text:
2011. VII. törvény az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Koreai Köztársaság közötti Keretmegállapodás kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e törvénnyel felhatalmazást ad az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Koreai
Köztársaság közötti Keretmegállapodás (a továbbiakban: Keretmegállapodás) kötelező hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés a Keretmegállapodást e törvénnyel kihirdeti.
3. § A Keretmegállapodás hiteles magyar nyelvű szövege a következő:
„KERETMEGÁLLAPODÁS
AZ EGYRÉSZRŐL AZ EURÓPAI UNIÓ ÉS TAGÁLLAMAI, MÁSRÉSZRŐL A KOREAI KÖZTÁRSASÁG
KÖZÖTT
AZ EURÓPAI UNIÓ (a továbbiakban: az Unió), Valamint
A BELGA KIRÁLYSÁG, A BOLGÁR KÖZTÁRSASÁG, A CSEH KÖZTÁRSASÁG,
A DÁN KIRÁLYSÁG, A NÉMETORSZÁGI SZÖVETSÉGI KÖZTÁRSASÁG, AZ ÉSZT KÖZTÁRSASÁG,
ÍRORSZÁG, A GÖRÖG KÖZTÁRSASÁG, A SPANYOL KIRÁLYSÁG, A FRANCIA KÖZTÁRSASÁG,
AZ OLASZ KÖZTÁRSASÁG, A CIPRUSI KÖZTÁRSASÁG, A LETT KÖZTÁRSASÁG,
A törvényt az Országgyűlés a 2011. február 14-i ülésnapján fogadta el.
A LITVÁN KÖZTÁRSASÁG, A LUXEMBURGI NAGYHERCEGSÉG, A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG,
MÁLTA, A HOLLAND KIRÁLYSÁG, AZ OSZTRÁK KÖZTÁRSASÁG, A LENGYEL KÖZTÁRSASÁG,
A PORTUGÁL KÖZTÁRSASÁG, ROMÁNIA, A SZLOVÉN KÖZTÁRSASÁG, A SZLOVÁK KÖZTÁRSASÁG,
A FINN KÖZTÁRSASÁG, A SVÉD KIRÁLYSÁG, NAGY-BRITANNIA ÉS ÉSZAK-ÍRORSZÁG EGYESÜLT KIRÁLYSÁGA,
az Európai Unióról szóló szerződés és az Európai Unió működéséről szóló szerződés szerződő felei,
a továbbiakban: a tagállamok, egyrészről, valamint A KOREAI KÖZTÁRSASÁG
másrészről, a továbbiakban együttesen: a felek, FIGYELEMBE VÉVE a köztük fennálló hagyományos baráti viszonyt, valamint az őket egyesítő szoros történelmi,
politikai és gazdasági kapcsolatokat; EMLÉKEZTETVE az egyrészről az Európai Közösség és tagállamai, és másrészről a Koreai Köztársaság között létrejött
kereskedelmi és együttműködési keretmegállapodásra, amelyet 1996. október 28-án Luxembourgban írtak alá, és
amely 2001. április 1-jén lépett hatályba; SZEM ELŐTT TARTVA azt a felgyorsult folyamatot, amely azt célozza, hogy az Európai Unió megteremtse saját arculatát
a külpolitika, valamint a biztonság és jogérvényesülés terén; TUDATÁBAN a Koreai Köztársaság nemzetközi színtéren
vállalt növekvő szerepének és felelősségének; HANGSÚLYOZVA kapcsolatuk átfogó jellegét és az általános összhang fenntartására irányuló folyamatos erőfeszítések
fontosságát; MEGERŐSÍTVE a közös értékeken és törekvéseken alapuló rendszeres politikai párbeszédük fenntartására és
fejlesztésére irányuló szándékukat; KIFEJEZVE közös akaratukat, hogy kapcsolataikat a megerősített partnerség szintjére emeljék, politikai, gazdasági,
társadalmi és kulturális téren egyaránt; AZZAL A SZÁNDÉKKAL e tekintetben, hogy a közös érdekű területeken az egyenlőség, a szuverenitás tiszteletben
tartása, a megkülönböztetés-mentesség és a kölcsönös előnyök biztosítása alapján megszilárdítsák, elmélyítsék és
diverzifikálják kapcsolataikat kétoldalú, regionális és globális szinten; ÚJÓLAG MEGERŐSÍTVE a feleknek az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatában és más vonatkozó nemzetközi emberi
jogi eszközben lefektetett demokratikus alapelvek és emberi jogok, valamint a jogállamiság és a jó kormányzás
alapelvei iránti erős elkötelezettségét; ÚJÓLAG MEGERŐSÍTVE elhatározásukat a nemzetközi aggodalomra okot adó súlyos bűncselekmények elleni
küzdelem iránt, valamint az iránti meggyőződésüket, hogy a nemzetközi aggodalomra okot adó súlyos
bűncselekmények hatékony üldözését nemzeti szintű intézkedések meghozatalával és a globális együttműködés
fokozásával kell biztosítani; FIGYELEMBE VÉVE, hogy a terrorizmus veszélyt jelent a globális biztonságra, valamint azzal az óhajjal, hogy
nemzetközi eszközökkel – különösen az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsa 1373. sz. határozatával – összhangban
fokozzák párbeszédüket és együttműködésüket a terrorizmus elleni küzdelemben, továbbá újólag megerősítve
az emberi jogok és a jogállamiság tiszteletben tartását, amelyeknek a terrorizmus elleni küzdelem alapját kell
képezniük; OSZTVA azt a nézetet, mely szerint a tömegpusztító fegyvereknek és azok hordozóeszközeinek az elterjedése súlyos
fenyegetést jelent a nemzetközi stabilitásra és biztonságra nézve, elismerve a nemzetközi közösség elkötelezettségét
az ilyen fegyverek elterjedése elleni küzdelem mellett, amint azt a vonatkozó nemzetközi egyezmények és az Egyesült
Nemzetek Biztonsági Tanácsának határozatai – különösen az 1540. sz. határozat – elfogadása is kifejezik, valamint azzal
az óhajjal, hogy megerősítsék párbeszédüket és együttműködésüket ezen a területen;
ELISMERVE a megerősített együttműködés szükségességét a jogérvényesülés, a szabadság és a biztonság terén;
EMLÉKEZTETVE e tekintetben arra, hogy a megállapodásnak az Európai Unió működéséről szóló szerződés III. része
V. címének hatálya alá tartozó rendelkezései az Egyesült Királyságot és Írországot nem az Európai Unió tagállamaiként,
hanem különálló szerződő felekként kötelezik mindaddig, amíg az Európai Unió nem értesíti a Koreai Köztársaságot
arról, hogy valamelyik állam az Európai Unió részeként vált kötelezett féllé, az Európai Unióról szóló és az Európai Unió
működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyvnek
megfelelően, valamint ugyanez vonatkozik Dániára is, az említett szerződésekhez csatolt, Dánia helyzetéről szóló
megfelelő jegyzőkönyvnek megfelelően; ELISMERVE a fenntartható fejlődés gazdasági, társadalmi és környezeti dimenziójának előmozdítására irányuló
szándékukat; KIFEJEZVE a magas szintű környezetvédelem biztosítása iránti elkötelezettségüket, valamint az éghajlatváltozás elleni
küzdelem terén folytatott együttműködésre vonatkozó elhatározásukat; EMLÉKEZTETVE az igazságos globalizáció, a teljes körű és termelékeny foglalkoztatás, valamint a mindenki számára
elérhető tisztességes munka célkitűzése iránti támogatásukra; ELISMERVE, hogy a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) égisze alatt működő, szabályokon alapuló globális
kereskedelmi rendszer alapján gyarapodott a felek közötti kereskedelmi forgalom és beruházás;
AZZAL AZ ÓHAJJAL, hogy a felek kölcsönös előnyére biztosítsák a felek közötti kereskedelem és beruházások
fenntartható növekedésének és fejlődésének feltételeit, többek között szabadkereskedelmi övezet létrehozása révén;
EGYETÉRTVE azzal, hogy közös erőfeszítéseket kell kifejteni az olyan globális kérdések kezelésével kapcsolatban, mint
a terrorizmus, a nemzetközi aggodalomra okot adó súlyos bűncselekmények, a tömegpusztító fegyverek és
hordozóeszközeik elterjedése, az éghajlatváltozás, az energiaügy és az erőforrások bizonytalansága, a szegénység és
a pénzügyi válság; AZZAL A SZÁNDÉKKAL, hogy megerősítsék az együttműködést, különösen az alábbi közös érdekű területeken:
a demokratikus elvek előmozdítása és az emberi jogok tiszteletben tartása; a tömegpusztító fegyverek elterjedése
elleni küzdelem; a kézi- és könnyűfegyverek tiltott kereskedelme elleni küzdelem; a nemzetközi közösséget érintő
legsúlyosabb bűncselekmények elleni intézkedések meghozatala; a terrorizmus elleni küzdelem; a regionális és
nemzetközi szervezetekben folytatott együttműködés; kereskedelem és beruházás; gazdaságpolitikai párbeszéd;
üzleti együttműködés; adóügy; vámügyek; versenypolitika; információs társadalom; tudomány és technológia;
energiaügy; közlekedés; tengeri szállítási politika; fogyasztói politika; egészségügy; foglalkoztatás és szociális
kérdések; környezetvédelem és természeti erőforrások; éghajlatváltozás; mezőgazdaság, vidékfejlesztés és
erdőgazdálkodás; tengerpolitika és halászat; fejlesztési támogatás; kultúra, tájékoztatás, kommunikáció, audiovizuális
ágazat és média; oktatás; jogállamiság; jogi együttműködés; személyes adatok védelme; migráció; tiltott kábítószerek
elleni küzdelem; a szervezett bűnözés és a korrupció elleni küzdelem; a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása
elleni küzdelem; a számítástechnikai bűnözés elleni küzdelem; bűnüldözés; turizmus; civil társadalom; közigazgatás;
és statisztika; TUDATÁBAN annak, hogy milyen fontos megkönnyíteni a közvetlenül érintett személyek és szervezetek bevonását
az együttműködésbe, különös tekintettel a gazdaság szereplőire és az őket képviselő szervezetekre;
ELISMERVE annak szükségességét, hogy régiójukon belül erősítsék a felek szerepét és javítsák az egymásról alkotott
képet, valamint elősegítsék az emberek közötti kapcsolatokat a felek között;
A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG: I. CÍM
ALAP ÉS HATÁLY
1. cikk Az együttműködés alapja (1) A felek megerősítik a demokratikus alapelvek, az emberi jogok és alapvető szabadságok, valamint a jogállamiság iránti
elkötelezettségüket. A felek bel- és külpolitikájának alapja az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatában és más,
a jogállamiság alapelvét tartalmazó, vonatkozó emberi jogi eszközben meghatározott demokratikus alapelvek,
emberi jogok és alapvető szabadságok tiszteletben tartása, amely e megállapodás lényeges elemét képezi.
(2) A felek megerősítik az Egyesült Nemzetek Alapokmánya iránti elkötelezettségüket és az abban kifejezett közös értékek
iránti támogatásukat. (3) A felek újólag megerősítik elkötelezettségüket a fenntartható fejlődés valamennyi dimenziójának előmozdítása,
a gazdasági növekedés, a nemzetközileg elfogadott fejlesztési célok megvalósításához való hozzájárulás, valamint
a globális környezeti kihívások – különösen az éghajlatváltozás – kezelése iránt.
(4) A felek újólag megerősítik elkötelezettségüket a jó kormányzás alapelvei és a korrupció elleni küzdelem iránt,
különösen nemzetközi kötelezettségeik figyelembevételével. (5) A felek kiemelik közös elkötelezettségüket kétoldalú kapcsolatuk átfogó jellege, valamint e tekintetben a globális
koherencia fenntartása iránt. (6) A felek megállapodnak abban, hogy kapcsolatukat a megerősített partnerség szintjére emelik, valamint bővítik
az együttműködés területeit kétoldalú, regionális és globális szinten.
(7) A közös értékeket valló és egymást kölcsönösen tisztelő felek között létrejövő megállapodás végrehajtása
következésképpen a párbeszéd, a kölcsönös tisztelet, az egyenlő partnerség, a multilateralizmus, a konszenzus és
a nemzetközi jog tiszteletben tartásának elvén alapul. 2. cikk
Az együttműködés célkitűzései (1) Együttműködésük erősítésének céljával a felek vállalják, hogy fokozzák politikai párbeszédüket és élénkítik gazdasági
kapcsolataikat. Erőfeszítéseik különösen a következőkre irányulnak: a) a partnerségük megerősítésére irányuló jövőképről való megállapodás, valamint e jövőkép megvalósítását
szolgáló közös projektek kidolgozása; b) rendszeres politikai párbeszéd folytatása;
c) a közös erőfeszítések ösztönzése a globális kérdések kezelésével foglalkozó valamennyi érintett regionális és
nemzetközi fórumon és szervezetben; d) a gazdasági együttműködés előmozdítása a közös érdekű területeken, ideértve a tudományos és technikai
együttműködést, azzal a céllal, hogy kölcsönös előnyükre diverzifikálják a kereskedelmet;
e) a vállalkozások közti együttműködés ösztönzése azáltal, hogy mindkét oldalon megkönnyítik a beruházásokat és
előmozdítják egymás jobb megértését; f) a másik fél számára nyitott, egymás együttműködési programjaiban való részvétel erősítése;
g) a felek szerepének és egymásról alkotott képének javítása a régiókban, különféle eszközök, így a kulturális cserék,
az információtechnológia alkalmazása és az oktatás révén; h) az emberek közötti kapcsolatok és megértés előmozdítása.
(2) A felek megállapodnak abban, hogy megalapozott partnerségükre és a közös értékekre építve valamennyi közös
érdekű kérdésben fejlesztik együttműködésüket és párbeszédüket. Erőfeszítéseik különösen a következőkre
irányulnak: a) a politikai párbeszéd és együttműködés megerősítése, különösen az emberi jogok, a tömegpusztító fegyverek
elterjedésének megakadályozása, a kézifegyverek és könnyűfegyverek, a nemzetközi közösséget érintő
legsúlyosabb bűncselekmények, valamint a terrorizmus elleni küzdelem terén;
b) az együttműködés erősítése a kereskedelemmel és beruházásokkal kapcsolatos valamennyi közös érdekű
területen, valamint a felek kölcsönös előnyére a kereskedelem és a beruházások fenntartható növekedése
feltételeinek biztosítása a felek között; c) az együttműködés erősítése a gazdasági együttműködés terén, különösen a következők tekintetében:
gazdaságpolitikai párbeszéd, üzleti együttműködés, adóügy, vámügyek, versenypolitika, információs
társadalom, tudomány és technológia, energia, közlekedés, tengeri szállítási politika, valamint fogyasztói politika;
d) az együttműködés erősítése a fenntartható fejlődés terén, különösen a következők tekintetében: egészségügy,
foglalkoztatás és szociális kérdések, környezetvédelem és természeti erőforrások, éghajlatváltozás,
mezőgazdaság, vidékfejlesztés és erdőgazdálkodás, tenger és halászat, valamint fejlesztési támogatás;
e) az együttműködés erősítése a kultúra, a tájékoztatás, a kommunikáció, az audiovizuális ágazat és a média,
valamint az oktatásügy terén; f) az együttműködés erősítése a jogérvényesülés, a szabadság és a biztonság terén, különösen a következők
tekintetében: jogállamiság, jogi együttműködés, személyes adatok védelme, migráció, tiltott kábítószerek elleni
küzdelem, szervezett bűnözés és korrupció elleni küzdelem, a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni
küzdelem, a számítástechnikai bűnözés elleni küzdelem, valamint bűnüldözés;
g) az együttműködés erősítése más, közös érdekű területeken, különösen a következők tekintetében: turizmus, civil
társadalom, közigazgatás, valamint statisztika. II. CÍM
POLITIKAI PÁRBESZÉD ÉS EGYÜTTMŰKÖDÉS
3. cikk Politikai párbeszéd (1) A Koreai Köztársaság és az Európai Unió a közös értékeken és törekvéseken alapuló rendszeres politikai párbeszédet
alakít ki. Erre a párbeszédre a Koreai Köztársaság és az Európai Unió által elfogadott eljárásokkal összhangban kerül
majd sor. (2) A politikai párbeszéd a következőkre irányul:
a) a feleknek a demokrácia, valamint az emberi jogok és az alapvető szabadságok tiszteletben tartása iránti
elkötelezettségének hangsúlyozása; b) a nemzetközi vagy regionális konfliktusok békés megoldásának ösztönzése, valamint az Egyesült Nemzetek
Szervezete és más nemzetközi szervezetek megerősítése; c) a szakpolitikai konzultációk fokozása olyan nemzetközi ügyekben, mint a fegyverzetellenőrzés és leszerelés,
a tömegpusztító fegyverek elterjedése elleni küzdelem, valamint a hagyományos fegyverek nemzetközi
forgalma; d) a közös érdekű főbb nemzetközi kérdésekre vonatkozó eszmecserék a vonatkozó információk felek közötti és
a nemzetközi fórumokon belüli cseréjének fokozása révén; e) az ázsiai és csendes-óceáni, valamint az európai térség országai számára különös jelentőséggel bíró kérdésekről
folytatott konzultációk fokozása, a béke, a stabilitás és a jólét mindkét térségben történő előmozdítása
érdekében. (3) A felek közötti párbeszédre kapcsolattartás, eszmecserék és konzultációk révén kerül sor, különösen a következő
formákban: a) valahányszor a felek szükségesnek tartják, vezetői szintű csúcstalálkozókat rendeznek;
b) miniszteri szinten éves konzultációkra kerül sor a felek megállapodása alapján;
c) a főbb kül- és belföldi fejleményekkel kapcsolatos tájékoztatás magas rangú tisztviselői szinten;
d) ágazati párbeszéd a közös érdekű kérdésekről; e) az Európai Parlament és a Koreai Köztársaság országgyűlése közötti delegációcserék.
4. cikk A tömegpusztító fegyverek elterjedése elleni küzdelem
(1) A felek úgy vélik, hogy a nemzetközi stabilitást és biztonságot veszélyeztető tényezők közül az egyik legfenyegetőbb
a tömegpusztító fegyverek és hordozóeszközeik elterjedése, állami és nem állami szereplők körében egyaránt.
(2) A felek ezért megállapodnak abban, hogy együttműködnek a tömegpusztító fegyverek és hordozóeszközeik
elterjedése elleni küzdelemben, és ehhez azáltal járulnak hozzá, hogy teljes mértékben végrehajtják a leszereléshez és
a tömegpusztító fegyverek elterjedése elleni küzdelemhez kapcsolódó meglévő jogi kötelezettségeiket, valamint
egyéb, a felek által elfogadott vonatkozó eszközöket. A felek megállapodnak, hogy e rendelkezés ennek
a megállapodásnak lényeges részét képezi. (3) A felek továbbá megállapodnak abban, hogy együttműködnek és közreműködnek a tömegpusztító fegyverek és
hordozóeszközeik elterjedése elleni küzdelemben a következők révén: a) lépéseket tesznek minden egyéb vonatkozó nemzetközi eszköz aláírására, megerősítésére vagy az ahhoz történő
csatlakozásra, az esettől függően; b) hatékony nemzeti exportellenőrzési rendszereket hoznak létre, hogy megakadályozzák a tömegpusztító
fegyverek, valamint a hozzájuk kapcsolódó áruk és technológiák elterjedését, ideértve a végfelhasználói
ellenőrzéseket, valamint az exportellenőrzések megsértésének megfelelő polgári és büntetőjogi szankcióit is.
(4) A felek megállapodnak abban, hogy politikai párbeszédük kiegészíti és egységes keretbe foglalja ezeket az elemeket.
5. cikk Kézi- és könnyűfegyverek (1) A felek elismerik, hogy a kézi- és könnyűfegyverek, valamint az azokhoz szükséges lőszerek tiltott gyártása, szállítása és
forgalmazása, továbbá túlzott felhalmozása, helytelen kezelése, nem megfelelően védett készletei és ellenőrizetlen
elterjedése továbbra is komoly fenyegetést jelentenek a békére és a nemzetközi biztonságra.
(2) A felek megállapodnak abban, hogy végrehajtják a kézi- és könnyűfegyverek, valamint az azokhoz szükséges lőszerek
tiltott kereskedelmére vonatkozó kötelezettségvállalásaikat a nemzetközi eszközök keretében, ideértve a kézi- és
könnyűfegyverek tiltott kereskedelme minden formájának megelőzéséről, leküzdéséről és megszüntetéséről szóló
ENSZ cselekvési programot, az államok számára a tiltott kézi- és könnyűfegyverek kellő időben történő és megbízható
azonosítását és nyomon követését lehetővé tevő nemzetközi egyezményt, valamint az ENSZ Biztonsági Tanácsának
határozataiból származó kötelezettségeket. (3) A felek vállalják, hogy globális, regionális, szubregionális és nemzeti szinten együttműködnek a kézi- és
könnyűfegyverek, valamint az azokhoz szükséges lőszerek tiltott kereskedelme elleni küzdelemben, és biztosítják
az e téren tett erőfeszítéseik koordinációját, kiegészítő jellegét és szinergiáját.
6. cikk A nemzetközi közösséget érintő legsúlyosabb bűncselekmények
(1) A felek újólag megerősítik, hogy az egész nemzetközi közösséget érintő legsúlyosabb bűncselekmények nem
maradhatnak büntetlenül, az ellenük való hatékony eljárást nemzeti szinten hozott intézkedésekkel és a nemzetközi
együttműködés fokozásával kell biztosítani, adott esetben a Nemzetközi Büntetőbíróságot is bevonva. A felek
megállapodnak abban, hogy teljes mértékben támogatják a Nemzetközi Büntetőbíróság Római Statútumának,
valamint a hozzá kapcsolódó eszközöknek az egyetemességét és integritását.
(2) A felek egyetértenek abban, hogy közöttük párbeszéd folytatása e kérdésekben előnyös lenne.
7. cikk Együttműködés a terrorizmus elleni küzdelemben (1) A felek, újólag megerősítve a terrorizmus elleni küzdelem jelentőségét, az alkalmazandó nemzetközi egyezményekkel
– beleértve a nemzetközi humanitárius, emberi jogi és menekültügyi eszközöket –, valamint saját jogszabályaikkal és
rendelkezéseikkel összhangban, és figyelembe véve az ENSZ Közgyűlésének 2006. szeptember 8-i 60/288. sz.
határozatában foglalt, terrorizmus elleni globális stratégiát, megállapodnak abban, hogy együttműködnek
a terrorcselekmények megakadályozása és visszaszorítása terén. (2) A felek mindenekelőtt a következők révén működnek együtt:
a) az ENSZ Biztonsági Tanácsának határozatai, valamint egyéb vonatkozó nemzetközi egyezmények és eszközök
értelmében fennálló kötelezettségeik végrehajtása; b) a terrorista csoportokkal és azok támogató hálózataival kapcsolatos információk cseréje a nemzetközi és nemzeti
joggal összhangban; c) a terrorizmus megfékezésére alkalmazott eszközökről és módszerekről folytatott eszmecsere, ideértve a műszaki
területeket és a képzést, valamint a terrorizmus megelőzésével kapcsolatos tapasztalatcserét;
d) a terrorizmus elleni küzdelemmel kapcsolatos nemzetközi konszenzus elmélyítésére irányuló együttműködés,
ideértve adott esetben a terrorcselekmények jogi meghatározását, valamint különösen a nemzetközi terrorizmus
elleni átfogó egyezményről szóló megállapodás érdekében folytatott munka;
e) a terrorizmus elleni küzdelemben az emberi jogok védelme terén kialakult legjobb gyakorlatok megosztása.
III. CÍM
EGYÜTTMŰKÖDÉS A REGIONÁLIS ÉS NEMZETKÖZI SZERVEZETEKBEN
8. cikk Együttműködés a regionális és nemzetközi szervezetekben
A felek vállalják, hogy együttműködnek és véleményt cserélnek egymással a regionális és nemzetközi fórumokon és
szervezetekben, például az Egyesült Nemzetek Szervezete, a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet, a Gazdasági
Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD), a Kereskedelmi Világszervezet (WTO), az Ázsia–Európa találkozó
(ASEM), valamint az ASEAN regionális fórum (ARF) keretében.
IV. CÍM
EGYÜTTMŰKÖDÉS A GAZDASÁGFEJLESZTÉS TERÉN 9. cikk
Kereskedelem és beruházás (1) A felek vállalják, hogy kölcsönös előnyükre biztosítják a közöttük folytatott kereskedelem és beruházások fenntartható
növekedésének és fejlődésének feltételeit, valamint ösztönzik e növekedést és fejlődést. A felek párbeszédet
kezdenek és erősítik az együttműködést a kereskedelemmel és beruházásokkal kapcsolatos valamennyi közös érdekű
területen, a fenntartható kereskedelmi forgalom és a beruházások megkönnyítése, a kereskedelem és a beruházások
akadályainak megelőzése és felszámolása, valamint a multilaterális kereskedelmi rendszer fejlesztése érdekében.
(2) E célból a felek a szabadkereskedelmi övezet létrehozásáról szóló megállapodás révén hatályba léptetik
a kereskedelem és beruházások terén folytatott együttműködésüket. A fent említett megállapodás olyan egyedi
megállapodásnak minősül, amely a 43. cikk értelmében hatályba lépteti e megállapodás kereskedelmi rendelkezéseit.
(3) A felek tájékoztatják egymást és véleményt cserélnek a kétoldalú és a nemzetközi kereskedelem, a beruházások,
valamint a kapcsolódó szakpolitikák és kérdések alakulásáról. 10. cikk
Gazdaságpolitikai párbeszéd (1) A felek megállapodnak abban, hogy erősítik a hatóságaik közötti párbeszédet, valamint ösztönzik a makrogazdasági
szakpolitikákkal és trendekkel kapcsolatos információcserét és a tapasztalatok megosztását.
(2) A felek megállapodnak abban, hogy a pénzügyi ágazat banki, biztosítási és egyéb részeiben a számviteli, ellenőrzési,
felügyeleti és szabályozási rendszerek fejlesztése céljából erősítik a párbeszédet és az együttműködést.
11. cikk Üzleti együttműködés (1) A felek – saját gazdaságpolitikájuk és célkitűzéseik figyelembevételével – megállapodnak az iparpolitikai
együttműködés előmozdításában az általuk megfelelőnek tartott valamennyi területen, különösen a kis- és
középvállalkozások (kkv-k) versenyképességének növelése céljából, többek között az alábbi eszközökkel:
a) a kis- és középvállalkozások versenyképességének növeléséhez szükséges keretfeltételek létrehozására, valamint
a kkv-k létrehozásához kapcsolódó eljárásokra vonatkozó információk és tapasztalatok cseréje;
b) a gazdasági szereplők közötti kapcsolatok előmozdítása, a közös beruházások ösztönzése, valamint vegyes
vállalkozások és információs hálózatok létrehozása, különösen a meglévő programok révén;
c) a finanszírozáshoz és marketinghez való hozzájutás megkönnyítése, tájékoztatás nyújtása és az innováció
ösztönzése; d) a két fél kis- és középvállalkozásai által létrehozott tevékenységek megkönnyítése;
e) a vállalati szociális felelősség és elszámoltathatóság előmozdítása, valamint a felelős üzleti gyakorlatra való
ösztönzés, a fenntartható fogyasztást és termelést is ideértve.
(2) Mindkét fél megkönnyíti a magánszektor által kialakított együttműködési tevékenységeket.
12. cikk Adóügy A gazdasági tevékenységek megerősítésének és fejlesztésének céljából, valamint figyelembe véve egy megfelelő
szabályozási keret kidolgozásának szükségességét, a felek elismerik és vállalják, hogy az adóügy terén alkalmazzák
az átláthatóság, az információcsere és a tisztességes adóverseny alapelveit. Ennek érdekében a felek saját
hatáskörükben javítják az adóügy terén folytatott nemzetközi együttműködést, megkönnyítik a törvényes
adóbevételek beszedését, és intézkedéseket dolgoznak ki a fent említett elvek hatékony alkalmazására.
13. cikk Vámügyek A felek két- és többoldalúan együttműködnek a vámügy területén. E célból többek között megosztják egymással
a tapasztalatokat, valamint megvizsgálják az eljárások egyszerűsítésének, az átláthatóság növelésének és
az együttműködés fejlesztésének lehetőségeit. A vonatkozó nemzetközi keretek között törekednek továbbá a nézetek
közelítésére és közös fellépés kidolgozására is. 14. cikk
Versenypolitika
(1) A felek versenytörvényeik és -rendeleteik teljes körű érvényesítése révén ösztönzik a tisztességes versenyt a gazdasági
tevékenységek terén. (2) Az e cikk (1) bekezdésében szereplő cél megvalósítása érdekében, valamint a Koreai Köztársaság kormánya és
az Európai Közösség közötti, a versenyellenes tevékenységekkel kapcsolatos együttműködésről szóló
megállapodással összhangban a felek vállalják, hogy együttműködnek a következő kérdésekben:
a) a versenyjog és a versenyhatóságok jelentőségének elismerése, valamint a jog proaktív érvényesítésére való
törekvés a tisztességes verseny körülményeinek megteremtése érdekében; b) információmegosztás és az együttműködés erősítése a versenyhatóságok között.
15. cikk Információs társadalom (1) Elismerve, hogy az információs és kommunikációs technológiák a modern élet kulcsfontosságú elemei, továbbá
létfontosságúak a gazdasági és társadalmi fejlődés szempontjából, a felek megállapodnak abban, hogy véleményt
cserélnek az e téren folytatott szakpolitikájukról. (2) Az e téren folytatott együttműködés többek között a következőkre összpontosul:
a) véleménycsere az információs társadalom különböző vonatkozásairól, különösen az elektronikus hírközlési
politikákról és szabályozásról, ezen belül az egyetemes szolgáltatásról, a használati engedélyezésről és
az általános engedélyezésről, a magánélet és a személyes adatok védelméről, valamint a szabályozó hatóságok
függetlenségéről és hatékonyságáról; b) a kutatási hálózatok és szolgáltatások összekapcsolása és kölcsönös átjárhatósága, regionális szinten is;
c) az új információs és kommunikációs technológiák szabványosítása és terjesztése;
d) az információs és kommunikációs technológia terén a felek között folytatott kutatási együttműködés
támogatása; e) az információs és kommunikációs technológiák biztonsági kérdései és vonatkozásai, ideértve az online biztonság
előmozdítását, valamint a számítástechnikai bűnözés, illetve az információs technológiával és az elektronikus
média valamennyi formájával való visszaélés elleni küzdelmet. (3) A vállalkozások közötti együttműködést ösztönözni kell.
16. cikk Tudomány és technológia A felek az Európai Közösség és a Koreai Köztársaság kormánya közötti tudományos és technológiai együttműködésről
szóló megállapodással összhangban ösztönzik, fejlesztik és elősegítik a tudomány és technológia terén békés célok
érdekében folytatott együttműködési tevékenységeket. 17. cikk Energiaügy (1) A felek elismerik az energiaágazat jelentőségét a gazdasági és társadalmi fejlődés szempontjából, és hatáskörükön
belül törekednek az e téren folytatott együttműködés fokozására a következő célok elérése érdekében:
a) az energiaellátás diverzifikációja az energiabiztonság javítása érdekében, valamint az új, fenntartható, innovatív
és megújuló energiaformák kifejlesztése, ideértve többek között a bioüzemanyagokat és a biomasszát, a szél- és
napenergiát, továbbá a vízenergia termelését; b) a megújuló energia versenyképesebbé tételét szolgáló szakpolitikák kidolgozásának támogatása;
c) az energiafelhasználás racionalizálása a kínálati és keresleti oldal bevonásával, az energiahatékonyság ösztönzése
révén az energiatermelés, -szállítás, -elosztás, valamint – végfelhasználás vonatkozásában;
d) a fenntartható energiatermelést és energiahatékonyságot célzó technológia átadásának elősegítése;
e) a kapacitásépítés fokozása és a beruházások megkönnyítése az energiaügy terén, figyelembe véve
az átláthatóság, a megkülönböztetés-mentesség és a piaci összeegyeztethetőség alapelvét;
f) a verseny támogatása az energiapiacon; g) a globális energiapiaci fejleményekkel kapcsolatos véleménycsere, a fejlődő országokra gyakorolt hatást is
ideértve. (2) E célok érdekében a felek megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy ösztönözzék – különösen a meglévő regionális
és nemzetközi keretek felhasználásával – a következő együttműködési tevékenységeket:
a) együttműködés az energiapolitika alakítása, valamint az energiapolitikák szempontjából lényeges
információcsere terén; b) az energiapiac, az ipar és a technológia aktuális helyzetével és trendjeivel kapcsolatos információk cseréje;
c) közös tanulmányok és kutatás folytatása; d) a kereskedelem és beruházások növelése az energiaágazatban.
18. cikk Közlekedés (1) A felek törekednek arra, hogy a közlekedéspolitika valamennyi fontos területén – így az integrált közlekedéspolitika
terén is – együttműködjenek egymással annak érdekében, hogy fejlesszék az áruk és a személyek szállítását, erősítsék
a tengeri hajózás és légiközlekedés biztonságát és védelmét, valamint környezetvédelmi intézkedéseit, továbbá
fokozzák közlekedési rendszereik hatékonyságát. (2) E területen a felek közötti együttműködés célja, hogy támogassák a következőket:
a) a felek közlekedéspolitikájával és eljárásaival kapcsolatos információk cseréje, különös tekintettel a városi, vidéki,
belvízi, légi és tengeri közlekedésre, beleértve a logisztikát és a kombinált szállítási hálózatok összekapcsolását és
átjárhatóságát, valamint az úthálózat, vasutak, kikötők és repülőterek működtetését;
b) párbeszéd és közös fellépések a légi közlekedés közös érdekű területein, ideértve a légi szolgáltatások bizonyos
vonatkozásairól szóló megállapodást és a kapcsolatok továbbfejlesztési lehetőségeinek vizsgálatát, valamint
technikai és szabályozási együttműködés olyan területeken, mint a légiközlekedés biztonsága, a légiközlekedés
védelme, a környezetvédelem, a légiforgalom-irányítás, a versenyjog alkalmazása és a légiközlekedési ágazat
gazdasági szabályozása, azzal a céllal, hogy támogassák a szabályozás egységességét és a vállalkozások előtt álló
akadályok megszüntetését. Ennek alapján a felek megvizsgálják az átfogóbb együttműködés lehetőségét
a polgári repülés terén; c) a közlekedési ágazatban az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentésével kapcsolatos együttműködés;
d) a nemzetközi közlekedési fórumokkal kapcsolatos együttműködés; e) a biztonsági, védelmi és szennyezésmegelőzési előírások alkalmazása, főleg a tengeri és légi szállítás
tekintetében, a mindkét félre alkalmazandó nemzetközi egyezményekkel összhangban, többek között
a nemzetközi szabályok nagyobb mértékű betartására irányuló megfelelő nemzetközi fórumokon való
együttműködés révén. (3) A polgári globális műholdas navigáció tekintetében a felek az egyrészről az Európai Közösség és tagállamai, másrészről
a Koreai Köztársaság között a polgári globális műholdas navigációs rendszerről (GNSS) szóló együttműködési
megállapodással összhangban együttműködnek. 19. cikk Tengeri szállítási politika
(1) A felek vállalják, hogy lépéseket tesznek a nemzetközi tengeri piacokhoz és forgalomhoz történő, a tisztességes
versenyen alapuló, kereskedelmi jellegű korlátlan hozzáférés érdekében, e cikk rendelkezéseinek megfelelően.
(2) Az (1) bekezdésben szereplő cél megvalósítása érdekében a felek:
a) a harmadik országokkal a jövőben kötendő kétoldalú tengeri szállítási szolgáltatási megállapodásokba nem
foglalnak bele rakománymegosztási záradékot, ideértve a száraz és a folyékony ömlesztett árut, valamint
a vonalhajózási kereskedelmet, és nem veszik igénybe az ilyen rakománymegosztási megállapodásokat,
amennyiben azok korábbi kétoldalú megállapodásokból kifolyólag még fennállnak;
b) e megállapodás hatálybalépésétől kezdődően tartózkodnak az olyan igazgatási, technikai és jogi intézkedések
végrehajtásától, amelyek megkülönböztető hatást fejthetnek ki a másik fél állampolgáraival vagy társaságaival
szemben a nemzetközi tengeri szállítási szolgáltatások nyújtása tekintetében;
c) a nemzetközi forgalom számára nyitott kikötőkhöz való hozzáférés, a kikötők infrastruktúrájának és kisegítő
hajózási szolgáltatásainak igénybevétele, valamint a kapcsolódó díjak és költségek alkalmazása,
a vámlétesítmények használata, valamint a kirakodási és berakodási kikötőhelyek és létesítmények kijelölése
tekintetében legalább olyan kedvező elbánásban részesítik a másik fél állampolgárai vagy társaságai által
üzemeltetett hajókat, mint a saját hajóikat; d) lehetővé teszik a másik fél hajózási társaságai számára a területükön való üzleti jelenlétet, mégpedig
a letelepedésre és a működésre vonatkozó olyan feltételek mellett, amelyek nem kevésbé kedvezőek azoknál,
amelyeket saját vállalkozásaiknak, illetve – amennyiben ezek kedvezőbbek – valamely, tagsággal nem rendelkező
ország vállalkozásai leányvállalatainak vagy fióktelepeinek nyújtanak. (3) E cikk alkalmazásában a nemzetközi tengeri piacokhoz való hozzáférés magában foglalja többek között a felek
nemzetközi tengeri szolgáltatást nyújtói számára biztosított azon jogot, hogy tengeri útszakaszt tartalmazó, háztól
házig történő szállítási szolgáltatást vállaljanak, és ennek érdekében a másik fél területén a tengeri szállítástól eltérő
szállítási módokat alkalmazó helyi szolgáltatókkal szerződjenek közvetlenül, az áruk és személyek e szállítási módok
által történő szállítására vonatkozó, alkalmazandó nemzeti korlátozások sérelme nélkül.
(4) E cikk rendelkezései az Európai Unió vállalkozásaira és a koreai vállalkozásokra alkalmazandók. E cikk rendelkezéseinek
kedvezményezettjei továbbá az Európai Unión vagy a Koreai Köztársaságon kívül alapított, illetve valamely tagállam
vagy a Koreai Köztársaság állampolgárai által irányított hajózási társaságok, amennyiben hajóikat a vonatkozó
jogszabályoknak megfelelően az adott tagállamban vagy a Koreai Köztársaságban lajstromozták.
(5) A hajózási ügynökségek által az Európai Unióban és a Koreai Köztársaságban végzett tevékenységek kérdését adott
esetben egyedi megállapodások szabályozzák. (6) A felek párbeszédet folytatnak a tengeri szállítási politika terén.
20. cikk Fogyasztói politika A felek a magas szintű fogyasztóvédelem biztosítása érdekében együttműködésre törekednek a fogyasztói politika
terén. A felek megállapodnak arról, hogy az e téren folytatott együttműködés a lehetséges mértékben magában
foglalhatja az alábbiakat: a) a kereskedelmi korlátok elkerülése érdekében a fogyasztói jogszabályok összeegyeztethetőségének növelése,
a magas szintű fogyasztóvédelem biztosításával párhuzamosan; b) a fogyasztói rendszerekkel, így a fogyasztói jogszabályokkal, a fogyasztási cikkek biztonságával, a fogyasztói
jogszabályok betartatásával, a fogyasztók felvilágosításával és felelősségvállalásával, valamint a fogyasztói
jogorvoslattal kapcsolatos információcsere ösztönzése; c) a független fogyasztói szövetségek létrehozásának és a fogyasztói képviseletek közötti kapcsolatoknak
a támogatása. V. CÍM
EGYÜTTMŰKÖDÉS A FENNTARTHATÓ FEJLŐDÉS TERÉN
21. cikk Egészségügy (1) A felek megállapodnak abban, hogy ösztönzik a kölcsönös együttműködést és információcserét az egészségügy és
a határokon átnyúló egészségügyi problémák hatékony kezelése terén.
(2) A felek törekednek az információcsere és a kölcsönös együttműködés előmozdítására, többek között a következők
révén: a) a fertőző betegségek, így a pandémiás influenza megfigyelésével, valamint a korai előrejelzéssel és
ellenintézkedésekkel kapcsolatos információcsere; b) az egészségügyi stratégiákkal és a közegészségügyi tervekkel kapcsolatos információcsere;
c) az egészségfejlesztési szakpolitikákkal, így például a dohányzásellenes kampányokkal, az elhízás megelőzésével
és a betegségellenőrzéssel kapcsolatos információcsere; d) a lehető legnagyobb mértékű információcsere a gyógyszerbiztonság és -jóváhagyás terén;
e) a lehető legnagyobb mértékű információcsere, valamint közös kutatás az élelmiszerbiztonság terén, ideértve
az élelmiszertörvényeket és -rendeleteket, a veszélyhelyzeti riasztást stb.;
f) együttműködés a kutatás-fejlesztéssel kapcsolatos kérdésekben, ideértve a fejlett terápiákat és ritka betegségek
elleni innovatív gyógyszereket; g) információcsere és együttműködés az elektronikus egészségügyi szakpolitika tekintetében.
(3) A felek törekednek a nemzetközi egészségügyi megállapodások – ezek között a Nemzetközi Egészségügyi Szabályzat
és a Dohányzás-ellenőrzési Keretegyezmény – végrehajtásának ösztönzésére. 22. cikk
Foglalkoztatás és szociális kérdések (1) A felek megállapodnak abban, hogy fokozzák az együttműködést a foglalkoztatás és szociális kérdések terén,
a globalizációval és a demográfiai változásokkal összefüggésben is. Erőfeszítéseket tesznek az együttműködés,
valamint az információ- és tapasztalatcsere ösztönzésére a foglalkoztatási és munkaügyi kérdések vonatkozásában.
Az együttműködés területei közé tartozhat a regionális és szociális kohézió, a társadalmi integráció,
a társadalombiztosítási rendszerek, az emberek készségeinek egész életen át tartó fejlesztése, a munkahelyi
egészségvédelem és biztonság, a nemek közötti egyenlőség, valamint a tisztességes munka.
(2) A felek megerősítik, hogy olyan globalizációs folyamatot kell támogatni, amely mindenki számára előnyös, továbbá
elő kell mozdítani a teljes körű és termelékeny foglalkoztatást és a tisztességes munkát, mivel ezeknek fontos szerepe
van a fenntartható fejlődésben és a szegénység csökkentésében.
(3) A felek megerősítik a nemzetközi szinten elismert munkaügyi és szociális normák tiszteletben tartása, előmozdítása és
megvalósítása melletti elkötelezettségüket, amint e normákat a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet az alapvető
munkahelyi elvekről és jogokról szóló nyilatkozatában részletesen meghatározza.
(4) Az együttműködés formái magukban foglalhatnak többek között egyedi programokat és projekteket kölcsönös
megállapodás alapján, valamint két- vagy többoldalú szinten közös érdekű témákkal kapcsolatos párbeszédet,
együttműködést és kezdeményezéseket. 23. cikk Környezetvédelem és természeti erőforrások
(1) A felek megállapodnak a természeti erőforrások és a biológiai sokféleség megőrzésének és fenntartható módon való
igazgatásának szükségességéről, ami a jelen és a jövő generációi fejlődésének alapját jelenti.
(2) A felek törekednek a környezetvédelemmel kapcsolatos együttműködésük folytatására és megerősítésére, regionális
összefüggésben is, különösen a következők tekintetében: a) éghajlatváltozás és energiahatékonyság;
b) környezetvédelmi tudatosság; c) többoldalú környezetvédelmi megállapodásokban való részvétel és azok végrehajtása, mindez kiterjed
a biológiai sokféleségre, a biológiai biztonságra és a veszélyeztetett vadon élő állat és növényfajok nemzetközi
kereskedelméről szóló egyezményre; d) a környezetvédelmi technológiák, termékek és szolgáltatások támogatása, ideértve a környezetvédelmi irányítási
rendszereket és a környezetvédelmi címkézést; e) a veszélyes anyagok, veszélyes hulladékok és más hulladékformák határokon átnyúló illegális mozgásának
megakadályozása; f) a partvidék és a tengeri környezet megóvása, a szennyezések és a lebomlás ellenőrzése;
g) a fenntartható fejlődés kulcselemeként helyi részvétel a környezetvédelemben;
h) talaj- és területgazdálkodás; i) információ, szakmai ismeretek és gyakorlatok cseréje.
(3) Adott esetben figyelembe kell venni a fenntartható fejlődésről szóló világ-csúcstalálkozó eredményét és a vonatkozó
többoldalú környezetvédelmi megállapodások végrehajtását. 24. cikk Éghajlatváltozás (1) A felek elismerik, hogy az éghajlatváltozás közös globális fenyegetést jelent és a kibocsátáscsökkentés céljából
intézkedéseket kell hozni annak érdekében, hogy az üvegházhatást okozó gázok légköri koncentrációját olyan szinten
stabilizálják, amely megakadályozza az éghajlati rendszerbe való veszélyes mértékű emberi beavatkozást. A felek
– hatáskörükön belül, valamint a nemzetközi fórumokon, így az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye (UNFCCC)
keretében az éghajlatváltozásról folytatott megbeszélések sérelme nélkül – fokozzák az együttműködést e téren.
Az ilyen együttműködés a következőkre irányul: a) az alacsony szén-dioxid kibocsátású társadalom felé való gyors átmenet átfogó céljával az éghajlatváltozás elleni
küzdelem, az éghajlatváltozás mérséklését és az ahhoz való alkalmazkodást célzó, megfelelő nemzeti mérséklési
intézkedéseken keresztül; b) az erőforrások hatékony felhasználásának támogatása, többek között a rendelkezésre álló legjobb és
gazdaságilag életképes, alacsony szén-dioxid kibocsátású technológiák, valamint az éghajlatváltozás
mérséklésére és az ahhoz való alkalmazkodásra vonatkozó normák széles körű használata révén;
c) a kereskedelmi rendszerek előnyeivel és kialakításával kapcsolatos szakmai ismeretek és információk cseréje;
d) az állami és magánszektor finanszírozási eszközeinek fejlesztése, ideértve a piaci mechanizmusokat és a köz- és
magánszféra partnerségeit, amelyek hatékonyan támogathatják az éghajlatváltozás elleni küzdelemmel
kapcsolatos fellépéseket; e) az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának mérséklése érdekében az alacsony szén-dioxid kibocsátású
technológiák kutatására, fejlesztésére, terjesztésére, telepítésére és átadására vonatkozó együttműködés,
a gazdasági növekedés fenntartásával párhuzamosan; f) adott esetben tapasztalatok és szakmai ismeretek cseréje az üvegházhatást okozó gázok hatásainak nyomon
követése és elemzése, valamint az éghajlatváltozás mérséklésével és az ahhoz való alkalmazkodással foglalkozó
programok kidolgozása terén; g) a fejlődő országoknak az éghajlatváltozás mérséklésével és az ahhoz való alkalmazkodással kapcsolatos
fellépéseinek támogatása, adott esetben, többek között a Kiotói Jegyzőkönyv rugalmas mechanizmusai révén is.
(2) E célok érdekében a felek megállapodnak abban, hogy politikai, szakpolitikai és technikai szinten fokozzák
párbeszédüket és együttműködésüket. 25. cikk Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és erdőgazdálkodás
A felek megállapodnak az együttműködés előmozdításáról a mezőgazdaság, vidékfejlesztés és erdőgazdálkodás
terén. A felek információt cserélnek és fejlesztik az együttműködést különösen a következő területeken:
a) mezőgazdasági és erdőgazdálkodási szakpolitika, valamint általános nemzetközi, mezőgazdasági és
erdőgazdálkodási perspektívák; b) földrajzi árujelzők bejegyzése és védelme;
c) ökológiai termelés; d) kutatás a mezőgazdaság és erdőgazdálkodás terén;
e) vidéki területek fejlesztéspolitikája, és különösen a mezőgazdasági ágazatok diverzifikációja és szerkezetátalakítása;
f) fenntartható mezőgazdaság, erdőgazdálkodás, valamint a környezetvédelmi követelmények beépítése
a mezőgazdasági szakpolitikába; g) a mezőgazdaság, az erdőgazdálkodás és a környezetvédelem, valamint a vidéki területek fejlesztéspolitikája
közötti kapcsolatok; h) élelmiszernek szánt mezőgazdasági termékekkel kapcsolatos promóciós tevékenységek;
i) fenntartható erdőgazdálkodás az erdőirtások megelőzése és új erdőterületek létrehozása érdekében, kellő
figyelemmel azon fejlődő országok érdekeire, ahonnan a faanyag származik.
26. cikk Tenger és halászat A felek ösztönzik a kétoldalú és többoldalú tengerészeti és halászati együttműködést, különös tekintettel a fenntartható
és felelős tengeri és halászati fejlesztésre és gazdálkodásra. Az együttműködés kiterjedhet a következőkre:
a) információcsere; b) a fenntartható és felelős hosszú távú tengeri és halászati politika támogatása, beleértve a partvidéki és tengeri
források megőrzését és kezelését; valamint c) a tiltott, bejelentetlen és szabályozatlan halászat megelőzésére és leküzdésére irányuló erőfeszítések
előmozdítása. 27. cikk Fejlesztési segély (1) A felek megállapodnak abban, hogy kicserélik a fejlesztési segélypolitikáikra vonatkozó információkat annak
érdekében, hogy rendszeres párbeszéd alakuljon ki e szakpolitikai célkitűzésekről és a harmadik országokban
megvalósított fejlesztési segélyprogramokról. Megvizsgálják, hogy vonatkozó jogszabályaik és az e programok
végrehajtására alkalmazandó feltételek értelmében milyen mértékben valósítható meg jelentősebb együttműködés.
(2) A felek megerősítik elkötelezettségüket a támogatás-hatékonyságról szóló 2005. évi párizsi nyilatkozat mellett, és
a fejlesztések nagyobb hatékonysága érdekében megállapodnak az együttműködés megerősítéséről.
VI. CÍM
EGYÜTTMŰKÖDÉS AZ OKTATÁS ÉS A KULTÚRA TERÉN
28. cikk Együttműködés a kultúra, a tájékoztatás, a kommunikáció, az audiovizuális ágazat és a média terén
(1) A felek megállapodnak abban, hogy egymás kultúrája jobb megértésének és ismeretének növelése érdekében
előmozdítják az együttműködést. (2) A felek törekednek arra, hogy megfelelő intézkedéseket tegyenek a kulturális csereprogramok előmozdítására,
valamint e téren közös kezdeményezések folytatására. (3) A felek megállapodnak abban, hogy szorosan együttműködnek a megfelelő nemzetközi fórumokon – így az Egyesült
Nemzetek Szervezetének Nevelésügyi, Tudományos és Kulturális Szervezete (UNESCO) és az ASEM keretében –
a közös célkitűzések elérése és a kulturális sokszínűség előmozdítása érdekében, valamint tiszteletben tartják
a kulturális kifejezések sokszínűségének védelméről és előmozdításáról szóló UNESCO-egyezmény rendelkezéseit.
(4) A felek megfontolják az audiovizuális ágazat és a média terén működő releváns intézmények közötti cserék,
együttműködés és párbeszéd előmozdításának eszközeit. 29. cikk Oktatásügy
(1) A felek elismerik, hogy az oktatás és képzés döntő módon hozzájárul a globális tudásalapú gazdaságban részt venni
képes humán erőforrások kialakításához; valamint elismerik, hogy közös érdekük az oktatás és képzés terén folytatott
együttműködés. (2) Kölcsönös érdekeikkel és oktatáspolitikai céljaikkal összhangban a felek vállalják, hogy együttesen támogatják
a megfelelő együttműködési tevékenységeket az oktatás, képzés és ifjúság terén, különös hangsúllyal a felsőoktatásra.
Az együttműködés különösen a következő formákban valósulhat meg:
a) az Európai Unióban és a Koreai Köztársaságban működő oktatási és képzési intézmények közötti közös
együttműködési projektek támogatása a tantervfejlesztés, a közös tanulmányi programok és a hallgatói mobilitás
előmozdításának céljával; b) párbeszéd, tanulmányok, információ- és know-how-csere az oktatáspolitika terén;
c) a hallgatók, a felsőoktatási intézmények oktatói és adminisztratív személyzete, valamint az ifjúságsegítők cseréje,
például az Erasmus Mundus program végrehajtása révén; d) együttműködés a közös érdekű oktatási ágazatokban.
VII. CÍM
EGYÜTTMŰKÖDÉS A JOGÉRVÉNYESÜLÉS, A SZABADSÁG ÉS A BIZTONSÁG TERÉN
30. cikk Jogállamiság A felek a jogérvényesülés, a szabadság és a biztonság terén folytatott együttműködésük során különös jelentőséget
tulajdonítanak a jogállamiság előmozdításának, ideértve a bírói testület függetlenségét, az igazságszolgáltatáshoz
való jogot, valamint a tisztességes eljáráshoz való jogot.
31. cikk Jogi együttműködés (1) A felek megállapodnak abban, hogy fejlesztik igazságügyi együttműködésüket polgári és kereskedelmi ügyekben,
különösen a polgári igazságügyi együttműködéssel kapcsolatos többoldalú egyezmények megerősítését és
végrehajtását illetően, ideértve a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia egyezményeit a nemzetközi jogi
együttműködés és jogviták, valamint a gyermekek védelme terén.
(2) A felek megállapodnak abban, hogy – amennyiben lehetséges – megkönnyítik és támogatják a polgári és magánfelek
közötti kereskedelmi jogviták választottbírósági úton történő megoldását az alkalmazandó nemzetközi jogi
dokumentumoknak megfelelően. (3) A felek a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés tekintetében törekednek arra, hogy fokozzák
a kölcsönös jogsegélyre és kiadatásra vonatkozó megállapodásokat. Ez adott esetben magában foglalná az Egyesült
Nemzetek Szervezete vonatkozó nemzetközi eszközeihez – ezek között az e megállapodás 6. cikkében említett
Nemzetközi Büntetőbíróság Római Statútumához – való csatlakozást, valamint ezek alkalmazását.
32. cikk Személyes adatok védelme (1) A felek megállapodnak abban, hogy a legmagasabb nemzetközi normáknak megfelelően együttműködnek
a személyes adatok fokozottabb védelme érdekében, amint azt a számítógépesített személyes adatfájlok
szabályozására vonatkozó ENSZ-iránymutatás (az ENSZ-közgyűlés 1990. december 14-i 45/95. sz. határozata) is
tartalmazza. (2) A személyes adatok védelmével kapcsolatos együttműködés magában foglalhatja többek között az információ és
a szakmai ismeretek cseréjét. 33. cikk Migráció (1) A felek megállapodnak abban, hogy erősítik és fokozzák együttműködésüket az illegális bevándorlás,
az embercsempészet és az emberkereskedelem elleni küzdelem terén, továbbá a migráció kérdéseit beépítik
a migránsok származási helyének megfelelő területekre vonatkozó nemzeti gazdasági és szociális fejlesztési
stratégiáikba. (2) Az illegális bevándorlás megelőzése és ellenőrzése érdekében folytatott együttműködés keretében a felek
megállapodnak, hogy visszafogadják a másik fél területén illegálisan tartózkodó állampolgáraikat. Ennek érdekében
a felek az ilyen célokra megfelelő személyazonossági okmánnyal látják el állampolgáraikat. Az olyan esetekre, amikor
az állampolgárság kétséges, a felek megállapodnak abban, hogy meghatározzák állítólagos állampolgáraik
személyazonosságát. (3) A felek törekednek arra, hogy – amennyiben szükséges – az állampolgáraik visszafogadására vonatkozó konkrét
kötelezettségeket szabályozó megállapodást kössenek. E megállapodás a más országok állampolgáraihoz és
a hontalanokhoz kapcsolódó feltételeket is szabályozza. 34. cikk
Tiltott kábítószerek elleni küzdelem (1) A felek célja, hogy vonatkozó törvényeikkel és rendeleteikkel összhangban csökkentsék a tiltott kábítószerek kínálatát,
kereskedelmét és keresletét, valamint a kábítószer-fogyasztókra és a társadalom egészére gyakorolt hatását, és
eredményesebben akadályozzák meg a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítására felhasznált kémiai
prekurzorok ilyen célú alkalmazását. Együttműködésük során a felek biztosítják, hogy e cél elérése érdekében átfogó
és kiegyensúlyozott megközelítést alakítsanak ki a piacok jogi szabályozása, valamint az illetékes hatóságok közötti
hatékony fellépés és együttműködés révén az egészségügy, az oktatásügy, a bűnüldözés és a jogérvényesülés terén.
(2) A felek megállapodnak az együttműködés módjaiban, amelyekkel megvalósíthatók e célkitűzések. A fellépéseknek
azokon a közösen elfogadott elveken kell alapulniuk, amelyek összhangban állnak a vonatkozó nemzetközi
egyezményekkel, valamint az ENSZ Közgyűlésének 1998. júniusi, a kábítószer-kereskedelemmel foglalkozó huszadik
rendkívüli ülésszakán jóváhagyott, a kábítószer-fogyasztás csökkentésével kapcsolatos iránymutatásokra vonatkozó
politikai nyilatkozatával és különleges nyilatkozatával. 35. cikk A szervezett bűnözés és a korrupció elleni küzdelem
A felek megállapodnak abban, hogy együttműködést folytatnak és hozzájárulnak a szervezett, a gazdasági és
a pénzügyi bűncselekmények, a korrupció, a hamisítás és az illegális pénzügyi műveletek elleni küzdelemhez azáltal,
hogy teljes mértékben betartják az e területen hatályos kölcsönös nemzetközi kötelezettségeiket, többek között
a korrupciós cselekményekből származó eszközök vagy pénzeszközök visszaszerzése terén folytatott hatékony
együttműködéssel kapcsolatban. A felek támogatják az ENSZ nemzetközi szervezett bűnözés elleni egyezményének
és jegyzőkönyveinek, valamint az ENSZ korrupcióellenes egyezményének végrehajtását.
36. cikk A pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni küzdelem
(1) A felek megállapodnak abban, hogy fel kell lépniük és együtt kell működniük annak érdekében, hogy ne lehessen
pénzügyi rendszereiket bűncselekményekből – például a kábítószerkereskedelemből és a korrupcióból – származó
bevételek tisztára mosására, valamint a terrorizmus finanszírozására felhasználni. Ez az együttműködés kiterjed
a bűncselekményből származó eszközök vagy pénzeszközök visszaszerzésére. (2) A felek megfelelő jogszabályaik értelmében kicserélhetik a vonatkozó információkat, valamint alkalmazhatják
az e területen tevékenykedő nemzetközi szervezetek, például a pénzmosás elleni küzdelemmel foglalkozó Pénzügyi
Akció Munkacsoport (FATF) által elfogadottakkal egyenértékű, a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni
küzdelemhez szükséges megfelelő előírásokat. 37. cikk A számítástechnikai bűnözés elleni küzdelem
(1) A felek az információk és gyakorlati tapasztalatok cseréje révén erősítik az együttműködést a csúcstechnológiás,
számítógépes és elektronikus bűncselekményeknek, valamint a terrorizmussal kapcsolatos információk interneten
keresztüli terjesztésének megelőzése és az említettek ellen folytatott küzdelem érdekében, nemzeti jogszabályaiknak
megfelelően és hatáskörükön belül. (2) A felek információt cserélnek a számítástechnikai bűnözéssel foglalkozó nyomozók oktatása és képzése,
a számítógépes bűncselekmények felderítése és a digitális kriminalisztika terén.
38. cikk Bűnüldözési együttműködés A felek megállapodnak a bűnüldözési hatóságaik, ügynökségeik és szolgálataik közötti együttműködésről, valamint
a mindkét félre veszélyt jelentő, határokon átnyúló bűncselekmények megzavarásához és felszámolásához való
hozzájárulásról. A bűnüldözési hatóságok, ügynökségek és szolgálatok közötti együttműködés a következő formákat
öltheti: kölcsönös segítségnyújtás a nyomozások során, nyomozati módszerek megosztása, a bűnüldöző személyzet
közös oktatása és képzése, továbbá a felek közös megállapodása alapján bármilyen egyéb típusú közös tevékenység
és segítségnyújtás. VIII. CÍM
EGYÜTTMŰKÖDÉS MÁS TERÜLETEKEN 39. cikk
Turizmus A felek vállalják az együttműködés kialakítását a turizmus területén azzal a céllal, hogy erősítsék a jobb kölcsönös
megértést és előmozdítsák a turizmus kiegyensúlyozott és fenntartható fejlődését.
Az együttműködés különösen a következő formákban valósulhat meg:
a) a turizmust érintő közös érdekű ügyekkel kapcsolatos információcsere;
b) turisztikai események szervezése; c) turisztikai csereprogramok; d) a kulturális örökség megőrzése és kezelése kapcsán folytatott együttműködés;
e) együttműködés a turizmus irányításában. 40. cikk Civil társadalom
A felek elismerik a szervezett civil társadalom szerepét és lehetséges közreműködését az e megállapodás szerinti
párbeszéd és együttműködés során, valamint támogatják a szervezett civil társadalommal való eredményes
párbeszédet és a civil társadalom hatékony részvételét. 41. cikk
Közigazgatás A felek megállapodnak abban, hogy a tapasztalatok és a legjobb gyakorlatok cseréje révén együttműködést folytatnak
a meglévő erőfeszítésekre építve, tekintettel a közigazgatás korszerűsítésére például a következő területeken:
a) a szervezeti hatékonyság növelése; b) az intézmények szolgáltatási hatékonyságának növelése;
c) az elszámolási kötelezettség és a közforrások átlátható kezelésének biztosítása;
d) a jogi és intézményi keret fejlesztése; e) szakpolitikai tervezés és végrehajtás.
42. cikk Statisztikák (1) A felek fejlesztik és erősítik a statisztikai kérdésekre vonatkozó együttműködésüket, ezáltal hozzájárulnak az időszerű,
nemzetközileg összehasonlítható és megbízható statisztikai adatok nyújtásának hosszú távú célkitűzéséhez.
A fenntartható, hatékony és szakmailag független statisztikai rendszerek várhatóan olyan információkat nyújtanak
a felek állampolgárai, vállalkozásai és döntéshozói számára, amelyek relevánsak és lehetővé teszik számukra, hogy
megalapozott döntéseket hozzanak. A felek többek között információt és szakmai ismereteket cserélnek, valamint
a már felhalmozott tapasztalatokat figyelembe véve fejlesztik az együttműködést. Az együttműködés a következőkre
irányul: a) a felek statisztikai rendszereinek fokozatos harmonizációja;
b) a felek közötti adatcsere finomítása a vonatkozó nemzetközi módszertan alkalmazásával;
c) a statisztikai alkalmazottak szakmai képességeinek erősítése, hogy lehetővé tegyék számukra a vonatkozó
statisztikai normák alkalmazását; d) a statisztikai know-how fejlődésével kapcsolatos tapasztalatcsere előmozdítása a felek között.
(2) Az együttműködés formái magukban foglalhatnak többek között egyedi programokat és projekteket kölcsönös
megállapodás alapján, valamint a közös érdekű témákkal kapcsolatos két vagy többoldalú párbeszédet,
együttműködést és kezdeményezéseket. IX. CÍM
INTÉZMÉNYI KERET 43. cikk
Egyéb megállapodások (1) Az 1996. október 28-án Luxembourgban aláírt és 2001. április 1-jén hatályba lépett, az egyrészről az Európai Közösség
és tagállamai, másrészről a Koreai Köztársaság között létrejött kereskedelmi és együttműködési keretmegállapodás
hatályát veszti. (2) Ez a megállapodás aktualizálja a fent említett megállapodást és annak helyébe lép. A felek közötti valamennyi egyéb
megállapodásban található, fent említett megállapodásra vonatkozó hivatkozásokat az erre a megállapodásra történő
hivatkozásként kell értelmezni. (3) A felek e megállapodást kiegészíthetik a hatálya alá tartozó bármely együttműködési területre vonatkozó egyedi
megállapodás megkötésével. Az ilyen egyedi megállapodások az e megállapodás által szabályozott átfogó kétoldalú
kapcsolatok szerves részét és a közös intézményi keret részét képezik.
(4) Az e megállapodás hatálya alá tartozó egyedi együttműködési területekhez kapcsolódó meglévő megállapodásokat
hasonlóképpen az e megállapodás által szabályozott átfogó kétoldalú kapcsolatok és a közös intézményi keret
részének kell tekinteni. 44. cikk Vegyes Bizottság (1) A felek e megállapodás értelmében Vegyes Bizottságot hoznak létre egyrészről az Európai Unió Tanácsa tagjainak
képviselőiből, az Európai Bizottság képviselőiből és másrészről a Koreai Köztársaság képviselőiből.
(2) A Vegyes Bizottságban megbeszéléseket kell folytatni annak érdekében, hogy elősegítsék e megállapodás általános
céljainak végrehajtását, valamint hogy fenntartsák a kapcsolatok átfogó egységességét, és biztosítsák a felek közötti
minden egyéb megállapodás megfelelő működését. (3) A Vegyes Bizottság:
a) biztosítja e megállapodás megfelelő alkalmazását; b) figyelemmel kíséri a felek közötti átfogó kapcsolatok fejlődését;
c) adott esetben tájékoztatást kér a közös intézményi keret alá tartozó egyéb megállapodások által létrehozott
bizottságoktól és más testületektől, és megfontolja az általuk benyújtott jelentéseket;
d) véleményt cserél és javaslatot tesz valamennyi közös érdekű kérdésben, ideértve a jövőbeli fellépéseket és az ezek
végrehajtására rendelkezésre álló erőforrásokat; e) meghatározza a megállapodás céljaival kapcsolatos prioritásokat;
f) megfelelő módszereket keres az e megállapodás hatálya alá tartozó területeken esetlegesen felmerülő
problémák megelőzésére; g) a 45. cikk 3. bekezdésének megfelelően konszenzussal megoldja az e megállapodás alkalmazása vagy
értelmezése során felmerülő vitákat; h) a 45. cikk 3. bekezdésének megfelelően megvizsgálja a felek által a kötelezettségek nem teljesítésével
kapcsolatban benyújtott összes információt, valamint a mindkét fél számára elfogadható megoldás érdekében
konzultációkat folytat a másik féllel. (4) A Vegyes Bizottság általában évente egy alkalommal ülésezik, felváltva Brüsszelben és Szöulban. Bármelyik fél
kérésére külön ülést tartanak. A vegyes bizottság elnöki tisztjét a felek felváltva töltik be. A vegyes bizottság általában
magas rangú tisztviselői szinten ülésezik. 45. cikk A végrehajtás módjai
(1) A felek minden olyan általános vagy egyedi intézkedést meghoznak, amely az e megállapodásban foglalt
kötelezettségeik teljesítéséhez szükségesek, valamint gondoskodnak arról, hogy azok megfeleljenek
az e megállapodásban megállapított célkitűzéseknek. (2) A végrehajtásra konszenzus és párbeszéd révén kerül sor. Amennyiben azonban e megállapodás alkalmazása vagy
értelmezése tekintetében véleménykülönbség áll fenn, a kérdést valamelyik fél a Vegyes Bizottság elé utalja.
(3) Ha valamely fél úgy véli, hogy a másik fél nem teljesítette a megállapodásból eredő kötelezettségeit, a nemzetközi
joggal összhangban megfelelő intézkedéseket hozhat. Mielőtt ezt megteszi, a különlegesen sürgős esetek kivételével
a helyzet alapos kivizsgálásához szükséges összes fontos információt benyújtja a Vegyes Bizottság számára. A felek
konzultációkat tartanak a Vegyes Bizottságban, és – mindkét fél egyetértésével – e konzultációkat a Vegyes Bizottság
által kijelölt közvetítő révén segíthetik elő. (4) Különösen sürgős esetekben az intézkedésről haladéktalanul értesíteni kell a másik felet. A másik fél kérésére
legfeljebb 20 (húsz) napig tartó konzultációkat kell folytatni. Ezen időszakot követően az intézkedés alkalmazásra
kerül. Ebben az esetben a másik fél a 46. cikknek megfelelően választottbírósági rendezést kérhet azzal a céllal, hogy
megvizsgálják az intézkedés bármely vonatkozását, illetve alapját. 46. cikk
Választottbírósági eljárás (1) A választottbíróság 3 (három) választottbíróból áll. Amennyiben valamely fél adott esetben választottbírósági eljárást
kér, mindkét fél 14 (tizennégy) napon belül kijelöl egy-egy választottbírót, a vegyes bizottság pedig a harmadik
választottbírót. A választottbíró egyik fél általi jelöléséről haladéktalanul, írásban, diplomáciai úton értesíteni kell
a másik felet. A választottbírók döntésüket többségi szavazással hozzák meg. A választottbírók a lehető leggyorsabb,
minden esetben kijelölésük időpontjától számított legfeljebb három hónapon belül történő határozathozatalra
törekednek. A vegyes bizottság elfogadja a választottbírósági eljárás gyors lefolytatására vonatkozó részletes
eljárásokat. (2) A vitás felek kötelesek megtenni a választottbírók döntésének végrehajtásához szükséges lépéseket. A választottbírók
kérésre ajánlásokat bocsátanak ki határozatuk végrehajtásának módjáról azzal a céllal, hogy helyreállítsák
az e megállapodás szerinti jogok és kötelezettségek egyensúlyát.
X. CÍM
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 47. cikk Fogalom meghatározások
E megállapodás alkalmazásában a felek egyrészről hatásköreiktől függően az Európai Unió vagy tagállamai, illetve
az Európai Unió és tagállamai, és másrészről a Koreai Köztársaság.
48. cikk Nemzetbiztonság és adatszolgáltatás E megállapodás egyetlen rendelkezése sem értelmezendő úgy, mint amely bármelyik felet arra kötelezi, hogy olyan
információt adjon át, amelynek átadását alapvető biztonsági érdekeivel ellentétesnek ítéli meg.
49. cikk Hatálybalépés, időtartam és megszűnés (1) E megállapodás az azon dátumot követő hónap első napján lép hatályba, amelyen a felek értesítik egymást az ehhez
szükséges jogi eljárások befejezéséről. (2) Az (1) bekezdés ellenére e megállapodást hatálybalépéséig ideiglenesen alkalmazni kell. Az ideiglenes alkalmazás
az azon dátumot követő hónap első napjától veszi kezdetét, amelyen a felek értesítik egymást a szükséges eljárások
befejezéséről. (3) Ez a megállapodás határozatlan időre szól. Bármelyik fél írásban értesítheti a másik felet az e megállapodás
felmondására irányuló szándékáról. A felmondás az értesítést követően hat hónappal lép hatályba.
50. cikk Értesítések A 49. cikkben előírt értesítéseket az Európai Unió Tanácsa Főtitkárságának, illetőleg a Koreai Köztársaság Külügyi és
Kereskedelmi Minisztériumának kell megküldeni. 51. cikk Nyilatkozatok és mellékletek
Az e megállapodáshoz csatolt nyilatkozatok és mellékletek e megállapodás szerves részét képezik.
52. cikk Területi alkalmazás Ezt a megállapodást egyrészről azokon a területeken kell alkalmazni, amelyeken az Európai Unióról szóló szerződés
alkalmazandó, az abban a szerződésben meghatározott feltételekkel, másrészről a Koreai Köztársaság területén.
53. cikk Hiteles szövegek Ez a megállapodás két-két eredeti példányban készült angol, bolgár, cseh, dán, észt, finn, francia, görög, holland,
lengyel, lett, litván, magyar, máltai, német, olasz, portugál, román, spanyol, svéd, szlovák, szlovén, valamint koreai
nyelven, a szövegek mindegyike egyaránt hiteles. Együttes értelmező nyilatkozat a 45. és 46. cikkről
A felek demokratikus berendezkedésű országok. Szándékuk az, hogy együttműködjenek közös értékeik
előmozdításában a világban. Megállapodásuk annak jele, hogy mindketten elkötelezettek a tömegpusztító fegyverek
elterjedése és a terrorizmus elleni küzdelemnek, valamint a demokrácia és az emberi jogok érvényesülésének
világszerte való előmozdítása mellett. E megállapodás végrehajtása – mely a közös értékekkel rendelkező felek között
jön létre – következésképpen a párbeszéd, a kölcsönös tisztelet, az egyenlő partnerség, a multilateralizmus,
a konszenzus, valamint a nemzetközi jog tiszteletben tartásának elvén alapul.
A felek megállapodnak abban, hogy e megállapodás helyes értelmezése és gyakorlati alkalmazása érdekében a 45.
cikk (3) bekezdésében foglalt „megfelelő intézkedések” kifejezés az e megállapodásból eredő kötelezettségek
végrehajtásának elmulasztásával arányos intézkedéseket jelenti. E megállapodásra, illetve a közös intézményi keret
hatálya alá tartozó egyedi megállapodásra tekintettel intézkedéseket lehet hozni. Az intézkedések kiválasztásakor
elsőbbséget kell adni azoknak, amelyek a legkevésbé zavarják e megállapodás működését, figyelembe véve a nemzeti
jogorvoslatok lehetséges felhasználását, amennyiben vannak ilyenek. A felek megállapodnak abban, hogy
a megállapodás helyes értelmezése és gyakorlati alkalmazása érdekében a 45. cikk (4) bekezdésében szereplő
„különösen sürgős esetek” kifejezés a megállapodás súlyos megsértését jelenti a felek valamelyike részéről.
A megállapodás súlyos megsértése a következőket foglalja magában: a megállapodásnak a nemzetközi jog általános
szabályai által nem szankcionált felmondása, illetve a megállapodás valamely lényeges elemének különösen súlyos és
jelentős megsértése. A felek megvizsgálják a 4. cikk (1) bekezdésének lehetséges súlyos megsértését, figyelembe véve
– amennyiben rendelkezésre áll – az illetékes nemzetközi ügynökségek hivatalos álláspontját. A 46. cikk
vonatkozásában, amennyiben a közös intézményi keret hatálya alá tartozó egyedi megállapodásra tekintettel
intézkedéseket hoztak, a választottbíróság határozatának végrehajtási eljárására tekintettel az egyedi megállapodás
vonatkozó vitarendezési eljárásai alkalmazandók azokban az esetekben, amikor a választottbírók úgy határoztak, hogy
az intézkedés nem indokolt, illetve nem arányos. ZÁRÓOKMÁNY
Az alábbiak meghatalmazottjai: AZ EURÓPAI UNIÓ, a továbbiakban: az Unió, valamint
A BELGA KIRÁLYSÁG, A BOLGÁR KÖZTÁRSASÁG A CSEH KÖZTÁRSASÁG,
A DÁN KIRÁLYSÁG, A NÉMETORSZÁGI SZÖVETSÉGI KÖZTÁRSASÁG, AZ ÉSZT KÖZTÁRSASÁG,
ÍRORSZÁG, A GÖRÖG KÖZTÁRSASÁG, A SPANYOL KIRÁLYSÁG, A FRANCIA KÖZTÁRSASÁG
AZ OLASZ KÖZTÁRSASÁG, A CIPRUSI KÖZTÁRSASÁG, A LETT KÖZTÁRSASÁG,
A LITVÁN KÖZTÁRSASÁG, A LUXEMBURGI NAGYHERCEGSÉG, A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG,
A MÁLTAI KÖZTÁRSASÁG, A HOLLAND KIRÁLYSÁG, AZ OSZTRÁK KÖZTÁRSASÁG,
A LENGYEL KÖZTÁRSASÁG, A PORTUGÁL KÖZTÁRSASÁG, ROMÁNIA, A SZLOVÉN KÖZTÁRSASÁG,
A SZLOVÁK KÖZTÁRSASÁG, A FINN KÖZTÁRSASÁG, A SVÉD KIRÁLYSÁG,
NAGY-BRITANNIA ÉS ÉSZAK-ÍRORSZÁG EGYESÜLT KIRÁLYSÁGA, az Európai Unióról szóló szerződés és az Európai Unió működéséről szóló szerződés szerződő felei, a továbbiakban:
a tagállamok, egyrészről, valamint A KOREAI KÖZTÁRSASÁG, másrészről,
Brüsszelben, 2010. május 10-én találkozott az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, és másrészről a Koreai
Köztársaság közötti átfogó partnerségi és együttműködési keretmegállapodás aláírása céljából, és elfogadta az átfogó
partnerségi és együttműködési keretmegállapodást. A tagállamok meghatalmazottjai és a Koreai Köztársaság meghatalmazottja tudomásul veszik az Európai Unió
következő egyoldalú nyilatkozatát a 12. cikkről: „Az Európai Unió kijelenti, hogy a tagállamoknak a 12. cikk értelmében vállalt kötelezettségei csak arra terjednek ki,
hogy az adóügy terén európai uniós szinten tartják magukat a jó kormányzás ezen alapelveihez.
Kelt Brüsszelben, 2010. május 10-én. Az Európai Unió A Koreai Köztársaság”
4. § Az Országgyűlés jóváhagyja a Keretmegállapodásnak a 49. cikk (2) bekezdésében meghatározott időponttól
kezdődően történő ideiglenes alkalmazását. 5. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) A 2. és 3. § a Keretmegállapodás 49. cikk (2) bekezdésében meghatározott időpontban lép hatályba.
(3) A 4. § a Keretmegállapodás 49. cikk (1) bekezdésében meghatározott időpontban hatályát veszti.
(4) A Keretmegállapodás hatálybalépésének naptári napját, illetve a (2) és (3) bekezdésben meghatározott időpontok
naptári napját a külpolitikáért felelős miniszter annak ismertté válását követően a Magyar Közlönyben haladéktalanul
közzétett egyedi határozatával állapítja meg. (5) E törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről a külpolitikáért felelős miniszter gondoskodik.
Dr. Schmitt Pál s. k., Kövér László s. k.,
köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
162/2010. (IX. 15.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottságnak országos népszavazás aláírásgyűjtő ív mintapéldányának, illetve az azon szereplő kérdés hitelesítésével kapcsolatban hozott határozata ellen benyújtott kifogások tárgyában meghozta a következő
határozatot: 1. Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 101/2007. (III. 26.) OVB határozatát megsemmisíti, és
az Országos Választási Bizottságot új eljárásra utasítja.
2. Az Alkotmánybíróság a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény 77. § (2) bekezdésében meghatározott tartalmi
követelményeknek meg nem felelő kifogásokat érdemi vizsgálat nélkül visszautasítja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. 1. Az Országos Választási Bizottság (a továbbiakban: OVB) a 101/2007. (III. 26.) OVB határozatával hitelesítette a Magyarok
Világszövetsége által, országos népszavazás kezdeményezése céljából benyújtott aláírásgyűjtő ívet. Az aláírásgyűjtő
íven az alábbi kérdés szerepelt: „Akarja-e, hogy az Országgyűlés törvényt alkosson arról, hogy kedvezményes
honosítással – kérelmére – magyar állampolgárságot kapjon az a magát magyar nemzetiségűnek valló, nem
Magyarországon lakó, nem magyar állampolgár, aki magyar nemzetiségét a 2001. évi LXII. tv. 19. § szerinti »Magyar
igazolvánnyal« vagy a megalkotandó törvényben meghatározott egyéb módon igazolja?”. Az OVB határozata
a Magyar Közlöny 2007. évi 37. számában, 2007. március 29-én jelent meg.
2. A választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 130. § (1) bekezdése szerint az OVB-nek
az aláírásgyűjtő ív, illetőleg a konkrét kérdés hitelesítésével kapcsolatos döntése elleni kifogást a határozat
közzétételét követő tizenöt napon belül lehet benyújtani. A határozat ellen a jogszabályi határidőn belül öt kifogást
nyújtottak be. Az Alkotmánybíróság a kifogásokat – azok tartalmi azonosságára tekintettel – az Alkotmánybíróság
ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított és egységes szerkezetbe foglalt 2/2009.
(I. 12.) Tü határozat (a továbbiakban: Ügyrend, ABK 2009, január, 3.) 28. § (1) bekezdése alapján egyesítette és egy
eljárásban bírálta el.
2.1. Az egyik kifogás előterjesztője felvetette, hogy – imeretei szerint – a népszavazási kezdeményezés benyújtója nem is
magyar állampolgár és nem is budapesti lakos. Kifogásolta, hogy a kezdeményezéssel a parlamenti pártok és a nem
Magyarországon élő magyarok sem értenek egyet, valamint, hogy a népszavazás „a be nem heggedt sebeket” újra
feltépné. Végezetül az ország gazdasági helyzetére hivatkozott, jelezve, hogy „nincs kb. ötmilliárd forint egy kétséges
népszavazásra”.
2.2. A másik kifogás benyújtója szerint az OVB határozata több szempontból is alkotmányellenes, az az Alkotmány 2. §
(1) bekezdésébe és 28/C. § (5) bekezdés b) pontjába ütközik. Egyrészt azért, mert nemzetközi szerződésben vállalt
kötelezettséget érint, az Európa Tanács keretében, 1997. november 6-án kelt, az állampolgárságról szóló Európai
Egyezmény kihirdetéséről szóló 2002. évi III. törvény (a továbbiakban: Egyezmény) 5. (a diszkrimináció tilalma) és 9. (az
állampolgárság visszaállítása) cikkeit. A kérdés ugyanis csak a „Magyar Igazolvánnyal” rendelkező személyekre
vonatkozóan veti fel a magyar állampolgárság kedvezményes honosítással való megszerzésének lehetőségét,
a „Magyar Igazolvány” megszerzésének lehetősége azonban a korábbi magyar állami területek nem mindegyikére
terjed ki (pl. Ausztria), és a „Magyar Igazolványra” nem jogosultak „az állampolgárságukról önként lemondott
személyek”, ez az önkéntesség azonban – álláspontja szerint – az 1920-at követő időszakban kétséges volt. Ezzel
szemben, mivel a „Magyar Igazolvány birtokosa a népszavazás sikere után magyar állampolgár lesz, ha kérelmezi”, így
a kérdésben foglaltak eredményeként nem magyar nemzetiségű személyek is magyar állampolgársághoz jutnak.
Kifejtette, hogy a kérdés nem is egyértelmű, ekként nem felel meg az országos népszavazásról és népi
kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 10. § c) pontjában és a 13. § (1) bekezdésében
foglaltaknak. A népszavazás eredményeként a „megalkotandó törvény módjait meg lehet határozni úgy is, hogy senki
nem lehet magyar állampolgár, vagy a Föld összes lakosa az lehet”, továbbá azért mert a „Magyar Igazolvány
beszerzése már jelenleg is egy parttalan eljárás keretében történik”, melyre több példát is hozott. Álláspontja szerint „a
magyar nyelvben használt fogalmak tartalma a törvényi korlátozások miatt nem esik egybe a nyelvtani fogalmakkal, és
bizonyos, hogy a (...) választók a kérdés nyelvtani értelmezése esetén nem tudnának olyan választ adni, amelyből
kiderülne a valódi szándékuk”.
2.3. A harmadik kifogás szerint „hazánk Alkotmánya tilt minden olyan kezdeményezést, amely a magyar nép egy részét
szembeállítja a másikkal”, és erre hivatkozással kezdeményezte az OVB határozatának megsemmisítését.
2.4. A negyedik kifogás benyújtói szerint az Alkotmány és az Nsztv. „nem preferálják olyan népszavazási kérdés ismételt
elfogadásának kötelezőségét, amelyben korábban már tényleges népszavazás volt”. Kifogásolták továbbá, hogy
a népszavazási kérdés az Egyezmény 5. cikkébe ütközik, „mivel a kérdés a nemzetiségre (nemzeti hovatartozásra) mint
egyetlen” állampolgárságot automatikusan keletkeztető feltételre vonatkozik. A kifogás benyújtói sérelmezték azt is,
hogy a kérdés nem egyértelmű. Megítélésük szerint a „vagy a megalkotandó törvényben meghatározott egyéb
módon igazolja” fordulatból kifolyólag az Országgyűlés a népszavazást követően az eredménytől függetlenül,
szabadon határozhatná meg annak tartalmát. A „nem Magyarországon lakó” szövegezés álláspontjuk szerint nem is
értelmezhető, mert ennek „a magyar jogalkotásban nincs jogi megfelelője” és a „szövegezésből nem derül ki, hogy
a magát magyar nemzetiségűnek valló nem magyar állampolgár beutazással turistaként vagy más engedéllyel (Pl.
munkavállalás, tanulás, gyógykezelés, családlátogatás stb.) tartózkodik-e Magyarországon”, végül „aggályos
a népszavazási kérdés olyan megfogalmazása, amikor egy hatályban lévő törvény rendelkezésére történik utalás,
mivel ezáltal korlátozódik (...) az Országgyűlés törvényalkotási joga”.
2.5. Az ötödik kifogás is arra hivatkozott, hogy a kérdés nem felel meg az egyértelműség követelményének, „mivel
a választópolgár és az Országgyűlés számára nem egyértelmű a kérdésből, hogy az a kedvezményes honosítás mely
feltételei alól kíván felmentést adni”. A törvényben megfogalmazott „négy feltétel közül a népszavazási kérdésben
csak a lakóhely megléte szerepel, ezért nem egyértelmű, hogy a magyar nemzetiség igazolása esetén valamennyi
feltételtől el kell-e tekinteni (...) így a választó nem tud a népszavazáson egyértelmű akaratot nyilvánítani, és
az Országgyűlés (...) nem tudja majd, milyen jogalkotási kötelezettség terheli”.
3. Az Alkotmánybíróság az eljárása során észlelte, hogy az OVB az adott ügyben olyan kérdés aláírásgyűjtő ívét
hitelesítette, melyben korábban, 2004. december 5-én már tartottak országos népszavazást. Erre tekintettel
az Alkotmánybíróság a 94/2007. (XI. 22.) AB végzésével (a továbbiakban: AB végzés, ABH 2007, 1111.) 2008. június
15-éig felfüggesztette az eljárását, figyelemmel a 27/2007. (V. 17.) AB határozatban (ABH 2007, 343.) megállapított,
az Nsztv. tekintetében fennálló, mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenességre. Ez utóbbi AB határozat szerint
ugyanis alkotmányellenes helyzetet eredményezett, hogy az Országgyűlés nem szabályozta törvényben, ugyanabban
a kérdésben mennyi időn belül lehet kitűzni újabb népszavazást. Az Alkotmánybíróság felhívta az Országgyűlést, hogy
jogalkotási feladatának 2007. december 31-éig tegyen eleget. A 2007. december 26-án hatályba lépett, a választási
eljárásról szóló 1997. évi C. törvény, valamint az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi
III. törvény módosításáról szóló 2007. évi CLXXII. törvénnyel a jogalkotó a mulasztást pótolta, miszerint az eredményes
ügydöntő népszavazással hozott döntés az Országgyűlésre a népszavazás megtartásától – ha a népszavazás
törvényalkotási kötelezettséget keletkeztet, a törvény megalkotásától – számított három évig kötelező [Nsztv. 8. §
(1) bekezdés]. Az AB végzésben meghatározott határidő eltelt, ezért az Alkotmánybíróság az eljárását folytatta.
II. 1. Az Alkotmány indítványokkal érintett rendelkezései:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”
„6. § (3) A Magyar Köztársaság felelősséget érez a határain kívül élő magyarok sorsáért, és előmozdítja
a Magyarországgal való kapcsolatuk ápolását.”
„7. § (1) A Magyar Köztársaság jogrendszere elfogadja a nemzetközi jog általánosan elismert szabályait, biztosítja
továbbá a vállalt nemzetközi jogi kötelezettségek és a belső jog összhangját.”
„28/C. §
(...)
(5) Nem lehet országos népszavazást tartani:
(...)
b) hatályos nemzetközi szerződésből eredő kötelezettségekről, illetve az e kötelezettségeket tartalmazó törvények
tartalmáról,”.
2. Az Nsztv. érintett rendelkezései:
„10. § Az Országos Választási Bizottság megtagadja az aláírásgyűjtő ív hitelesítését, ha
a) a kérdés nem tartozik az Országgyűlés hatáskörébe,
b) a kérdésben nem lehet országos népszavazást tartani,
c) a kérdés megfogalmazása nem felel meg a törvényben foglalt követelményeknek,
d) ugyanazon tartalmú kérdésben három éven belül eredményes országos népszavazást tartottak,
e) az aláírásgyűjtő ív nem felel meg a választási eljárásról szóló törvényben foglalt követelményeknek.
(...)
13. § (1) A népszavazásra feltett konkrét kérdést úgy kell megfogalmazni, hogy arra egyértelműen lehessen válaszolni.”
III. 1. Az Alkotmánybíróság hatáskörét a jelen ügyben az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 1. § h) pontja
alapján a Ve. 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróság eljárása ebben a hatáskörben jogorvoslati természetű.
Az Alkotmánybíróság az OVB határozatában, valamint a kifogásban foglaltak alapján azt vizsgálja, hogy az OVB
az aláírásgyűjtő ív hitelesítésének megtagadása során az Alkotmánynak és az irányadó törvényeknek megfelelően
járt-e el [63/2002. (XII. 3.) AB határozat, ABH 2002, 342, 344.]. Az Alkotmánybíróság e hatáskörében eljárva is
alkotmányos jogállásával és rendeltetésével összhangban látja el feladatát [25/1999. (VII. 7.) AB határozat, ABH 1999,
251, 256.].
Az Alkotmánybíróság az érdemi vizsgálat során megállapította, hogy az Országgyűlés 2010. május 26-án elfogadta
a magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény (a továbbiakban: Ápt.) módosításáról szóló 2010. évi
XLIV. törvényt, amely 2010. augusztus 20-án hatályba lépett. Az Ápt. új 4. § (3) bekezdése értelmében kérelmére
kedvezményesen honosítható az a nem magyar állampolgár, akinek felmenője magyar állampolgár volt vagy
 valószínűsíti magyarországi származását, és magyar nyelvtudását igazolja, feltéve, hogy a magyar jog szerint
büntetlen előéletű és a kérelem elbírálásakor ellene magyar bíróság előtt büntetőeljárás nincs folyamatban, továbbá
honosítása a Magyar Köztársaság közbiztonságát és nemzetbiztonságát nem sérti. E jogszabályi változásra tekintettel
az Alkotmánybíróság a kifogások elbírálása előtt megvizsgálta, hogy az Ápt. módosítása befolyásolja-e
a népszavazásra szánt kérdés megítélését.
Az Nsztv. 13. § (1) bekezdése kimondja, hogy a népszavazásra feltett konkrét kérdést úgy kell megfogalmazni, hogy
arra egyértelműen lehessen válaszolni. Az Alkotmánybíróság számos határozatában értelmezte a népszavazásra
bocsátandó kérdéssel szemben támasztott egyértelműség követelményét. Ezen határozataiban az Alkotmánybíróság
kifejtette, hogy az egyértelműség követelményének mind a választópolgárok, mind a jogalkotó tekintetében
érvényesülnie kell. A választópolgárokat illetően ez azt jelenti, hogy a népszavazásra szánt kérdésnek egyértelműen
megválaszolhatónak kell lennie. Ahhoz pedig, hogy a választópolgár a népszavazásra feltett kérdésre egyértelműen
tudjon válaszolni, az szükséges, hogy a kérdés világos és kizárólag egyféleképpen értelmezhető legyen, a kérdésre
igen-nel vagy nem-mel lehessen felelni (választópolgári egyértelműség). Az eredményes ügydöntő népszavazással
hozott döntés az Országgyűlés hatáskörének – az Alkotmányban szabályozott – korlátozása: az Országgyűlés köteles
az eredményes ügydöntő népszavazásból következő döntéseket meghozni. Ezért a kérdés egyértelműségének
megállapításakor vizsgálni kell azt is, hogy a népszavazás eredménye alapján az Országgyűlés el tudja-e dönteni, hogy
terheli-e jogalkotási kötelezettség, és ha igen milyen jogalkotásra köteles (jogalkotói egyértelműség) [51/2001.
(XI. 29.) AB határozat, ABH 2001, 392, 396.].
Az Alkotmánybíróság a jelen ügyben megállapította, hogy az Ápt. 4. § (3) bekezdése egy új, kedvezményes honosítási
lehetőséget teremtett meg, amelynek feltételei részben megegyeznek a népszavazási kezdeményezésben
megfogalmazott honosítási feltételekkel. Az Alkotmánybíróság szerint az új jogi szabályozási környezetben
a népszavazásra bocsátott kérdés nem felel meg sem a választópolgári egyértelműség, sem a jogalkotói
egyértelműség követelményének. A megváltozott rendelkezések ismeretében a választópolgárok ugyanis nem tudják
megítélni, hogy milyen tartalmú jogalkotást támogatnak szavazataikkal, és az Országgyűlés sem tudja eldönteni, hogy
a népszavazás eredménye alapján terheli-e még további jogalkotási kötelezettség vagy sem. Az Alkotmánybíróság
ezért a kérdés egyértelműségének hiányára tekintettel a 101/2007. (III. 26.) OVB határozatot a Ve. 130. § (3) bekezdése
alapján megsemmisítette és az OVB-t új eljárásra utasította [lásd: 130/2008. (XI. 3.) AB határozat, ABH 2008, 1052,;
82/2009. (VII. 15.) AB határozat, ABH 2009, 779, 788–789.].
Tekintettel arra, hogy az Alkotmánybíróság az OVB határozatát a jogszabályi környezet jelentős megváltozása
következményeként, a kérdés egyértelműségének hiányára tekintettel megsemmisítette és az OVB-t új eljárásra
utasította, ezért az OVB határozatával szemben benyújtott kifogásokat a továbbiakban érdemben nem vizsgálta.
2. Az I. rész 2.1. és 2.3. pontjaiban ismertetett kifogások benyújtói az OVB határozattal szemben nem fogalmazták meg,
hogy miért tartják jogszabálysértőnek és nem jelöltek meg azzal kapcsolatban konkrét jogsértést. A Ve. 77. §
(2) bekezdése a) és b) pontja szerint a kifogásnak tartalmaznia kell a jogszabálysértés megjelölését és annak
bizonyítékait. A Ve. 77. § (5) bekezdése szerint a kifogást érdemi vizsgálat nélkül el kell utasítani, ha az elkésett, vagy
nem tartalmazza a 77. § (2) bekezdés a)–b) pontjában foglaltakat [85/2008. (VI. 13.) AB végzés, ABH 2008, 1553, 1554.].
Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy e hivatkozott kifogások nem felelnek meg a törvényben előírt
követelményeknek, ezért azokat érdemi vizsgálat nélkül visszautasította.
Az Alkotmánybíróság a határozat közzétételét az OVB határozatnak a Magyar Közlönyben való megjelenésére
tekintettel rendelte el.
Budapest, 2010. szeptember 14. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
22/2018. (HK 5.) HM KÁT–HVKF együttes intézkedése a toborzó honlap kialakításával és működtetésével kapcsolatos feladatok első ütemének végrehajtásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló
2011. évi CXIII. törvény 52. § (1) bekezdése, továbbá a honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011. évi
CXIII. törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló
290/2011. (XII. 22.) Korm. rendelet 6. § (1) bekezdése és
11. § (3) bekezdése alapján, a következő
együttes intézkedést adjuk ki: 1. Általános rendelkezések 1. Az együttes intézkedés hatálya a Honvédelmi
Minisztériumra (a továbbiakban: HM), a honvédelemért
felelős miniszter (a továbbiakban: miniszter) közvetlen
alárendeltségébe tartozó szervezetekre, a miniszter fenntartói irányítása alá tartozó köznevelési intézményre, valamint a Magyar Honvédség (a továbbiakban: MH) katonai
szervezeteire (a továbbiakban együtt: honvédelmi szervezetek) terjed ki.
2. Felkérjük a HM Zrínyi Térképészeti és Kommunikációs Szolgáltató Közhasznú Nonprofit Korlátolt Felelősségű Társaság (a továbbiakban: HM Zrínyi Nkft.) ügyvezetőjét, hogy biztosítsa az együttes intézkedésben
meghatározott feladatok végrehajtását.
3. Az „Irány a Sereg!” (www.iranyasereg.hu) toborzó és
karrier honlap (a továbbiakban: Honlap) az MH humánerőforrás-igényének biztosítására szolgáló infokommunikációs eszköz, amely az interneten a megszólítandó célcsoportok nyelvezetének megfelelően tájékoztatja az érdeklődőket az MH-ban történő katonai szolgálatvállalás
lehetőségeiről.
4. A Honlap kialakítását – a feladat prioritására tekintettel –
a Magyar Honvédség Informatikai Szabályzatának kiadásáról
szóló 39/2014. (V.30.) HM utasítás értelmében rendkívüli fejlesztési eljárási rend szerint hajtja végre az MH Hadkiegészítő,
Felkészítő és Kiképző Parancsnokság (a továbbiakban: MH
HFKP).
5. A Honlap fejlesztési és tartalmi követelményeinek
meghatározásáért, működési költségeinek tervezéséért, tartalommal való feltöltéséért és a szükséges dokumentációk
kidolgozásáért – mint alkalmazói rendszergazda – az MH
HFKP parancsnoka felel, amelynek keretében kijelöli
az adatgazdáját.
6. Az MH HFKP parancsnoka külön üzleti folytonossági és katasztrófaelhárítási tervben meghatározza Honlapot
érintő esetleges üzemzavarokat követő helyreállítási rendet, így különösen információbiztonsági incidensek jelentésének és kezelésének, valamint egy esetleges katasztrófát követő rendszer helyreállításának rendjét.
7. Az MH HFKP Honlappal kapcsolatos üzemeltetési
feladatainak ellátásához – szükség esetén – szakmai segítséget nyújt a Honvéd Vezérkar (a továbbiakban: HVK)
Híradó, Informatikai és Információvédelmi Csoportfőnökség (a továbbiakban együtt: HVK HIICSF) és az MH vitéz
Szurmay Sándor Budapest Helyőrség Dandár (a továbbiakban: MH BHD).
8. Az MH HFKP parancsnoka jogosult a Honlap működtetésével és azon megjelenő tartalmakkal kapcsolatosan az érintett honvédelmi szervezetek parancsnokaival,
vezetőivel történő közvetlen kapcsolattartásra és szakmai
segítség kérésére.
2. A Honlap kialakításának
és üzemeltetésének rendje 9. Az MH HFKP a Honvéd Vezérkar főnöke, valamint
a HM Sajtófőnök iránymutatása alapján alakítja ki a Honlap
végleges formáját, szolgáltatásait, amelynek során együttműködik
a) a HM Humánpolitikai Főosztállyal,
b) a HVK Személyzeti Csoportfőnökséggel,
c) a HM Sajtófőnökkel,
d) a HM Hatósági Főosztállyal.
10. A Honlap működtetése során fokozott figyelmet kell
fordítani a személyes adatok védelmével kapcsolatos jogszabályok betartására.
11. Az MH HFKP parancsnoka külön intézkedésben határozza meg a Holnap tartalmának és szolgáltatásainak megjelenésével és pontosításával kapcsolatos eljárásrendet.
12. A Honlap kialakításához szükséges fotó és videó
anyagokat, valamint azok frissítését – a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény 2:48. §-ára figyelemmel – a honvédelmi szervezetek kommunikációs tisztjei,
valamint a HM Zrínyi Nkft. biztosítják.
13. A Honlaphoz használt internet tartománynév és biztonsági tanúsítvány beszerzéséért és előfizetésük megújításáért az MH Logisztikai Központ felel.
14. Az MH HFKP
a) programozza, fejleszti, és karbantartja a Honlapot,
b) kialakítja a Honlap arculatát és szolgáltatásait,
c) feltölti tartalommal a Honlapot
d) ellátja a Honlap felhasználóival történő kommuniká
cióval összefüggő feladatokat. 15. A Honlapot a Zrínyi Nkft az MH Kormányzati Célú
Elkülönült Hírközlő Hálózat infrastruktúráján kívül publikálja és üzemelteti, biztosítja hozzá az informatikai infrastruktúrát és internet csatlakozást, amelyhez a biztonsági
követelményeket a HVK HIICSF határozza meg. Az MH
HFKP a HM Zrínyi Nkft.-vel szolgáltatási szerződésben
rögzíti a Honlap publikálására és üzemeltetésére vonatkozó követelményeket és biztonsági feltételeket.
16. A Honlapnak és a hozzá tartozó közösségi média
profiljainak összhangban kell lennie az MH és a HM meglévő közösségi média profiljaival. Szakmailag indokolt
esetben – a célcsoport érdeklődési körének és nyelvezetének megfelelő tartalmú – egymásra mutató linkeket kell elhelyezni a www.hadkiegeszites.hu, a www.honvedelem.hu,
valamint az MH releváns – különösen az alapkiképzést,
képzést folytató szervezetek – egyéb oldalaival.
17. A Honlapon felhasznált szakmai tartalmak alapját a
toborzásra vonatkozó, jelenleg meglévő és használt belső
tájékoztató anyagok jelentik.
18. A honvédelmi szervezetek az illetékességi körükbe
tartozó, – a Magyar Honvédség adatvédelmének szakirányításáról és felügyeletéről, valamint a Magyar Honvédség Adatvédelmi, Adatbiztonsági és Közérdekű adatok
kezelésére vonatkozó Szabályzatának kiadásáról szóló
77/2012. (X. 27.) HM utasításban foglaltakra figyelemmel – a Honlap tartalmát érintő változásokat, illetve
a toborzást érintő szabályozók változásait azok hatálybalépésétől számított 15 munkanapon belül kötelesek
a HM adatvédelmi és információszabadsággal kapcsolatos
feladatokat ellátó szervezeti egysége, valamint a HM
Sajtófőnök útján az MH HFKP parancsnoka felé írásban
megküldeni.
3. Záró rendelkezések 19. Ez az együttes intézkedés az aláírását követő napon lép hatályba.
Dr. Firicz László s. k.,
HM közigazgatási államtitkár


text:
1120/2017. (III. 17.) Korm. határozata az Országos Mentőszolgálat mentőjármű ellátásának és a mentőautók hazai gyártásának megvalósításáról.
A Kormány egyetért az Országos Mentőszolgálat mentőgépjármű szükségletének folyamatos, tervezett, hazai állami tulajdonban
lévő társaság általi gyártásból történő biztosításával, és ennek érdekében:
 1. felhívja az  emberi erőforrások miniszterét a  2017–2021 közötti időszakra, a  szükséges amortizációs csere
biztosítására 624 db mentőgépjármű beszerzéséhez szükséges intézkedések megtételére;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2021-ig ütemezetten
2. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a  Belügyminisztérium Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság
tulajdonosi joggyakorlási körébe tartozó gazdasági társaságnál a  mentőgépjárművek gyártása és fejlesztése
érdekében szükséges tőkeemeléshez 1400,0 millió forintot biztosítson a  Magyarország 2017. évi központi
költségvetéséről szóló 2016. évi XC. törvény 1.  melléklet XLIII. Az  állami vagyonnal kapcsolatos bevételek és
kiadások fejezet, 2. Az  állami vagyonnal kapcsolatos kiadások cím, 2. Társaságokkal kapcsolatos kiadások alcím,
1. Állami tulajdoni részesedések növekedését eredményező kiadások jogcímcsoport, 1. Az  MNV Zrt. által
végrehajtott részesedésvásárlás, tőkeemelés, pótbefizetés jogcím terhén;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal 3. felhívja a belügyminisztert és a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy – a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt. útján –
a  BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság tulajdonosi joggyakorlási körébe tartozó gazdasági társaságnál
a  mentőgépjárművek gyártása és fejlesztése érdekében 1400,0 millió forint összegű tőkeemelés végrehajtásáról
intézkedjen;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
 belügyminiszter
Határidő: 2017. március 31.
4. felhívja az  emberi erőforrások miniszterét, hogy tegyen javaslatot a  mentőgépjárművek 1.  pont szerinti
beszerzésének és szállításának pontosított ütemezésére;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: azonnal 5. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy vizsgálja meg és tegyen javaslatot arra, hogy a  mentőgépjárművek
hazai gyártásának megvalósítása hogyan illeszthető az Irinyi Tervbe.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2017. március 31. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
22/2013. (VIII. 21.) KIM rendelete az MA Nemzetközi Közszolgálati Kapcsolatok mesterképzési szak képzési és kimeneti követelményeiről.
A Nemzeti Közszolgálati Egyetemről, valamint a  közigazgatási, rendészeti és katonai felsőoktatásról szóló 2011.  évi
CXXXII. törvény 44. § (2) bekezdés d) pontjában kapott felhatalmazás alapján, az egyes miniszterek, a Miniszterelnökséget vezető
államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 12. § d) pontjában meghatározott feladatkörömben
eljárva – az egyes miniszterek, valamint a  Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010.
(VII. 1.) Korm. rendelet 37.  § n)  pontjában meghatározott feladatkörében eljáró belügyminiszterrel, valamint a  honvédelemről
és a Magyar Honvédségről, valamint a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011. évi CXIII. törvény egyes
rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló 290/2011. (XII. 22.) Korm. rendelet 2. § (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében
eljáró honvédelmi miniszterrel egyetértésben – a következőket rendelem el:
1. § Az MA Nemzetközi Közszolgálati Kapcsolatok mesterképzési szak képzési és kimeneti követelményeit az 1. melléklet
határozza meg.
2. § Az  MA Nemzetközi Közszolgálati Kapcsolatok mesterképzési szakon az 1. mellékletben meghatározott képzési
követelményeken túl az  elsajátítandó kompetenciák részét képezi a  szaknak megfelelő informatikai írástudás
(személyi számítógép, operációs rendszer, szövegszerkesztő, táblázatkezelő, internet és az  elektronikus levelezés
használatával kapcsolatos ismeretek), továbbá egészségfejlesztési alapismeretek, amelyek magukban foglalják
a környezet-, baleset- és fogyasztóvédelem alapismereteit is.
3. § Az alap- és mesterképzési szakok képzési és kimeneti követelményeiről szóló 15/2006. (IV. 3.) OM rendelet 1. §-ában,
valamint 1. számú melléklet 2. pontjában foglaltakat e rendeletre is alkalmazni kell.
4. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Dr. Navracsics Tibor s. k.,
 közigazgatási és igazságügyi miniszter


text:
1197/2019. (IV. 12.) Korm. határozata állami tulajdonban álló ingatlanok egyházi jogi személy részére történő ingyenes tulajdonba adásáról.
A Kormány
 1. az állami vagyonról szóló 2007. évi CVI. törvény 36.  § (3)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva úgy dönt,
hogy az állami tulajdonban álló Gödöllő 4938/1, 4951/4, 4951/6, 4951/12, 4951/13, 4954/1 és 4954/2 helyrajzi számú
ingatlanok (a  továbbiakban: Ingatlanok) ingyenesen a Gödöllői Premontrei Apátság (a  továbbiakban: egyházi jogi
személy) tulajdonába kerüljenek a rend missziós, oktatási és szociális tevékenységeinek ellátása céljából;
2. felhívja a  nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli minisztert, hogy a  Magyar Nemzeti Vagyonkezelő
Zártkörűen működő Részvénytársaság (a  továbbiakban: MNV Zrt.) útján tegye meg a  szükséges intézkedéseket
annak érdekében, hogy a  tulajdonosváltozás ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzésére alkalmas szerződés
(a továbbiakban: szerződés) az egyházi jogi személlyel megkötésre kerüljön;
Felelős: nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli miniszter
Határidő: a közzétételt követő 6 hónapon belül
3. felhívja a  nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli minisztert, hogy a  2.  pont szerinti szerződést akként
kösse meg, hogy az  – a  tulajdonátruházási szerződésekre vonatkozó általános jogszabályi követelményeken
túlmenően – tartalmazza:
a) az Ingatlanok tulajdonosi joggyakorló által megállapított forgalmi értékét,
b) az egyházi jogi személy az  Ingatlanokat terhelő kötelezettségeket teljeskörűen átvállalja, ideértve
az esetlegesen felmerülő általános forgalmi adó megtérítését is,
c) az egyházi jogi személy – szükség esetén – saját költségvetése terhére vállalja az  Ingatlanok környezeti
állapotának felmérését, kármentesítését, illetve ha az  Ingatlanokon tervezett tevékenység engedélyköteles,
akkor a szükséges engedélyek megszerzését,
d) az egyházi jogi személy vállalja, hogy a nemzeti vagyonról szóló 2011. évi CXCVI. törvény (a  továbbiakban:
Nvtv.) 13.  § (4)  bekezdés b)  pontjában meghatározott, az  átruházott vagyon hasznosításáról szóló
beszámolási kötelezettségének – a  szerződés hatálybalépését követő évtől kezdődően – minden év
december 31. napjáig írásban tesz eleget,
e) amennyiben az  egyházi jogi személy a  d)  pontban foglalt kötelezettségének nem tesz eleget, az  a)  pont
szerinti bruttó forgalmi érték 5 százalékát mint késedelmi kötbért köteles az  MNV Zrt. erre vonatkozó
felhívásának kézhezvételétől számított 30 napon belül megfizetni,
f ) az Ingatlanokat az  Nvtv. 13.  § (4)  bekezdés a)  pontja szerint az  egyházi jogi személy a  jelen határozatban
és a  szerződésben az  adott ingatlanra megjelölt hasznosítási célnak megfelelően köteles használni és
hasznosítani,
g) ha az egyházi jogi személy az f ) pontban foglalt kötelezettségeinek részben vagy egészben nem tesz eleget,
az  MNV Zrt. az  Nvtv. 13.  § (7) és (8)  bekezdésének megfelelően jár el azzal, hogy az  egyházi jogi személy
a  nemteljesítési kötbért köteles a  felszólítás kézhezvételétől számított 60 napon belül az  MNV Zrt.-nek
megfizetni;
4. felhívja a nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli minisztert, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket
annak érdekében, hogy a  szerződés megkötésére kizárólag abban az  esetben kerüljön sor, ha az  egyházi jogi
személy a szerződés általa történő aláírásának időpontjában a tulajdonosi joggyakorlóval szemben lejárt tartozással
nem rendelkezik, továbbá az adózás rendjéről szóló 2017. évi CL. törvény 260. §-a szerinti köztartozásmentes adózói
adatbázisban nyilvántartott köztartozásmentes adózónak minősül, vagy a  köztartozásmentes adózói minőséget
az  egyházi jogi személy az  állami adó- és vámhatóság által 30 napnál nem régebben kiállított köztartozásmentes
adózói minőségről szóló igazolással igazolja.
Felelős: nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli miniszter
Határidő: a 3. pont szerinti szerződés megkötése során
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1248/2015. (IV. 23.) Korm. határozata a Tessedik Sámuel Agrárszakképzési Koncepcióról.
1. A  Kormány az  agrárium területét érintő szakképzési feladat- és intézményrendszer, a  szakképzés szerkezetének
átalakítása, a  gazdasági igényekkel összehangolt, versenyképes iskolai rendszerű szakképzés biztosítása,
az intézményi finanszírozás hatékonyabb megvalósítása és az állami vagyonnal való felelős gazdálkodás érdekében
elfogadja a részére bemutatott Tessedik Sámuel Agrárszakképzési Koncepciót (a továbbiakban: Koncepció).
2. A  Kormány a  Koncepcióban foglalt intézkedések megvalósítása érdekében felhívja a  nemzetgazdasági minisztert,
hogy – a földművelésügyi miniszter bevonásával – készítsen előterjesztést a Kormány részére a szakképzést érintő
kormányrendeletek módosítása érdekében.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
földművelésügyi miniszter Határidő: 2015. október 31.
 3. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök