text:
33/2017. (XII. 6.) AB határozata az Országos Bírósági Hivatal elnökének az integritási szabályzatról szóló 6/2016. (V. 31.) OBH utasítás 5. § e) pont szövegrésze alaptörvény-ellenességének megállapításáról és megsemmisítéséről.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése alkotmányjogi panasz tárgyában – dr. Czine Ágnes és dr. Stumpf István
alkotmánybírók párhuzamos indokolásával, valamint dr. Juhász Imre, dr. Pokol Béla, dr. Salamon László és dr. Szívós
Mária alkotmánybírók különvéleményével – meghozta a következő
1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az Országos Bírósági Hivatal elnökének az  integritási szabályzatról
szóló 6/2016. (V. 31.) OBH utasítás 5. § e) pontjának „és ajánlásában” szövegrésze alaptörvény-ellenes, ezért
azt megsemmisíti.
Az Országos Bírósági Hivatal elnökének az  integritási szabályzatról szóló 6/2016. (V. 31.) OBH utasítás 5.  §
e) pontja az alábbi szöveggel marad hatályban:
„5.  § e) integritás: a  bíróság, a  bírósági szervezet és a  bírósággal szolgálati jogviszonyban álló bíró
és igazságügyi alkalmazott befolyásmentes, feddhetetlen, a  jogszabályi előírásoknak, valamint
az OBH elnökének utasításában meghatározott célkitűzéseknek, értékeknek és elveknek való megfelelése és
mindezeknek megfelelő magatartás, szervezeti működés;”
2. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az Országos Bírósági Hivatal elnökének az  integritási szabályzatról
szóló 6/2016. (V. 31.) OBH utasítás 34. § (2) bekezdésének a)–b) és e) pontjai, továbbá a 44. § a) pontjának
„és  az  esetleges jogkövetkezmények alkalmazásáról” szövegrésze, valamint a  44.  § d)  pontja alaptörvényellenes, ezért azokat megsemmisíti.
Az Országos Bírósági Hivatal elnökének az  integritási szabályzatról szóló 6/2016. (V. 31.) OBH utasítás 34.  §
(2) bekezdése az alábbi szöveggel marad hatályban:
„34. § (2) A szükséges intézkedés lehet különösen:
 a)
 b)
 c) a feltárt problémák és azok okainak megszüntetése a jogszerű állapot helyreállításával,
 d) az okozott sérelem orvoslása
 e)
 f ) más hatóságok megkeresése.”
 Az Országos Bírósági Hivatal elnökének az integritási szabályzatról szóló 6/2016. (V. 31.) OBH utasítás 44. §-a
az alábbi szöveggel marad hatályban:
 „44. § A bíróság elnöke:
 a) gondoskodik az  integritást sértő magatartások felismerése és kezelése érdekében a  szervezet
működésével összefüggő visszaélésekre, szabálytalanságokra és korrupciós kockázatokra vonatkozó
bejelentések fogadásáról, kivizsgálásáról;
b) a  korrupció-ellenességgel, integritással, közérdekű bejelentésekkel foglalkozó más szervezetekkel
(különösen az Állami Számvevőszékkel, a Kormányzati Ellenőrzési Hivatallal, a Nemzeti Védelmi Szolgálattal,
az Alkotmányvédelmi Hivatallal) közvetlen kapcsolatot tart;
c) a  szervezet működésével összefüggő visszaélésekre, szabálytalanságokra, valamint az  integritási és
korrupciós kockázatokra vonatkozó bejelentéseket kivizsgálja;
d)
 e) az  alkalmazottakat ért támadások esetén a  szükséges megkereséseket foganatosítja és az  alkalmazottak
részére jogvédelmet biztosít;
 f ) ellenőrzi az általa meghozott döntések végrehajtását;
 g) gondoskodik a személyes adatokat nem tartalmazó integritás-felelősi beszámoló alkalmazottakkal történő
megismertetéséről;
 h) értékeli a megtett intézkedések hatékonyságát és következményeit;
 i) jelentős integritási kockázat esetén haladéktalanul felveszi a megfelelő hatóságokkal a kapcsolatot;
 j) integritási kockázat esetén haladéktalanul tájékoztatja az OBH elnökét.”
3. Az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt egyebekben elutasítja.
Az Alkotmánybíróság e határozatát a Magyar Közlönyben közzé kell tenni.
I. [1] 1. Az  indítványozó a  Dunaújvárosi Járásbíróság bírája az  Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény
(a  továbbiakban: Abtv.) 26.  § (2)  bekezdése alapján benyújtott alkotmányjogi panaszában az  Országos Bírósági
Hivatal elnökének az  integritási szabályzatról szóló 6/2016. (V. 31.) OBH utasítása (a  továbbiakban: Szabályzat)
egésze, illetve egyes rendelkezései alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte.
[2] A Szabályzat a  bírák, az  igazságügyi alkalmazottak magatartására, az  összeférhetetlenségi esetekkel, valamint
a  mentelmi jog felfüggesztésével kapcsolatos és az  integritással összefüggő egyéb bejelentések kezelésére,
valamint az  ajándék elfogadásának a  tilalmára vonatkozik, és személyi hatálya kiterjed az  OBH, az  ítélőtáblák,
a törvényszékek és a járásbíróságok bíráira és igazságügyi alkalmazottaira.
[3] A Szabályzat részletesen – részben törvényi rendelkezésekre utalással – meghatározza az ún. „integritás” sérelmének
eseteit (6–14.  §); a  kapcsolódó eljárás rendjét (15–17.  §); szabályozza a  mentelmi jog felfüggesztésével, illetve
a  folyamatban lévő eljárásokkal kapcsolatos bejelentési kötelezettséget (19–26.  §); az  ajándék elfogadásának
a  tilalmát, illetve az  ajándékozás szabályait (27–33.  §), tiltott ajándék, protokoll-ajándék; az  „integritási
szabályszegés” esetén hozható intézkedéseket (34–35.  §); az  integritásfelelősre vonatkozó előírásokat (36–38.  §);
az  integritás tárgyú bejelentések intézését, ellenőrzését és nyilvántartását (39–46.  §) és a  külső kapcsolattartók
fogadásának rendjét (47–48. §).
[4] Az indítványozó kérelmének felvezetése szerint a  Szabályzat sérti az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdését, VIII.  cikk
(2)  bekezdését, IX.  cikk (1)  bekezdését, X.  cikkét, 25.  cikk (8)  bekezdését, 26.  cikk (1)  bekezdését és XXVIII.  cikk
(1) és (7) bekezdését. Ezen túl az indítványozó szerint a Szabályzat sérti a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény
(a  továbbiakban: Jat.) több rendelkezését, különösen a  24.  § (1)  bekezdését, valamint az  Emberi Jogok Európai
Egyezménye számos rendelkezését, így különösen a 6., 9., 10., 13., 14. cikkében foglaltakat.
[5] 2. Az indítványozó elsődleges kérelme a Szabályzat egészének a megsemmisítésére irányul.
 [6] E körben a panaszos egyrészt az Alaptörvény 25. cikk (8) bekezdésének és a 26. cikk (1) bekezdésének a sérelmét,
másrészt a  Jat. 2.  § (1)  bekezdésével és 3–4.  §-aival, a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII.  törvény (a  továbbiakban: Bjt.) 35–42.  §-aival, valamint a  bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló
2011. évi CLXI. törvény (a továbbiakban: Bszi.) 3. §-ával való ellentétre hivatkozik a következők szerint.
[7] Kifejti, hogy az  Alaptörvény 25.  cikk (8)  bekezdése (amely szerint a  bíróságok szervezetének, igazgatásának és
központi igazgatása felügyeletének, a  bírák jogállásának részletes szabályait, valamint a  bírák javadalmazását
sarkalatos törvény határozza meg); valamint a  26.  cikk (1)  bekezdése (amely úgy rendelkezik, hogy a  bírák
függetlenek, és csak a  törvénynek vannak alárendelve, ítélkezési tevékenységükben nem utasíthatóak, továbbá
a  bírákat tisztségükből csak sarkalatos törvényben meghatározott okból és eljárás keretében lehet elmozdítani)
alapján a  bírói függetlenség alapvető eleme, hogy a  bírákra vonatkozó jogokat és kötelezettségeket csak
törvényben – ráadásul csak sarkalatos törvényben – lehet megállapítani (ezzel összhangban határozza meg
a  Bjt.  35–42.  §-a a  bírák jogait és kötelességeit, az  összeférhetetlenség szabályait, valamint azt is, hogy mely
magatartások szolgálhatnak fegyelmi felelősség alapjául). E követelményt a Szabályzat az indítványozó szerint sérti,
mert olyan kötelezettségeket állapít meg a bíróknak, amelyeknek a megsértése adott esetben akár a bírói tisztség
megszüntetését is eredményezheti.
[8] Az indítványozó emellett rámutat, hogy a  Szabályzat 5.  § e)  pontja ráadásul az  integritás fogalmát oly módon
határozza meg, hogy az „jövőbeli, nem ismert felhatalmazást ad az OBH mindenkori elnökének”, mivel úgy fogalmaz,
hogy az integritás egyebek mellett „az OBH elnökének utasításában és ajánlásában meghatározott célkitűzéseknek,
értékeknek és elveknek való megfelelés és mindezeknek megfelelő magatartás, szervezeti működés”. Ez nem csupán
a jelen Szabályzatra való utalást jelenti, hanem azzal a veszéllyel jár, hogy a „jövőben kvázi rendeleti irányítás lépjen
a törvények helyébe”, ami veszélyeztetheti a bíróság mint független hatalmi ág működését.
[9] Az indítványozó hivatkozik a  Jat. 3.  §-ára is, szerinte ugyanis a  Szabályzat ellentétes azzal az  előírással, mely
szerint az  azonos vagy hasonló életviszonyokat azonos vagy hasonló módon, szabályozási szintenként lehetőleg
ugyanabban a  jogszabályban kell szabályozni, és hogy a  szabályozás nem lehet indokolatlanul párhuzamos vagy
többszintű. Emellett a  Szabályzat a  Jat. 4.  §-át is sérti, amely úgy szól, hogy ha egy tárgykört törvény szabályoz,
törvényben kell rendezni az alapvető jogintézményeket és a szabályozási cél megvalósulásával összefüggő lényeges
garanciákat. E követelmények sérelme egyúttal az Alaptörvény 25. cikk (8) bekezdésének a sérelmét is jelenti.
[10] Mindezeken túlmenően pedig az  indítványozó a  Jat. 24.  § (1)  bekezdését is felhívja, rámutat, hogy e  rendelkezés
szerint a  közjogi szervezetszabályozó eszköz jogszabállyal nem lehet ellentétes, továbbá abban jogszabály
rendelkezése nem ismételhető meg. A  Szabályzat viszont egyrészt ellentétes a  bírói függetlenségnek
a  Bszi.  3.  §-ában lefektetett szabályával [ez az  ellentét nem csupán grammatikailag áll fenn, ami sérti a  Jat. 2.  §
(1) bekezdését is, hanem a „formális logika szerint is, ha azon a körön kívülre lép, amelyre egyébként jogosultsága
nincsen”]; továbbá számos pontjában szövegszerűen megismétli a Bjt. egyes rendelkezéseit.
[11] 3. Az  indítványozó másodlagos kérelmenként a  Szabályzat egyes konkrét rendelkezéseinek alaptörvényellenességét is állítja a következők szerint.
[12] 3.1. A Szabályzat 5. § e) pontja az indítványozó érvelése szerint nem csupán túlterjeszkedik a sarkalatos törvényeken,
hanem azok helyére is léphet „új, nem ismert kötelességszegő magatartási formák megalkotásával”. Az 5. § e) pont
szerinti „magatartás” tartalma homályos, tisztázatlan és „jövőbeli bármely előírás alapját képezheti”. Mindez
ellentétes az  Alaptörvény 25.  cikk (8)  bekezdésével, a  Jat. 24.  § (1)  bekezdésével és a  Bjt. 37.  § (2)  bekezdésével
[a  Bjt.  37.  § (2)  bekezdése szerint a  bíró köteles a  tisztségéhez méltó, kifogástalan magatartást tanúsítani és
tartózkodni minden olyan megnyilvánulástól, amely a bírósági eljárásba vetett bizalmat vagy a bíróság tekintélyét
csorbítaná].
[13] Az indítványozó meglátása szerint az  OBH-elnök „értékeinek és elveinek” való megfelelésre utalás homályos,
meghatározhatatlan és visszaélésre okot adó megfogalmazás, amely ellentétes a  bírói függetlenség alkotmányos
elvével [Alaptörvény 26.  cikk (1)  bekezdés], valamint a  Jat. 2.  § (1)  bekezdésével is (amely az  egyértelműen
értelmezhető szabályozási tartalom követelményét rögzíti).
[14] 3.2. A  Szabályzat 5.  § h)  pontja az  indítványozó szerint egyrészt nehezen értelmezhető (nem világos, mit jelent
a „szubjektív állapot”), másrészt a  megfogalmazás rendkívül tág, ami ellentétes a  Jat. 2.  § (1)  bekezdésében írt
követelménnyel.
[15] 3.3. Az  indítványozó véleménye szerint a  Szabályzat 7.  § (2)  pontjának „egyéb” fordulata sérti a  Jat. 2.  §
(1)  bekezdésében írt követelményt, mivel az  nem világos, nem egyértelmű, nem értelmezhető, és adott esetben
bármilyen magatartás e körbe sorolható.
[16] 3.4. Az indítványozó szerint a Szabályzat 10. § c) pontjában foglalt „gazdasági-vállalkozási tevékenység” értelmezése
problematikus, ugyanis minden civil szervezet – még az  a  szervezet is, amely gazdasági tevékenység céljára nem
alapítható – végez a tevékenységével összefüggő gazdálkodási tevékenységet.
[17] 3.5. A  Szabályzat 14.  § (2)  bekezdése az  indítványozó álláspontja szerint ellentétes a  Bjt. 108.  § (1)  bekezdésével,
amely kifejezetten arra utal, hogy „van olyan élethelyzet, amikor a fegyelmi eljárás kezdeményezése nem indokolt”.
E rendelkezést lényegében kiüresíti a Szabályzat az indítványozó álláspontja szerint, mert abból az következik, hogy
minden, még a legcsekélyebb kötelezettségszegés esetében is fegyelmi eljárást kell kezdeményezni.
[18] 3.6. A Szabályzat 34. § (1) bekezdése az indítványozó álláspontja szerint sérti a méltányosság és fokozatosság elvét,
valamint sérelmezi, hogy nem tartalmaz jogorvoslati lehetőséget. Mivel a  jogkövetkezmény kihatással van a  bíró
szolgálati viszonyára és előmeneteli lehetőségére, a  jogorvoslati jog hiánya „súlyosan alaptörvény-ellenes”, sérti
az Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdését [az indítványozó nyilvánvaló elírásként e körben az Alaptörvény XVIII. cikk
(7) bekezdését jelölte meg].
[19] 3.7. A  Szabályzat 36.  § (1)  bekezdésével összefüggésben az  indítványozó úgy véli, hogy e  szabály alapján
a  köztársasági elnök által kinevezett és csak általa felmenthető, független, mentelmi joggal rendelkező bírók
ügyében adott esetben egy jogi végzettséggel nem rendelkező személy láthat el felügyeleti tevékenységet.
Az  integritássértés akár fegyelmi felelősséggel is járhat – hangzik az  érvelés –, ezért e  rendelkezés sérti
az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1) és (2)  bekezdését, valamint a  Bjt. 99.  § (1)  bekezdését. Súlyosan aggályos továbbá
az  indítványozó szerint, hogy egy konkrétan megnevezett egyetemhez kötődő végzettség előírása szerepel
a  Szabályzatban, kizárva ezzel a  más intézményben végzettek alkalmazását, ami nem egyeztethető össze
az Alaptörvény X. cikk (3) bekezdésével (az oktatás szabadságával).
[20] 3.8. A  Szabályzat 44.  §-ának d)  pontjában az „egyéb vizsgálat” és az  i)  pontban a „jelentős integritási kockázat”
fordulatok tartalma az  indítványozó álláspontja szerint nem világos, nincs meghatározva továbbá, hogy mikor,
milyen jogkövetkezmények alkalmazására kerül sor, ami ellentétes a Jat. 2. § (1) bekezdésével.
[21] 4. Az indítványozó végezetül az Emberi Jogok Európai Egyezményének (kihirdette: 1993. évi XXXI. törvény) 6. cikke
(tisztességes eljáráshoz való jog), 9.  cikke (gondolat-, lelkiismeret- és vallásszabadsághoz való jog), 10.  cikke
(véleménynyilvánítás szabadsága), 13. cikke (hatékony jogorvoslathoz való jog) és 14. cikke (diszkrimináció tilalma)
sérelmét is állítja, utalva a fent kifejtettekre, önálló érvelést azonban e tekintetben nem terjesztett elő.
[22] 5. Az Alkotmánybíróság beszerezte az Országos Bírósági Hivatal elnökének álláspontját.
II. [23] 1. Az Alaptörvény alkotmányjogi panasszal érintett rendelkezései:
„I.  cikk (3) Az  alapvető jogokra és kötelezettségekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg. Alapvető jog
más alapvető jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték védelme érdekében, a  feltétlenül szükséges
mértékben, az  elérni kívánt céllal arányosan, az  alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával
korlátozható.”
„VIII. cikk (2) Mindenkinek joga van szervezeteket létrehozni, és joga van szervezetekhez csatlakozni.”
„IX. cikk (1) Mindenkinek joga van a véleménynyilvánítás szabadságához.”
„X.  cikk (1) Magyarország biztosítja a  tudományos kutatás és művészeti alkotás szabadságát, továbbá – a  lehető
legmagasabb szintű tudás megszerzése érdekében – a tanulás, valamint törvényben meghatározott keretek között
a tanítás szabadságát.
(2) Tudományos igazság kérdésében az állam nem jogosult dönteni, tudományos kutatások értékelésére kizárólag
a tudomány művelői jogosultak.
(3) Magyarország védi a Magyar Tudományos Akadémia és a Magyar Művészeti Akadémia tudományos és művészeti
szabadságát. A  felsőoktatási intézmények a  kutatás és a  tanítás tartalmát, módszereit illetően önállóak, szervezeti
rendjüket törvény szabályozza. Az  állami felsőoktatási intézmények gazdálkodási rendjét törvény keretei között
a Kormány határozza meg, gazdálkodásukat a Kormány felügyeli.”
„XXVIII. cikk (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat vagy valamely perben a jogait és
kötelezettségeit törvény által felállított, független és pártatlan bíróság tisztességes és nyilvános tárgyaláson, ésszerű
határidőn belül bírálja el.
[…]
(7) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogorvoslattal éljen az olyan bírósági, hatósági és más közigazgatási döntés
ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.”
„A bíróság
[…]
25.  cikk (8) A  bíróságok szervezetének, igazgatásának és központi igazgatása felügyeletének, a  bírák jogállásának
részletes szabályait, valamint a bírák javadalmazását sarkalatos törvény határozza meg.”
„26.  cikk (1) A  bírák függetlenek, és csak a  törvénynek vannak alárendelve, ítélkezési tevékenységükben nem
utasíthatóak. A  bírákat tisztségükből csak sarkalatos törvényben meghatározott okból és eljárás keretében lehet
elmozdítani. A bírák nem lehetnek tagjai pártnak, és nem folytathatnak politikai tevékenységet.”
[24] 2. A Szabályzatnak az alkotmányjogi panasszal támadott rendelkezései:
„5.  § e) integritás: a  bíróság, a  bírósági szervezet és a  bírósággal szolgálati jogviszonyban álló bíró és igazságügyi
alkalmazott befolyásmentes, feddhetetlen, a  jogszabályi előírásoknak, valamint az OBH elnökének utasításában és
ajánlásában meghatározott célkitűzéseknek, értékeknek és elveknek való megfelelése és mindezeknek megfelelő
magatartás, szervezeti működés […]
[…]
h) integritássértés: a bíró és az igazságügyi alkalmazott részéről megvalósított magatartás, tevékenység, mulasztás
által beálló következmény, állapot (szubjektív) vagy a bírótól, az igazságügyi alkalmazottól független külső tényezők
által megvalósuló befolyásolás (objektív)”
„7.  § (2) Az  integritást sértik azon egyéb tevékenységek, amelyek a  bíró vagy az  igazságügyi alkalmazott
függetlenségét, pártatlanságát veszélyeztetik.”
„10. § Az integritást sérti, a Bjt. 40. § (2) bekezdésében foglaltakra figyelemmel a bíró esetében:
[…]
c) ha a gazdasági-vállalkozási tevékenységet folytató civil szervezetnél vezető tisztségviselőként közreműködés.”
„14. § (2) Az integritást sérti, ha a bíró vagy az igazságügyi alkalmazott esetében a fegyelmi eljárás alapjául szolgáló
magatartásról tudomást szerző – az  igazgatási szabályzat 5.  § (2)  bekezdése szerinti – igazgatási intézkedésre
jogosult nem indítványozza, nem kezdeményezi, vagy nem rendeli el a fegyelmi eljárást.”
„34.  § (1) A  bíróság elnöke az  integritási szabályszegés esetén – indokolt esetben az  integritásfelelős
közreműködésével – gondoskodik a szükséges intézkedések megtételéről.
(2) A szükséges intézkedés lehet különösen:
a) az integritássértés megállapítása,
b) az integritást sértő személy felé a megállapítás tudomására hozása,
c) a feltárt problémák és azok okainak megszüntetése a jogszerű állapot helyreállításával,
d) az okozott sérelem orvoslása,
e) kötelezettségszegés esetén a felelősségre vonás kezdeményezése,
f ) más hatóságok megkeresése.”
„36.  § (1) Az  integritási és korrupciós kockázatok hatékony kezelése érdekében az  OBH-ban, az  ítélőtáblán és
a  törvényszéken szolgálati jogviszonyban álló jogi egyetemi, vagy a  Nemzeti Közszolgálati Egyetemen szerzett
integritás tanácsadói végzettséggel rendelkező integritásfelelőst kell kijelölni.”
„44. § A bíróság elnöke:
a) gondoskodik az integritást sértő magatartások felismerése és kezelése érdekében
a szervezet működésével összefüggő visszaélésekre, szabálytalanságokra és korrupciós kockázatokra vonatkozó
bejelentések fogadásáról, kivizsgálásáról és az esetleges jogkövetkezmények alkalmazásáról;
b) a  korrupció-ellenességgel, integritással, közérdekű bejelentésekkel foglalkozó más szervezetekkel
(különösen az  Állami Számvevőszékkel, a  Kormányzati Ellenőrzési Hivatallal, a  Nemzeti Védelmi Szolgálattal,
az Alkotmányvédelmi Hivatallal) közvetlen kapcsolatot tart;
c) a  szervezet működésével összefüggő visszaélésekre, szabálytalanságokra, valamint az  integritási és korrupciós
kockázatokra vonatkozó bejelentéseket kivizsgálja;
d) lefolytatja az integritássértésekkel kapcsolatos egyéb vizsgálatokat és meghozza a szükséges intézkedéseket;
e) az alkalmazottakat ért támadások esetén a szükséges megkereséseket foganatosítja és az alkalmazottak részére
jogvédelmet biztosít;
f ) ellenőrzi az általa meghozott döntések végrehajtását;
g) gondoskodik a  személyes adatokat nem tartalmazó integritás-felelősi beszámoló alkalmazottakkal történő
megismertetéséről;
h) értékeli a megtett intézkedések hatékonyságát és következményeit;
i) jelentős integritási kockázat esetén haladéktalanul felveszi a megfelelő hatóságokkal a kapcsolatot;
j) integritási kockázat esetén haladéktalanul tájékoztatja az OBH elnökét.”
III. [25] Az Alkotmánybíróság eljáró tanácsa az  Abtv. 56.  § (1)  bekezdésében foglaltak alapján elsőként azt vizsgálta
meg, hogy az  alkotmányjogi panasz befogadható-e, vagyis megfelel-e az  Abtv.-ben foglalt, a  panaszok
befogadhatóságára vonatkozó törvényi követelményeknek.
[26] 1. Az  Alkotmánybíróság eljáró tanácsa megállapította, hogy az  alkotmányjogi panasz részben megfelelt
az előterjesztésére vonatkozó alábbi követelményeknek.
[27] Az Abtv. 26.  § (2)  bekezdése értelmében az  Alkotmánybíróság eljárása kivételesen akkor is kezdeményezhető
az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés c)  pontja alapján, ha az  alaptörvény-ellenes jogszabály rendelkezésének
alkalmazása vagy hatályosulása folytán közvetlenül, bírói döntés nélkül következett be a  jogsérelem, és nincs
a  jogsérelem orvoslására szolgáló jogorvoslati eljárás, vagy a  jogorvoslati lehetőségeit az  indítványozó már
kimerítette.
[28] 2. Az indítvány közjogi szervezetszabályozó eszköz – a Jat. 23. § (4) bekezdése szerinti, az Országos Bírósági Hivatal
elnöke által kibocsátott normatív utasítás – alaptörvény-ellenességét állította, amelynek elbírálására alkotmányjogi
panasz alapján az Alkotmánybíróságnak az Abtv. 37. § (2) bekezdése alapján hatásköre van.
[29] 3. A támadott Szabályzat 2016. május 31-én került közzétételre. A 2016. június 30-án érkezett alkotmányjogi panasz
az Abtv. 30. § (1) bekezdésében meghatározott 180 napos határidőn belül érkezett.
[30] 4. A Bszi. 77/A. § (1) bekezdése értelmében a bíró az OBH elnöke által alkotott szabályzattal szemben alkotmányjogi
panasszal az  Alkotmánybírósághoz fordulhat, ha fennállnak az  Abtv.-ben az  alkotmányjogi panasz benyújtására
meghatározott feltételek. Ennek megfelelően az indítványozói jogosultság részben megalapozott.
[31] Ugyanakkor az  Emberi Jogok Európai Egyezményébe való ütközés megállapítására irányuló kérelem
vonatkozásában az  Alkotmánybíróság az  alábbiakat állapította meg: Az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés
f ) pontja alapján a  jogszabályok nemzetközi szerződésbe ütközésének vizsgálatára az Abtv. 32. § (2) bekezdésben
meghatározott indítványozói kör kezdeményezése esetén jogosult. Nincs azonban hatásköre az  Abtv. 26.  §
(2)  bekezdésére alapított alkotmányjogi panasz alapján indult eljárásban a  jogszabály nemzetközi szerződésbe
ütközésének vizsgálatára. Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság az indítvány érdemi vizsgálatát mellőzte.
[32] 5. A panaszos az Abtv. 26. § (2) bekezdés szerinti hatáskörben kérte az Alkotmánybíróság eljárását.
 [33] Az Abtv. 26.  § (2)  bekezdése szerint az  Alkotmánybíróság eljárása kivételesen akkor kezdeményezhető, ha
az alaptörvény-ellenes jogszabály rendelkezésének alkalmazása vagy hatályosulása folytán közvetlenül, bírói döntés
nélkül következett be a jogsérelem, és nincs a jogsérelem orvoslására szolgáló jogorvoslati eljárás. „Az Alaptörvény
24.  cikk (2)  bekezdés c) és d)  pontja szerinti alkotmányjogi panasz jogintézményének egyaránt elsődleges célja
[…] az  egyéni, szubjektív jogvédelem: a  ténylegesen jogsérelmet okozó alaptörvény-ellenes jogszabály, illetve
alaptörvény-ellenes bírói döntés által okozott jogsérelem orvosolása. […] a  panasz befogadhatóságának feltétele
az érintettség, nevezetesen az, hogy a panaszos által alaptörvény-ellenesnek ítélt jogszabály a panaszos személyét,
konkrét jogviszonyát közvetlenül és ténylegesen, aktuálisan érintő rendelkezést állapít meg, s ennek következtében
a  panaszos alapjogai sérülnek {33/2012. (VII. 17.) AB határozat, Indokolás [61]–[62], [66]}” {3367/2012. (XII. 15.)
AB végzés; Indokolás [13], [15]}.
[34] Tehát „[a] kivételes panasz esetében, mivel az  közvetlenül a  norma ellen irányul, különös jelentősége van
az  érintettség vizsgálatának, hiszen a  panaszos alapjogában való személyes, közvetlen és aktuális sérelme
különbözteti meg a kivételes panaszt az utólagos normakontroll korábbi, bárki által kezdeményezhető változatától.
[Az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény (régi Abtv.) 20.  § (2)  bekezdés]” {3105/2012. (VII. 26.)
AB végzés, Indokolás [3]}. A kivételes alkotmányjogi panasz kapcsán az Alkotmánybíróság töretlen gyakorlata szerint
„[a]z érintettségnek […] személyesnek, közvetlennek és aktuálisnak kell lennie {lásd: 3110/2013. (VI. 4.) AB határozat,
Indokolás [27]}.” {3120/2015. (VII. 2.) AB végzés, Indokolás [55]}.
[35] Nem állapítható meg az indítványozó érintettsége akkor, ha a támadott jogszabályi rendelkezés az indítványozóval
szemben nem került alkalmazásra, vagy annak hatályosulása őt közvetlenül nem érintette (vagyis a jogsérelem nem
következett be, nem aktuális) {3170/2015. (VII. 24.) AB végzés, Indokolás [11]}. Ha a  jogszabály érvényesüléséhez
konstitutív hatályú végrehajtási aktus szükséges, az  indítványozónak először a  jogsértést közvetlenül megvalósító
államhatalmi aktust kell megtámadnia, amelyet követően lehetővé válik a norma közvetett vizsgálata is. „Az aktuális
érintettség követelménye azt jelenti, hogy az érintettségnek az alkotmányjogi panasz benyújtásakor fenn kell állnia”
{először 3110/2013. (VI. 4.) AB határozat, Indokolás [27]–[31], legutóbb megerősítette: 3123/2015. (VII. 9.) AB végzés,
Indokolás [12]}.
[36] Jelen ügyre vetítve mindezt, a  következők állapíthatók meg: a  támadott Szabályzat személyi hatálya a  2.  §
(1)  bekezdése szerint az  OBH, az  ítélőtáblák, a  törvényszékek és a  járásbíróságok bíráira és igazságügyi
alkalmazottaira terjed ki. Az  indítványozó a  Dunaújvárosi Bíróságon szolgálatot teljesítő bíró, tehát a  Szabályzat
személyi hatálya kétséget kizáróan kiterjed rá.
[37] Az indítványozónak a  támadott rendelkezések kapcsán kifejtett érvelésének központi eleme az, hogy az előírások
számára konkrét – a bírákra vonatkozó törvényekben foglaltakhoz képest kiegészítő – magatartási kötelezettséget
jelentenek. E  rendelkezéseket – részben valamely magatartástól való tartózkodással – a  Szabályzat személyi
hatálya alá tartozó bíráknak (tehát az  indítványozónak is) végre kell hajtania. A  Szabályzat 2.  § (2)  bekezdése
kifejezetten is úgy fogalmaz, hogy a  tárgyi hatály a  „bírák, […] magatartására […]” terjed ki. Megállapítható
tehát, hogy az  indítványozó által állított jogsérelmet maguk a  támadott előírások okozzák: a  vizsgált közjogi
szervezetszabályozó eszköznek az  integritássértő magatartásokat meghatározó előírásai minden más állami aktus
közbejötte nélkül, közvetlenül érvényesülnek.
[38] Az alkotmányjogi panasz alapján vizsgált Szabályzat a bírák és igazságügyi alkalmazottak esetleges integritássértő
cselekményeinek leírását és az integritássértés esetén lefolytatandó eljárást szabályozza. A Szabályzat alaptörvényellenessége vizsgálatának kezdeményezésével kapcsolatban az  érintettség – szűk értelmezés szerint – kizárólag
akkor lenne igazolható, ha az  érintett bíró vagy igazságügyi alkalmazott valamely, a  Szabályzatban írt szabályt
megszegné, és emiatt vele szemben integritássértési eljárás is indulna, melynek lezárultát követően fordulhatna
alkotmányjogi panasszal az Alkotmánybírósághoz.
[39] Ezzel összefüggésben jelen ügyben is hangsúlyozandó , hogy „[n]em várható el […] a  panaszosoktól az, hogy
jogsértéssel eljárás megindítására adjanak okot annak érdekében, hogy alkotmányjogi panasszal élhessenek”
{3208/2013. (XI. 18.) AB határozat, Indokolás [30]}.
[40] Az Alaptörvény ugyan a bírói függetlenséget nem kezeli alapjogként, de az Alkotmánybíróság értelmezése szerint
a  bírói függetlenségnek egyéb alaptörvényi rendelkezésekkel (pl. hatalommegosztás elvével) való együttes
értelmezése fontos alkotmányossági kérdéseket vet fel [vö: 36/2013. (XII. 5.) AB határozat]. E  két alaptörvényi
rendelkezés közvetlen összekapcsolása olyan helyzetet eredményez, melyben a  bírói függetlenség potenciális
sérelmének a bekövetkezése is alapot adhat az érintettség megállapítására.
[41] Az Alkotmánybíróság a befogadhatóság vizsgálata körében azt sem látta továbbá a szabályozásból egyértelműen
következőnek, hogy az  integritássértés esetén biztosított-e az  esetleges munkáltatói intézkedéssel szemben
a  jogorvoslat. Emellett a  Szabályzat rendelkezéseinek érdemi vizsgálata nélkül nem állapítható meg kétséget
kizáróan az sem, hogy az  integritássértés esetén indított eljárás, és a bírák, valamint az  igazságügyi alkalmazottak
felelősségre vonására irányuló eljárások hogyan viszonyulnak egymáshoz. A  fenti indokok együttes fennállása
miatt az  Alkotmánybíróság arra a  következtetésre jutott, hogy a  szabályozás alkotmányossága (jelesül az, hogy
a  szabályozási koncepció nem sérti-e a  tisztességes eljárás követelményét azáltal, hogy az  integritássértési eljárás
viszonya más munkajogi jogkövetkezménnyel járó eljárással nem tisztázott, valamint a  jogorvoslathoz való jog
sérelme is megalapozott lehet, ha a  jogalkotó olyan eljárásban nem biztosította a  jogorvoslat lehetőségét, melyet
a  Bjt. szerint biztosítani kellett volna) csak érdemi vizsgálat alapján dönthető el. Ennek azonban előfeltétele
az  indítvány befogadása. Erre tekintettel az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy az  indítványozó közvetlen,
tényleges és aktuális érintettsége fennáll, a  kifogásolt Szabályzat közvetlenül hatályosul, és az  abban előírt
kötelezettségek teljesítése ellen nincs a jogsérelmet elhárítani képes jogorvoslat.
[42] 6. Az Alaptörvényben biztosított jogra való hivatkozhatósággal összefüggésben az Alkotmánybíróság az alábbiakat
állapította meg.
[43] 6.1. Az  alkotmányjogi panasz benyújtásának feltétele, hogy a  panaszos Alaptörvényben biztosított jog sérelmére
hivatkozzon.
[44] Az Alaptörvény 26.  cikk (1)  bekezdésében biztosított bírói függetlenséggel kapcsolatban az  Alkotmánybíróság
a  4/2014. (I. 30.) AB határozatban megállapította, hogy a  „bírói függetlenség az  igazságszolgáltatás
függetlenségének legfontosabb garanciája. A  független igazságszolgáltatás pedig a  jogállami működés egyik
fundamentuma. A bírói függetlenség nem alapjog, nem is a bíró kiváltsága, hanem a jogkeresők érdekét szolgálja.
Ugyanakkor nemcsak igazságszolgáltatási vagy szervezési-igazgatási alapelv, hanem egyes elemeiben a  bírói
tisztséget viselő személy Alaptörvényben biztosított joga és kötelezettsége is.
Azzal, hogy az  Alaptörvény 26.  cikk (1)  bekezdése a  bírák szakmai és személyi függetlenségét is garantálja, jogot
biztosít a  bírák mint a  bírói szolgálatot ellátó természetes személyek részére a  függetlenséghez.” (Indokolás
[43]–[44])
[45] Az Alkotmánybíróság legutóbb a  bírák nemzetbiztonsági ellenőrzésének szabályait vizsgáló 12/2017. (VI.  19.)
AB  határozatában megerősítette, hogy az  alkotmánybírósági gyakorlat következetes abban, hogy „a bírói
függetlenség biztosítékának tekinti az elmozdíthatatlanság követelményét. [13/2013. (VI. 17.) AB határozat, 21/2010.
(II. 25.) AB határozat, 1/2008. (I. 11.) AB határozat]. A  bírói függetlenség része a  személyi függetlenség: a  bíró
nem utasítható, akarata ellenére nem bocsátható el és nem mozdítható el a  helyéről, csak sarkalatos törvényben
meghatározott okokból és eljárás eredményeként. A személyi függetlenséghez tartozik az is, hogy a hivatásos bíró
tisztsége egy életre szól” (Indokolás [83]).
[46] Az Alkotmánybíróság rámutatott arra, hogy a bírói függetlenség garanciarendszerében nagy jelentőséget tulajdonít
a szervezeti és státusbeli biztosítékoknak. „A bírák Alaptörvény által garantált elmozdíthatatlansága egyebek között
olyan személyes garancia, amely a bírák döntési autonómiájának biztosítéka, mivel kizárja annak lehetőségét, hogy
a törvényeknek és lelkiismeretének megfelelő ítélete miatt közvetett, a szolgálati jogviszonyával összefüggő retorzió
érje” {33/2012. (VII. 17.) AB határozat, Indokolás [84]}.
[47] A bírói függetlenség a  bírák közjogi helyzetének egyik legfontosabb garanciája. Az  ilyen közjogi státust érintő,
azt befolyásoló, a bírákra vonatkozó szabályok esetében az alkotmányossági vizsgálat a  jelen indítványban foglalt
érvelés alapján kivételesen alkotmányjogi panasz keretében is kezdeményezhető.
[48] Tekintettel arra, hogy az  indítványozó bíró a Szabályzat rendelkezéseiben éppen státusának veszélyeztetését látta,
ezért az Alkotmánybíróság megállapította, hogy alkotmányjogi panaszban – ebben az összefüggésben – „hivatkozni
lehet a  bírói függetlenségre, vagyis az  Alaptörvény azon rendelkezésére, amely személy szerint a  bírák számára
biztosít egyes jogokat.” {4/2014. (I. 30.) AB határozat, Indokolás [45]}
[49] Mindezekre tekintettel az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy érdemben vizsgálható az  alkotmányjogi
panaszban foglalt azon indítványi elem, mely a Szabályzat 5. § e) pontjának a bírói függetlenség követelményébe
ütközését állította.
[50] 6.2. Az  indítványozó az  előző pontban említett alapjogi hivatkozáson túlmenően azonban nem Alaptörvényben
biztosított jog sérelmére hivatkozott, amikor az  Alaptörvény 25.  cikk (8)  bekezdésének, valamint a  Jat. 2., 3. és
4. §-ainak, továbbá a Bjt. 35–42. §-ainak és a Bszi. 3. §-ának a sérelmét állította a Szabályzat egyes rendelkezéseivel
[Szabályzat 5. § e) és h) pontjai, 7. § (2) bekezdése, valamint a Szabályzat 14. § (2) bekezdése] összefüggésben. Erre
vonatkozóan az Alkotmánybíróság az alábbiakat állapította meg.
[51] Az indítványozó részben nem Alaptörvényben biztosított jog sérelmére hivatkozott, amikor az Alaptörvény 25. cikk
(8) bekezdésének – a sarkalatossági előírásnak – a sérelmét állította a Szabályzat 5. § e) pontjával összefüggésben.
[52] Úgyszintén nem Alaptörvényben biztosított jogra hivatkozott az  indítványozó, amikor a Jat. 2. § (1) bekezdésének
(egyértelmű normatartalom), illetve a  Jat. 24.  § (1)  bekezdésébe ütközés (magasabb szintű jogszabállyal való
ellentét) a  megállapítását kérte az  Alkotmánybíróságtól a  Szabályzat 5.  § e) és h)  pontjaival, valamint a  7.  §
(2) bekezdésével összefüggésben.
[53] Hasonlóképpen nem Alaptörvényben biztosított jog sérelmét állította az  indítványozó, amikor az  integritás
fogalmának [Szabályzat 5. § h) pont] a Bjt. 37. § (2) bekezdésébe (a bíró köteles a tisztségéhez méltó, kifogástalan
magatartást tanúsítani) ütközésére hivatkozott, valamint akkor sem, amikor a  Szabályzat 14.  § (2)  bekezdésének
(a  fegyelmi eljárás megindításának kötelező volta) a  Bjt. 108.  §-ával (fegyelmi eljárás kezdeményezésétől való
eltekintés lehetősége) való ellentétét fogalmazta meg.
[54] Tekintettel arra, hogy az  alkotmányjogi panasz ebben a  részében ugyancsak nem felel meg a  törvényi
követelményeknek, az  Alkotmánybíróság az  indítvány ezen részeinek [a Szabályzat 5.  § e) és h)  pontjai, 7.  §
(2) bekezdése, valamint a Szabályzat 14. § (2) bekezdése ellentétes az Alaptörvény 25. cikk (8) bekezdésével, a Jat. 2.,
3. és 4. §-aival, a Bjt. 35–42. §-aival és a Bszi. 3. §-aival] vizsgálatát mellőzte.
[55] 6.3. Az  indítványozó bíró a  Szabályzat egészét az  Alaptörvény 26.  cikk (1)  bekezdésébe is ütközőnek vélte,
mert álláspontja szerint az  sérti a  bírói függetlenséget. Indokolásában azzal érvelt, hogy egyrészt a  Szabályzat
rendelkezéseit a  Bjt.-nek mint sarkalatos törvénynek kellene tartalmaznia, másrészt a  szabályozás nem lehet
indokolatlanul párhuzamos vagy többszintű, harmadrészt, hogy a  Szabályzat olyan alapvető jogintézményeket
rendez, amelyek törvényi szabályozást igényelnének, negyedrészt, hogy a  közjogi szervezetszabályozó eszközben
jogszabályi rendelkezések nem ismételhetők meg, végül pedig, hogy a  Szabályzat túlterjeszkedik a  törvényen,
jelesül a  Bjt.-n. Ezen érvek közül azonban a  párhuzamos vagy többszintű szabályozás, továbbá a  jogszabályi
rendelkezések megismétlése nem a bírói függetlenség sérelmének megállapításra irányul, hanem a Szabályzatnak
a  Jat. tételes rendelkezéseibe (3., 4. és 24.  §) ütközését állítja, ami önmagában még nem veti fel az  alaptörvényellenességet. Azok az  indítványozói megjegyzések, amely szerint a  Szabályzat egyes rendelkezései törvényi
(esetleg sarkalatos törvényi) szabályozási körbe tartoznának, csak az  egyes sérelmezett rendelkezések tartalmi
vizsgálata útján tisztázhatók, és nem járnak együtt szükségszerűen az  egész Szabályzat megsemmisítésével.
Ellenkező értelmezés esetén ugyanis az  OBH elnökének szervezetszabályozási jogát kellene kétségbe vonni. Erre
viszont az Indítványozó sem utalt, ehelyett azt állította, hogy a Szabályzat olyan rendelkezéseket tartalmaz, melyek
tartalmukat tekintve sarkalatos törvényi rendezést igényeltek volna. Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság ezt
az indítványi elemet sem vizsgálta meg érdemben.
[56] 7. Az Alkotmánybíróság a határozott kérelem követelményével összefüggésben az alábbiakat állapította meg.
 [57] Az Abtv. 52.  § (1b)  bekezdésének e)  pontja szerint az  indítványnak indokolást kell tartalmaznia arra nézve, hogy
a sérelmezett közjogi szervezetszabályozó eszköz, illetve annak előírásai miért ellentétesek az Alaptörvény megjelölt
rendelkezéseivel.
[58] 7.1. Az indítványnak a Szabályzat 10. § c) pontját támadó indítványi eleme a fenti követelménynek nem felel meg.
E  rendelkezéssel kapcsolatban az  indítványozó nem jelölte meg, hogy az  álláspontja szerint az  Alaptörvény mely
rendelkezésével ellentétes, ezért az Alkotmánybíróság az indítvány ezen részének vizsgálatát mellőzte.
[59] 7.2. Az  indítványozó a  Szabályzat 5.  § h)  pontját ellentétesnek vélte a  Jat. 2.  § (1)  bekezdésével, és emiatt
az Alaptörvény 26. cikkében foglaltakkal, azonban érdemi, alkotmányjogilag értékelhető indokolást e rendelkezéssel
összefüggésben nem terjesztett elő, pusztán arra hivatkozott, hogy a  rendelkezés nem egyértelmű volta miatt
a  szabály grammatikailag is nehezen értelmezhető. Emiatt az  Alkotmánybíróság az  indítvány ezen részének
vizsgálatát szintén nem folytatta le.
[60] 7.3. Az  indítványozó emellett több más alapjog [pl. Alaptörvény VIII.  cikk (2)  bekezdés (szervezetekhez való
csatlakozás joga), IX. cikk (1) bekezdés (véleménynyilvánítás szabadsága)] sérelmét is állította. Ezeket az alaptörvényi
rendelkezéseket az  indítványozó pusztán felsorolta, azonban azokkal kapcsolatban érdemi alkotmányjogi
érvelést nem terjesztett elő, illetve nem is hozta kapcsolatba a  Szabályzat egyetlen rendelkezésével sem. Emiatt
az Alkotmánybíróság az indítvány ezen részének érdemi alkotmányossági vizsgálatát is mellőzte.
[61] 8. Az  alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdéssel kapcsolatban az  alkotmányossági vizsgálat arra jutott, hogy
a panasz tárgyát képező Szabályzat célja, hogy a bíróságokon és az Országos Bírósági Hivatalban (a továbbiakban:
OBH) olyan vezetési és irányítási rendszer működjön, amelybe illeszkedő belső kontrollrendszer biztosítja
a  szervezet integritását az  értékek meghatározásával, az  azok követésében való útmutatással, a  szabályok
betartásának ellenőrzésével – szükség esetén – jogkövetkezmények alkalmazásával. A  szabályzat meghatározza
az  integritás alapú szervezeti működés érdekében ellátandó feladatokat, főbb folyamatokat, és elősegíti az  adott
jogszabályi környezetben az  átláthatóság, a  felelősség és a  számonkérhetőség, a  szakmaiság, a  pártatlanság,
a  tisztességes eljárás, a  jogszabályokban és az  OBH elnökének szervezetszabályozó eszközeiben meghatározott
értékek iránti elkötelezettség érvényesülését, és azt, hogy a  bírák és az  igazságügyi alkalmazottak a  feladataik
teljesítését az esküjükhöz hűen gyakorolják.
[62] A Szabályzat tehát – részben a jogszabályoknak, részben az OBH elnöke által meghatározott egyéb szempontoknak
[lásd Szabályzat 5.  § e)  pont] való megfelelés előmozdítása érdekében – konkrét magatartási szabályokat ír elő
a bíróknak, amelyek be nem tartása szankciót von(hat) maga után.
[63] Amint azt az  Alkotmánybíróság 3173/2015. (IX. 23.) AB határozatában összefoglalta: „a bírói függetlenség
»nemcsak igazságszolgáltatási vagy szervezési-igazgatási alapelv, hanem egyes elemeiben a  bírói tisztséget
viselő személy Alaptörvényben biztosított joga« (Indokolás [43]). Egy másik ügyben megállapította azt is, hogy
»[a] bírák jogállásának lényeges eleme a  személyes függetlenséggel, az  elmozdíthatatlansággal összefüggésben
a  jogviszonyuk megszűnésének a  szabályozása« {33/2012. (VII. 17.) AB határozat, Indokolás [87]}. […] A  bírói
függetlenség – még akkor is, ha egyes elemeiben a  bírák részére biztosított jogként is értelmezhető –
az  alkotmányos államszervezet egyik központi rendező elve, amelynek célja az  ítélkezés befolyásmentességének
garantálása, és egyúttal annak lehetővé tétele, hogy a bíró csak a törvénynek alárendelve, a belső meggyőződése
alapján tudja meghozni döntését.” (Indokolás [31]–[32])
[64] Alapvető alkotmányjogi jelentőségűnek tekinthető ezzel összefüggésben az  a  kérdés, hogy az  Alaptörvény
26.  § (1)  bekezdését – amely tehát garantálja a  bírák személyes függetlenségét, törvény alá rendeltségét és
elmozdíthatatlanságát – nem sérti-e az, hogy a  bíráknak, igazságügyi alkalmazottaknak az  OBH elnökének
utasításában, ajánlásában meghatározott célkitűzéseknek, értékeknek, elveknek kell megfelelniük és
magatartásukat is ezekhez a követelményekhez kell igazítaniuk.
[65] A panasz tehát az  Alaptörvény 26.  cikk (1)  bekezdésében rögzített bírói függetlenség tartalmával, a  bírói
függetlenség mint a bírói tisztséget viselő személy Alaptörvényben biztosított jogának védelmi körével összefüggő
kérdéseket vet fel.
[66] Emlékeztetni szükséges ezzel összefüggésben arra, hogy a bírói függetlenség tartalmával foglalkozó, az Alaptörvény
hatálybalépését követően hozott érdemi alkotmánybírósági határozatok e  kérdéskörrel nem foglalkoztak.
A 33/2012. (VII. 17.) AB határozat (bírák nyugdíjazása) azt mondta ki, hogy a bírói függetlenség elemének tekinthető
a  tisztségből való elmozdíthatatlanság; a  4/2014. (I. 30.) AB határozat (illetményfizetés kérdése a  bírói tisztségből
való felfüggesztés időtartama alatt) pedig abban foglalt állást, hogy a hivatásos bíró személyes függetlenségének
egyik biztosítéka a  bírói tisztséghez méltó javadalmazás, amely tulajdonképpen a  bíró gazdasági függetlenségét
jelenti.
[67] Szintén alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést vet fel az  indítványozó a  jogorvoslathoz fűződő alapjog
védelmi köre vonatkozásában: érdemi vizsgálatot igénylő kérdés, hogy a  Szabályzatban meghatározott szankciók
alkalmazása esetében az érintett számára biztosítani kell-e a jogorvoslathoz való jogot.
[68] A fentiek alapján megállapítható, hogy az  indítvány olyan alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdéseket vet fel,
amelyek miatt az Alkotmánybíróság a panaszt befogadta.
[69] Mindezekre tekintettel az  Alkotmánybíróság az  érdemi alkotmányossági vizsgálatot a  Szabályzat 5.  § e)  pontja,
a 34. § (1) bekezdése és a 36. § (1) bekezdése tekintetében az alábbiak szerint folytatta le.
IV. [70] Az alkotmányjogi panasz részben megalapozott. [71] 1. Az  Alkotmánybíróság a  fent kifejtettek alapján az  indítvány tartalma szerint három kérdésben folytatott
le az  alábbiak szerint érdemi vizsgálatot. Az  egyik alkotmányossági problémája az  indítványozónak abban
állt, hogy a  Szabályzat 5.  § e)  pontjában foglalt azon szabály, miszerint az  „integritás” többek között az  „OBH
elnökének utasításában és ajánlásában meghatározott célkitűzéseknek, értékeknek és elveknek való megfelelés
és mindezekben megfelelő magatartás, szervezeti működés” sérti az  Alaptörvény 26.  cikk (1)  bekezdésében
megfogalmazott bírói függetlenséget. A  másik alkotmányossági problémát az  indítványozó abban látta, hogy
a  Szabályzat 34.  § (1)  bekezdésében szabályozott integritási szabályszegés következménye ellen a  Szabályzat
nem biztosít jogorvoslati jogot, mely az  indítványozó szerint az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdésével
ellentétes. A indítványozó harmadik érdemi felvetése azt állította, hogy a Szabályzat 36. § (1) bekezdésében foglalt
integritásfelelős akár egy jogi végzettséggel nem rendelkező, mindössze 3 éves BA-képzést elvégzett személy is
lehet, aki a  köztársasági elnök által kinevezett és csak általa felmenthető, független, mentelmi joggal rendelkező
bíró fegyelmi felelősségre vonása ügyében eljárhat, mely a  tisztességes eljáráshoz való jogot és az  ártatlanság
vélelmének követelményét [XXVIII. cikk (1), (2) bekezdés] is sértheti.
[72] 1.1. Az  Alkotmánybíróság először a  Szabályzat 5.  § e)  pontjának második fordulatát vizsgálta meg a  bírói
függetlenség sérelme szempontjából.
[73] A 4/2014. (I. 30.) AB határozat a  következőképpen foglalta össze a  bírói függetlenség elvének tartalmát: „A bírói
függetlenség az  igazságszolgáltatás függetlenségének legfontosabb garanciája. A  független igazságszolgáltatás
pedig a  jogállami működés egyik fundamentuma. A  bírói függetlenség nem alapjog, nem is a  bíró kiváltsága,
hanem a jogkeresők érdekét szolgálja. Ugyanakkor nemcsak igazságszolgáltatási vagy szervezési-igazgatási alapelv,
hanem egyes elemeiben a bírói tisztséget viselő személy Alaptörvényben biztosított joga és kötelezettsége is. Azzal,
hogy az Alaptörvény 26. cikk (1) bekezdése a bírák szakmai és személyi függetlenségét is garantálja, jogot biztosít
a bírák mint a bírói szolgálatot ellátó természetes személyek részére a  függetlenséghez. […] A bírói függetlenség
a  bírói tisztséget viselő személy vonatkozásában két síkon értelmezhető, egyrészt szakmai függetlenséget,
másrészt személyi függetlenséget jelent. A szakmai függetlenség azt garantálja, hogy a bírót ne lehessen ítélkezési
tevékenysége során közvetlenül befolyásolni. Maga az  Alaptörvény deklarálja ezen garancia érvényesülése
érdekében a 26. cikk (1) bekezdés további részében, hogy a bírák csak a törvénynek vannak alárendelve és ítélkezési
tevékenységükben nem utasíthatók.
[74] A személyi függetlenség pedig azt a  több összetevőből álló független közjogi státust jelenti, amely a  bírót
a szolgálati jogviszonyának fennállása során megilleti.
[75] Az Alaptörvény a  bírák jogállását érintő részletes rendelkezések megállapítását sarkalatos törvényre bízza. Ennek
megfelelően a  Bjt. tartalmazza a  bírák jogállásával összefüggő szabályokat. A  33/2012. (VII. 17.) AB határozatában
ezzel összefüggésben a  következőket állapította meg: A  bírói függetlenség egyedi aspektusában kiemelkedő
szerepe van a  Bjt.-nek, amely a  bírói szolgálati jogviszony szabályozásában hivatott biztosítani a  befolyásmentes
ítélkezéshez szükséges státusbeli szabadságot a  bíró számára. A  bírói függetlenséggel összefüggésben
megállapítható, hogy a  bírói szolgálati jogviszonyok stabilitásának biztosítása olyan, az  Alaptörvényből folyó
követelmény, amely más jogviszonyokhoz képest is többlet garanciákat igényel. Ilyen garanciális jelentőséggel
bíró elemnek minősül az, hogy sarkalatos törvény határozza meg a bírói jogviszony megszűnésének okait, a hivatás
gyakorlásának időtartamát, azt a felső korhatárt, amelyen belül a bírák elmozdíthatatlanok; szolgálati jogviszonyuk
megszüntetésére – egyetértésük hiányában – csak kivételesen (súlyos fegyelmi vétség, bűncselekmény elkövetése,
a  hivatás gyakorlására való alkalmatlanná válás esetén) van mód.” (Indokolás [84]) {4/2014. (I. 30.) AB határozat,
Indokolás [43]–[44] és [47]–[50]}
[76] 3154/2017. (VI. 21.) AB határozatban az  Alkotmánybíróság a  bírói függetlenséggel összefüggésben az  alábbi
megállapításokat tette: „Az Alkotmánybíróság az  Alkotmány hatályban léte alatt a  bírói függetlenséget a  hatalmi
ágak közötti viszonyrendszerből, a  hatalommegosztás elvéből vezette le [53/1991. (X. 31.) AB határozat,
ABH 1991, 266, 267.]. E megközelítésben a bírói hatalom egyrészt független mind a törvényhozó, mind a végrehajtó
hatalomtól, másrészt politikai értelemben véve semleges. Ez  utóbbi azt jelenti, hogy amíg a  törvényhozó és
végrehajtó hatalom kölcsönös (politikai) függésben van egymástól, addig a  bírói hatalom e  politikai téren kívül
létezik, függetlenül annak változásaitól. A  bírói függetlenség ugyanakkor nem korlátlan, annak legfontosabb
alkotmányos korlátja, és egyben a bírói működés alapja az ítélkezési tevékenység törvényeknek való alávetettsége.
A  törvényeknek való alávetettség ugyanakkor a  függetlenség záloga is egyben, hiszen a  bíróságok a  politikai
szféra által meghatározott és létrehozott törvényeket önállóan értelmezik. A  bíróságok ítélkezési gyakorlata
azonban független a  politikai változásoktól, és egyfajta folyamatosságot, állandóságot jelent, a  másik két
hatalmi ág dinamizmusával szemben. Ebből következően a  bírói függetlenség elve az  Alkotmánybíróság korai
gyakorlatában alapvetően az  ítélkezési tevékenység függetlenségét jelentette. A  további státuszbeli és szervezeti
garanciák is (csak) a  független ítélkezés biztosítását szolgálják. A  bíráknak nem csak a  másik két hatalmi ág
képviselőitől, hanem a  többi bírótól is függetlennek kell lenniük. Ez  a  belső (a  bírósági szervezetrendszeren
belüli) függetlenség is kétirányú: az  ítélkezési tevékenység függetlenségét egyrészt biztosítani kell a  többi bíróval
szemben, azaz garantálni kell, hogy a  bírók saját szakmai meggyőződésük alapján ítélkezhessenek, másrészt
ki kell zárni az  igazgatási befolyásolás lehetőségét is [38/1993. (VI. 11.) AB határozat, ABH 1993, 256, 261–262.].
Az  Alkotmánybíróság – a  minden befolyástól mentes ítélkezésben testet öltő – bírói függetlenséget feltétel
nélküli követelménynek tételezte, amely abszolút alkotmányos védelem alatt áll {legutóbb a  13/2013. (VI. 17.)
AB  határozatban, Indokolás [117], ezt megelőzően összefoglaló jelleggel a  19/1999. (VI. 25.) AB határozatban,
ABH 1999, 150, 153.}. Az Alaptörvény hatálybalépését követően az alkotmánybírósági gyakorlat túllépve a korábbi
kereteken, megállapította, hogy az Alaptörvény 26. cikk (1) bekezdésében szabályozott bírói függetlenség nemcsak
alkotmányos elv, hanem egyúttal (Alaptörvényben biztosított) jogot is keletkeztet a bírák számára {4/2014. (I. 30.)
AB határozat, Indokolás [44]–[45]}.” {3154/2017. (VI. 21.) AB határozat, Indokolás [19]}
[77] Ezt követően az Alkotmánybíróság áttekintette az OBH-nak az  igazságszolgáltatás szervezetrendszerében elfoglalt
helyét, és ezen keresztül az OBH elnökének feladat- és hatásköreit, különös tekintettel arra, hogy az OBH elnökének
Szabályzata milyen kérdésekben foglalhat állást. Az  Alaptörvény bíróságokat szabályozó 25.  cikk (5)  bekezdése
szerint a bíróságok igazgatásának központi feladatait az Országos Bírósági Hivatal elnöke végzi.
[78] A Bszi. harmadik részének „A bíróságok központi igazgatása” című részben a 65. § határozza meg általánosságban
az  OBH elnökének feladatait. Ennek értelmében „[a]z OBH elnöke a  bírói függetlenség alkotmányos elvének
megtartásával ellátja a bíróságok igazgatásának központi feladatait, valamint a költségvetési törvény bíróságokról
szóló fejezete tekintetében a fejezet irányító hatásköreit, és felügyeletet gyakorol az ítélőtáblák és a törvényszékek
elnökeinek igazgatási tevékenysége felett.” A  Bszi. 76.  §-a sorolja fel részletesen az  OBH elnökének feladatait.
Ilyenek az  általános központi igazgatási feladatkörben fennálló, az  OBH irányításával kapcsolatos, a  bíróságok
költségvetésével kapcsolatos, a statisztikai adatgyűjtéssel, az ügyelosztással és a munkateher méréssel kapcsolatos
feladatok. Az OBH elnökének feladatai közé tartoznak továbbá a személyzeti kérdésekkel, a bíróságok igazgatásával,
a képzéssel, tájékoztatással kapcsolatos feladatkörök.
[79] A Bszi. 76.  § (1)  bekezdésének b)  pontja értelmében az  OBH elnöke általános központi igazgatási feladatkörében
az  igazgatási feladatainak ellátása érdekében jogszabályi keretek között – normatív utasításként – a  bíróságokra
kötelező szabályzatokat alkot, továbbá ajánlásokat és határozatokat hoz.
[80] Az e  rendelkezéshez fűzött miniszteri indokolás szerint „az OBH elnöke az  általános központi igazgatási feladatai
keretében képviseli a  bíróságokat, kialakítja a  bírósági igazgatás hosszú távú feladatait és a  megvalósításuk
feltételeit tartalmazó programot, jogszabályi keretek között a  bíróságokra kötelező szabályzatokat alkot, továbbá
ajánlásokat és határozatokat hoz, a  bíróságokat érintő jogszabály alkotását kezdeményezheti, és a  bíróságok
véleményét összegezve véleményezi (az önkormányzati rendeleteket kivéve) a  bíróságokat érintő jogszabályok
tervezetét. Új jogosítványként és feladatként rögzítésre kerül a  törvényben, hogy az  OBH elnöke a  bíróságokat
közvetlenül érintő jogszabályokra vonatkozó napirendi pont megtárgyalásakor meghívottként részt vesz
az Országgyűlés bizottságainak ülésén.”
[81] A fenti rendelkezések alapján az  Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az  OBH elnökének szabályzatai alapvetően
a  bíróságokra vonatkozó kötelező szabályzatok megalkotását jelenthetik. Ez  a  gyakorlatban azt jelenti, hogy
az  OBH elnökének szabályzatában kizárólag olyan elvek és értékek vehetők alapul, amelyek az  Alaptörvényből,
a  Bszi.-ből és a  Bjt.-ből következnek vagy azokból közvetlenül levezethetők. A  szabályzatok tartalmának tehát
a  bírósági igazgatással kapcsolatos kérdések rendezése körében kell megmaradnia, és nem érintheti az  ítélkező
bíró függetlenségét. Ezzel összefüggésben azt kellett az Alkotmánybíróságnak megvizsgálnia, hogy az indítvánnyal
támadott Szabályzat túllépi-e az  Alaptörvény, a  Bszi. vagy a  Bjt. által meghatározott kereteket, megsértve ezzel
az ítélkező bíró függetlenségét vagy sem.
[82] A Szabályzat létrejöttének elsődleges célja, hogy a  bírósági szervezet sértetlenségét, feddhetetlenségét,
tisztességességét, becsületét szem előtt tartva megóvja a  szervezetet és az  abban dolgozó bírákat, valamint
igazságügyi alkalmazottakat mindenfajta tisztességtelen, jogellenes befolyástól, befolyásolástól, korrupciótól.
A  Szabályzat 1.  §-a akként fogalmaz, hogy olyan vezetési és irányítási rendszer működtetése a  cél, amelybe egy
olyan belső kontrollrendszer illeszkedik, mely a szervezet integritását az értékek meghatározásával biztosítja. Ennek
alapvető elvei az átláthatóság, a felelősség, a számonkérhetőség, a szakmaiság, a pártatlanság, a tisztességes eljárás,
valamint a  jogszabályokban és az  OBH elnökének szervezetszabályozó eszközeiben meghatározott értékek iránti
elkötelezettség, valamint a hivatás eskühöz méltó gyakorlása.
[83] A fenti alapelveket konkretizálja a  Szabályzat 5.  § e)  pontjának második fordulata, mely az  integritás fogalma
alatt az  OBH elnökének utasításában és ajánlásában meghatározott célkitűzéseknek, értékeknek és elveknek való
megfelelést érti.
[84] Az indítványozó ezzel összefüggésben azonban éppen azt sérelmezi, hogy az  ilyen, alapvetően egy személyhez
kapcsolódó, tehát erősen szubjektív elveknek, célkitűzéseknek való megfelelés olyan mértékben bizonytalan, mely
az ítélkező bíró „személyi függetlenségét” sérti.
[85] Az Alkotmánybíróság ezen indítványi elemmel kapcsolatban az alábbi megállapításokat teszi. Az Alaptörvény bírói
függetlenséget garantáló rendelkezése akként fogalmaz, hogy a  bírák függetlenek, és csak a  törvénynek vannak
alárendelve (Ugyanilyen tartalmú rendelkezés található a Bszi. 3. §-ában is).
[86] Az OBH elnökének Szabályzata nem minősül törvénynek, az  a  Jat. 23.  § (4)  bekezdése értelmében közjogi
szervezetszabályozó eszköz, mely az  OBH elnökének vezetése, irányítása vagy felügyelete alá tartozó szervek
szervezetét és működését, valamint tevékenységét szabályozhatja. Jelen Szabályzat a  fenti alaptörvényi és
jogszabályi rendelkezéseket konkretizálja, azok végrehajtását szolgálja.
[87] Az Alkotmánybíróság a  3154/2017. (VI. 21.) AB határozatban kifejtette, hogy „a bírák szakmai függetlenségét
illetően annak nincs jelentősége, hogy a bíróságok központi igazgatását egy testületi szerv vagy egyszemélyi vezető
látja el, ha hatásköre nem terjed ki a  bíróságok ítélkezési tevékenységének befolyásolására. A  Bszi. ugyanakkor,
pontosan arra tekintettel, hogy a központi igazgatás egyszemélyi felelős vezetőjének igazgatási feladatai jelentősen
megnövekednek, szétválasztotta egymástól a  bíróságok legfőbb igazgatási és legfőbb szakmai vezetését.
Az Alaptörvénynek megfelelően a legfőbb bírósági szerv a Kúria, és ennek megfelelően a bíróságok egészét illetően
a  szakmai vezetői feladatokat a  Kúria elnöke látja el, míg a  bíróságok központi igazgatása – az  Országgyűlés által
a bírák közül megválasztott, egyszemélyi felelősséggel rendelkező igazgatási vezető – az OBH elnökének a feladata.”
3154/2017. (VI. 21.) AB határozat Indokolás [23].
[88] Ebben az  idézett határozatban az  Alkotmánybíróság éppen azt vizsgálta, hogy az  OBH elnöke (a  Bszi. által
biztosított jogkörök gyakorlása során és a Bjt. vonatkozó szabályai által meghatározott körben) a bírói függetlenség
alkotmányos elvének megtartásával látta-e el a bíróságok igazgatásának központi feladatait.
[89] Azt kellett tehát ezzel az  indítványi elemmel kapcsolatban a  jelen határozatban az  Alkotmánybíróságnak
megvizsgálnia, hogy a  Szabályzat 5.  § e)  pontja értelmezhető-e akként, hogy az  OBH elnöke által kiadott
Szabályzatban megjelenő célkitűzések, elvek és értékek, valamint az  ezeknek való megfelelés az  adott bírót
az  ítélkezési tevékenységében közvetlenül befolyásolja. A  bíró függetlenség sérelme ugyanis a  fent kifejtetteket
figyelembe véve csak akkor lenne megállapítható, ha az  adott szabály a  bírót ítélkezési tevékenységében
közvetlenül befolyásolná.
[90] A Szabályzat 5. § e) pontja az értéksemleges normativitáson túlmutató elemet nem hordoz. Kizárólag általánosan
elfogadott, a szakmai és a  laikus közvélemény által a bíróságokkal szemben támasztott követelmények betartását
célozza, ezen túlmenően olyan személyes elemmel nem bír, mely a  bírót ítélkezési tevékenységében közvetlenül
befolyásolná.
[91] A Szabályzat az  OBH elnökének utasításában meghatározott célkitűzéseknek, értékeknek és elveknek való
megfelelést tűzi ki célul a bírák és igazságügyi alkalmazottak elé.
[92] A Szabályzat 1.  §-ában meghatározott értékeknek (átláthatóság, felelősség, számonkérhetőség, szakmaiság,
a  pártatlanság, a  tisztességes eljárás) való megfelelés valamennyi bíróval és igazságügyi alkalmazottal szemben
fokozott társadalmi követelmény, alapvetően elvárt magatartás. Az  a  tény, hogy ennek a  világosan körülírt
értékrendszernek a  követése a  Szabályzat személyi hatálya alá tartozók számára kötelezettség, önmagában még
nem eredményezi a bírák ítélkező tevékenységének a befolyásolását, vagy annak közvetlen lehetőségét.
[93] A Szabályzatban meghatározott magatartások: kereső tevékenységek korlátozása, gazdasági társaságban
végzett személyes közreműködés megtiltása, civil szervezetnél vezető tisztségviselőként való közreműködés,
összeférhetetlenségi ok bejelentésének elmulasztása, választottbírósági tagság létesítése, tiltott ajándék elfogadása
nem érintik hátrányosan a bíró ítélkező tevékenységét. A vizsgált előírások a bíróságok általános központi igazgatási
feladatai keretében megmaradó olyan, a  bírókra is kötelező szervezetirányítási szabályok, melyek megalkotására
az OBH elnöke törvényi felhatalmazással bír.
[94] Ilyen magatartási szabályok előírása nem terjeszkedik túl azon a körön, melyen belül a szervezet irányítója jogosult
meghatározott alapvető elvárások megfogalmazására. Ezek a rendelkezések továbbá nem terjeszkednek túl az OBH
elnökének igazgatási jogkörében kiadható szabályozásra kapott felhatalmazás jogi keretein sem. E  magatartási
szabályoknak való megfelelési kötelezettség nem eredményezi az ítélkező tevékenység befolyásolását, illetve a bíró
személyi függetlenségének a sérelmét sem.
[95] Az Alkotmánybíróság ezzel összefüggésben rámutat arra, hogy a  Szabályzat által tárgyalt magatartásokat és
társadalmi elvárásokat a  Bjt. is kifejezetten tartalmazza. Ilyennek minősülnek azon a  szabályok, miszerint a  bíró
hivatását esküjéhez hűen köteles gyakorolni, igazságszolgáltatási feladatainak teljesítését, minden ügyben
befolyástól mentesen, és részrehajlás nélkül köteles eljárni, a  döntés befolyásolására irányuló minden kísérletet
köteles elhárítani, eljárása során köteles az  ügyféllel szemben tisztességes és pártatlan magatartást tanúsítani,
továbbá köteles a  tisztségéhez méltó, kifogástalan magatartást tanúsítani, és tartózkodni minden olyan
megnyilvánulástól, amely a bírósági eljárásba vetett bizalmat vagy a bíróság tekintélyét csorbítaná (Bjt. 36–37. §).
A Bjt. e rendelkezéseivel a Szabályzat összhangban van, azokon nem terjeszkedik túl.
[96] Mindezekre tekintettel az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy a  Szabályzat 5.  § e)  pontjának „ , valamint
az  OBH  elnökének utasításában és ajánlásában meghatározott célkitűzéseknek, értékeknek és elveknek”
szövegrészének egésze a fenti indokból nem sérti a bírói függetlenséget, ezért az indítvány ezen részét elutasította.
[97] Az Alkotmánybíróság megjegyzi, hogy a Szabályzatban absztrakt formában megfogalmazott szabályok alaptörvénykonformitásának jelen eljárásában történő megállapítása nem eredményezi azt, hogy az OBH elnökének valamennyi
szabályzata vagy utasítása e  követelményeknek megfelel vagy megfelelne. Az  Alkotmánybíróságnak valamennyi
olyan indítvány alapján, amely egy Szabályzat alaptörvény-ellenességét állítja a  bírói függetlenség sérelmére
hivatkozással, esetről esetre kell megvizsgálni, hogy azok megfelelnek-e az Alaptörvény rendelkezéseinek, és nem
sértik-e a bírói függetlenséget.
[98] 1.2. Ugyanakkor az Alkotmánybíróság azon indítványi elemet is megvizsgálta, mely azt állította, hogy az OBH elnöke
az  általa meghatározott célkitűzéseket, értékeket és elveket ajánlásba is foglalhatja, és ezen keresztül az  ajánlás
személyi hatálya alá tartozókra nézve kötelező magatartási szabályt írhat elő. Az  indítványozó érvelése szerint
ez az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdésének és ezen keresztül a bírói függetlenségnek a sérelmét eredményezi.
[99] A Jat. 23.  § (4)  bekezdés d)  pontja értelmében az  Országos Bírósági Hivatal elnöke normatív utasításban
szabályozhatja a vezetése, az  irányítása vagy a  felügyelete alá tartozó szervek szervezetét és működését, valamint
tevékenységét.
[100] A Bszi. 76.  § (1)  bekezdésének b)  pontja alapján az  OBH elnöke általános központi igazgatási feladatkörében
az  igazgatási feladatainak ellátása érdekében jogszabályi keretek között – normatív utasításként – a  bíróságokra
kötelező szabályzatokat alkot, továbbá ajánlásokat és határozatokat hoz.
[101] A normatív utasítás a Jat 1. § (1) bekezdésében b) pontja és a Jat. VI. fejezete alapján közjogi szervezetszabályozó
eszköz.
[102] Az Abtv. 37. § (2) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság hatáskörébe tartozik a közjogi szervezetszabályozó eszköz
felülvizsgálata.
[103] Ugyanakkor az Alkotmánybíróság alkotmányossági szempontú vizsgálatot a közjogi szervezetszabályozó eszköznek
nem minősülő ajánlásokkal kapcsolatban főszabály szerint, formálisan nem végezhet.
[104] A vizsgált Szabályzat azonban lehetőséget teremt arra, hogy az  OBH elnöke az  általa megfogalmazott
célkitűzéseket, elveket és értékeket is ajánlásba foglaljon. Mindez alapot ad az  OBH elnökének arra, hogy egy
alkotmányossági vizsgálat alá nem eső, tehát az alkotmányossági kontroll alól a hatályos jogszabályok által kivont
dokumentumban olyan előírásokat fogalmazzon meg, melyek akár egyfelől a  bírák igazgatási, másfelől pedig
ítélkező tevékenységét is befolyásolhatják, ezen keresztül pedig magát a bírói függetlenséget is érinthetik.
[105] Emellett az  Alkotmánybíróság az  alkotmányossági vizsgálat során figyelemmel volt arra a  tényre is, hogy a  Bszi.
fent idézett 76.  § (1)  bekezdésének b)  pontja akként rendelkezik, hogy a  bíróságokra kötelező szabályzatokat
az  OBH  elnöke csak normatív utasításként alkothat meg. Egy ajánlás ennek következtében a  bíróságokra,
a  bírákra, illetve az  igazságügyi alkalmazottakra nézve nem lehet kötelező. Az  ajánlás kötelező jellegének hiánya
is ellentmondásban van a  jelenleg vizsgált Szabályzat kötelező hatályával, az abban foglalt magatartási szabályok
betartásának kötelezettségével. Ez  az  ellentmondás azt eredményezheti, hogy az  OBH elnöke által egy ajánlásba
foglalt – tehát nem kötelező – magatartási előírás megsértése a Szabályzatban foglalt eljárás lefolytatását vonhatná
maga után.
[106] Alkotmányosan nem igazolható az, hogy a  törvényi felhatalmazás alapján kiadott Szabályzat (közjogi
szervezetirányítási eszköz) további felhatalmazást adjon egy olyan, a  Jat. szerint sem jogszabálynak, sem
pedig közjogi szervezetirányítási eszköznek nem minősülő ajánlásnak, mely a  Szabályzatba foglalt magatartási
szabályokat ismételné meg, vagy ilyen szabályokhoz hasonló előírásokat tartalmazna. Ez  egyébként a  Jat. 5.  §
(1) és (2)  bekezdésének együttes értelmezéséből sem következik, sőt e  rendelkezésekből éppen az  ellenkező
következtetés vonható le.
[107] Az Alkotmánybíróság a  Szabályzat 5.  § e)  pontjának „és ajánlásában” szövegrészével kapcsolatban megállapítja,
hogy a  kötelező erővel nem rendelkező ajánlásban a  bírói függetlenséget akár csak eshetőlegesen érintő
magatartási szabályok nem írhatók elő. Alkotmányosan aggályos, hogy az  Alkotmánybíróságnak formálisan
nincs hatásköre ilyen, a  bírói függetlenségre potenciálisan hatást gyakorló szabályoknak az  alkotmányossági
vizsgálatára, ezért az ilyen természetű szabályok ajánlásba nem foglalhatók. Ettől függetlenül, abban az esetben, ha
az OBH elnöke által kiadott ajánlás a bírói függetlenséget akár csak eshetőlegesen is érintő magatartási szabályokat
tartalmaz, az  Alkotmánybíróság megfelelő indítvány alapján normatív tartalommal rendelkező ajánlásokat is felül
fogja vizsgálni. Végül a  Jat. vonatkozó szabályai sem adnak felhatalmazást arra, hogy a  normatív utasításon kívül
az OBH elnöke a bírákra, igazságügyi alkalmazottakra nézve egy kötelező erővel nem rendelkező ajánlásban olyan
szabályokat alkothasson, melyek esetleges megsértése esetén a Szabályzatban meghatározott eljárás lefolytatására
kerülhet sor.
[108] Mindezekre tekintettel az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy a  Szabályzat 5.  § e)  pontjának „és ajánlásában”
szövegrésze sérti az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdését és a  bírói függetlenséget biztosító 26.  cikk (1)  bekezdését,
ezért azt megsemmisítette.
[109] 1.3. Az  Alkotmánybíróság ezt követően azt vizsgálta meg, hogy a  Szabályzat 34.  § (1)  bekezdésében szabályozott
integritási szabályszegést és annak következményeit szabályozhatja-e közjogi szervezetszabályozó eszköz,
vagy ilyen rendelkezések Szabályzatba foglalása az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdésében szabályozott
jogorvoslathoz való jog sérelmét eredményezi-e, illetve e  rendelkezések nem sértik-e a  bírói függetlenséget
(Alaptörvény 26.  cikk). Ezzel összefüggésben áttekintette a  Szabályzatnak az  „Integritás tárgyú bejelentések
intézése, ellenőrzése és nyilvántartása” című IX. fejezetben foglaltak szabályozását, és az  alábbiakat állapította
meg. Integritást érintő bejelentés szóban, írásban, vagy elektronikus úton terjeszthető elő, [Szabályzat 39.  §
(1)  bekezdés] melyet haladéktalanul érkeztetni kell a  bírósági ügyvitelre vonatkozó szabályok szerint [Szabályzat
39.  § (2)  bekezdés]. Az  integritásfelelős a  bejelentésről haladéktalanul tájékoztatja a  bíróság elnökét és
egyidejűleg javaslatot tesz a  szükséges intézkedések megtételére [Szabályzat 39.  § (3)  bekezdés]. Az  integritást
érintő bejelentést a  bejelentéssel érintett bíró vagy igazságügyi alkalmazott szolgálati helye szerinti bíróság
elnöke vizsgálja meg [Szabályzat 41.  § (1)  bekezdés], mely vizsgálatban az  integritásfelelős közreműködhet.
A vizsgálat történhet különösen az iratok tanulmányozásával, az érintettek meghallgatásával, vagy írásbeli jelentés
beszerzésével. A  meghallgatásról jegyzőkönyvet kell felvenni. A  meghallgatással érintett személyek kérhetik
a  személyes adataiknak zártan történő kezelését [Szabályzat 41.  § (2)  bekezdés]. A  jegyzőkönyv tartalmazza
a  meghallgatás helyét, időpontját, a  meghallgatott nevét, beosztását, szervezeti egységét, a  meghallgatáson
résztvevő egyéb személyek beosztását, szervezeti egységét, a meghallgatás tárgyát, továbbá a meghallgatás során
feltett kérdéseket és az  azokra adott válaszokat, az  elhangzottak és a  jegyzőkönyvben foglaltak egyezőségére
vonatkozó nyilatkozatot, és végül a  meghallgatáson résztvevők aláírását [Szabályzat 41.  § (3)  bekezdés].
A  bejelentésről – lényeges tartalma ismertetésével – tájékoztatni kell az  érintettet, aki nyolc napon belül írásbeli
észrevételeket tehet, melyben jogosult a  bejelentéssel kapcsolatos álláspontját kifejteni vagy a  meghallgatását
kérni [Szabályzat 42. § (1) bekezdés]. Amennyiben a bejelentés bíróval szemben érkezik, a meghallgatást a bíróság
elnöke foganatosítja [Szabályzat 42.  § (2)  bekezdés]. Az  integritást érintő bejelentések ügyintézési határideje
harminc nap [Szabályzat 43.  §]. A  Szabályzat 44.  §-a értelmében a  bíróság elnöke gondoskodik a  visszaélésekre,
szabálytalanságokra és korrupciós kockázatokra vonatkozó bejelentések fogadásáról, kivizsgálásáról, valamint
az esetleges jogkövetkezmények alkalmazásáról, közvetlen kapcsolatot tart a korrupció-ellenességgel, integritással,
közérdekű bejelentésekkel foglalkozó más szervezetekkel, a  szervezet működésével összefüggő visszaélésekre,
szabálytalanságokra, valamint az  integritási és korrupciós kockázatokra vonatkozó bejelentéseket kivizsgálja,
továbbá pedig lefolytatja az  integritássértésekkel kapcsolatos egyéb vizsgálatokat és meghozza a  szükséges
intézkedéseket.
[110] Ilyen szükséges intézkedés lehet a  Szabályzat 34.  § (2)  bekezdése értelmében az  integritássértés megállapítása,
az  integritást sértő személy felé a  megállapítás tudomására hozása, a  feltárt problémák és azok okainak
megszüntetése a  jogszerű állapot helyreállításával, az  okozott sérelem orvoslása, továbbá kötelezettségszegés
esetén a  felelősségre vonás kezdeményezése, valamint más hatóságok megkeresése. Az  Alaptörvény XXVIII.  cikk
(7)  bekezdése szerint mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogorvoslattal éljen az  olyan bírósági, hatósági és más
közigazgatási döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.
[111] Az Alkotmánybíróság legutóbb a 10/2017. (V. 5.) AB határozatban foglalta össze a  jogorvoslathoz való jog lényegi
tartalmát, miszerint az, az  érdemi határozatok tekintetében a  más szervhez, vagy ugyanazon szervezeten belüli
magasabb fórumhoz fordulás lehetőségét jelenti {lásd: 5/1992. (I. 30.) AB határozat, ABH 1992, 27, 31.; megerősítve:
35/2013. (XI. 22.) AB határozat, Indokolás [16]}.
[112] A jogorvoslathoz való alapjog biztosítását jelenti továbbá, ha az eljárásban a törvény garantálja az érintett számára,
hogy ügyét az alapügyben eljáró szervtől különböző szerv bírálja el (513/B/1994. AB határozat, ABH 1994, 731, 734.).
Minden jogorvoslat lényegi eleme a  jogorvoslás lehetősége, vagyis a  jogorvoslat fogalmilag és szubsztanciálisan
tartalmazza a  jogsérelem orvosolhatóságát {23/1998. (VI. 9.) AB határozat, ABH 1998, 182, 186., megerősítve:
3064/2014. (III. 26.) AB határozat, Indokolás [15]}. A különböző eljárásokban a jogalkotó eltérő jogorvoslati formákat,
jogorvoslatot elbíráló fórumokat állapíthat meg, valamint azt is eltérően határozhatja meg, hogy hány fokú
jogorvoslati rendszer érvényesülhet {1437/B/1990. AB határozat, ABH 1992, 453, 454.; hasonlóan: 22/2014. (VII. 15.)
AB határozat, Indokolás [95]}.
[113] Az Alkotmánybíróság értelmezésében az Alaptörvényben biztosított jogorvoslathoz való jog tényleges és hatékony
jogorvoslat lehetőségének a biztosítását követeli meg, így nem csak abban az esetben állapítható meg az alapjog
sérelme, ha a  jogorvoslat lehetőségét teljesen kizárták {lásd például 36/2013. (XII. 5.) AB határozat, Indokolás
[61]}, hanem akkor is, ha a  jogszabályban egyébként biztosított jogorvoslat más okból nem tud ténylegesen és
hatékonyan érvényesülni, így például, ha azt a  részletszabályok rendelkezései akadályozzák meg, ezáltal üresítve
ki, illetve téve formálissá a jogorvoslathoz való jogot (Indokolás [28]–[31]). {10/2017. (V. 5.) AB határozat, Indokolás
[67]–[68]}.
[114] Az Alkotmánybíróság a  3150/2017. (VI. 14.) AB határozatában állást foglalt a  jogorvoslathoz való jog és
a  bírósághoz fordulás jogának egymáshoz való viszonyával kapcsolatban is. E  határozatában megállapította,
hogy „a jogorvoslathoz való jog nem azonos a  bírósághoz fordulás jogával. Ez  önmagában nézve kétségtelen,
az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint a jogorvoslathoz való jog nem jelenti szükségképpen a bírósághoz
fordulás jogának biztosítását, azaz nem feltétlenül kell biztosítani a  bírói utat. […]” A  jogorvoslat szükségképpeni
eleme ugyanis annak hatékonysága, ez következik az Alkotmánybíróság több évtizedes – az Alaptörvény változatlan
szabályozására tekintettel továbbra is irányadó – gyakorlatából és a nemzetközi egyezmények (különös tekintettel
az Emberi Jogok Európai Egyezménye 13. cikkére) által felállított követelményekből egyaránt (Indokolás [14]).
[115] Az Alkotmánybíróság a  jogorvoslathoz való jog tartalmának ismertetése mellett az  indítvány alapján figyelembe
vette a  bírói függetlenségnek a  fent idézett és itt megismételt alábbi, korábban tett megállapításait is.
Eszerint a „bíráknak nem csak a  másik két hatalmi ág képviselőitől, hanem a  többi bírótól is függetlennek kell
lenniük. Ez  a  belső (a  bírósági szervezetrendszeren belüli) függetlenség is kétirányú: az  ítélkezési tevékenység
függetlenségét egyrészt biztosítani kell a  többi bíróval szemben, azaz garantálni kell, hogy a  bírók saját szakmai
meggyőződésük alapján ítélkezhessenek, másrészt ki kell zárni az  igazgatási befolyásolás lehetőségét is” [38/1993.
(VI. 11.) AB határozat, ABH 1993, 256, 261–262.].
[116] „Az Alkotmánybíróság – a  minden befolyástól mentes ítélkezésben testet öltő – bírói függetlenséget feltétel
nélküli követelménynek tételezte, amely abszolút alkotmányos védelem alatt áll” {legutóbb a  13/2013. (VI. 17.)
AB  határozatban, Indokolás [117], ezt megelőzően összefoglaló jelleggel a  19/1999. (VI. 25.) AB határozatban,
ABH 1999, 150, 153.}.
[117] Az Alkotmánybíróság a  fenti eljárással kapcsolatban az  indítványban foglalt indokolás alapján az  alábbiakat
állapította meg.
[118] Az Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdés első fordulata értelmében alapvető jogokra és kötelezettségekre vonatozó
szabályokat törvény állapítja meg.
[119] Ezen túlmenően az  Alaptörvény 25.  cikk (8)  bekezdése kimondja, hogy a  bírák jogállásának részletes szabályait
sarkalatos törvény határozza meg. A  fenti alaptörvényi rendelkezésekre figyelemmel az  Alkotmánybíróság
az  integritássértéssel kapcsolatos eljárást és annak jogkövetkezményeit megvizsgálva az  alábbi megállapításokat
teszi.
[120] Az Alkotmánybíróság áttekintette, hogy mely jogszabályok tartalmaznak rendelkezéseket a  bírák felelősségre
vonhatóságával kapcsolatosan, ezek pedig – példálózó jelleggel – a következők.
[121] A Bszi. 119.  §-a értelmében a  bíróság elnöke […] b) gyakorolja a  törvény által hatáskörébe utalt munkáltatói
jogokat, […] e) gondoskodik az ügyviteli és igazgatási szabályok megtartásáról, […] g) irányítja és ellenőrzi a nála
alacsonyabb beosztású bírósági vezető igazgatási tevékenységét.
[122] A Bjt. 101–130. §-ai tartalmazzák a bírák fegyelmi felelősségére vonatkozó szabályokat, a 145–146. §-ai pedig a bíró
szolgálati viszonyából eredő jogvita szabályait.
[123] Emellett a  Bszi. 77/A.  § (2)  bekezdése akként rendelkezik, hogy az  OBH elnökének személyzeti kérdésekkel
kapcsolatos feladatkörében hozott, a  bíró szolgálati viszonyát érintő határozatai ellen a  bíró a  közigazgatási és
munkaügyi bírósághoz fordulhat, kivéve, ha törvény alapján a  szolgálati jogvita elbírálása a  szolgálati bíróság
hatáskörébe tartozik. Emellett a Bjt. 145. § (1) bekezdés úgy szól, hogy a bíró a szolgálati viszonyából eredő igénye
érvényesítése érdekében szolgálati jogvitát kezdeményezhet.
[124] A fenti rendelkezések alapján egyértelműen megállapítható, hogy a  bírák fegyelmi felelősségre vonása, illetve
a  velük szemben alkalmazható munkajogi intézkedések törvényi felhatalmazáson kell, hogy alapuljanak és
az  Alaptörvénynek megfelelően azon is alapulnak. Ennek oka egyfelől az, hogy az  ilyen intézkedésekkel szemben
igénybe vehető jogorvoslat az Alaptörvény alapján csak törvényi szinten szabályozható (alapvető jogokra vonatozó
szabályokat csak törvény állapíthatja meg) másfelől pedig az, hogy a  bírák függetlenségét közvetlen érintő
szabályok szintén alaptörvényi előírás miatt törvényi rendezést igényelnek (a bírák jogállásának részletes szabályait
sarkalatos törvény határozza meg).
[125] Ehhez képest az integritássértéssel kapcsolatos bejelentések kivizsgálására irányuló eljárást a Szabályzat viszonylag
részletesen szabályozza, számos rendelkezés vonatkozik a  bejelentés elintézésére, a  vizsgálat lefolytatására,
valamint az  érintett meghallgatására. Emellett a  Szabályzat 34.  § (2)  bekezdése részletesen felsorolja, hogy
integritássértés esetén a bíróság elnöke milyen intézkedéseket tehet („szükséges intézkedések”).
[126] Ezen túlmenően a Szabályzat 44. §-a is tartalmaz a bíróság elnöke által alkalmazható további jogkövetkezményeket.
A bíróság elnöke többek között: gondoskodik az integritást sértő magatartások felismerése és kezelése érdekében
a  szervezet működésével összefüggő visszaélésekre, szabálytalanságokra és korrupciós kockázatokra vonatkozó
bejelentések fogadásáról, kivizsgálásáról és az  esetleges jogkövetkezmények alkalmazásáról; a  szervezet
működésével összefüggő visszaélésekre, szabálytalanságokra, valamint az  integritási és korrupciós kockázatokra
vonatkozó bejelentéseket kivizsgálja; lefolytatja az  integritássértésekkel kapcsolatos egyéb vizsgálatokat és
meghozza a  szükséges intézkedéseket; ellenőrzi az  általa meghozott döntések végrehajtását; értékeli a  megtett
intézkedések hatékonyságát és következményeit; jelentős integritási kockázat esetén haladéktalanul felveszi
a  megfelelő hatóságokkal a  kapcsolatot; integritási kockázat esetén haladéktalanul tájékoztatja az  OBH elnökét.
Ugyanakkor a Szabályzat nem rendelkezik arról, hogy a bíróság elnöke ezeket az  intézkedéseket milyen formában
teheti meg, vagy milyen formában köteles megtenni. A  közjogi szervezetszabályozó eszköz nem rendelkezik
továbbá arról sem, hogy ez a munkáltatói jogkört gyakorló bírósági vezető munkaügyi intézkedését jelenti-e, vagy
olyan jogkövetkezmény megállapítását, mely esetlegesen munkajogi jogkövetkezményt von vagy vonhat maga
után.
[127] A Szabályzat ennek ellenére az  integritássértés megállapítása esetére jogkövetkezményeket tartalmaz. Teszi
ezt ugyanakkor anélkül, hogy rendelkezne arról, hogy az  ilyen típusú felelősségre vonással milyen viszonyban áll
a bírónak a Bjt. szerinti esetleges fegyelmi felelősségre vonása.
[128] A Szabályzat azt sem tisztázza, hogy milyen viszonyban van egymással a 34. §-ban foglalt integritási szabályszegés
jogkövetkezménye, illetve a  Szabályzat 44.  §-ában felsorolt egyéb jogkövetkezmények. Nem egyértelmű
a  Szabályzat alapján az  sem, hogy a  jogkövetkezmények miért kerültek két külön, egymástól független helyen és
teljesen más alcím alatt szabályozásra. A szabályozásból nem derül ki az sem, hogy eredményezheti-e egy integritási
szabályszegés miatt indított eljárás a bíróval szembeni fegyelmi eljárás lefolytatását és fegyelmi jogkövetkezmény
alkalmazását.
[129] Mindezeket figyelembe véve az Alkotmánybíróság az alábbiakat állapítja meg.
 [130] Egy közjogi szervezetszabályozó eszköz – mint jelen esetben a  vizsgált Szabályzat – nem szabályozhat olyan
tárgyköröket, melyek közvetlen kapcsolatban vannak valamely alapvető joggal [jelen esetben a jogorvoslathoz való
joggal (mely törvényi szintű szabályozást igényelne)], valamint a bírói függetlenséggel. A vizsgált esetben azonban
a  Szabályzat 34.  § (2)  bekezdésének a)–b) és e)  pontjai és 44.  § a)  pontjának „és az  esetleges jogkövetkezmények
alkalmazásáról” szövegrésze, valamint a  44.  § d)  pontja éppen ezt teszik. Kilátásba helyezik az  integritássértés
megállapítását, a  feltárt problémák okainak megszüntetését, a  jogszerű állapot helyreállítását, az  okozott sérelem
orvoslását, végül a  kötelezettségszegéssel érintett személy felelősségre vonásának kezdeményezését, illetve
az esetleges jogkövetkezmények alkalmazását, az integritássértéssel kapcsolatos egyéb vizsgálatok lefolytatását és
a szükséges intézkedések meghozatalát.
[131] Olyan magatartási szabályokat tartalmaznak tehát a Szabályzat 34. § (2) bekezdésének a)–b) és e) pontjai, valamint
a  44.  § a)  pontjának „és az  esetleges jogkövetkezmények alkalmazásáról” szövegrésze, valamint a  44.  § d)  pontja,
melyek megsértése esetén a jogorvoslathoz való jog biztosítása elengedhetetlen. Ilyen garanciális rendelkezéseket
azonban a  Szabályzat nem tartalmaz (és az  Alaptörvény vonatkozó rendelkezései alapján nem is tartalmazhat).
Ugyanakkor egyfelől a  Szabályzat által rendezett magatartási szabályok, másfelől azok megsértése, harmadrészt
az alkalmazott jogkövetkezmény, negyedrészt pedig az ezzel kapcsolatos jogorvoslathoz való jog biztosítása nem
választható külön, ezeket egy jogszabályban, méghozzá az Alaptörvény rendelkezéseit szem előtt tartva törvényben
kell szabályozni. Mivel közjogi szervezetszabályozó eszközben – felhatalmazás hiányában – a  jogorvoslathoz való
joggal közvetlenül összefüggő kérdések nem szabályozhatóak, és mivel a magatartási szabály, a jogkövetkezmény
és a  jogorvoslat egységesen törvényi szintű szabályozást igényelnek, ezért a  közjogi szervezetszabályozó
eszköz ezek szabályozására nem alkalmas. Az  Alkotmánybíróság emellett utal arra is, hogy a  Szabályzat
fejrészében található felhatalmazó rendelkezések közül egyetlen olyan felhívott jogszabályi rendelkezés sincs,
mely felhatalmazást adna arra, hogy a  bírói függetlenséget is érintő eljárások jogkövetkezményeit egy közjogi
szervezetszabályozó eszköz szabályozhatja.
[132] A fenti következtetések miatt a Szabályzat vizsgált rendelkezései az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdés első fordulatán
keresztül sértik a jogorvoslathoz való jogot, másfelől a bírói függetlenséget is.
[133] Mindezekre tekintettel az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy a  Szabályzat – indítvánnyal támadott – 34.  §
(2)  bekezdésének a)–b) és e)  pontjai és a  44.  § a)  pontjának „és az  esetleges jogkövetkezmények alkalmazásáról”
szövegrésze, valamint a 44. § d) pontja alaptörvény-ellenesek, ezért azokat megsemmisítette.
[134] 1.4. Az  indítványozó harmadik érdemi felvetése azt állította, hogy a  Szabályzat 36.  § (1)  bekezdésében foglalt
integritásfelelős akár egy jogi végzettséggel nem rendelkező, mindössze 3 éves BA-képzést elvégzett személy is
lehet, aki a  köztársasági elnök által kinevezett és csak általa felmenthető, független, mentelmi joggal rendelkező
bíró fegyelmi felelősségre vonása ügyében eljárhat, mely a  tisztességes eljáráshoz való jogot és az  ártatlanság
vélelmének követelményét [XXVIII.  cikk (1), (2)  bekezdés] is sértheti. Ezzel összefüggésben az  Alkotmánybíróság
áttekintette az integritásfelelős jogi státusát.
[135] A Szabályzat 36.  § (1)  bekezdése szerint az  integritási és korrupciós kockázatok hatékony kezelése érdekében
az  OBH-ban, az  ítélőtáblán és a  törvényszéken szolgálati jogviszonyban álló jogi egyetemi, vagy a  Nemzeti
Közszolgálati Egyetemen szerzett integritás tanácsadói végzettséggel rendelkező integritásfelelőst kell kijelölni.
[136] Az integritásfelelőst – hozzájárulásával – az OBH, az ítélőtábla és a törvényszék elnöke bízza meg. Az integritásfelelős
a bíróság elnökének közvetlen irányítása, felügyelete és ellenőrzése alatt áll [Szabályzat 36. § (2) és (3) bekezdés].
[137] Annak érdekében, hogy megállapítható legyen a  szabályozás alaptörvény-konformitása vagy éppen alaptörvényellenessége, szükséges áttekinteni az integritásfelelős feladatait.
[138] Az integritásfelelős feladatkörének pontos meghatározását a  Szabályzat 37.  §-a tartalmazza. Ennek értelmében
az  integritásfelelős közreműködik a  bíróság működésével kapcsolatos integritási és korrupciós kockázatok
felmérésében, az  intézkedési terv, valamint annak végrehajtásáról szóló jelentés elkészítésében és az  integritási
kockázatokra vonatkozó bejelentések fogadásával, kivizsgálásával kapcsolatos feladatokban.
[139] Alaptevékenysége egyfelől tervezési és kockázatelemzési (tehát általános) jellegű (integritási munkaterv, korrupciómegelőzési intézkedési terv, integritási kockázatok rendszeres felmérése, a  végrehajtásról szóló integritás-jelentés
készítése, előzetes véleményezés).
[140] Másfelől egyedi ügyekben is közreműködik, ugyanis fogadja és a bíróság elnökének továbbítja az integritást érintő
bejelentéseket, az  alkalmazottakat ért támadásokkal kapcsolatos bejelentéseket fogadja és a  bíróság elnökének
továbbítja, ezzel egyidejűleg javaslatot tesz a  szükséges és megfelelő intézkedésre. Ezen túlmenően ellátja
mindazokat a feladatokat is, amelyekkel a bíróság elnöke megbízza.
[141] Ezen egyedi, bírókat és igazságügyi alkalmazottakat érintő eljárásokban az alábbiak szerint aktívan közreműködik.
 [142] Amennyiben az  integritást érintő bejelentést szóban terjesztették elő, akkor kérheti annak írásba foglalását,
ennek hiányában a  bejelentés írásba foglalásáról maga gondoskodik. Az  integritásfelelős a  bejelentésről
haladéktalanul tájékoztatja a bíróság elnökét, és egyidejűleg javaslatot tesz a szükséges intézkedések megtételére.
Az  integritásfelelős felelősséggel tartozik a  bejelentő és a  bejelentéssel érintett személy személyes adatainak
az adatvédelmi szabályoknak megfelelő kezeléséért. Az integritásfelelős a bejelentéssel összefüggésben keletkezett
iratokba betekinthet.
[143] Az integritásfelelős az  integritássértéssel kapcsolatos bejelentések intézésével összefüggő feladatokat is ellát,
azzal, hogy annak során a bejelentéssel érintett bíró vagy igazságügyi alkalmazott szolgálati helye szerinti bíróság
elnökének munkáját segíti, a vizsgálatban ugyanis közreműködhet.
[144] A Szabályzat 42.  § (2)  bekezdése értelmében amennyiben a  bejelentés bíróval szemben érkezik, a  meghallgatást
a bíróság elnöke foganatosítja. A fent kifejtettek alapján megállapítható, hogy az integritásfelelős az adott bíróság
elnökének közvetlen irányítása, felügyelete és ellenőrzése alatt áll. Önálló tevékenysége lényegében adminisztratív
jellegű, illetve magának az  integritássértés megállapítására irányuló eljárás lefolytatásában segédkezik.
Önálló döntési jogosultsággal a  Szabályzat megvizsgált szabályai alapján nem rendelkezik. Tevékenysége
előkészítő, javaslattevő, közreműködő, adminisztratív jellegű. Az  integritást érintő bejelentést akár bíróval, akár
igazságügyi alkalmazottal szemben érkezik, az  adott bíróság elnöke vizsgálja meg. Ugyanígy a  meghallgatást
– amennyiben bíróval szemben érkezik – a  bíróság elnöke folytatja le. Javaslattételi jogosultsága egyedül
az igazságügyi alkalmazottakkal kapcsolatos bejelentésekkel összefüggésben van, döntési jogkörrel azonban ezen
alkalmazottakkal kapcsolatban sem illeti meg az integritásfelelőst.
[145] Mindezek alapján az  Alkotmánybíróság azt állapította meg, hogy önmagában az  a  tény, hogy a  Szabályzat
az  integritássértés megállapítására irányuló eljárás lefolytatásában egy bírói kinevezéssel nem feltétlenül
rendelkező, azonban az  adott bírósággal szolgálati jogviszonyban álló személy is közreműködik, nem sérti
a  bírói függetlenség alaptörvényi garanciális rendelkezését. Az  Alkotmánybíróság utal arra is, hogy a  jogszabály
a  jogosultsági képesítési előírásoknál vagylagos feltételt ír elő: az  integritásfelelősnek ugyanis vagy jogi egyetemi
végzettséggel vagy a  Nemzeti Közszolgálati Egyetemen szerzett integritási tanácsadói végzettséggel kell
rendelkeznie. Azaz nem kizárólag a  Nemzeti Közszolgálati Egyetemen szerzett integritási tanácsadói végzettség,
hanem a  jogi egyetemi végzettség is feljogosítja a  bírósággal egyébként szolgálati jogviszonyban álló személyt
a bíróság elnökét segítő tevékenység elvégzésére.
[146] 2. Az  Alkotmánybíróság a  tisztességes eljárás és az  ártatlanság vélelmének követelménye sérelmével [XXVIII.  cikk
(1), (2)  bekezdés], valamint a  tudományos kutatás szabadságával (X.  cikk)] összefüggésben megállapította, hogy
a Szabályzat támadott rendelkezése [Szabályzat 36. § (1) bekezdés az  integritásfelelős feladatai] és az Alaptörvény
sérülni vélt rendelkezései között érdemi összefüggés nem állapítható meg. A  tisztességes eljáráshoz való jog
és az  ártatlanság vélelme, valamint a  tudományos kutatás szabadsága még közvetve sem hozható kapcsolatba
az  integritásfelelős kijelölésével. Az  Alkotmánybíróság gyakorlatában az  érdemi összefüggés hiánya az  indítvány
elutasítását eredményezi [legutóbb lásd a  3016/2016. (II. 2.) AB határozatot]. Emiatt az  Alkotmánybíróság
a  Szabályzat 36.  § (1)  bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló
alkotmányjogi panaszt is elutasította.
V. [147] Az Alkotmánybíróság e határozatát a Szabályzat 5. § e) pontjának, 34. § (2) bekezdésének és 44. §-ának részleges
megsemmisítésére tekintettel – az Abtv. 44. § (1) bekezdésének első mondata alapján – a Magyar Közlönyben közzé
kell tenni.
Budapest, 2017. november 28. Dr. Sulyok Tamás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
107/2015. (II. 23.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – Szakácsné dr. Székács
Viktóriát a 2015. március 1. napjától 2018. február 28. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2015. február 13. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1455/2014. (VIII. 14.) Korm. határozata a Magyar Gáz Tranzit Zártkörűen Működő Részvénytársaság teljes tulajdonosi szétválasztására vonatkozó döntésekről.
1. A Kormány
a) felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy – a  Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zártkörűen működő
Részvénytársaság (a  továbbiakban: MNV Zrt.) útján – gondoskodjon a  Magyar Gáz Tranzit Zártkörűen
Működő Részvénytársaságnak (a  továbbiakban: Magyar Gáz Tranzit Zrt.) az  MVM Magyar Villamosművek
Zártkörűen Működő Részvénytársaság tulajdonában álló részvényeinek állam javára történő megvásárlásáról,
a társasági részesedésről készített értékbecslésben meghatározott forgalmi értéken;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a forrás rendelkezésre állását követően azonnal
b) felhívja a  nemzetgazdasági minisztert és a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy biztosítson költségvetési
forrást az MFB Invest Befektetési és Vagyonkezelő Zártkörűen Működő Részvénytársaságnak (a továbbiakban:
MFB Invest Zrt.) a  Magyar Gáz Tranzit Zrt.-ben meglévő részesedése állam javára történő megszerzésére
az értékbecslésben meghatározott összeg erejéig;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2014. szeptember 25.
c) felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a b) pont alapján biztosított forrás rendelkezésre állása esetén
– az  MNV Zrt. útján – gondoskodjon a  Magyar Gáz Tranzit Zrt.-nek az  MFB Invest Zrt. tulajdonában álló
részvényeinek állam javára történő megvásárlásáról, a  társasági részesedésről készített értékbecslésben
meghatározott forgalmi értéken;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2014. szeptember 30.
d) felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy az  a) és c)  pontok alapján állami tulajdonba kerülő társasági
részesedések feletti állami tulajdonosi jogok gyakorlójaként – miniszteri rendeletben – gondoskodjon
a Belügyminisztérium kijelöléséről.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a társasági részesedések állami tulajdonba kerülését követően azonnal
2. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1575/2014. (X. 10.) Korm. határozata a 2016. Bocuse d’Or szakácsolimpia európai döntőjének budapesti megrendezésével kapcsolatos kormányzati intézkedésekről.
A Kormány
 1. az  államháztartásról szóló 2011.  évi CXCV.  törvény 21.  § (6)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
a  Magyarország 2014.  évi központi költségvetéséről szóló 2013.  évi CCXXX.  törvény (a  továbbiakban: Kvtv.)
1. melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 17. Rendkívüli kormányzati intézkedések cím terhére,
a) a Kvtv. 1. melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 15. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 1. Célelőirányzatok
alcím, 32. Bocuse d’Or szakácsverseny 2016. évi európai döntője jogcímcsoport javára 168,0 millió forint,
b) a Kvtv. 1. melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 15. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 2. Fejezeti általános
tartalék alcím javára 23,0 millió forint
azaz összesen 191,0 millió forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el elszámolási, a  fel nem használt rész
tekintetében visszatérítési kötelezettséggel az 1. melléklet szerint;
Az átcsoportosítás tekintetében
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Az elszámolás és a visszatérítési kötelezettség tekintetében
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: 2014. december 31.
2. felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy az  1.  pontban meghatározott forrás rendelkezésre állása
esetén, annak a  2016.  évi Bocuse d’Or szakácsolimpia európai döntőjének budapesti megrendezéséhez történő
kormányzati hozzájárulásként a  Magyar Bocuse d’Or Akadémia Egyesületnek nyújtandó támogatás rendelkezésre
bocsátásának és felhasználásának feltételeiről kössön támogatási szerződést a  Magyar Bocuse d’Or Akadémia
Egyesülettel;
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: azonnal 3. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy gondoskodjon arról, hogy Magyarország 2015.  évi központi
költségvetésében a  Bocuse d’Or szakácsverseny 2016.  évi európai döntője megrendezéséhez még szükséges
további forrás rendelkezésre álljon.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: Magyarország 2015. évi központi költségvetésének tervezése során
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1692/2013. (X. 2.) Korm. határozata a Zichy-hagyaték egységes megőrzéséhez szükséges intézkedésekről.
1. A Kormány
a) elfogadja és támogatja a Zichy-hagyaték egységes, állami kézben történő megőrzésére irányuló célkitűzést;
b) egyetért a  Zichy-hagyaték jelenleg magántulajdonban található vagyontárgyainak – így különösen a  Zala,
belterület, 55/A/3 helyrajzi számú lakás megnevezésű, természetben a 8660 Zala, Zichy Mihály utca 20. szám
alatt meglevő ingatlan – Magyar Állam által történő megvásárlásának szándékával;
c) felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy a  b)  pontban megjelölt vagyontárgyak Magyar Állam általi
megvásárlásához szükséges forrást biztosítsa;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal
d) felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy – a  Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zártkörűen Működő
Részvénytársaság útján – tegye meg a  szükséges intézkedéseket a  b)  pont szerinti vagyontárgyak Magyar
Állam általi megvásárlása érdekében.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a forrás rendelkezésre állását követően azonnal
2. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
7/2015. (III. 24.) OGY határozata az Európai Unió Közép-afrikai Köztársaságbeli Műveletében („EUFOR RCA”) történő magyar katonai szerepvállalásról szóló 1070/2014 . (II. 19.) Korm. határozatról szóló beszámoló elfogadásáról.
1. Az Országgyűlés az Európai Unió Közép-afrikai Köztársaságbeli Műveletében („EUFOR RCA”) történő magyar katonai
szerepvállalásról szóló 1070/2014. (II. 19.) Korm. határozatról szóló beszámolót elfogadja.
2. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Jakab István s. k.,
az Országgyűlés alelnöke


text:
2120/2017. (XII. 28.) Korm. határozata a Kárpátok-Alpok Zártkörűen Működő Részvénytársaság részére történő forrásbiztosításról.
A Kormány
 1. egyetért azzal, hogy a Kárpátok-Alpok Zártkörűen Működő Részvénytársaság (a továbbiakban: Kárpátok-Alpok Zrt.)
300 000 000 forint összegű támogatásban részesüljön;
 2. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy Magyarország 2017. évi központi költségvetéséről szóló 2016. évi
XC. törvény 1. melléklet XLIII. Az állami vagyonnal kapcsolatos bevételek és kiadások fejezet, 2. Az állami vagyonnal
kapcsolatos kiadások cím, 2. Társaságokkal kapcsolatos kiadások alcím, 2. Állami tulajdonú társaságok támogatása
jogcímcsoport 2. Az  MNV Zrt. tulajdonosi joggyakorlása alá tartozó társaságok támogatása jogcím terhére
az 1. pontban meghatározott forrást a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zártkörűen működő Részvénytársaság útján
biztosítsa a Kárpátok-Alpok Zrt. részére.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2017. december 31.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1293/2016. (VI. 13.) Korm. határozata a kerékpározásért és az aktív kikapcsolódásért felelős kormánybiztos kinevezéséről és feladatairól.
1. A Kormány a központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló
2010. évi XLIII. törvény (a  továbbiakban: Ksztv.) 31.  § (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva
a kerékpározás és az aktív kikapcsolódás fejlesztésével és népszerűsítésével összefüggő feladatok ellátására Révész
Máriuszt 2016. június 11. napjától kormánybiztossá (a továbbiakban: kormánybiztos) nevezi ki.
2. A kormánybiztos az 1. pont szerinti feladatkörében ellátja
a) a kerékpárutak fejlesztésével,
b) a Bejárható Magyarország Program megvalósításával,
c) az aktív kikapcsolódás, a természetjárás, a vízi, kerékpáros és lovasturizmus fejlesztésével,
d) a  szabadidős vitorlázás, az  aktív táborozás, a  vándortáborok, a  kisvasutak, a  magyarországi sípályák
fejlesztésével és népszerűsítésével,
e) az országos tömegsport és szabadidős rendezvénysorozatok szervezésével és koordinálásával, valamint
f ) a szabadtéri sportparkok fejlesztésével
összefüggő feladatokat.
3. A miniszterelnök a kormánybiztos tevékenységét a nemzeti fejlesztési miniszter útján irányítja.
 4. A  kormánybiztos az  1.  pont szerinti feladatköre ellátásáért a  Ksztv. 31.  § (7)  bekezdése szerinti díjazásban és
juttatásokban részesül.
 5. A  kormánybiztost tevékenységének ellátásában a  Nemzeti Fejlesztési Minisztérium szervezetében működő ötfős
titkárság segíti.
 6. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1500/2015. (VII. 23.) Korm. határozata a Magyar Honvédség kibervédelem szempontjából kiemelt jelentőségű komplex informatikai fejlesztéseihez kapcsolódó beszerzéseknek a védelem terén alapvető biztonsági érdeket érintő, kifejezetten katonai, rendvédelmi, rendészeti célokra szánt áruk beszerzésére, illetőleg szolgáltatások megrendelésére vonatkozó sajátos szabályokról szóló 228/2004. (VII. 30.) Korm. rendelet 2. § (3) bekezdés d) pontja szerinti minősítéséről.
A Kormány egyetért azzal, hogy
 1. a  Honvédelmi Minisztérium a  Magyar Honvédség és a  Katonai Nemzetbiztonsági Szolgálat kibervédelem
szempontjából kiemelt jelentőségű komplex informatikai fejlesztéseihez, a  rendszerek kialakításához és
működtetéséhez szükséges beszerzéseket a védelem terén alapvető biztonsági érdeket érintő, kifejezetten katonai,
rendvédelmi, rendészeti célokra szánt áruk beszerzésére, illetőleg szolgáltatások megrendelésére vonatkozó sajátos
szabályokról szóló 228/2004. (VII. 30.) Korm. rendelet (a továbbiakban: 228/2004. Korm. rendelet) 2. § (3) bekezdés
d) pontja alapján folytassa le;
2. a  228/2004. Korm. rendelet 74/B.  §-a szerint lefolytatott vizsgálat alapján egyedi feltételek meghatározását
a Kormány nem írja elő.
Felelős: honvédelmi miniszter
Határidő: folyamatosan Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök