésben meghatározott
számlázott átadási ár alatt értékesített termék teljes
mennyiségére vonatkozóan a termék, szerződésben meghatározott, számlázott átadási ára és a termék lakossági
célú kereskedelmi értékesítési ára közötti különbözet két
szeresének a 7. § (1) bekezdés c) pontjában megnevezett
számlára történő befizetésére.
VI. Fejezet Átmeneti és záró rendelkezések 30. § A miniszter köteles a törvény hatálybalépését
követő második év végéig a törvény módosítását kezdeményezni a felállított Ideiglenes Termékpálya Bizottságok
4. § (10) bekezdésében történő szabályozás érdekében.
31. § (1) Ez a törvény a kihirdetését követő 8. napon lép
hatályba.
(2) E törvény hatálybalépésével egyidejűleg hatályát
veszti: a) az agrárpiaci rendtartásról szóló 1993. évi VI. törvény, valamint az azt módosító 2000. évi XC. törvény, a
1999. évi LXXXVII. törvény, az 1997. évi CXXII. törvény
és az 1995. évi IC. törvény, illetve az 1993. évi VI. törvény
10. § (3) bekezdése szerinti, a miniszter, valamint a pénzügyminiszter és a gazdasági miniszter együttes döntése alapján a
terméktanácsok részére kiadott egyedi felmentések,
b) a terméktanácsok miniszteri elismerési rendjéről
szóló 11/1993. (III. 24.) FM rendelet.
32. § (1) Felhatalmazást kap a miniszter arra, hogy
a) a törvény 6. § (1) bekezdésében meghatározott piac
szabályozási eszközök — a 12. és a 15. pont kivételével —
alkalmazását,
b) a pályázati díj kezelését,
c) a piaci információs rendszert,
d) a termékpályák működését
érintő részletes szabályokat rendeletben, illetve pályázati
felhívásban állapítsa meg.
(2) Felhatalmazást kap a miniszter, hogy a pénzügyminiszterrel és a külügyminiszterrel egyetértésben a 6. §
(1) bekezdés 12. pontja szerinti intézkedést rendeletben,
illetve pályázati felhívásban szabályozza.
(3) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben
határozza meg a törvény hatálya alá tartozó termékek körét, valamint a Termékpálya Bizottságok általános működési rendjét.
(4) A törvény hatálya alá tartozó termék külkereskedelmi forgalmát, piacvédelmét (így különösen a vámtarifák
megállapítását, nemzetközi kötelezettségvállalás alapján
vámkedvezményes import, vámpótlékok alkalmazását)
érintő intézkedéseiket az illetékes miniszterek a miniszterrel egyetértésben teszik meg.
(5) Ha a törvény alapján megvalósuló szabályozás a
tisztességtelen piaci magatartás és a versenykorlátozás
tilalmáról szóló 1996. évi LVII. törvény 11. §-ában foglalt
tilalomba ütközik, akkor az agrárpiaci rendtartás keretén
belül a miniszter biztosítja, hogy a korlátozás révén meg
valósuló gazdasági előnyök haladják meg a versenyt korlátozó magatartásból adódó hátrányokat.
33. § A vámjogról, vámeljárásról, valamint a vámigazgatásról szóló 1995. évi C. törvény 155. §-a (3) bekezdésének
b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A vámhatóság a vámeljárás során birtokába kerülő)
,,b) szervezetre vonatkozó egyedileg azonosítható
— valamint a természetes személyre vonatkozó egyedileg
nem azonosítható, kereskedelmi forgalomnak minősülő —
adatokat rendszeresen a Központi Statisztikai Hivatalnak
és egyéb, a külkereskedelmi statisztikáért felelős szervnek,
közigazgatási és hatósági eljárás céljából, engedélyezési,
kvótafigyelési, piacvédelmi és ellenőrzési céllal a Gazdasági és Közlekedési Minisztériumnak, a Gazdasági és Közlekedési Minisztérium Közigazgatási és Engedélyezési Hivatalának, a Külügyminisztériumnak és az Egészségügyi,
Szociális és Családügyi Minisztériumnak, a kőolaj és kőolajtermék biztonsági készletezésével összefüggő feladatok ellátásához a Kőolaj és Kőolajtermék Készletező
Szövetségnek, a fizetési mérleg összeállításához a Magyar
Nemzeti Banknak, agrárrendtartással összefüggő feladatok ellátásához a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési
Minisztériumnak és az Agrárintervenciós Központnak,
környezetvédelmi ellenőrzési célra a Környezetvédelmi és
Vízügyi Minisztériumnak, a szerzői jogi törvényben a művek, előadások és hangfelvételek magáncélú másolására
tekintettel megállapított díjigény érvényesítésével összefüggő feladatok ellátásához az erre nyilvántartásba vett,
közös jogkezelést végző szervezetnek, a vállalkozói igazolvánnyal kapcsolatos engedélyezési feladatok ellátása céljából a körzetközponti jegyzőnek, piacfelügyeleti/fogyasztóvédelmi feladatok ellátása érdekében a Fogyasztóvédelmi
Főfelügyelőségnek;’’
34. § (1) Az árak megállapításáról szóló 1990. évi
LXXXVII. törvény 1. § (2) bekezdése az alábbiakkal egészül ki:
(A törvény hatálya nem terjed ki:)
,,d) az agrárpiaci rendtartásról szóló 2003. évi XVI. tör
vény alapján megállapított árakra.’’ (2) A törvény hatálybalépésével egyidejűleg az árak
megállapításáról szóló 1990. évi LXXXVII. törvény mellékletének II. pontjában szabályozott legalacsonyabb ár
hatályát veszti.
35. § Az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII.
törvény 100. § (1) bekezdésének c) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
,,c) értékpapírt — kivéve a 94. § (4) bekezdése szerinti
gazdasági társasági részesedést megtestesítő értékpapírt,
valamint az agrárpiaci rendtartásról szóló 2003. évi
XVI. törvény 3. § (2) bekezdésében foglaltaknak megfelelő felvásárlást és értékesítést — nem vásárolhatnak,’’
36. § Ez a törvény a Magyar Köztársaság és az Európai
Közösségek és azok tagállamai között társulás létesítéséről
szóló, Brüsszelben, 1991. december 16-án aláírt Európai
Megállapodás kihirdetéséről szóló 1994. évi I. törvény
3. §-ával összhangban, az Európai Közösségek jogszabályainak figyelembevételével került megalkotásra.
Mádl Ferenc s. k., Dr. Szili Katalin s. k.,
a Köztársaság elnöke az Országgyűlés elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
91/2009. (HK 7.) MH ÖHP intézkedése NATO egységesítési egyezmény nemzeti bevezetéséről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV törvény 110. § (2) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, figyelemmel az egységesítési, szabványosítási tevékenységről és a NATO egységesítési dokumentumok feldolgozásáról és végrehajtásáról szóló 102/2008.
(HK 19.) HM utasításban foglaltakra, a STANAG 7145
(4. kiadás) okmány végrehajtására az alábbi
intézkedést adom ki: 1. Az intézkedés hatálya kiterjed a Magyar Honvédség
Összhaderőnemi Parancsnokság (a továbbiakban: MH
ÖHP) és az alárendeltségébe tartozó katonai szervezetek
személyi állományára.
2. Jelen intézkedéssel bevezetem a Honvédelmi Minisztérium Honvéd Vezérkar főnök helyettesének 24/2008.
(HK 13.) HM HVKFH számú közleményében fenntartás
nélkül elfogadott és a Honvéd Vezérkar főnök helyettesének 9/2009. (HK 4.) HM HVKFH intézkedésében hatályba léptetett STANAG 7145 CFR (EDITION 4) – MINIMUM CORE COMPETENCY LEVELS AND PROFICIENCY OF SKILLS FOR FIRE FIGHTERS címen
kiadott NATO egységesítési egyezményt.
3. A STANAG a tűzoltó katonák kiképzési követelményeit tartalmazza. A STANAG tartalmának figyelembevételével készült a tűzoltó katonák kiképzési követelményeiről és osztályba sorolásának rendjéről szóló 379/2008. számú MH ÖHP PK intézkedés, amely a STANAG ratifikálását követően került kiadásra.
4. Az egységesítési egyezmény rendelkezéseit 2009.
május 1-jétől kell alkalmazni.
5. Ez az intézkedés az aláírás napján lép hatályba és
visszavonásig hatályos. Hatálybalépésével egyidejűleg a
Az intézkedés aláírásának napja 2009. március 16. STANAG 7145 (3. kiadás) okmány nemzeti bevezetésére
kiadott 316/2008. (HK 16.) MH ÖHP PK intézkedés hatályát veszti.
Benkő Tibor altábornagy s. k.,
MH összhaderőnemi parancsnok


text:
1077/2013. (II. 21.) Korm. határozata egyes közlekedési projektek támogatásának jóváhagyásáról és a Közlekedés Operatív Program Akciótervében kiemelt projektként történő nevesítéséről.
A Kormány 1. jóváhagyja az 1. melléklet szerint
a) a KÖZOP-5.5.0-09-11-2012-0023 azonosító számú, „Elővárosi vasúti személyszállítás céljára 42 db villamos
motorvonat beszerzése a MÁV–START Zrt. részére” című, és
b) a KÖZOP-2.5.0-09-11-2013-0002 azonosító számú, „6 db regionális villamos motorvonat beszerzése a GYSEV Zrt.
vonalhálózatára” című, egymilliárd forintot meghaladó támogatási igényű, KÖZOP 2. prioritás terhére finanszírozandó projektjavaslatokat,
2. elfogadja az 1. mellékletben szereplő projektek kiemelt projektként történő nevesítését, és hozzájárul a projektek
támogatási szerződéseinek – a Nemzeti Fejlesztési Ügynökség Közlekedés Operatív Program Irányító Hatósága általi –
megkötéséhez. Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
246/2010. (X. 6.) Korm. rendelete az Európai Unió és tagállamai, valamint a Norvég Királyság közötti, a műholdas navigációról szóló együttműködési megállapodás kihirdetéséről.
1. § A Kormány e rendelettel felhatalmazást ad az Európai Unió és tagállamai, valamint a Norvég Királyság közötti,
a műholdas navigációról szóló együttműködési megállapodás (a továbbiakban: a Megállapodás) kötelező hatályának
elismerésére.
2. § A Kormány a Megállapodást e rendelettel kihirdeti.
3. § A Megállapodás hiteles magyar nyelvű szövege a következő:
„EGYÜTTMŰKÖDÉSI MEGÁLLAPODÁS AZ EURÓPAI UNIÓ ÉS TAGÁLLAMAI, VALAMINT
A NORVÉG KIRÁLYSÁG KÖZÖTT A MŰHOLDAS NAVIGÁCIÓRÓL
AZ EURÓPAI UNIÓ, a továbbiakban: az Unió
valamint
A BELGA KIRÁLYSÁG,
A BOLGÁR KÖZTÁRSASÁG,
A CSEH KÖZTÁRSASÁG,
A DÁN KIRÁLYSÁG,
A NÉMETORSZÁGI SZÖVETSÉGI KÖZTÁRSASÁG,
AZ ÉSZT KÖZTÁRSASÁG,
A GÖRÖG KÖZTÁRSASÁG,
A SPANYOL KIRÁLYSÁG,
A FRANCIA KÖZTÁRSASÁG,
ÍRORSZÁG,
AZ OLASZ KÖZTÁRSASÁG,
A CIPRUSI KÖZTÁRSASÁG,
A LETT KÖZTÁRSASÁG,
A LITVÁN KÖZTÁRSASÁG,
A LUXEMBURGI NAGYHERCEGSÉG,
A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG,
MÁLTA,
A HOLLAND KIRÁLYSÁG,
AZ OSZTRÁK KÖZTÁRSASÁG,
A LENGYEL KÖZTÁRSASÁG,
A PORTUGÁL KÖZTÁRSASÁG,
ROMÁNIA,
A SZLOVÉN KÖZTÁRSASÁG,
A SZLOVÁK KÖZTÁRSASÁG,
A FINN KÖZTÁRSASÁG,
A SVÉD KIRÁLYSÁG,
NAGY-BRITANNIA ÉS ÉSZAK-ÍRORSZÁG EGYESÜLT KIRÁLYSÁGA,
az Európai Unió működéséről szóló szerződés szerződő felei (a továbbiakban: a tagállamok)
egyrészről, valamint
A NORVÉG KIRÁLYSÁG (a továbbiakban: Norvégia)
másrészről,
(az Európai Unió, a tagállamok és Norvégia, továbbiakban együttesen: a felek)
ELISMERVE Norvégia jelentős szerepvállalását a Galileo és az EGNOS programokban azok meghatározási szakasza óta,
TUDATÁBAN az európai műholdas rádiónavigációs programokat üzemeltető struktúrák létrehozásáról szóló, 2004. július
12-i 1321/2004/EK tanácsi rendelet1, annak módosításai, valamint az európai műholdas navigációs programok (EGNOS és
Galileo) végrehajtásának folytatásáról szóló, 2008. július 9-i 683/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet2
értelmében az európai GNSS programok irányítása, finanszírozása és a tulajdonjogok terén végbement fejleményeknek,
FIGYELEMBE VÉVE azokat az előnyöket, amelyeket az európai GNSS-nek és azok szolgáltatásainak a felek területén
biztosított egyenértékű védelme jelentene,
ELISMERVE Norvégia abbéli szándékát, hogy saját joghatóságán belül kellő időben elfogad és végrehajt olyan
intézkedéseket, amelyek az Európai Unióban érvényes védelmi és biztonsági intézkedésekkel egyenértékűek,
ELISMERVE a felek nemzetközi jog szerinti kötelezettségeit,
ELISMERVE Norvégia érdeklődését a Galileo valamennyi szolgáltatása iránt, a kormányzati ellenőrzésű
szolgáltatásokat is ideértve,
ELISMERVE az Európai Unió és a Norvég Királyság között a minősített információk cseréjére vonatkozó biztonsági
eljárásokról létrejött megállapodást,
AZZAL AZ ÓHAJJAL, hogy az európai GNSS programok valamennyi aspektusára kiterjedő, szoros együttműködést
alakítsanak ki,
FIGYELEMBE VÉVE, hogy az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás (a továbbiakban: az EGT-megállapodás)
megfelelő jogi és intézményi alapot nyújt az Európai Unió és Norvégia közötti, a műholdas navigációra vonatkozó
együttműködés kidolgozásához,
AZZAL AZ ÓHAJJAL, hogy az EGT-megállapodás rendelkezéseit a műholdas navigációról szóló kétoldalú
megállapodásokkal egészítsék ki a Norvégia, az Unió és annak tagállamai szempontjából különös fontossággal bíró
kérdésekben,
A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG:
1. cikk
A megállapodás célja E megállapodás fő célja az, hogy az EGT-megállapodás műholdas navigációra vonatkozó rendelkezéseinek
kiegészítésével tovább erősítse a felek közötti együttműködést.
2. cikk
Fogalommeghatározások E megállapodás alkalmazásában:
a) az „európai globális navigációs műholdrendszerek (GNSS)” magukban foglalják a Galileo rendszert és az Európai
Geostacionárius Navigációs Átfedési Szolgáltatást (EGNOS);
b) „korrekció”: olyan regionális mechanizmus, mint amilyen az EGNOS. Ezek a mechanizmusok a GNSS rendszer
felhasználói számára fokozottabb teljesítményt, pl. nagyobb pontosságot, hozzáférhetőséget, integritást és
megbízhatóságot tesznek lehetővé;
c) „Galileo”: polgári irányítás alatt álló önálló európai polgári globális műholdas navigációs és időmérő rendszer,
amelyet az Unió és annak tagállamai a GNSS-szolgáltatások nyújtására terveztek és dolgoztak ki. A Galileo
működtetése magánfélre is átruházható;
A Galileo nyílt hozzáférésű, kereskedelmi célú, életbiztonsági, felkutatási és mentési szolgáltatásokat nyújt,
valamint egy korlátozott hozzáférésű, a közszféra engedélyezett felhasználóinak szükségleteit szem előtt tartó
kormányzati ellenőrzésű szolgáltatást foglal magában;
d) „szabályozási intézkedés”: egy fél bármely törvénye, rendelete, stratégiája, szabálya, eljárása, határozata vagy
hasonló közigazgatási intézkedése;
e) „minősített információ”: a jogosulatlan hozzáférés ellen védelmet igénylő, bármilyen formájú információ,
amelynek ismertté válása a felek vagy az egyes tagállamok alapvető érdekeit – a nemzetbiztonságot is
ideértve – bármilyen mértékben sértheti. Az információ minősítését a minősítési jelölés jelzi. Az ilyen
információkat a felek a vonatkozó törvényeknek és jogszabályoknak megfelelően minősítik, és azokat bizalmas
jellegük és integritásuk elvesztésével és nyilvánosságra kerülésükkel szemben védeni kell.
3. cikk
Az együttműködés alapelvei (1) A felek megállapodnak abban, hogy az e megállapodás hatálya alá tartozó együttműködési tevékenységek
tekintetében a következő alapelveket alkalmazzák:
a) a felek között a műholdas navigáció terén meg valósuló együttműködés alapja az EGT-megállapodás;
b) a felek területén érvényesül a műholdas navigációs szolgáltatások nyújtásának szabadsága;
c) valamennyi Galileo- és EGNOS-szolgáltatás – ideértve a PRS-t – szabad használata érvényesül az e szolgáltatások
használatát szabályozó feltételek teljesítése esetén;
d) a felek szorosan együttműködnek a GNSS biztonsági kérdésekben oly módon, hogy egyenértékű GNSS biztonsági
intézkedéseket fogadnak el és hajtanak végre mind az Unióban, mind Norvégiában;
e) az európai GNSS földi létesítményeinek tekintetében a felek tiszteletben tartják a nemzetközi jogból fakadó
kötelezettségeiket.
(2) E megállapodás nem érinti az Európai Unió jogszabályai által a Galileo program működtetése céljából létrehozott
intézményi struktúrát. A megállapodás nem érinti továbbá a nonproliferációval kapcsolatos
kötelezettségvállalásoknak és az exportellenőrzésnek a végrehajtására alkalmazandó szabályozási intézkedéseket,
az immateriális technológiaátadás ellenőrzését, sem pedig a nemzetbiztonsági intézkedéseket.
4. cikk
Rádióspektrum (1) A felek megállapodnak abban, hogy az európai műholdas navigációs rendszerekkel kapcsolatos,
a rádióspektrumokkal összefüggő ügyekben a Nemzetközi Távközlési Egyesület (ITU) keretén belül folytatnak
együttműködést, a 2004. november 5-én aláírt, a Galileo műholdas rádiónavigációs rendszer ITU-hoz benyújtott
frekvenciaigényeinek kezeléséről szóló egyetértési megállapodást is figyelembe véve.
(2) Ebben az összefüggésben a felek megvédik az európai műholdas navigációs rendszerek számára juttatott megfelelő
frekvenciaelosztást, biztosítva a felhasználók számára az e rendszerek által nyújtott szolgáltatások elérhetőségét.
(3) Emellett a felek elismerik a rádiónavigációs spektrum megszakítás és zavar elleni védelmének fontosságát. E célból
a feleknek fel kell kutatniuk a zavar forrásait, és kölcsönösen elfogadható megoldásokat kell találniuk az ilyen zavarok
megszüntetésére.
(4) E megállapodás egyetlen rendelkezése sem értelmezhető úgy, hogy az ITU alkalmazandó rendelkezéseitől – ideértve
az ITU Rádiószabályzatát is – eltérne.
5. cikk
Az európai GNSS földi létesítményei (1) Norvégia a joghatósága alatt álló területeken minden olyan ésszerű intézkedést meghoz, amely megkönnyíti
az európai GNSS földi létesítményeinek (a továbbiakban: a földi létesítmények) telepítését, karbantartását és
helyettesítését.
(2) Norvégia minden ésszerű intézkedést meghoz a területén található földi létesítmények védelme, valamint azok
folyamatos és zavartalan működésének biztosítása érdekében, adott esetben bűnüldöző hatóságainak
mozgósításával is. Norvégia minden ésszerű intézkedést meghoz annak érdekében, hogy a létesítményeket megvédje
a helyi rádiózavaroktól, feltörésektől és lehallgatási kísérletektől.
(3) A földi létesítményekre vonatkozó szerződéses kapcsolatok az Európai Bizottság és a tulajdonjogok jogosultja között
jönnek létre. A norvég hatóságok maradéktalanul tiszteletben tartják a földi létesítmények különleges jogállását, és
a földi létesítményeket érintő bármely intézkedés meghozatala előtt lehetőség szerint elő zetes megállapodás
megkötésére törekszenek az Európai Bizottsággal.
(4) Norvégia folyamatos és akadálymentes hozzáférést biztosít a földi létesítményekhez az Európai Unió által kijelölt vagy
más módon felhatalmazott valamennyi személy számára. Ebből a célból Norvégia olyan kapcsolattartó pontot jelöl ki,
amely tájékoztatást kap a földi létesítményekhez utazó személyekről, és e személyek mozgását, valamint az általuk
végzett gyakorlati műveleteket egyéb módon megkönnyíti.
(5) A földi létesítmények archívuma és felszerelése, valamint a továbbítás alatt álló, hivatali pecséttel vagy jelöléssel
ellátott dokumentumok – azok formájától függetlenül – nem vonhatók vámügyi, illetve rend őrségi ellenőrzés alá.
(6) A földi létesítményeik biztonságát vagy működését érintő fenyegetés vagy veszély esetén Norvégia és az Európai
Bizottság az eseményről haladéktalanul értesítik egymást, és megteszik a szükséges lépéseket a helyzet orvoslása
érdekében. Ezen értesítés tekintetében az Európai Bizottság más megbízható szervet is kijelölhet a Norvégiával való
kapcsolattartás ellátására.
(7) A felek az (1)–(6) bekezdésekben foglalt kérdésekkel kapcsolatban egy külön megállapodásban részletesebb
eljárásokat dolgoznak ki. Ezek az eljárások többek között tartalmazzák a vizsgálatokkal kapcsolatos pontosításokat,
a kapcsolattartó pontok feladatkörét, illetve a futárokra, valamint a helyi rádiófrekvencia-zavarok és ellenséges
támadások elleni intézkedésekre vonatkozó követelményeket.
6. cikk
Biztonság (1) A felek meggyőződése, hogy a globális navigációs műholdrendszert meg kell védeni az olyan fenyegetések ellen, mint
amilyen a visszaélés, a zavarás, a megszakítás és az ellenséges tevékenység. Következésképpen a felek minden ésszerű
intézkedést megtesznek – ideértve adott esetben a külön megállapodások megkötését is – a műholdas navigációs
rendszerek és az azokhoz kapcsolódó infrastruktúra folytonosságának, biztonságának és védelmének garantálása
érdekében.
Az Európai Bizottság szándéka továbbá, hogy intézkedéseket dolgozzon ki az európai GNSS programok szenzitív
eszközeinek, információinak és technológiáinak védelmére, ellenőrzésére és kezelésére az ilyen fenyegetések és
a nemkívánatos terjedés ellen.
(2) Ebben az összefüggésben Norvégia megerősíti abbéli szándékát, hogy saját joghatóságán belül kellő időben elfogad
és végrehajt olyan intézkedéseket, amelyek az Európai Unióban érvényes védelmi és biztonsági intézkedések
szintjével egyenértékű szintet biztosítanak.
Ezt felismerve a felek a GNSS biztonságát érintő témakörökkel, köztük az akkreditációval is az európai GNSS irányítási
struktúrája megfelelő bizottságainak ülésein foglalkoznak. A részletes gyakorlati intézkedéseket és eljárásokat
a megfelelő bizottságok eljárási szabályzatában kell megállapítani az EGT-megállapodásban meghatározott keret
figyelembevételével.
(3) Amennyiben olyan esemény adódik, amelynek során egyenértékű védelmi és biztonsági szint nem biztosítható,
a felek a helyzet orvoslása érdekében konzultációkat tartanak. Adott esetben az e területen meg valósuló
együttműködési tevékenységek köre kiigazítható.
7. cikk
A minősített információk megosztása (1) Az Unió minősített információk cseréjét és védelmét a Norvég Királyság és az Európai Unió között a minősített
információk cseréjére vonatkozó biztonsági eljárásokról szóló, 2004. november 22-én aláírt megállapodással3,
valamint a biztonsági megállapodás végrehajtó rendelkezéseivel összhangban kell végezni.
(2) Norvégia a Galileóval kapcsolatos, nemzeti minősítési jelöléssel ellátott minősített információkat azon tagállamokkal
cserélheti ki, amelyekkel e célból kétoldalú megállapodást kötött.
3 HL L 362., 2004.12.9., 29. o. (3) A felek olyan átfogó és koherens jogi keret felállítására törekszenek, amely lehetővé teszi közöttük a Galileo
programmal kapcsolatos minősített információk cseréjét.
8. cikk
Exportellenőrzés (1) Annak biztosítása érdekében, hogy a felek a Galileo programmal kapcsolatban egységes módon hajtsák végre
az exportellenőrzésre és a nonproliferációra vonatkozó stratégiát, Norvégia megerősíti abbéli szándékát, hogy
joghatóságán belül kellő időben elfogadja és végrehajtja azokat az intézkedéseket, amelyek a Galileo programmal
kapcsolatos technológiák, adatok és áruk exportellenőrzésére és jogszerűtlen terjedésének megakadályozására
vonatkozóan az Unióban és annak tagállamaiban érvényes intézkedések szintjével egyenértékű szintet biztosítanak.
(2) Amennyiben olyan esemény adódik, amelynek során a megfelelő export-ellenőrzési és nonproliferációs szint nem
érhető el, a felek a helyzet orvoslása érdekében konzultációkat tartanak. Adott esetben az e területen meg valósuló
együttműködési tevékenységek köre kiigazítható.
9. cikk
Kormányzati ellenőrzésű szolgáltatás Norvégia hangot adott érdeklődésének a Galileo kormányzati ellenőrzésű szolgáltatása iránt, mivel úgy ítéli meg, hogy ez
az európai GNSS programokban való részvételének fontos eleme. A felek megállapodnak abban, hogy erről a kérdésről
a PRS-hez való hozzáférést szabályozó stratégiák és működési szabályok meghatározása után folytatnak megbeszéléseket.
10. cikk
Nemzetközi együttműködés (1) A felek elismerik a globális műholdas navigációs szolgáltatásokra vonatkozó megközelítéseik – nemzetközi
szabványosítási és tanúsítási fórumokon történő – összehangolásának jelentőségét. A felek közösen támogatják
a Galileo-szabványok kidolgozását, és előmozdítják azok világszerte történő alkalmazását, miközben hangsúlyt
fektetnek a más globális navigációs műholdrendszerekkel való együttműködtethetőségre is.
(2) Ennek következtében a felek e megállapodás célkitűzéseinek előmozdítása és végrehajtása érdekében
együttműködnek különösen a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetben, a Nemzetközi Tengerészeti Szervezetben és
az ITU-ban felmerülő, a GNSS-t érintő valamennyi kérdésben.
11. cikk
Konzultáció és vitarendezés A felek bármelyik fél kérésére haladéktalanul konzultálnak minden olyan kérdésről, amely e megállapodás
értelmezésével vagy alkalmazásával kapcsolatban felmerül. Az e megállapodás értelmezésével vagy alkalmazásával
kapcsolatban felmerült vitákat a felek konzultáció útján rendezik.
12. cikk
Hatálybalépés és felmondás (1) E megállapodás az azt követő hónap első napján lép hatályba, amikor a felek értesítik egymást az ehhez szükséges
eljárásaik befejezéséről.
Az értesítést a Tanács Főtitkárságához, a megállapodás letéteményeséhez kell benyújtani.
(2) E megállapodás lejárta vagy felmondása nem érinti az ennek keretében kötött bármely megállapodás érvényességét
vagy időtartamát vagy a szellemi tulajdonjogokkal kapcsolatban felmerült egyedi jogokat és kötelezettségeket.
(3) E megállapodás a felek kölcsönös megállapodásával írásban módosítható. A módosítás az utolsó olyan diplomáciai
jegyzék kézhezvételének napján lép hatályba, amellyel a másik felet értesítették arról, hogy a megállapodás
hatálybalépéséhez szükséges belső eljárások lezárultak.
(4) Az (1) bekezdés ellenére Norvégia és – a hatáskörébe tartozó kérdések vonatkozásában – az Európai Unió
e megállapodást ideiglenesen alkalmazzák az azt a napot követő hónap első napjától, amikor értesítették egymást
a szükséges eljárások lezárultáról.
(5) A megállapodást a másik félhez intézett írásos bejelentéssel hat hónapos felmondási idő mellett bármely fél
felmondhatja.
E megállapodás két-két eredeti példányban készült angol, bolgár, cseh, dán, észt, finn, francia, görög, holland, lett,
litván, magyar, máltai, német, lengyel, olasz, portugál, román, spanyol, svéd, szlovák, szlovén, valamint norvég
nyelven; a szövegek mindegyike egyaránt hiteles.”
4. § (1) Ez a rendelet – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) E rendelet 2. és 3. §-a a Megállapodás 12. cikkének (1) bekezdésében meghatározott időpontban lép hatályba.
(3) A Megállapodás, illetve e rendelet 2–3. §-a hatálybalépésének naptári napját a külpolitikáért felelős miniszter annak
ismertté válását követően a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett egyedi határozatával állapítja meg.
(4) E rendelet végrehajtásához szükséges intézkedésekről a közlekedésért felelős miniszter gondoskodik.
Semjén Zsolt s. k.,
miniszterelnök-helyettes


text:
146/2007. (HK 2/2008.) HM utasítása a Magyar Honvédség Összhaderőnemi Doktrína 2. kiadás hatályba léptetéséről és kiadásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 52. § (1) bekezdésének f) pontja
alapján a következő
utasítást adom ki. 1. § Figyelemmel a Honvédelmi Minisztérium Szervezeti és
Működési Szabályzata III. fejezete 1.37 pontjának megfelelően hatályba léptetem és kiadom „a Magyar Honvédség
Összhaderőnemi Doktrína 2. kiadás” című dokumentumot.1
1 A doktrínát az érintettek a doktrínakezelő HM Haderőtervezési Főosztály elosztója alapján külön kapják meg.
2. § Ez az utasítás 2007. december 15-én lép hatályba, ezzel
egyidejűleg a Magyar Honvédség Összhaderőnemi Doktrína című főnökségi kiadvány hatályba léptetéséről szóló
128/2002. (HK 28.) HVK vezérkari főnöki intézkedés hatályát veszti.
Dr. Szekeres Imre s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
5/2016. (IV. 5.) OGY határozata a 2017. év Arany János-emlékévvé nyilvánításáról.
1. Az Országgyűlés Arany János – a  nemzet költője, a  magyar irodalom egyik legkiemelkedőbb egyénisége –
születésének 200. évfordulója alkalmából a 2017-es esztendőt Arany János-emlékévvé nyilvánítja.
2. Az Országgyűlés támogatja és szorgalmazza mind az  anyaországban, mind a  határon túl élő magyarság és
a  diaszpóra magyarsága körében olyan rendezvények, megemlékezések szervezését, valamint oktatási anyagok
készítését, amelyek Arany János munkásságával kapcsolatosak és hozzájárulnak a méltó megemlékezéshez.
3. Az Országgyűlés felkéri a  Kormányt, hogy az  1–2.  pontban foglaltak figyelembevételével állapítsa meg az  Arany
János-emlékévhez kapcsolódó egyes feladatokat, és azok megvalósítása érdekében tegye meg a  szükséges
intézkedéseket.
4. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Kövér László s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
1286/2010. (XII. 15.) Korm. határozata nemzetközi tagdíjak és európai uniós befizetésekhez pótelőirányzat biztosításáról a központi költségvetés általános tartaléka terhére.
A Kormány
1. az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény 38. §-ának (1) bekezdésében biztosított jogkörében elrendeli
a 2010. évi központi költségvetés általános tartalékából 5.676 millió forint melléklet szerinti átcsoportosítását.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
külügyminiszter
Határidő: azonnal 2. Ez a kormányhatározat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
8/2016. (XI. 30.) KKB határozata a Katasztrófavédelmi Koordinációs Tárcaközi Bizottság Tudományos Tanács Nukleárisbaleset-elhárítási Műszaki Tudományos Szekciójának megalakulásáról szóló tájékoztató elfogadásáról.
1. A Katasztrófavédelmi Koordinációs Tárcaközi Bizottság (a továbbiakban: KKB) a jelen határozat mellékletét képző,
a  Katasztrófavédelmi Koordinációs Tárcaközi Bizottság Tudományos Tanács Nukleárisbaleset-elhárítási Műszaki
Tudományos Szekciójának megalakulásáról szóló tájékoztatót megtárgyalta, és az abban foglaltakat elfogadja.
2. A KKB felhívja a BM OKF főigazgatóját mint a KKB adminisztratív feladatait ellátó szervezet vezetőjét, hogy a KKB
Ügyrend 36. pont j) alpontjának megfelelően gondoskodjon a határozat Hivatalos Értesítőben történő közzétételéről.
Dr. Pintér Sándor s. k.,
 KKB elnök


text:
1336/2012. (IX. 7.) Korm. határozata a KÖZOP-5.5.0-09-11-2012-0007 azonosító számú („Kecskemét város intermodális pályaudvar és közösségi közlekedés fejlesztése-tervezés, engedélyezés” című) projekt támogatásának jóváhagyásáról.
A Kormány 1. jóváhagyja az 1. melléklet szerint a KÖZOP-5.5.0-09-11-2012-0007 azonosító számú, „Kecskemét város intermodális
pályaudvar és közösségi közlekedés fejlesztése-tervezés, engedélyezés” című, egymilliárd forintot meghaladó
támogatási igényű projektjavaslatot, 2. hozzájárul az 1. pont szerinti projekt támogatási szerződésének – Nemzeti Fejlesztési Ügynökség Közlekedés Operatív
Program Irányító Hatósága általi – megkötéséhez. Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
183/2019. (V. 17.) KE határozata rendkívüli és meghatalmazott nagykövet megbízás alóli felmentéséről és rangja visszavonásáról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés b)  pontja alapján – a  külgazdasági és külügyminiszter előterjesztésére –
dr.  Kaleta Gábor rendkívüli és meghatalmazott nagykövetet felmentem Magyarország limai nagykövetségének
a vezetésére, valamint Magyarországnak a Bolíviai Többnemzetiségű Államban való képviseletére kapott megbízása
alól, egyúttal a rendkívüli és meghatalmazott nagyköveti rangját visszavonom.
Budapest, 2019. április 1. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
30/2013. (X. 28.) AB határozata a fogvatartottak egészségügyi ellátásáról szóló 5/1998. (III. 6.) IM rendelet egyes rendelkezései alaptörvényellenességének megállapításáról és megsemmisítéséről.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése jogszabály alaptörvény-ellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány
tárgyában – dr. Pokol Béla alkotmánybíró különvéleményével – meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a fogvatartottak egészségügyi ellátásáról szóló 5/1998. (III. 6.) IM rendelet
4.  § (3)  bekezdése és 5.  §-a az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdésébe ütközik, ezért azt 2013. december 31-ével
megsemmisíti.
Az Alkotmánybíróság e határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
I. [1] 1. Az  állampolgári jogok országgyűlési biztosa 2010. május 28-án benyújtott indítványában kérte, hogy
az  Alkotmánybíróság – jogszabály alkotmányellenessége utólagos vizsgálatára irányuló eljárás keretében –
semmisítse meg a  fogvatartottak egészségügyi ellátásról szóló 5/1998. (III. 6.) IM rendelet (a  továbbiakban: Feür.)
4.  § (3)  bekezdését és 5.  §-át, mivel a  vitatott rendelkezések ellentétesek a  Magyar Köztársaság Alkotmányáról
szóló 1949. évi XX. törvény (a  továbbiakban: Alkotmány) 8.  § (2)  bekezdésében, illetve az  54.  § (1)  bekezdésében
foglaltakkal. Az  indítványozó álláspontja szerint a  fogvatartottak egészségügyi ellátásának visszautasításával
kapcsolatos jog Feür.-ben rögzített korlátozása nincs összhangban az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény
(a továbbiakban: Eütv.) előírásaival sem.
[2] Az Eütv. 4.  § (2)  bekezdése értelmében „[t]örvény a  természetes személyek egyes csoportjai tekintetében
az e törvényben foglaltaktól eltérő szabályokat állapíthat meg”. A büntetés-végrehajtásért felelős miniszter, valamint
a  rendészetért felelős miniszter az  Eütv. 247.  § (5)  bekezdésében viszont csupán arra kap felhatalmazást, „hogy
–  a  miniszterrel egyetértésben – a  fogvatartottak egészségügyi ellátására vonatkozó szabályokat rendeletben
állapítsa meg”. Az  indítványozó véleménye szerint ezen szabályok összeolvasásából az  következik, hogy
a  fogvatartott egészségügyi ellátásának visszautasításával kapcsolatos önrendelkezési jog korlátozásának eseteit
szabályozó fenti rendelkezések formai szempontból ellentétesek az Alkotmány 8. § (1) bekezdésével, mert az emberi
méltósághoz való jogból levezethető önrendelkezési jogra vonatkozó korlátozó szabályokat nem törvényben,
hanem rendeletben szabályozzák.
[3] A Feür. által megvalósított korlátozás az indítványozó megítélése szerint továbbá szükségtelen és aránytalan, ezért
az  Alkotmány 8.  § (2)  bekezdése mellett sérti az  Alkotmány 54.  § (1)  bekezdését is. Álláspontja alátámasztására
az  indítványozó az  Alkotmánybíróság gyakorlatát idézi. Felhívja a  36/2000. (X. 27.) AB határozatában kifejtett
véleményt arról, hogy „az Eütv. – az  Alkotmány 54.  § (1)  bekezdésébe foglalt emberi méltósághoz való jogot
érvényre juttató – garanciális rendelkezéseket tartalmaz a  betegek önrendelkezési joga tekintetében. A  betegek
önrendelkezési jogához tartozik – többek között – az egészségügyi beavatkozásokba való beleegyezés és az ellátás
visszautasításának joga is” (ABH 2000, 241, 254–255. oldal). Hivatkozik továbbá arra, hogy „[a]z Alkotmánybíróság
állandó gyakorlata szerint az  állam akkor nyúlhat az  alapjog korlátozásának eszközéhez, ha másik alapvető jog
vagy szabadság védelme vagy érvényesülése, illetve egyéb alkotmányos érték védelme más módon nem érhető el.
Az  alapjog korlátozásának alkotmányosságához tehát az  szükséges, hogy a  korlátozás megfeleljen az  arányosság
követelményének: az  elérni kívánt cél fontossága és az  ennek érdekében okozott alapjogsérelem súlya megfelelő
arányban legyenek egymással. A törvényhozó a korlátozás során köteles az adott cél elérésére alkalmas legenyhébb
eszközt alkalmazni” (ABH 1992, 167, 171. oldal).
[4] Az indítványozó szerint a támadott rendelkezések nincsenek összhangban az Eütv. ellátás visszautasításának jogát
rögzítő 20–23. §-aival sem.
[5] 2. Az  alapvető jogok biztosa az  Alkotmánybíróság II/1201/2012. AB végzésére hivatkozva 2012. február 6-án
előterjesztett kérelmében megjelölte az  Alaptörvénynek az  indítvánnyal összefüggésben álló, a  Feür. által
megsértett rendelkezéseit [I. cikk (1)–(3) és II. cikk].
[6] Felhívta az indítványozó a figyelmet arra is, hogy az Alkotmánybíróság töretlen gyakorlata a beteg önrendelkezései
jogát – amelynek része az  egészségügyi beavatkozásokba való beleegyezés és az  ellátás visszautasításának
a  joga –, az  élethez és az  emberi méltósághoz fűződő alapvető jogból vezeti le. Az  Eütv. 20–23.  §-ai az  ellátás
visszautasításának a  jogát mások élete vagy testi épsége védelme érdekében teszik korlátozhatóvá, ezzel
szemben a  Feür. kifogásolt rendelkezései ennél lényegesen szélesebb körben, a  beteg fogvatartott saját és
a  közösség egészének védelme kapcsán teremtenek lehetőséget az  érintett alapvető jog korlátozására. Ezzel
összefüggésben írja elő a  rendelet az  érintett egészségügyi személyzet számára is azt a  kötelezettséget, hogy
amennyiben a  fogvatartott megtagadja az  együttműködést, az  orvos köteles a  vizsgálatot vagy a  kezelést
elvégezni. Az indítványozó megítélése szerint ez a szabályozás szükségtelenül széles körben és pontosan meg nem
határozható esetekben teszi lehetővé az alapvető jog korlátozását, ily módon kétség kívül aránytalannak tekinthető.
[7] A fentiek alapján az  alapvető jogok biztosa fenntartotta a  Feür. vitatott rendelkezéseinek megsemmisítésére
vonatkozó indítványát.
II. [8] Az Alkotmánybíróság eljárása során a következő jogszabályi rendelkezéseket vette figyelembe:
[9] 1. Az Alaptörvény érintett rendelkezései:
„I. cikk (1) AZ EMBER sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait tiszteletben kell tartani. Védelmük az állam
elsőrendű kötelezettsége.
(2) Magyarország elismeri az ember alapvető egyéni és közösségi jogait.
(3) Az alapvető jogokra és kötelezettségekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg. Alapvető jog más alapvető
jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték védelme érdekében, a feltétlenül szükséges mértékben, az elérni
kívánt céllal arányosan, az alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával korlátozható.
(4) A törvény alapján létrehozott jogalanyok számára is biztosítottak azok az alapvető jogok, valamint őket is terhelik
azok a kötelezettségek, amelyek természetüknél fogva nem csak az emberre vonatkoznak.”
„II.  cikk Az  emberi méltóság sérthetetlen. Minden embernek joga van az  élethez és az  emberi méltósághoz,
a magzat életét a fogantatástól kezdve védelem illeti meg.”
[10] 2. Az Eütv. indítvánnyal érintett rendelkezései:
„A törvény hatálya
4. § (1) E törvény hatálya kiterjed a Magyarország területén
a) tartózkodó természetes személyekre,
b) működő egészségügyi szolgáltatókra,
c) folytatott egészségügyi és egészségfejlesztési tevékenységekre.
(2) Törvény a természetes személyek egyes csoportjai tekintetében az e törvényben foglaltaktól eltérő szabályokat
állapíthat meg.”
„Az emberi méltósághoz való jog
10. § (1) Az egészségügyi ellátás során a beteg emberi méltóságát tiszteletben kell tartani.
(2) A  betegen – e  törvény eltérő rendelkezésének hiányában – kizárólag az  ellátásához szükséges beavatkozások
végezhetők el.
(3) Az  ellátás során a  beteg jogainak gyakorlásában csak az  egészségi állapota által indokolt ideig – törvényben
meghatározott – mértékben és módon korlátozható.
(4) A  beteg személyes szabadsága – ellátása során – fizikai, kémiai, biológiai vagy pszichikai módszerekkel vagy
eljárásokkal kizárólag sürgős szükség esetén, illetőleg a  beteg vagy mások élete, testi épsége és egészsége
védelmében korlátozható. Kínzó, kegyetlen, embertelen, megalázó vagy büntető jellegű korlátozó intézkedést tilos
alkalmazni. A korlátozó intézkedés csak addig tarthat, ameddig az elrendelés oka fennáll.
[…]”
„Az önrendelkezéshez való jog
15. § (1) A beteget megilleti az önrendelkezéshez való jog, amely kizárólag törvényben meghatározott esetekben és
módon korlátozható.
(2) Az önrendelkezési jog gyakorlása keretében a beteg szabadon döntheti el, hogy kíván-e egészségügyi ellátást
igénybe venni, illetve annak során mely beavatkozások elvégzésébe egyezik bele, illetve melyeket utasít vissza,
figyelembe véve a 20. §-ban előírt korlátozásokat.
(3) A betegnek joga van arra, hogy a kivizsgálását és kezelését érintő döntésekben részt vegyen. Az e törvényben
foglalt kivételektől eltekintve bármely egészségügyi beavatkozás elvégzésének feltétele, hogy ahhoz a  beteg
megtévesztéstől, fenyegetéstől és kényszertől mentes, megfelelő tájékoztatáson alapuló beleegyezését
(a továbbiakban: beleegyezését) adja.
(4) A beteg a (3) bekezdésben foglalt beleegyezését szóban, írásban vagy ráutaló magatartással megadhatja, kivéve,
ha e törvény eltérően nem rendelkezik.
[…]”
„Az ellátás visszautasításának joga
20. § (1) A cselekvőképes beteget – a (2)–(3) bekezdésekben foglaltakra tekintettel, illetőleg a (6) bekezdésben foglalt
eset kivételével – megilleti az ellátás visszautasításának joga, kivéve, ha annak elmaradása mások életét vagy testi
épségét veszélyeztetné.
(2) A  beteg minden olyan ellátást, amelynek elmaradása esetén egészségi állapotában várhatóan súlyos vagy
maradandó károsodás következne be, csak közokiratban vagy teljes bizonyító erejű magánokiratban, illetve
írásképtelensége esetén két tanú együttes jelenlétében utasíthat vissza. Ez  utóbbi esetben a  visszautasítást
az egészségügyi dokumentációban rögzíteni kell, amelyet a tanúk aláírásukkal hitelesítenek.
(3) A betegség természetes lefolyását lehetővé téve az életfenntartó vagy életmentő beavatkozás visszautasítására csak
abban az esetben van lehetőség, ha a beteg olyan súlyos betegségben szenved, amely az orvostudomány mindenkori
állása szerint rövid időn belül – megfelelő egészségügyi ellátás mellett is – halálhoz vezet és gyógyíthatatlan.
Az  életfenntartó, illetve életmentő beavatkozás visszautasítása a  (2)  bekezdés szerinti alaki előírások betartásával
történhet.
(4) A  (3)  bekezdés szerinti visszautasítás csak akkor érvényes, ha egy háromtagú orvosi bizottság a  beteget
megvizsgálja és egybehangzóan, írásban nyilatkozik arról, hogy a beteg döntését annak következményei tudatában
hozta meg, illetve, hogy a (3) bekezdés szerinti feltételek fennállnak, továbbá a beteg az orvosi bizottság nyilatkozatát
követő 3. napon – két tanú előtt – ismételten kinyilvánítja a visszautasításra irányuló szándékát. Amennyiben a beteg
nem járul hozzá az  orvosi bizottság vizsgálatához, a  kezelés visszautasítására vonatkozó nyilatkozata nem vehető
figyelembe.
(5) A (4) bekezdés szerinti bizottság tagjai a beteg kezelőorvosa, egy – a beteg gyógykezelésében részt nem vevő –,
a betegség jellegének megfelelő szakorvos, valamint egy pszichiáter szakorvos.
(6) A  beteg nem utasíthatja vissza az  életfenntartó vagy életmentő beavatkozást, ha várandós és előre láthatóan
képes a gyermek kihordására.
(7) A  (2)–(3)  bekezdések szerinti visszautasítás esetén meg kell kísérelni a  beteg döntése hátterében lévő okok
– személyes beszélgetés alapján történő – feltárását és a  döntés megváltoztatását. Ennek során a  13.  § szerinti
tájékoztatáson túl ismételten tájékoztatni kell a beavatkozás elmaradásának következményeiről.
(8) A beteg a visszautasításra vonatkozó nyilatkozatát bármikor, alaki kötöttség nélkül visszavonhatja.
21. § (1) Cselekvőképtelen és korlátozottan cselekvőképes beteg esetén a 20. § (2) bekezdése szerinti ellátás nem
utasítható vissza.
(2) Amennyiben cselekvőképtelen és korlátozottan cselekvőképes beteg esetén a  20.  § (3)  bekezdése szerinti
ellátás visszautasítására kerül sor, az  egészségügyi szolgáltató keresetet indít a  beleegyezés bíróság általi pótlása
iránt. A  kezelőorvos a  bíróság jogerős határozatának meghozataláig köteles a  beteg egészségi állapota által
indokolt ellátások megtételére. Közvetlen életveszély esetén a  szükséges beavatkozások elvégzéséhez bírósági
nyilatkozatpótlásra nincs szükség.
(3) A kezelőorvos a (2) bekezdésben foglalt kötelezettsége teljesítése érdekében – szükség esetén – igénybe veheti
a rendőrhatóság közreműködését.
(4) A (2) bekezdésben meghatározott nyilatkozat pótlására irányuló eljárás során a bíróság nemperes eljárásban soron
kívül jár el. Az eljárás tárgyi költségmentes. Ha e törvényből, illetve az eljárás nemperes jellegéből más nem következik,
a bírósági eljárásban a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény szabályait kell megfelelően alkalmazni.
22. § (1) A cselekvőképes személy – későbbi esetleges cselekvőképtelensége esetére – közokiratban visszautasíthat
a) a 20. § (1) bekezdése szerinti egyes vizsgálatokat, beavatkozásokat,
b) a 20. § (3) bekezdése szerinti beavatkozásokat, valamint
c) egyes életfenntartó, életmentő beavatkozásokat, ha gyógyíthatatlan betegségben szenved és betegsége
következtében önmagát fizikailag ellátni képtelen, illetve fájdalmai megfelelő gyógykezeléssel sem enyhíthetők.
(2) A  cselekvőképes személy – cselekvőképtelensége esetére – közokiratban megnevezheti azt a  cselekvőképes
személyt, aki az (1) bekezdés szerinti jogát helyette gyakorolhatja.
(3) Az  (1)–(2)  bekezdés szerinti nyilatkozat abban az  esetben érvényes, ha pszichiáter szakorvos – egy hónapnál
nem régebbi – szakvéleményben igazolja, hogy a  személy döntését annak lehetséges következményei tudatában
hozta meg. A nyilatkozatot kétévente meg kell újítani, és azt a beteg bármikor – cselekvőképességére, illetve alaki
kötöttségre tekintet nélkül – visszavonhatja.
(4) A (2) bekezdés szerinti cselekvőképes személy beavatkozást visszautasító nyilatkozata esetén a 20. § (4) bekezdése
szerinti bizottság nyilatkozik, hogy
a) az (1) bekezdésben foglalt feltételek fennállnak, továbbá
b) a (2) bekezdés szerinti személy döntését annak következményei tudatában hozta meg.
23.  § (1) A  20.  § (3)  bekezdése szerinti beavatkozás megszüntetésére, illetve mellőzésére csak abban az  esetben
kerülhet sor, ha a  beteg erre irányuló akarata világosan és meggyőző módon kideríthető. Kétség esetén a  beteg
később tett, személyes nyilatkozatát kell figyelembe venni; ennek hiányában az  életfenntartó, illetve életmentő
beavatkozás elvégzéséhez történő beleegyezését vélelmezni kell.
(2) A beteget, illetve a 22. § (2) bekezdés szerinti személyt az ellátás visszautasítása során nem szabad semmilyen
eszközzel döntésének megváltoztatására kényszeríteni. A  beteg a  20.  § (3)  bekezdése szerinti beavatkozás
visszautasítása esetén is jogosult szenvedéseinek enyhítésére, fájdalmainak csökkentésére irányuló ellátásra.”
„247. § (5) Felhatalmazást kap
a) a  büntetés-végrehajtásért felelős miniszter, valamint a  rendészetért felelős miniszter, hogy – a  miniszterrel
egyetértésben – a fogvatartottak egészségügyi ellátására vonatkozó szabályokat,
[…]
rendeletben állapítsa meg.”
[11] 3. A  a  büntetések és az  intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. törvényerejű rendelet (a  továbbiakban:
Bv. tvr.) indítvánnyal érintett rendelkezései:
„33. § (1) Az elítélt köteles – különösen –
[…]
f ) alávetni magát a  jogszabályban előírt kötelező vagy egészségi állapotának megítéléséhez szükséges orvosi
vizsgálatnak és a  jogszabály szerint kötelező, illetve életmentő gyógykezelésnek, a  műtétre az  egészségügyi
jogszabályok az irányadók;
[…]”
„36. § (1) Az elítélt jogosult
a) a  higiéniai feltételeknek megfelelő egészséges elhelyezésre, az  egészségi állapotának és a  szabadságvesztés
végrehajtása alatti tevékenységének megfelelő élelmezésre, egészségügyi ellátásra;
[…]”
„47.  § (1) Az  elítélt egészségügyi ellátására az  egészségügyi és társadalombiztosítási jogszabályok irányadók.
Az  elítéltet gyógyszer- és gyógyászati segédeszköz juttatás a  külön jogszabályban meghatározottak szerint illeti
meg.”
[12] 4. A Feür. indítvánnyal érintett rendelkezései:
„4. §
[…]
 (3) A fogvatartott egészségügyi ellátása visszautasításával kapcsolatos önrendelkezési joga – a saját és a közösség
egészségének védelme érdekében –
a) veszélyeztető, illetve közvetlen veszélyeztető állapot fennállása esetén,
b) életveszélyes állapot, valamint várhatóan maradandó egészségkárosodás elhárítása miatt,
c) közegészségügyi-járványügyi érdekből,
d) törvényben meghatározott esetekben
korlátozható.
[…]
5.  § Amennyiben a  fogvatartott a  4.  § (3)  bekezdésében felsorolt esetekben az  előzetes tájékoztatás ellenére
megtagadja az együttműködést, az orvos köteles a vizsgálatot vagy kezelést – a büntetés-végrehajtási szervezetről
szóló 1995. évi CVII. törvényben meghatározott intézkedések mellett – elvégezni.”
III. [13] Az indítvány megalapozott. [14] 1. Az  indítvány utólagos normakontroll-kérelmet tartalmaz, amivel összefüggésben az  Alkotmánybíróság
rámutat, hogy hatáskörét az  Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a  továbbiakban: Abtv.) 24.  § (1) és
(2) bekezdése alapozza meg, mivel az alapvető jogok biztosának határozott kérelmet tartalmazó indítványa szerint
a jogszabály alaptörvény-ellenes.
[15] Az indítványban támadott törvényi rendelkezések vizsgálatánál az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény negyedik
módosítására (2013. március 25.), valamint a  13/2013. (VI. 7.) AB határozatában a  korábbi alkotmánybírósági
határozatokban foglaltak felhasználhatóságát illetően rögzített szempontok figyelembe vételével járt el.
[16] Ennek megfelelően a  konkrét ügy kapcsán összevetette az  alapul szolgáló alaptörvényi, illetve alkotmányi
rendelkezéseket. Ugyan az emberi méltóságra vonatkozó rendelkezés szövege némiképp módosult, megállapítható,
hogy az Alaptörvény (II. cikk: „Az emberi méltóság sérthetetlen. Minden embernek joga van az élethez és az emberi
méltósághoz, a  magzat életét a  fogantatástól kezdve védelem illeti meg.”) az  Alkotmánnyal [54.  § (1)  bekezdés:
„A  Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az  élethez és az  emberi méltósághoz,
amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.] egyezően rögzíti minden ember jogát az  emberi
méltósághoz. Az  Alaptörvény adott szakaszának az  Alkotmánnyal fennálló tartalmi egyezése, az  Alaptörvény
egészét illető kontextuális egyezősége alapján, figyelembe véve az Alaptörvény értelmezési szabályait és a konkrét
ügy sajátosságait is, a testület úgy ítélte meg, hogy az Alkotmánybíróság korábbi határozataiban szereplő érvek és
megállapítások alkalmazhatóságának az emberi méltóság és az abból levezethető önrendelkezési jog értelmezése
tekintetében nincs akadálya.
[17] Hasonló következtetésre jutott a  testület a  szabályozási szint követelménye kapcsán is. Az  Alkotmány 8.  §
(2)  bekezdése előírta („A Magyar Köztársaságban az  alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat
törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.”) és az  Alaptörvény I.  cikk
(3)  bekezdése („Az alapvető jogokra és kötelezettségekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg. Alapvető
jog más alapvető jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték védelme érdekében, a feltétlenül szükséges
mértékben, az  elérni kívánt céllal arányosan, az  alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával
korlátozható.”) is rögzíti, hogy az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg.
A  törvényi szintű szabályozás kötelezettségét deklaráló rendelkezések egyezőségéből kiindulva, figyelemmel
az  Alaptörvény értelmezési elveire, az  Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy a  szabályozási szint kapcsán tett
korábbi megállapítások alkalmazhatóságának nincs akadálya, egyúttal szükséges azoknak a meghozandó döntése
indokolásába történő beillesztése, ezért a konkrét ügyet korábbi gyakorlata felhasználásával értelmezte.
[18] 2. Az  Alkotmánybíróság először az  indítvány tartalmával összefüggő hazai jogi szabályozást és annak elméleti
hátterét tekintette át.
[19] 2.1. A  fogvatartottak jogait és kötelességeit a  büntetés-végrehajtási rendszer jelenleg legmagasabb szintű
jogi szabályozó eszköze, a  Bv. tvr. a  IV. fejezetben rendszerezi. Rögzíti, hogy az  elítélt jogosult a  higiéniai
feltételeknek megfelelő egészséges elhelyezésre, az  egészségi állapotának és a  szabadságvesztés végrehajtása
alatti tevékenységének megfelelő élelmezésre, egészségügyi ellátásra; köteles ugyanakkor alávetni magát
a  jogszabályban előírt kötelező vagy egészségi állapotának megítéléséhez szükséges orvosi vizsgálatnak és
a  jogszabály szerint kötelező, illetve életmentő gyógykezelésnek. Leszögezi a  törvényerejű rendelet azt is, hogy
az elítélt egészségügyi ellátására az egészségügyi és társadalombiztosítási jogszabályok irányadók.
[20] Az állampolgárok egészségügyi önrendelkezési jogával kapcsolatos alapvető szabályokat – a  betegeket megillető
egyéb jogosultságok és az  őket terhelő kötelezettségek meghatározása mellett – az  Eütv. II. fejezete tartalmazza.
A rendelkezések rögzítik az önrendelkezéshez való jog tartalmát, és deklarálják az ellátás visszautasításához való jog
gyakorlásának kereteit.
[21] A Bv. tvr. és az Eütv. által taglalt sajátos viszonyok két köre, vagyis a fogvatartotti és a beteg státusz találkozása ölt
testet a Feür. szabályrendszerében.
[22] 2.2. Az  Eütv. rendelkezéseinek értékelése kapcsán – 36/2000. (X. 27.) AB határozatában – az  Alkotmánybíróság
leszögezte: „[a]z Eütv. – […] emberi méltósághoz való jogot érvényre juttató – garanciális rendelkezéseket
tartalmaz a  betegek önrendelkezési joga tekintetében [ABH 2000, 254–255.].” Deklarálta, hogy az  egészségügyi
beavatkozásokba való beleegyezés és az  ellátás visszautasításának joga része a  betegek önrendelkezési jogának.
Ilyen értelemben az  egészségügyi ellátás során szükséges beavatkozásokba való beleegyezés, illetve annak
visszautasítása a személyiségi jogok gyakorlásától elválaszthatatlan.
[23] Fontos ugyanakkor kiemelni – ahogyan arra a  29/2009. (II. 20.) AB határozat is utal –, hogy „az alkotmányos
alapjogok nem korlátozhatatlanok. Ez  vonatkozik […] az  emberi méltósághoz való jogra is. Az  Alkotmánybíróság
gyakorlata szerint az emberi méltósághoz való jog csak az emberi státus meghatározójaként, az élethez való joggal
fennálló egységében abszolút és korlátozhatatlan, egyes részjogosítványai azonban más alapjogokhoz hasonlóan
korlátozhatók (ABH 2009, 235.).”
[24] Jelen ügyben is fenntartja továbbá az  Alkotmánybíróság az  Eütv. 20.  § (1)  bekezdésében foglalt – a  beleegyezés
és a  visszautasítás jogát érintő – korlátozás kapcsán kifejtett nézeteit: annak „oka mások életének, egészségének,
vagy testi épségének védelme. Tehát nem arról van szó, hogy a  lelkiismereti meggyőződésből fakadó
cselekedetet a szabályozás nem részesíti védelemben, hanem arról, hogy a meggyőződés szerinti cselekedet nem
eredményezheti mások alapjogainak (pl. az élethez, egészséghez való jognak) a megsértését. Az Alkotmánybíróság
megítélése szerint az  egészségügyi ellátással kapcsolatos döntésekbe való beleegyezés, illetve az  ellátás
visszautasításának szükséges korlátjaként elfogadható mások életének, egészségének vagy testi épségének
védelme. Az Eütv.-ben meghatározott az a szabály, hogy ilyenkor – amíg ez az állapot fennáll – a beteg e jogait nem
érvényesítheti, a  meggyőződésből fakadó cselekedet arányos korlátozását jelenti [36/2000. (X. 27.) AB határozat,
ABH 2000, 254.].”
[25] 2.3. Az  Alkotmánybíróság korábbi döntéseiben kijelölte a  büntetés-végrehajtás alkotmányossági vizsgálatának
szempontjait. Megállapította, hogy a büntető hatalom az egyént érintően legmarkánsabban a büntető felelősségre
vonás e  szakaszában érvényesül. „Kétségtelen, hogy az  alapvető emberi jogokba való beavatkozás jogalapját
a  büntetőeljárásban meghozott jogerős ítélet teremti meg, a  tényleges korlátozás, a  beavatkozás azonban
a végrehajtás menetében történik. Az egyének helyzetében jogilag ugyan az elítélés, ám ténylegesen a végrehajtás
ténye váltja ki az érzékelhető változást [5/1992. (I. 30.) AB határozat, ABH 1992, 31.].”
[26] A 13/2001. (V. 14.) AB határozat indokolásában kifejtette továbbá, hogy „[a]z elítélt nem tárgya a  büntetésvégrehajtásnak, hanem alanya, akinek jogai és kötelezettségei vannak. Jogainak egyik csoportját a  büntetés
végrehajtása során is korlátozás nélkül vagy módosulással továbbélő alkotmányos alapjogok alkotják, másik
csoportját pedig a büntetés, illetve a büntetőjogi intézkedés végrehajtásának tényéből és körülményeiből keletkező
sajátos végrehajtási jogok. A  büntetés-végrehajtás alkotmányos kereteinek szélső értékeit egyrészről az  emberi
méltósághoz, a  személyi biztonsághoz való jog, másrészről a  kínzásnak, a  kegyetlen, embertelen, megalázó
bánásmódnak és büntetésnek tilalma jelöli ki. Ezen belül a  jogállamiságból, valamint az  alapvető jogok lényeges
tartalmának korlátozására vonatkozó alkotmányos tilalomból vezethető le, hogy a  büntetések és az  intézkedések
végrehajtása címén az  állam milyen mértékben avatkozhat az  egyén életébe, korlátozhatja alapjogait és
szabadságát [ABH 2001, 193.].”
[27] 3. Az  Alkotmánybíróság alapvetően azt az  indítványi elemet vizsgálta, amely szerint Alaptörvénybe ütközőnek
minősül az, hogy a  törvényhozási tárgykörbe tartozó szabályozást a  jogalkotó a  fogvatartottak egészségügyi
önrendelkezési jogának korlátozását illetően rendeletbe foglalta.
[28] 3.1. Az  Alkotmánybíróság a  szabályozási szint kérdésével már többször foglalkozott. Korábbi határozatában
rámutatott arra, hogy az  államnak az  alapjogok biztosítására vonatkozó kötelezettségéből magától értetődően
következik, hogy az  alapvető jogokat csak a  mindenkori alkotmányban megengedett módon korlátozhatja
[27/2002. (VI. 28.) AB határozat, ABH 2002, 146.]. Erre vonatkozóan az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdésének első
mondata az irányadó, amely szerint „[a]z alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja
meg.”
[29] Az utalt gyakorlat értelmében azonban „[…] nem mindenfajta összefüggés az alapjogokkal követeli meg a törvényi
szintű szabályozást. Valamely alapjog tartalmának meghatározása és lényeges garanciáinak megállapítása csakis
törvényben történhet, törvény kell továbbá az  alapjog közvetlen és jelentős korlátozásához is [64/1991. (XII. 17.)
AB határozat, ABH 1991, 300.].” „[A]z alkotmányos jogokkal ugyancsak kapcsolatban álló, de azokat csupán távolról,
közvetetten érintő, technikai és nem korlátozó jellegű szabályok rendeleti formában történő kiadása önmagában
nem minősül alkotmányellenesnek [29/1994. (V. 20.) AB határozat, ABH 1994, 155.].” Ugyanakkor az  alapjoggal
kapcsolatos közvetett és távoli összefüggés esetén – hangsúlyozandó, hogy kizárólag a  szabályozásra és nem
a korlátozásra vonatkozóan – a rendeleti szabályozás is elfogadható [64/1991. (XII. 17.) AB határozat, ABH 1991, 300.;
31/2001. (VII. 11.) AB határozat, ABH 2001, 261.]. Ebből az is következik, hogy mindig csak a konkrét szabályozásról
állapítható meg, hogy – az alapjoggal való kapcsolata intenzitásától függően – törvénybe kell-e foglalni vagy sem.
[30] 3.2. Az  Alkotmánybíróság korábbi gyakorlatának megfelelően a  továbbiakban azt vizsgálta, hogy az  Eütv. 247.  §
(5)  bekezdése szerinti felhatalmazás alapján megalkotott Feür. vitatott rendelkezései törvényhozási tárgykörbe
tartozó szabályozást tartalmaznak-e.
[31] A Feür. 4.  § (3)  bekezdése azon kritériumok körét és rendszerét határozza meg, amelyek fennállása esetén
a fogvatartott egészségügyi ellátása visszautasításával kapcsolatos önrendelkezéshez való joga korlátozható.
[32] Az Alkotmánybíróság értelmezése szerint az  emberi méltósághoz való jog egyfajta részjogosítványként magában
foglalja az  önrendelkezés szabadságához való alkotmányos alapjogot is. Ezen értelmezéssel egyezően az  Eütv.
az emberi méltósághoz való jogot érvényre juttató garanciális rendelkezéseket tartalmaz a betegek önrendelkezési
joga tekintetében. Deklarálja, hogy a betegek önrendelkezési jogához tartozik – többek között – az egészségügyi
beavatkozásokba való beleegyezés és az ellátás visszautasításának joga is. Ilyen értelemben az egészségügyi ellátás
során szükséges beavatkozásokba való beleegyezés, illetve annak visszautasítása a személyiségi jogok gyakorlásától
elválaszthatatlan. Az  egészségügyi önrendelkezési jog érvényesülésének kereteit meghatározó szabályozás
esetében tehát az emberi méltósághoz való alapvető jog érintettsége kétségtelen.
[33] További vizsgálatra szorul ugyanakkor az  érintettség azon vetülete, hogy a  rendeleti szintű szabályozás
kapcsolata az  alkotmányos alapjoggal mennyire intenzív, mennyire közvetlen. Az  Alkotmánybíróság a  felhívott
rendelkezésekkel összefüggésben rámutat: az  indítványozó által támadott, Feür.-ben rögzített szabályok
egyértelműen korlátokat szabnak a  fogvatartottak egészségügyi önrendelkezési jogának gyakorlásához.
Előírásai egyedi struktúráját alkotják meg a  korlátozhatóság feltételrendszerének, amely sajátos szempontokon
és célokon alapul, ezáltal kijelölik a  fogvatartotti egészségügyi önrendelkezési jog érvényesülésének határait.
Ezzel összefüggésben az  Alkotmánybíróság leszögezi: nincs olyan jogi eszköz, amely valamely alapjog tartalmát
közvetlenebbül és jelentékenyebben befolyásolná, mint érvényesülésének a korlátozása.
[34] Mindebből az következik, hogy az emberi méltósághoz való alapjog részjogosítványaként megjelenő egészségügyi
önrendelkezési jog korlátozásának eseteit érintően fennáll a törvényi szintű szabályozás alkotmányos követelménye.
Megállapítható továbbá az  is, hogy ezen követelménnyel ellentétes szabályozást dolgozott ki a  jogalkotó akkor,
amikor a fogvatartottak egészségügyi önrendelkezési jogát korlátozó rendelkezéseket a Feür. 4. § (3) bekezdésében
rendeleti szinten rögzítette.
[35] 3.3. A  vitatott rendelkezésnek az  egészségügyi önrendelkezéshez való alapvető jog korlátozását megvalósító
jellege miatt az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy a  Feür. 4.  § (3)  bekezdésének szabályai nem felelnek
meg az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdésének első mondatából fakadó törvényi szintű szabályozás alkotmányos
követelményének, ezért azt a  rendelkező részben foglaltak szerint, az  Abtv. 41.  § (1)  bekezdése alapján
megsemmisítette.
[36] Mivel a  támadott rendelkezések alaptörvény-ellenessége az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdése alapján
megállapítható volt, azok további – tartalmi – vizsgálatát az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény I.  cikk
(1)–(3) bekezdései, valamint a II. cikke vonatkozásában mellőzte.
[37] 4. Az Alkotmánybíróság ezt követően a Feür. 5. §-a alaptörvény-ellenességét vizsgálta.
 [38] Az alapvető jogok biztosa indítványában jelen rendelkezés alaptörvénybe ütköző jellegét igazolandó ugyanazokat
az  érveket fejtette ki, mint a  Feür. 4.  §-ának (3)  bekezdése kapcsán. Álláspontja szerint továbbá az  egészségügyi
személyzet számára előírt kötelezettség szükségtelenül széles körben és pontosan meg nem határozható esetekben
teszi lehetővé az alapvető jog korlátozását, ily módon aránytalannak tekinthető.
[39] A vitatott rendelkezés értelmében olyan esetben, amikor a Feür. 4. § (3) bekezdése az önrendelkezés korlátozására
jogszerű lehetőséget biztosít, ám a  fogvatartott az  együttműködést – előzetes tájékoztatást követően is –
megtagadja, az  orvos köteles a  vizsgálatot vagy kezelést elvégezni. Deklarálja továbbá a  rendelet, hogy ilyen
helyzetben az  ellátás végrehajtásához a  büntetés-végrehajtási szervezetről szóló 1995. évi CVII. törvényben
meghatározott intézkedések igénybe vételére is lehetőség van.
[40] A jogalkotó rendelkezése szerint ugyanakkor a  Feür. 5.  §-a csak a  4.  § (3)  bekezdése alá tartozó esetekben
alkalmazható. Az  Alkotmánybíróság ezért a  Feür. 5.  §-ának alaptörvény-ellenességét elsődlegesen a  4.  §
(3)  bekezdésével fennálló szoros összefüggésre figyelemmel értékelte. Ennek során arra a  megállapításra jutott,
hogy az 5. § a fogvatartottak egészségügyi önrendelkezési jogát érintően a 4. § (3) bekezdésében rögzített alapjog-
korlátozás következményeit fekteti le azzal, hogy az  orvost a  meghatározott esetekben a  vizsgálat lefolytatására,
illetőleg az  ellátás biztosítására kötelezi. Az  5.  § rendeltetése tehát egyértelműen technikai, funkciója a  4.  §
(3) bekezdésében lefektetett követelmények érvényre juttatása.
[41] A fentiek alapján az  Alkotmánybíróság arra a  következtetésre jutott, hogy a  Feür. 5.  §-a tartalmában olyan szoros
összefüggést mutat a  4.  § (3)  bekezdésének előírásaival, amely alapján osztja utóbbi rendelkezés sorsát. Így Feür.
4.  § (3)  bekezdésében foglalt szabály megsemmisítése, illetőleg a  fennálló szoros összefüggés miatt az  5.  §
rendelkezéseit is megsemmisítette.
[42] 5. Az  Alkotmánybíróság által megsemmisített jogszabály vagy jogszabályi rendelkezés főszabály szerint, az  Abtv.
45.  § (1)  bekezdése értelmében az  Alkotmánybíróság megsemmisítésről szóló határozatának a  hivatalos lapban
való közzétételét követő napon hatályát veszti, és e naptól nem alkalmazható, a kihirdetett, de hatályba nem lépett
jogszabály pedig nem lép hatályba. Az  Abtv. 45.  § (4)  bekezdése értelmében ugyanakkor az  Alkotmánybíróság
a főszabálytól eltérően is meghatározhatja az Alaptörvénnyel ellentétes jogszabály hatályon kívül helyezését, illetve
a megsemmisített jogszabály általános vagy egyedi ügyekben történő alkalmazhatatlanságát, ha ezt az Alaptörvény
védelme, a jogbiztonság vagy az eljárást kezdeményező különösen fontos érdeke indokolja.
[43] A konkrét esetben az  Alkotmánybíróság a  megsemmisítés időpontjának meghatározásakor figyelemmel
volt a  büntetések végrehajtásának szabályozását érintően a  közeljövőben bekövetkező változásokra, és arra
a  megállapításra jutott, hogy kisebb sérelmét eredményezi a  jogbiztonságnak a  szabályozás időleges fenntartása
azzal szemben, mintha a  vonatkozó joganyag időben egymáshoz közeli időpontban, túlzott gyakorisággal
módosulna. Ezért az Alkotmánybíróság a jövőbeli, 2013. december 31-ével történő megsemmisítésről döntött, időt
hagyva a jogalkotónak az Alaptörvénynek megfelelő új szabályozás kidolgozására.
[44] Az Alkotmánybíróság határozatának a Magyar Közlönyben történő közzététele az Abtv. 44. § (1) bekezdésén alapul.
Budapest, 2013. október 21. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
1995/2017. (XII. 19.) Korm. határozata a Gül Baba türbéje és környezete kiemelkedő értékeinek megőrzésével és hasznosításával kapcsolatos intézkedésekről.
1. A Kormány
a) egyetért a  Gül Baba türbéje kiemelkedő kulturális értékként történő megőrzésével, valamint azzal, hogy
az  ingatlan-nyilvántartás szerint Budapest 13431/1, 13431/2 és 13431/3 helyrajzi szám alatt nyilvántartott,
természetben a Budapest II. kerület, Mecset utca 14. szám alatt található ingatlanegyüttes (a továbbiakban:
Gül Baba türbéje és környezete) annak összefüggő rekonstrukcióját követően a  Külgazdasági és
Külügyminisztérium vagyonkezelésébe kerüljön;
b) egyetért azzal, hogy a  Gül Baba Türbéje Örökségvédő Alapítvány feladatainak meghatározásáról szóló
428/2017. (XII. 19.) Korm. rendeletben meghatározott feladatokat és a  Gül Baba türbéje és környezete
működtetését a külpolitikáért felelős miniszter a Gül Baba Türbéje Örökségvédő Alapítvány útján lássa el.
2. A Kormány az 1. pontban foglaltak megvalósítása érdekében
a) felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy az  1.  pont szerinti vagyonkezelésbe adás előkészítése és
végrehajtása érdekében működjön közre, továbbá a  Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt. útján intézkedjen
a  Gül Baba türbéje és környezete fennálló jogviszonyainak rendezése, illetve ezt követően a  vagyonkezelői
jog ütemezett módon történő átadása érdekében;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
 külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: a Gül Baba türbéje és környezete épületegyüttes rekonstrukciójának műszaki átadás-átvételét
követő 30 napon belül
b) felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy a  kulturális örökség védelméről szóló 2001. évi
LXIV. törvény 44. § (5) bekezdése alapján – az egyes állami tulajdonban lévő vagyontárgyak önkormányzatok
tulajdonába adásáról szóló 1991. évi XXXIII. törvény 27. § (4) bekezdésében foglaltakra figyelemmel – vizsgálja
felül Budapest Főváros Önkormányzatának a Budapest 13431/3 helyrajzi számú ingatlanon fennálló ingyenes
használati jogát, és tegye meg az 1. pont a) alpontjában foglaltak végrehajtásához szükséges intézkedéseket;
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: azonnal
c) felhívja a  külgazdasági és külügyminisztert, valamint a  nemzetgazdasági minisztert, hogy az  1.  pont
b)  alpontjában meghatározott feladatok tekintetében gondoskodjanak a  pénzügyi források rendelkezésre
állásáról
ca) a 2018. év tekintetében a  Magyarország 2018. évi központi költségvetéséről szóló 2017.  évi
C.  törvény 1.  melléklet XVIII. Külgazdasági és Külügyminisztérium fejezeten belül önálló
célelőirányzat létrehozásával, feladat finanszírozását szolgáló támogatási szerződés forrásaként,
legfeljebb 696 245 540 forint összegben,
cb) a ca) alpont szerinti összeg tekintetében a 2018. évtől a 2019. évi központi költségvetés tervezése
során beépülő jelleggel,
cc) a 2017. év tekintetében a Gül Baba Türbéje Örökségvédő Alapítvány előkészítő kulturális feladataira
és működésére vonatkozóan, támogatási szerződés forrásaként, legfeljebb 18 519 320 forint
összegben;
Felelős: külgazdasági és külügyminiszter
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: a ca) alpont esetében a felmerülés ütemében
 a cb) alpont esetében a 2019. évi központi költségvetés tervezése során
 a cc) alpont esetében a felmerülés ütemében
d) egyetért azzal, hogy a  Gül Baba türbéje és környezete működtetésével és üzemeltetésével kapcsolatos
kiadások terhére megvalósuló beszerzések lefolytatása során a  Kormány irányítása alá tartozó fejezetek
költségvetési szerveinek eszközbeszerzéseiről szóló 1982/2013. (XII. 29.) Korm. határozat rendelkezéseit nem
kell alkalmazni;
e) felhívja az emberi erőforrások miniszterét, hogy gondoskodjon a Gül Baba Türbéje Örökségvédő Alapítvány
által üzemeltett Gül Baba türbéje és környezete muzeális intézményként történő üzemeltetése érdekében
szükséges engedélyek kiadásáról;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: az a) alpontban meghatározott határidőt követő 30 napon belül
f ) egyetért azzal, hogy a  Gül Baba Türbéje Örökségvédő Alapítvány vezetésével – a  Miniszterelnökséget
vezető miniszter, az  emberi erőforrások minisztere és a  Magyar Turisztikai Ügynökség Zrt. bevonásával –
a külgazdasági és külügyminiszter felügyeletével stratégia kerüljön kidolgozásra a Magyarországon található
oszmán–török kulturális értékek megőrzése tekintetében;
g) felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert az  állami vagyonnal való gazdálkodásról szóló 254/2007.
(X. 4.) Korm. rendelet 8. § (4) bekezdése szerinti döntés soron kívüli meghozatalára a 13431/3 helyrajzi szám
alatt nyilvántartott ingatlan tekintetében.
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: a Gül Baba türbéje és környezete épületegyüttes rekonstrukciójának műszaki átadás-átvételét
követő 30 napon belül Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1902/2013. (XII. 4.) Korm. határozata a balatonboglári Nemzeti Kézilabda Akadémia beruházási program megvalósításáról.
A Kormány
 1. egyetért a balatonboglári Nemzeti Kézilabda Akadémia beruházási programjával (a továbbiakban: Program), amely
keretében
a) Balatonbogláron a  meglévő uszoda-sportcsarnok mellé egy új, három szabvány kézilabdapálya egyidejű
elhelyezését biztosító csarnok épül, amelyben nemzetközi mérkőzés megrendezése esetén mobil lelátó
létesíthető,
b) az új csarnok melletti fejépületbe kerülnek elhelyezésre az öltözők és a kiszolgáló helyiségek,
c) a Balatonboglár közigazgatási területén fekvő, 1549/1 helyrajzi számú ingatlanon a  Nemzeti Kézilabda
Akadémia működéséhez kapcsolódó szállás és kiszolgáló létesítmények kerülnek megépítésre, felújításra;
 2. egyetért azzal, hogy a  Program építtetője a  Nemzeti Sportközpontok, beruházás-lebonyolítója, hivatalos
közbeszerzési tanácsadója és építési műszaki ellenőre a BMSK Beruházási, Műszaki Fejlesztési, Sportüzemeltetési és
Közbeszerzési Zrt. legyen;
3. egyetért azzal, hogy a  Program megvalósításához szükséges, Balatonboglár közigazgatási területén fekvő,
1549/1  helyrajzi számú ingatlan teljes egészében, míg a  Balatonboglár közigazgatási területén fekvő,
1262/17 helyrajzi számú ingatlan a  Program megvalósításához szükséges részben a  Nemzeti Sportközpontok
vagyonkezelésébe kerüljön;
Felelős: a kiemelt sportlétesítmény-fejlesztésekkel, sportberuházásokkal összefüggő kormányzati
feladatok ellátásáért felelős kormánybiztos
Határidő: 2013. december 31.
 4. egyetért azzal, hogy a  Program megvalósítására a  2013. és 2015. évek között összesen nettó 3869,5 millió forint
összegben kerüljön sor, és felhívja az  emberi erőforrások miniszterét és a  nemzetgazdasági minisztert, hogy
–  a  kiemelt sportlétesítmény-fejlesztésekkel, sportberuházásokkal összefüggő kormányzati feladatok ellátásáért
felelős kormánybiztos bevonásával – gondoskodjanak a  források ütemezett rendelkezésre állásáról az  egyes
költségvetési években;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 nemzetgazdasági miniszter
 a kiemelt sportlétesítmény-fejlesztésekkel, sportberuházásokkal összefüggő kormányzati
feladatok ellátásáért felelős kormánybiztos
Határidő: folyamatos, illetve a 2015. évi központi költségvetés tervezésével összhangban
5. mentesíti a Nemzeti Sportközpontokat a 2012. és 2013. évi költségvetési hiánycél biztosításához szükséges további
intézkedésekről szóló 1036/2012. (II. 21.) Korm. határozat 6.  pontjában foglaltak alól a  4.  pont szerint biztosított
előirányzatok tekintetében;
6. felhívja a  kiemelt sportlétesítmény-fejlesztésekkel, sportberuházásokkal összefüggő kormányzati feladatok
ellátásáért felelős kormánybiztost, hogy dolgozza ki a  balatonboglári Nemzeti Kézilabda Akadémia üzemeltetési
koncepcióját.
Felelős: a kiemelt sportlétesítmény-fejlesztésekkel, sportberuházásokkal összefüggő kormányzati
feladatok ellátásáért felelős kormánybiztos
Határidő: 2014. április 30. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök