type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1835/2014. (XII. 29.) Korm. határozata a Paksi Atomerőmű kapacitásának fenntartásával összefüggő személyügyi kérdések rendezéséről.
1. A Kormány a  Paksi Atomerőmű kapacitásának fenntartásával kapcsolatos beruházás gördülékeny lebonyolítása
érdekében elrendeli, hogy
a) a közszférában alkalmazandó nyugdíjpolitikai elvekről szóló 1700/2012. (XII. 29.) Korm. határozat
(a  továbbiakban: H.) 1.1.  pontjától eltérően az  Országos Atomenergia Hivatalnál foglalkoztatott
kormánytisztviselők álláshelyeinek betöltésére közalkalmazotti, kormányzati szolgálati jogviszony létesíthető;
b) e kormánytisztviselők esetén, ha a  Kormánynak a  H. 1.  pont 1.3.  alpontja és 1.7.  alpontja szerinti,
a  továbbfoglalkoztatással vagy a  jogviszony létesítésével egyetértő véleményének a  munkáltatói jogok
gyakorlója részére való megérkezésétől három év eltelt és a  véleménnyel érintett jogviszony továbbra
is fennáll, a  jogviszony megszüntetéséről, illetve megszüntetésének kezdeményezéséről kell intézkedni,
azzal, hogy a három évet meghaladó továbbfoglalkoztatás, illetve a  jogviszony három éven túli fenntartása
a H. szerint kezdeményezhető.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: folyamatos
2. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
280/2013. (V. 29.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011.  évi
CLXII.  törvény 3.  § (2) és (4)  bekezdése, valamint 232/K.  §-a alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének
javaslatára – dr. Keyha Juditot 2012. július 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2013. május 24. áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1579/2016. (X. 24.) Korm. határozata a Földművelésügyi Minisztérium fejezet fejezeti stabilitási tartaléka egy részének felhasználásáról.
A Kormány a  Magyarország 2016. évi központi költségvetéséről szóló 2015. évi C. törvény (a továbbiakban: Kvtv.)
19. § (7) bekezdésében biztosított jogkörében eljárva 300,0 millió forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el a Grüne
Woche-n történő részvételhez kapcsolódó feladatok 2016. évi kiadásainak finanszírozására, a  Kvtv. 1.  melléklet
XII.  Földművelésügyi Minisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 18. Fejezeti stabilitási tartalék
alcím terhére, a Kvtv. 1. melléklet XII. Földművelésügyi Minisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím,
3. Agrár célelőirányzatok alcím, 36. Agrármarketing célelőirányzat jogcímcsoport javára az 1. melléklet szerint.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
3/2012. (HK 7.) HVK HIICSF s z a k utasítása kiadványok hatályon kívül helyezéséről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló
2011. évi CXIII. törvény 52. § (2) bekezdése alapján az alábbi
szakutasítást adom ki: 1. A szakutasítás hatálya a Honvédelmi Minisztériumra, a honvédelmi miniszter közvetlen alárendeltségébe és irányítás a alá tartozó szervezetekre, továbbá a Magyar Honvédség katonai szervezeteire terjed ki.
2. A szolgálati könyvek és főnökségi kiadványok kiadásának rendjéről szóló 93/2006. (HK 18.) HM utasítás 15. §
(1) bekezdése alapján az 1. melléklet szerinti kiadványokat hatályon kívül helyezem.
3. Ez a szakutasítás az aláírását követő napon lép hatályba, és 2012. december 31-én hatályát veszti.
Vass Sándor mk. ezredes s. k.,
mb. csoportfőnök


text:
42/2006. (XII. 25.) PM rendelete.  az önkormányzati adóhatóság hatáskörébe tartozó közterhek nyilvántartását segítő számítógépes programrendszer engedélyezésének igazgatási szolgáltatási díjáról Az illetékekről szóló 1990. XCIII. törvény 67. §-ában foglalt felhatalmazás alapján a következőket rendelem el:
1. § (1) A települési önkormányzat hatáskörébe tartozó adók
és adók módjára behajtandó köztartozások nyilvántartásáról, kezeléséről és elszámolásáról szóló 13/1991. (V. 21.)
PM rendelet 13. §-ában meghatározott, az önkormányzati
adóhatóság hatáskörébe tartozó közterhek nyilvántartását
segítő számítógépes programrendszer engedélyezésére
irányuló eljárásért 350 000 forint igazgatási szolgáltatási
díjat kell fizetni. Amennyiben több helyi adónemet kezel a
programrendszer, akkor az alapdíjon felül minden további
adónem után további 100 000-100 000 forint igazgatási
szolgáltatási díjat kell fizetni.
(2) Jóváhagyott program módosítása esetén az (1) bekezdésben meghatározott díj 25%-át kell megfizetni.
(3) A díj megfizetése alól mentes a központi költségvetési szerv.
2. § (1) A díj az adópolitikáért felelős miniszter által vezetett
minisztérium bevétele.
(2) A díjat az adópolitikáért felelős miniszter által vezetett
minisztérium 10032000-01454055-00000000 számú számlájára banki átutalással kell megfizetni oly módon, hogy a díj
az eljárás kezdeményezésének napjára jóváírásra kerüljön.
(3) A díj nem téríthető vissza akkor, ha az engedélyező
hatóság a számítógépes programrendszert, a programrendszer módosítását nem hagyja jóvá, vagy a kérelmező a kérelmet az engedélyezési eljárás lefolytatása előtt visszavonja. A kérelem ismételt benyújtása esetén a díjat ismételten meg kell fizetni.
3. § (1) A díjak beszedésére, kezelésére, nyilvántartására és
elszámolására az államháztartás szervezetei beszámolási
és könyvvezetési kötelezettségének sajátosságairól szóló
249/2000. (XII. 24.) Korm. rendelet előírásait kell alkalmazni. Az igazgatási-szolgáltatási díjról az adópolitikáért
felelős miniszter által vezetett minisztérium elkülönített
nyilvántartást vezet.
(2) Az e rendeletben meghatározott díjakra
a) a díjfizetésre kötelezettek körének megállapítására
az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (Itv.) 31. §-a
(1) bekezdésének első mondatában, valamint a 31. §-ának
(2) és (7) bekezdésében foglaltakat,
b) a díj behajtására az Itv. 88. §-ában foglaltakat
kell megfelelően alkalmazni azzal, hogy ahol az Itv. illetéket említ, azon e jogszabály tekintetében díjat kell érteni.
4. § Ez a rendelet 2007. január 1-jén lép hatályba, rendelkezéseit a hatálybalépést követően kezdeményezett programengedélyezési eljárásokban kell alkalmazni.
Dr. Veres János s. k.,
pénzügyminiszter


text:
2062/2017. (XII. 27.) Korm. határozata az egyes egyházi célú támogatások forrásszükségletének biztosításáról.
A Kormány
 1. egyetért az  1.  melléklet szerint az  egyes egyházi célú támogatások megvalósításával, ezért az  államháztartásról
szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet 101/A. § hatálya alá tartozó támogatást nyújt
az  1.  mellékletben meghatározott célokra az  abban nevesített kedvezményezettek részére, az  ott meghatározott
összegben;
2. felhívja az  emberi erőforrások miniszterét és a  nemzetgazdasági minisztert, hogy az  1.  pontban meghatározott
feladathoz szükséges 88 224 777 450 forint összegű költségvetési forrást a 2017. évben biztosítsák;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal
3. felhívja az emberi erőforrások miniszterét, hogy az 1. pont szerinti, az egyes egyházi célú támogatások érdekében
tegye meg a szükséges intézkedéseket
a) az 1. mellékletben megjelölt kedvezményezett szervezetekkel a támogatási jogviszony létrehozása, valamint
b) a költségvetési támogatások egy összegben történő kifizetése
iránt.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2017. december 31.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
262/2010. (X. 25.) KE határozata bírák felmentéséről és bírák kinevezéséről.
Az Alkotmány 48. § (2) bekezdése, valamint a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 1997. évi LXVI. törvény 4. §
(1) bekezdése alapján, az Országos Igazságszolgáltatási Tanács előterjesztésére
lemondásra tekintettel
dr. Nagy Gábort 2010. november 26-ai hatállyal,
dr. Tündik Erzsébetet 2010. december 30-ai hatállyal,
a bírói tisztségből való felmentés fegyelmi büntetés indítványozására tekintettel
Ruttkayné dr. Vörös Máriát 2011. március 8-ai hatállyal,
nyugállományba helyezés iránti kérelmére
dr. Bodó Balázsnét 2011. március 14-ei hatállyal,
Tóthné dr. Andreánszky Juditot 2011. április 30-ai hatállyal,
dr. Lászlóné Dukai Mártát 2011. június 30-ai hatállyal,
dr. Veszeley Józsefet 2011. augusztus 31-ei hatállyal,
dr. Veszeley Józsefnét 2011. augusztus 31-ei hatállyal,
a felső korhatár elérése miatt
dr. Tóth Évát 2011. március 23-ai hatállyal és
dr. Paál Sándornét 2011. április 22-ei hatállyal
bírói tisztségéből felmentem; dr. Erőss Eszter Cecíliát,
dr. Geiger Cecíliát,
Hajduné dr. Csabai Évát,
dr. Herczeg Margit Mártát,
Nagyné dr. Orbán Piroskát,
dr. Orbán Veronikát,
Puskásné dr. Varga Anikót,
dr. Sinkó Vilmost,
dr. Süke Andrást és
dr. Tahin Szabolcsot
2010. október 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá,
dr. Aszódi Lászlót,
dr. Decleva Krisztián Zoltánt,
dr. Kovács Ritát,
dr. Máté Kingát,
dr. Orbán Ferencet,
dr. Ruckel-Pandazis Orsolyát és
dr. Veress Lillát
2010. október 1. napjától 2013. szeptember 30. napjáig terjedő időtartamra bíróvá,
dr. Kónya Tamást
2010. október 1. napjától 2013. szeptember 30. napjáig terjedő időtartamra katonai bíróvá kinevezem.
Budapest, 2010. szeptember 17. Schmitt Pál s. k.,
köztársasági elnök


text:
129/2008. (X. 30.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság által országos népi kezdeményezésre irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldánya, és az azon szereplő kérdés hitelesítése tárgyában hozott határozat ellen benyújtott kifogások alapján – dr. Bragyova András, dr. Holló András és dr. Kiss László alkotmánybírók különvéleményével – meghozta az alábbi
határozatot: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság
183/2008. (V. 6.) OVB számú határozatát helybenhagyja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
INDOKOLÁS I. 1. Az Országos Választási Bizottsághoz (a továbbiakban: OVB) országos népi kezdeményezés aláírásgyűjtő
ívének hitelesítés céljából benyújtott mintapéldánya az
alábbi kérdést tartalmazza: „Kezdeményezzük, hogy a
2006-ban alakult Országgyűlés kimondja a feloszlását.”
Az OVB 183/2008. (V. 6.) OVB határozatában megállapította, hogy az aláírásgyűjtő ív a törvényben meghatározott formai, valamint a megtárgyalásra javasolt kérdésre
vonatkozó tartalmi követelményeknek eleget tesz, ezért az
aláírásgyűjtő ív mintapéldányát hitelesítette. Az OVB határozatának indokolása szerint a határozat az országos
népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi
III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 2. §-án alapul.
A határozat a Magyar Közlöny 2008. évi 71. számában,
2008. május 8-án jelent meg. Az OVB határozata ellen a
törvényes határidőn belül három kifogás érkezett. Az
Alkotmánybíróság az ügyeket – tartalmi azonosságukra
tekintettel – az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről
és annak közzétételéről szóló, módosított és egységes
szerkezetbe foglalt 3/2001. (XII. 3.) Tü. határozat
(ABH 2003, 2065.) 28. §-ának (1) bekezdése alapján egye
sítette, és egy eljárásban, a választási eljárásról szóló
1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 130. § (3) bekezdésében foglaltaknak megfelelően soron kívül bírálta el.
2. Az indítványozók kifogásai az alábbiakban foglalhatók össze:
– a népi kezdeményezés benyújtója kizárólag állampolgár lehet, alapítvány az Nsztv. rendelkezései alapján
erre nem jogosult;
– a népi kezdeményezés közjogi nyomás alá helyezné a
szabad mandátummal rendelkező országgyűlési képviselőket, és ezáltal ellentétes az Alkotmány 2. § (3) bekezdésében és 20. § (2) bekezdésében foglalt rendelkezésekkel;
– a kezdeményezés nem tartozik az Országgyűlés feladataihoz kapcsolódó hatáskörei közé, mivel az Országgyűlés feloszlásának kimondását az Alkotmány 28. §
(2) bekezdése ezt „az Országgyűlés megszűnésének egyik
lehetséges eseteként” szabályozza.
II. Az Alkotmánybíróság határozatának meghozatala
során a következő jogszabályokat vette alapul:
1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezései:
„28. § (2) Az Országgyűlés kimondhatja feloszlását
megbízatásának lejárta előtt is.”
„28/B. § (1) Országos népszavazás és népi kezdemé
nyezés tárgya az Országgyűlés hatáskörébe tartozó kérdés
lehet.”
„28/D. § Országos népi kezdeményezést legalább
50 000 választópolgár nyújthat be. Az országos népi kezdeményezés arra irányulhat, hogy az Országgyűlés hatáskörébe tartozó kérdést az Országgyűlés tűzze a napirendjére. Az országos népi kezdeményezésben megfogalmazott
kérdést az Országgyűlés köteles megtárgyalni.”
2. Az Nsztv. rendelkezései:
„2. § Az aláírásgyűjtő ívek mintapéldányát az aláírás
gyűjtés megkezdése előtt – hitelesítés céljából – be kell
nyújtani az Országos Választási Bizottsághoz.”
„4. § (1) Az Országos Választási Bizottság gondoskodik
a népszavazás kitűzésére irányuló állampolgári kezdeményezés, illetőleg a népi kezdeményezés aláírásainak ellenőrzéséről.”
„17. § A népi kezdeményezésnek pontosan és egyértelműen tartalmaznia kell a megtárgyalásra javasolt kérdést.”
„18. § Az Országos Választási Bizottság akkor tagadja
meg az aláírásgyűjtő ív hitelesítését, ha
a) a kérdés nem tartozik az Országgyűlés hatáskörébe,
b) a kérdés megfogalmazása nem felel meg a törvény
ben foglalt követelményeknek,
c) az aláírásgyűjtő ív nem felel meg a választási eljárás
ról szóló törvényben foglalt követelményeknek.” 3. A Ve.-nek az országos népi kezdeményezésre irányuló aláírásgyűjtő ív hitelesítésére vonatkozó szabályai:
„117. § (1) Az Országos Választási Bizottság a jogszabályi
feltételeknek megfelelő aláírásgyűjtő ívet, illetőleg kérdést a
benyújtástól számított harminc napon belül hitelesíti.”
„130. § (1) Az Országos Választási Bizottságnak az aláírásgyűjtő ív, illetőleg a konkrét kérdés hitelesítésével kapcsolatos döntése elleni kifogást a határozat közzétételét követő tizenöt napon belül lehet – az Alkotmánybírósághoz címezve – az Országos Választási Bizottsághoz benyújtani.
(...)
(3) Az Alkotmánybíróság a kifogást soron kívül bírálja
el. Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság, illetőleg az Országgyűlés határozatát helybenhagyja,
vagy azt megsemmisíti, és az Országos Választási Bizottságot, illetőleg az Országgyűlést új eljárásra utasítja.”
„131. § Az országos népi kezdeményezés során a
117–121. § és a 130. § (1) és (3) bekezdésének rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni.”
III. A kifogások nem megalapozottak.
1. Az Alkotmánybíróságnak a jelen ügyben irányadó
hatáskörét az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi
XXXII. törvény 1. § h) pontjában foglaltaknak megfelelően a Ve. 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróság
az OVB határozatai ellen benyújtott kifogások elbírálása
során kialakította következetes gyakorlatát. Az Alkotmánybíróság a kifogás alapján lefolytatott jogorvoslati
eljárásban azt vizsgálja, hogy a beérkezett kifogás megfelel-e a Ve. 77. § (2) bekezdésének a)–c) pontjaiban, illetve 130. § (1) bekezdésében foglalt feltételeknek, és az
OVB az aláírásgyűjtő ív hitelesítési eljárásában az Alkotmánynak és az irányadó törvényeknek megfelelően járt-e
el. Eljárása során az Alkotmánybíróság e feladatát alkotmányos jogállásával és rendeltetésével összhangban látja
el. [25/1999. (VII. 7.) AB határozat, ABH 1999, 251, 256.]
2. Egyik kifogás szerint a kezdeményezés nem jogosulttól származik, mivel a népi kezdeményezés joga csak a
természetes személyeket illeti meg. Az Alkotmány 28/D. §
szerint országos népi kezdeményezést legalább 50 000 választópolgár nyújthat be. Az Alkotmány tehát a népi kezdeményezés benyújtását a természetes személyek számára
biztosítja. A kezdeményezés benyújtása az OVB által már
hitelesített aláírásgyűjtő íven szereplő 50 000 állampolgári
aláírás összegyűjtése után történhet meg. Ettől különböző
kérdés az, hogy az országos népi kezdeményezés aláírásgyűjtő ívének mintapéldányát az állampolgárok mellett
mások, társadalmi szervezetek, alapítványok, azaz jogi
személyek is benyújthatják hitelesítésre az OVB-hez. A
Ve. 149. § i) pontjába foglalt értelmező rendelkezésből
megállapíthatóan ugyanis az aláírásgyűjtő ívet nem csak
természetes személyek nyújthatnak be hitelesítésre. Eszerint ugyanis a Ve. alkalmazásában „kezdeményezést benyújtók: népszavazás állampolgári kezdeményezése, valamint népi kezdeményezés esetén azok a szervezetek, illetve magánszemélyek, amelyek, illetve akik a kezdeményezést benyújtották”. [Lásd 102/2007. (XII. 13.) AB határozat, ABH 2007, 855, 864.]
3. Másik kifogás szerint a népi kezdeményezés „közjogi nyomás” alá helyezné a szabad mandátummal rendelkező országgyűlési képviselőket, és ezáltal ellentétbe kerülne az Alkotmány több rendelkezésével. Az Alkotmánybíróság korábbi határozatában megállapította, hogy az
Országgyűlést a népi kezdeményezés nem köti oly módon,
mint a legalább 200 000 választópolgár kezdeményezésére
elrendelt ügydöntő és eredményes népszavazás alapján
hozott döntés [Alkotmány 28/C. § (3) bekezdés]. Az eredményes népszavazással hozott döntés az Országgyűlés
Alkotmány 19. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt jogkörének – az Alkotmányban rögzített – korlátozása: az
Országgyűlés köteles az eredményes népszavazásból következő döntéseket meghozni. Népi kezdeményezés esetén ezzel szemben az Országgyűlésnek a kérdés napirendre tűzésére, megtárgyalására és döntéshozatalra van kötelezettsége, de ennek a döntésnek a tartalmát a népi kezdeményezés nem köti meg, nem egy kötelező döntés meghozatalára szól. Éppen ezért a népi kezdeményezésnek mindaddig, amíg az alkotmányosság keretében marad – ellentétben a népszavazással – az Alkotmányban megfogalmazott tárgyköri korlátja nincs, és a kérdésnek nem kell konkrét jogalkotási kötelezettséget megfogalmaznia. Mindezek
alapján az országos népi kezdeményezés esetén – mivel az
a döntés tartalmát nem határozza meg – nem lehet a szabad
mandátumú képviselőkre gyakorolt, alkotmányossági
szempontból értelmezhető „közjogi nyomás”-ról beszélni.
A kifogást tevő által hivatkozott alkotmányi rendelkezések [2. § (3) bekezdés: „Senkinek a tevékenysége sem
irányulhat a hatalom erőszakos megszerzésére vagy gyakorlására, illetőleg kizárólagos birtoklására. Az ilyen
törekvésekkel szemben törvényes úton mindenki jogosult
és egyben köteles fellépni.”; 20. § (2) bekezdés: „Az országgyűlési képviselők tevékenységüket a köz érdekében
végzik.”] és a népi kezdeményezés, illetve az azt hitelesítő
OVB határozat között az alkotmánybírósági eljárás szempontjából értékelhető összefüggés nincs.
4. További kifogás szerint a kezdeményezés nem az
Országgyűlés hatáskörébe tartozó kérdésre vonatkozik,
mivel a feloszlás kimondásának lehetőségét az Alkotmány
nem az országgyűlés hatáskörei között [19. § (3) bekezdés], hanem a megszűnés egyik módjaként szabályozza
[28. § (2) bekezdés]. Az Alkotmány 19. § (2) bekezdése
szerint az Országgyűlés a népszuverenitásból eredő jogait
gyakorolva biztosítja a társadalom alkotmányos rendjét,
meghatározza a kormányzás szervezetét, irányát és feltételeit. A (3) bekezdése azokat a döntési jogköröket sorolja
fel, amelyeket az Országgyűlés a (2) bekezdés által meghatározott feladatának teljesítése során gyakorolhat, illetve gyakorolni köteles. Az Alkotmány 19. § (3) bekezdése
nem az Országgyűlés hatásköreinek taxatív felsorolását
jelenti, azokról az Alkotmány számos más helyen is rendelkezik. Így az Alkotmány 28. § (2) bekezdése szerint:
„Az Országgyűlés kimondhatja feloszlását megbízatásának lejárta előtt is.” Az alkotmányi rendelkezés puszta
nyelvtani értelmezése alapján is megállapítható, hogy a
feloszlás kimondása az Országgyűlés hatáskörébe tartozik, ezért az – az Alkotmány 28/D. §-a alapján – országos
népi kezdeményezés tárgya lehet. [Az Alkotmány 28/C. §
(5) bekezdésében felsorolt – tiltó – tárgykörök csak az
országos népszavazásra vonatkoznak, országos népi kezdeményezés akadályát nem jelentik.]
Mindezek alapján az Alkotmánybíróság megállapította,
hogy az OVB jogszerű döntést hozott, amikor az aláírásgyűjtő íven megfogalmazott kérdést hitelesítette. Ezért a
kifogásokat elutasította, és a 183/2008. (V. 6.) OVB határozatot helyben hagyta.
Az Alkotmánybíróság a határozat közzétételét az OVB
határozatának a Magyar Közlönyben való megjelenésére
tekintettel rendelte el.
Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
1704/2016. (XII. 5.) Korm. határozata az Alaptörvény értékeinek az államigazgatás személyzeti politikájában történő megjelenítéséről.
A Kormány egyetért azzal, hogy az államigazgatásban alkalmazottak foglalkoztatási jogviszonyaiban fokozottabban kell érvényre
juttatni Magyarország Alaptörvényének értékeit, különös tekintettel a korábbi Alkotmány és az Alaptörvény közötti értékrendbeli
különbségekre. A  Kormány az  államigazgatás személyzeti politikája értékelvűségének erősítése érdekében a  következőket
rendeli el:
 1. A  Kormány a  rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos állományának szolgálati jogviszonyáról szóló
2015. évi XLII. törvény vonatkozásában
a) felhívja a  belügyminisztert, hogy gondoskodjon a  rendészeti alapvizsga és a  rendészeti szakvizsga
tananyagaiban az  Alaptörvény értékeinek fokozottabb megjelenítéséről, különös tekintettel a  korábbi
Alkotmány és az  Alaptörvény közötti értékrendbeli különbségekre, – a  közigazgatási alapvizsga és
a  közigazgatási szakvizsga tananyagaival való összhang érdekében – a  Nemzeti Közszolgálati Egyetem
rektorával együttműködésben;
Felelős: belügyminiszter
Határidő: 2017. március 31.
b) felhívja a belügyminisztert és a Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy az általa irányított rendvédelmi
szerv vonatkozásában gondoskodjon a  rendfokozati vizsga tananyagában az  Alaptörvény értékeinek
megjelenítéséről, különös tekintettel a  korábbi Alkotmány és az  Alaptörvény közötti értékrendbeli
különbségekre;
Felelős: belügyminiszter
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: 2017. március 31.
c) felhívja a  belügyminisztert, hogy az  új belügyi vezetőképzési rendszerben a  belügyi vezetői
alapkompetenciák meghatározása, illetve a  rendészeti vezetővé, valamint rendészeti mestervezetővé
képzések során fokozottan jelenítse meg a  korábbi Alkotmány és az  Alaptörvény közötti értékrendbeli
különbségeket;
Felelős: belügyminiszter
Határidő: 2017. március 31.
d) felhívja a belügyminisztert, hogy a Magyar Rendvédelmi Kar elnökénél kezdeményezze a Rendvédelmi Etikai
Kódex felülvizsgálatát annak érdekében, hogy az  etikai magatartásformák tekintetében érvényesüljenek
a korábbi Alkotmány és az Alaptörvény közötti értékrendbeli különbségek.
Felelős: belügyminiszter
Határidő: azonnal
2. A  Kormány a  közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény, valamint az  a) és b)  pontot érintően
az állami tisztviselőkről szóló 2016. évi LII. törvény vonatkozásában
a) felhívja a  belügyminisztert, hogy a  Miniszterelnökséget vezető miniszterrel és az  igazságügyi miniszterrel
együttműködve a  közszolgálati tisztviselők továbbképzéséről szóló kormányrendelet módosításával
biztosítsa, hogy a  kormánytisztviselők, a  köztisztviselők, az  állami tisztviselők továbbképzési időszakonként
kötelesek legyenek részt venni az Alaptörvény értékeit bemutató továbbképzési programban;
Felelős: belügyminiszter
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
 igazságügyi miniszter
Határidő: 2016. december 31.
b) felhívja a  belügyminisztert, hogy a  Miniszterelnökséget vezető miniszterrel és az  igazságügyi miniszterrel
együttműködve, a  Nemzeti Közszolgálati Egyetem rektorának bevonásával tekintse át a  közigazgatási
alapvizsga és a  közigazgatási szakvizsga tananyagait abban a  tekintetben, hogy az  Alaptörvény értékeinek
fokozott megjelenítését tartalmazzák-e, különös tekintettel a  korábbi Alkotmány és az  Alaptörvény közötti
értékrendbeli különbségekre;
Felelős: belügyminiszter
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
 igazságügyi miniszter
Határidő: 2017. március 31.
c) felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy a  Magyar Kormánytisztviselői Kar elnökénél
kezdeményezze a Kormánytisztviselői Etikai Kódex soros felülvizsgálatakor annak ismételt figyelembevételét,
hogy az  etikai magatartásformák tekintetében maradéktalanul érvényesüljenek a  korábbi Alkotmány és
az Alaptörvény közötti értékrendbeli különbségek.
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: azonnal
3. A Kormány az állami tisztviselőkről szóló 2016. évi LII. törvény vonatkozásában felhívja a Miniszterelnökséget vezető
minisztert, hogy – a  rendészeti alapvizsga és a  rendészeti szakvizsga tananyagával való összhang érdekében  –
a  belügyminiszterrel együttműködve, a  Nemzeti Közszolgálati Egyetem rektorának bevonásával tekintse át
a közigazgatási tanulmányok szakirányú továbbképzés, illetve a kormányzati tanulmányok szakirányú továbbképzés
tananyagait abban a tekintetben, hogy az Alaptörvény értékeinek fokozott megjelenítését tartalmazzák-e, különös
tekintettel a korábbi Alkotmány és az Alaptörvény közötti értékrendbeli különbségekre.
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
 belügyminiszter
Határidő: a Nemzeti Közszolgálati Egyetem tananyagfejlesztésével összhangban
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1106/2017. (III. 6.) Korm. határozata a Nemzeti Táncszínház Nonprofit Kft. 2017–2018. működési támogatásának kiegészítéséről.
A Kormány
 1. egyetért az  Emberi Erőforrások Minisztériuma tulajdonosi joggyakorlása alá tartozó Nemzeti Táncszínház
Nonprofit Kft. (a továbbiakban: NTSZ) 2017–2018. évi működési támogatásának mindösszesen 293,0 millió
forintos kiegészítésével, tekintettel az NTSZ alternatív játszóhelyeken való működése szinten tartása és az új épület
megfelelő bevezetése szükségességére;
2. az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 21.  § (1)  bekezdésében és 33.  § (2)  bekezdésében biztosított
jogkörében eljárva 110,0 millió forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el elszámolási, a  fel nem használt
rész tekintetében visszatérítési kötelezettséggel az  NTSZ 2017. évi működési támogatásának kiegészítéséhez
a Magyarország 2017. évi központi költségvetéséről szóló 2016. évi XC. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 1. melléklet
XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 28. Gazdasági társaságok
által ellátott feladatok támogatása alcím, 2. Gazdasági társaságok által ellátott kulturális feladatok támogatása
jogcímcsoport javára, a  Kvtv. 1.  melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 32. Központi kezelésű előirányzatok cím,
1. Rendkívüli kormányzati intézkedések alcím terhére, az 1. melléklet szerint;
Az átcsoportosítás tekintetében
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Az elszámolás és a visszatérítési kötelezettség tekintetében
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2018. március 31.
3. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy – az  emberi erőforrások minisztere bevonásával – gondoskodjon
az  NTSZ 2018. évi működési támogatásának kiegészítéséhez szükséges 183,0 millió forint többletforrás
rendelkezésre állásáról a 2018. évi központi költségvetés XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezetében.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
emberi erőforrások minisztere Határidő: 2018. évi központi költségvetés tervezése során
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1659/2016. (XI. 17.) Korm. határozata a Magyarország Kormánya és a Vöröskereszt és Vörös Félhold Társaságok Nemzetközi Szövetsége (IFRC) között a Nemzetközi Szövetség Budapesti Regionális Hivatalának és Globális Szolgáltató Központjának jogállásáról szóló megállapodás szövegének végleges megállapításáról.
A Kormány
 1. egyetért a  Magyarország Kormánya és a Vöröskereszt és Vörös Félhold Társaságok Nemzetközi Szövetsége (IFRC)
között a Nemzetközi Szövetség Budapesti Regionális Hivatalának és Globális Szolgáltató Központjának jogállásáról
szóló megállapodás (a továbbiakban: Megállapodás) bemutatott szövegével;
2. felhatalmazza a  külgazdasági és külügyminisztert, vagy az  általa kijelölt személyt a  Megállapodás bemutatott
szövegének – a megerősítés fenntartásával történő – végleges megállapítására;
3. felhívja a külgazdasági és külügyminisztert, hogy a Megállapodás szövegének végleges megállapításához szükséges
meghatalmazási okiratot adja ki;
4. elfogadja a Megállapodás kihirdetéséről szóló törvénytervezetet, és elrendeli a Megállapodás szövegének végleges
megállapítását követően annak az Országgyűléshez történő benyújtását. A törvényjavaslat előadójának a Kormány
a külgazdasági és külügyminisztert jelöli ki.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
155/2011. (XII. 9.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság által országos népi kezdeményezésre irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldánya hitelesítése tárgyában hozott határozat ellen benyújtott kifogás alapján meghozta a következő
határozatot: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 118/2011. (VII. 26.) OVB határozatát helybenhagyja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás 1. A választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 130. § (1) bekezdése alapján kifogás érkezett az
Alkotmánybírósághoz az Országos Választási Bizottság (a továbbiakban: OVB) 118/2011. (VII. 26.) OVB határozata
(a továbbiakban: OVBh.) ellen.
Az OVB vitatott határozatában az országos népi kezdeményezésre irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldányának
hitelesítését megtagadta. Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepel: „Egyet ért e ön azzal, hogy több hazai
képzést kellene támogatni felnőttképzésen belül a magyar Kormánynak a munkáltatói igényeknek és az
elhelyezkedési reményben?”
Az OVBh. indokolásában megállapította, hogy a népi kezdeményezésben az Országgyűléstől eltérő szerv, a Kormány
van címzettként megjelölve, és a kérdés nem tartozik az Országgyűlés hatáskörébe. Az OVB álláspontja szerint
a kezdeményezés nem felel meg az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény
(a továbbiakban: Nsztv.) 17. §-ában foglaltaknak, amely szerint a népi kezdeményezésnek pontosan és egyértelműen
kell tartalmaznia a megtárgyalásra javasolt kérdést. A kezdeményezésben megfogalmazott kérdés nem egyértelmű,
mivel a kérdés megfogalmazása a magyar nyelvtan szabályainak nem felel meg, a mondat egyes részei, kifejezései
egymással nyelvtani és logikai összefüggésben nincsenek, ezáltal annak pontos tartalma nem állapítható meg.
Mivel a kérdés nem tartozik az Országgyűlés hatáskörébe, és a kezdeményezés nem felel meg az Nsztv. 17. §-ában
foglalt követelményeknek, az OVB az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését az Nsztv. 18. § a) és b) pontja
értelmében megtagadta.
2. Az OVBh. a Magyar Közlöny 2011. évi 88. számában 2011. július 26-án jelent meg, a kifogást 2011. július 28-án
– határidőben – terjesztették elő.
A kifogástevő – aki azonos a népi kezdeményezés indítványozójával – álláspontja szerint a kérdés megfelel a népi
kezdeményezés törvényi követelményeinek, ezért az OVBh. megsemmisítését és az OVB új eljárásra kötelezését kérte
az Alkotmánybíróságtól.
3. Az Alkotmánybíróságnak a jelen ügyben irányadó hatáskörét az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény
1. § h) pontjában foglaltaknak megfelelően a Ve. 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróság az OVB határozatai
ellen benyújtott kifogások elbírálása során kialakította következetes gyakorlatát. Az Alkotmánybíróság a kifogás
alapján lefolytatott jogorvoslati eljárásban azt vizsgálja, hogy a beérkezett kifogás megfelel-e a Ve. 77. §
(2) bekezdésének a)–c) pontjaiban, illetve 130. § (1) bekezdésében foglalt feltételeknek, és az OVB az aláírásgyűjtő ív
hitelesítési eljárásában az Alkotmánynak és az irányadó törvényeknek megfelelően járt-e el. Eljárása során az
Alkotmánybíróság e feladatát alkotmányos jogállásával és rendeltetésével összhangban látja el. [25/1999. (VII. 7.)
AB határozat, ABH 1999, 251, 256.]
4. Az Alkotmánybíróság a határozattal szemben benyújtott kifogás érveit nem találta megalapozottnak. Az OVB
a kifogásolt határozatban az aláírásgyűjtő ív hitelesítését az Nsztv. 18. § a) és b) pontjában foglaltak alapján jogszerűen
tagadta meg, ezért az Alkotmánybíróság az OVB határozatában foglalt indokolással egyetértve, az indokok
helyességére tekintettel a 118/2011. (VII. 26.) OVB határozatot helybenhagyta.
Az Alkotmánybíróság a határozat közzétételét az OVB határozatának a Magyar Közlönyben való megjelenésére
tekintettel rendelte el.
Budapest, 2011. december 6. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
599/D/2004. AB végzés.  Az Alkotmánybíróság alkotmányjogi panaszok tárgyában eljárva meghozta a következő
1. Az Alkotmánybíróság a Szegedi Ítélőtábla
Bf.I.217/2003/26. számú ítélete ellen benyújtott alkotmányjogi panaszt a büntetőeljárásról szóló 1998. évi
XIX. törvény 360. § (1) bekezdése tekintetében megszünteti, a 23. § (3) bekezdése, 24/A. § (3) bekezdése, 360. § (2)
és (3) bekezdése, illetve 375. § (1) bekezdése vonatkozásában pedig visszautasítja.
2. Az Alkotmánybíróság a Szegedi Ítélőtábla
Bf.I.217/2003/26. számú ítélete ellen benyújtott alkotmányjogi panaszt a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 41. § (1) és (5) bekezdése, valamint a 132. § (1) bekezdése tekintetében visszautasítja.
I. A Szegedi Ítélőtábla Bf.I.217/2003/26. számú ítélete ellen két alkotmányjogi panasz érkezett az Alkotmánybírósághoz, részben azonos jogszabályok alkotmányellenességének megállapítása és megsemmisítése tárgyában, lényegét tekintve azonos indokolással, azonos alkotmányi rendelkezésekre hivatkozással. Az Alkotmánybíróság a panaszokat az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és
annak közzétételéről szóló, többször módosított és egységes szerkezetbe foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (ABK
2009. január, 3.; a továbbiakban: Ügyrend) 28. § (1) bekezdése alapján egyesítette és együttesen bírálta el.
1.1. Mindkét alkotmányjogi panasz kezdeményezője állította a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (a továbbiakban: korábbi Be.) 41. § (1) bekezdése és az ezzel
tartalmilag megegyező a büntetőeljárásról szóló 1998. évi
XIX. törvény (a továbbiakban: Be.) 23. § (3) bekezdése alkotmányellenességét az Alkotmánynak a jogállamiság elvét tartalmazó 2. § (1) bekezdésére, a pártatlan bírósághoz
való jogot garantáló 57. § (1) bekezdésére, illetve a védelemhez való jogot biztosító 57. § (3) bekezdésére hivatkozással. Az első alkotmányjogi panasz benyújtója hivatkozott továbbá az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében rögzített jogorvoslathoz való jog sérelmére is. Indokolásukban
mindketten kifogásolták, hogy a támadott rendelkezések
– a tárgyalás megkezdése után, relatív kizáró ok esetén –
azt követelik meg, hogy a bíró kizárására irányuló kezdeményezést a tudomásszerzést követően az eljárás alanyai
nyomban bejelentsék. Megítélésük szerint a „nyomban”
meghatározatlan jogfogalom, a rendelkezésre álló töretlen
bírói gyakorlat pedig csak ront a helyzeten, mert ennek tartalmát tévesen értelmezi. A téves bírói értelmezés viszont
oda vezet, hogy – figyelemmel mindkét Be. további szabályaira és azok értelmezésének kialakult bírói gyakorlatára
– a bíró tárgyalási magatartása miatt gyakorlatilag ellehetetlenül a kizárás érvényesíthetősége. Az Alkotmány 2. §
(1) bekezdéséből fakadó jogbizonytalanság így azt eredményezi, hogy sérül az 57. § (1) bekezdése szerinti tisztességes eljárás számos eleme, a (3) bekezdésben garantált
védelemhez való jog; az (5) bekezdésben biztosított jogorvoslathoz való jog tartalma pedig kiüresedik.
1.2. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésére, illetve az 57. §
(1) és (3) bekezdésére alapozva ugyancsak mindkét alkotmányjogi panaszos támadta a relatív eljárási szabálysértések értékelése tekintetében a fellebbviteli bíróságnak mérlegelési jogot biztosító, a Be. 375. § (1) bekezdését. Érdemi indokolásuk lényege szerint – függetlenül a korlátozás
súlyos, vagy kevésbé súlyos voltától – ha a másodfokú bíróság megállapítja, hogy a terhelt vagy védője jogait az első fokú eljárásban korlátozták, egyetlen járható út az érdemi döntés hatályon kívül helyezésének és az eljárás megismétlésének elrendelése. A jogok bármilyen fokú sérelme
egyenlő azzal, hogy az eljárás nem volt tisztességes. Ebben az esetben pedig – ahogyan az első kezdeményező írja
– „[n]em lehet (…) mérlegelés tárgyává tenni az ítélet
anyagi részének helyes vagy helytelen mivoltát, ha az
adott ítélet tisztességtelen eljárás keretei között született.”
2. Az elsőként eljáró alkotmányjogi panasz benyújtója –
mindkét Be. vonatkozásában – további eljárásjogi szabályokat is sérelmezett.
2.1. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésére, az 57. § (1), (3)
és (5) bekezdésére alapozva támadta a korábbi Be. 41. §
(5) bekezdését, az alkotmányos összefüggést azonban e tekintetben nem fejtette ki.
2.2. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésére, az 57. § (1) és
(3) bekezdésére alapozva támadta a korábbi Be.-nek az
alapos gyanú közlésére vonatkozó 132. § (1) bekezdését.
Megítélése szerint alkotmányellenes helyzetet teremtett a
jogalkotó azzal, hogy nem írt elő meghatározott időpontot
az alapos gyanú közlésére, mert ezzel mód nyílik a terhelt
és védő nyomozástól való huzamos „távoltartására”.
2.3. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésére, az 57. § (1), (3)
és (5) bekezdésére alapozva támadta a bíró kizárásáról
szóló döntéssel szembeni jogorvoslatra vonatkozó Be. 24.
(8) bekezdését – tartalmilag annak második fordulatát. Hivatkozott arra, hogy a bírói gyakorlat szerint a relatív kizáró okra alapozott kifogás elbírálásakor az erről döntő tanács nem vizsgálja a kizárással érintett bíró által elkövetett
törvénysértéseket, erre csak a másodfokú eljárásban, az érdemi döntés felülbírálta kapcsán kerül sor. Mindez oda vezet, hogy a törvénysértésre alapozott kizárás esetén csak
egyfokú elbírálásra kerül sor, mert ebben a részkérdésben
a másodfokú bíróság döntése ellen nincs helye további
jogorvoslatnak.
2.4. Az Alkotmány 57. § (1) bekezdésére – ezen belül a
nyilvános tárgyaláshoz való jogra – hivatkozással támadta
a Be. 360. § (1), (2), (3) bekezdéseit. A 360. § (1) bekezdése – a panasz benyújtásakor – lehetőséget biztosított arra,
hogy a másodfokú bíróság „ megfelelő kötöttségek nélkül”
döntsön az alkalmazott eljárási formáról; válasszon tanácsülés, (az indítványozó esetében alkalmazott) nyilvános ülés, és tárgyalás között. A (2)-(3) bekezdések arra
biztosítottak lehetőséget, hogy a másodfokú bíróság –
mérlegelési jogkörében eljárva – a több ügyféli jogot biztosító eljárási formát is választhassa, illetve annak alkalmazásakor is meghozhassa azokat a döntéseket, amelyeket
egyébként a kevesebb jogot garantáló eljárási forma alkalmazásakor is meghozhatott volna.
Az alkotmányjogi panasz előterjesztője szerint a bíróságnak minden fokon kötelező nyilvános tárgyalást tartania, mert a tisztességes eljárásra vonatkozó alkotmányi követelmények csak ennek alkalmazását ismerik el. Érdemi
kritikát azonban főként az ügyében nem alkalmazott tanácsülésre vonatkozóan fejtett ki.
II. Az Alkotmányjogi panaszok érdemben nem bírálhatók
el, illetve okafogyottá váltak.
1. Az Alkotmánybíróság elsőként azt vizsgálta, hogy az
alkotmányjogi panaszok a törvény formai feltételeinek
megfelelnek-e.
Az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 48. § (1) bekezdése értelmében az Alkotmányban biztosított jogainak megsértése miatt alkotmányjogi panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz az, akinek a jogsérelme az alkotmányellenes jogszabály alkalmazása folytán következett be, és egyéb jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette, illetőleg más jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Abtv. 48. §
(2) bekezdése szerint az alkotmányjogi panaszt a jogerős
határozat kézbesítésétől számított hatvan napon belül lehet
írásban benyújtani.
Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az első indítványozó a jogerős végzést 2004. március 25-én, a második indítványozó március 29-én vette kézhez. Az alkotmányjogi panaszt pedig az első indítványozó 2004. május
24-én, a második indítványozó május 27-én adta postára.
Így a panaszok határidőben benyújtottnak tekintendők.
2. Az Alkotmánybíróság hatáskörébe főszabályként
csak hatályos jogszabályok alkotmányellenességének utólagos vizsgálata tartozik. Hatályon kívül helyezett, illetőleg módosított jogszabályi rendelkezés alkotmányosságának vizsgálatára az Alkotmánybíróság hatásköre csak akkor terjed ki, ha annak alkalmazhatósága az eldöntendő
kérdés (először: 335/B/1990. AB végzés, ABH 1990,
261.). Az Abtv. 38. § (1) bekezdése alapján benyújtott bírói kezdeményezés és 48. §-a alapján előterjesztett alkotmányjogi panasz alapján azonban – mivel az alkalmazási
tilalom kimondására is lehetőség van – már nem hatályos
rendelkezés alkotmányellenességét is vizsgálja.
Az Alkotmánybíróság észlelte, hogy a Be. 24. § (8) bekezdését a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény
módosításáról szóló 2009. évi LXXXIII. törvény 2. §-a
2009. augusztus 13-i hatállyal megváltoztatta, s ugyanezen törvény 3. §-a egy új 24/A. §-t iktatott be, ennek
(3) bekezdésébe szó szerinti szöveggel transzponálva a
24. § (8) bekezdését. A támadott rendelkezés tehát ma is
változatlan tartalommal a jogszabály része. Így az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint (először:
773/B/1990. AB határozat, ABH 1993, 803, 804.) a határozat meghozatalakor hatályos szabályozás alapján folytatta le a vizsgálatot.
3. Az Alkotmánybíróság több ízben részletesen vizsgálta már az alkotmányjogi panasz tartalmi kellékeit is és ennek során a következő – jelen ügyben releváns – megállapításokra jutott. Következetes gyakorlata szerint – az alkotmányjogi panasszal támadható határozatok szempontjából – az Abtv. 48. §-ának (1)–(2) bekezdésében foglaltakat együttesen kell értelmezni és figyelembe venni
[23/1991. (V. 18.) AB határozat, ABH 1991, 361, 362.].
Az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panasz keretében
kizárólag azokat a jogszabályokat vizsgálhatja, amelyeknek a jogerős határozatban történő alkalmazása során az
indítványozó által állított jogsérelem bekövetkezett
[összefoglalóan: 62/2006. (XI. 23.) AB határozat, ABH
2006, 697, 703.]. További tartalmi feltétel az is, hogy az
indítvány az állított jogsérelem és a támadott norma közötti közvetlen összefüggést tartalmazza [összefoglalóan:
46/2004. (XII. 1.) AB határozat, ABH 2004, 943, 950.].
Úgyszintén számos esetben állást foglalt már az Alkotmánybíróság az egyes konkrét normakontroll kérelmek: az
alkotmányjogi panasz és bírói kezdeményezés, valamint a
mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányuló hatásköreinek összefüggéseiről. Döntéseiben megállapította, hogy „az Abtv. alapján a szabályozás hiánya miatt, azaz mulasztásban megnyilvánuló alkotmánysértés megállapítására irányuló indítvány alkotmányjogi panaszként való előterjesztése az Abtv.-ből nem
vezethető le.” (1044/B/1997. AB határozat, ABH, 2004,
1160, 1176.; összefoglalóan továbbá pl.: 1105/D/2004.
AB határozat, ABH 2005, 1316, 1326–1328.). Az Abtv.
48. § (1) bekezdése szerint ugyanis az alkotmányjogi panasz benyújtásának feltétele, hogy az Alkotmányban biztosított alapjogi sérelem alkotmányellenes jogszabály
alkalmazása miatt következzék be (pl.: (1044/B/1997. AB
határozat, ABH 2004, 1160, 1176.).
Az alkotmányjogi panasz jogorvoslati jellegéből következik továbbá, hogy a hatályon kívül helyezett jogszabály
alkotmányellenességének megállapítása és megsemmisítése, illetve az alkalmazási tilalom kimondása – az alkotmánysértés kimondásán túl – eredményezhet-e tényleges
eljárásjogi következményeket (898/D/1999. AB végzés,
ABH 2007, 2640.).
3.1. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a korábbi Be. 41. §-ának a panasz benyújtásakor (illetve azt
megelőzően és azt követően) nem volt (5) bekezdése. E tekintetben tehát az alkotmányjogi panasz nem bírálható el,
így azt a testület az Ügyrend 29. § d) pont utolsó fordulata
alapján visszautasította.
3.2. Vizsgálata során az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a korábbi Be. 132. § (1) bekezdését a Szegedi
Ítélőtábla a jogerős döntés meghozatala során nem alkalmazta. Nem is alkalmazhatta, minthogy ez a szabály a bírósági eljárást megelőző, attól elkülönülő nyomozási szakaszra tartalmazott rendelkezéseket. Az alkotmányjogi panasz kezdeményezőjének indítványa ebben a körben tartalmilag egyébként sem normakontrollra, hanem – az
alkotmányjogi panasz esetén kizárt – mulasztás megállapítására irányul.
Erre figyelemmel az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt e tekintetben az Ügyrend 29. § b) és e) pontja
alapján visszautasította.
3.3. A relatív kizáró ok tárgyaláson történő bejelentésére vonatkozó, a korábbi Be. 41. § (1) bekezdése, illetve az
ezzel tartalmilag megegyező, a Be. 23. § (3) bekezdése vonatkozásában az alkotmányjogi panasz döntően a bírói
gyakorlatban követett jogértelmezésre, illetve áttételesen
– tartalmilag – mulasztás megállapítására irányul.
Az Alkotmánybíróságnak alkotmányjogi panasz keretében sincs hatásköre a jogalkalmazási gyakorlat alkotmányossági vizsgálatára; a bírói jogértelmezés önmagában
nem lehet tárgya az Alkotmánybíróság eljárásának
(72/B/2004. AB határozat, ABH 2007, 1567, 579.). Ezért
az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszokat e vonatkozásban az Ügyrend 29. § b) pontja alapján visszautasította.
3.4. A kizárási kérelemre vonatkozó döntés elleni jogorvoslattal kapcsolatos, a Be. 24. § (8) bekezdését [a megváltozott szabály szerint a 24/A. § (3) bekezdését] a Szegedi
Ítélőtábla a Bf. I.217./2003/26. ítéletében valójában szintúgy nem alkalmazta. Minthogy e rendelkezés sérelmezett
része az eljárás alanyai számára biztosít – szabad elhatározásuktól függő – jogorvoslathoz való jogot, a bíróság ezt
fogalmilag nem is alkalmazhatta. Az indítványozók ténylegesen a szabályozás hiányos voltát sérelmezték, annak
előírását szorgalmazták, hogy tartalmilag legyen meghatározott a relatív kizáró ok érvényesítésekor vizsgálandó feltételrendszer, abba tartozzon bele a kizárással érintett bíró
eljárására vonatkozó törvényességi szempontú felülvizsgálat is. Ezen túlmenően a kialakult bírói gyakorlatot
éppen azért kifogásolták, mert abban nem az általuk felvetett szempontok jutnak érvényre.
Az alkotmányjogi panasz feltétele, hogy a megjelölt
jogsérelem az alkotmányellenesnek minősülő jogszabály
alkalmazása miatt következzék be. Ezen kívül esik a jogalkotói mulasztás és alkotmányjogi panasz keretében nem
vizsgálható az sem, hogy a bírói jogértelmezés miért nem
tölt be hiánypótló szerepet. Így az Alkotmánybíróság az
alkotmányjogi panaszt az Ügyrend 29. § b) és e) pontja
alapján visszautasította.
3.5. Az egyik alkotmányjogi panasz előterjesztője támadta a Be.-nek – az indítvány benyújtásakor hatályos állapota szerinti – 360. § (1)–(3) bekezdéseit is.
3.5.1. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy Be.
360. (1) bekezdését a 20/2005. (V. 26.) AB határozatában
megsemmisítette, mert a másodfokon alkalmazható tanácsülés intézményének szabályozását alkotmányellenesnek találta. Jelen eljárásban a kezdeményező ugyanazon
érveket hozta fel, mint amelyeket a korábbi döntésben az
Alkotmánybíróság megvizsgált, noha a Szegedi Ítélőtábla
ténylegesen nem is tanácsülésen, hanem (több napra kitűzött) nyilvános ülésen járt el.
A most vizsgált esettel megegyező helyzetre vonatkozó
gyakorlatát az Alkotmánybíróság 72/B/2004. AB határozatában a következőképpen összegezte: „a nem hatályos
jogszabály alkotmányellenességének megállapítására és a
jogszabály konkrét esetben való alkalmazhatósága kizárására irányuló alkotmányjogi panasz esetén – az egyéb törvényi feltételek vizsgálata mellett – vizsgálni kell azt is,
hogy a nem hatályos jogszabály alkotmányellenessége
megállapításának lehet-e az alkotmánysértés kimondásán
túlmenő eljárásjogi következménye (898/D/1999. AB
végzés, ABK 2007. január, 72.).
Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint
az alkotmányjogi panasz jogorvoslat, ennek következtében biztosítani kell a jogsérelem orvoslásának lehetőségét.
Az Alkotmánybíróság a 23/1998. (VI. 9.) AB határozatban
megállapította: ’az Országgyűlés alkotmányellenes mulasztást követett el azzal, hogy a büntetőeljáráson kívüli eljárásokban nem szabályozta az Alkotmánybíróság által alkotmányellenessé nyilvánított jogszabálynak a konkrét
esetben történő alkalmazhatósága kizárásának eljárásjogi
következményeit.’ (ABH 1998, 182.) A büntető ügyek tekintetében tehát az Alkotmánybíróság nem állapított meg
mulasztást, sőt kiemelte, hogy az alkotmányjogi panasz
megalapozottsága esetén a következményeket a törvényalkotó az Abtv. 43. § (3) bekezdésében rendezte (ABH 1998,
182, 186.). (…)
Az Alkotmánybíróság az Abtv. 43. §-ának alkotmányosságával összefüggésben a 10/1992. (II. 25.) AB határozatban kifejtette: ’A lezárt jogviszonyokba való beavatkozást a törvény csak akkor írja elő, ha azt más, a jogbiztonsággal konkuráló jogállami elv megköveteli. Így az alkotmányos büntetőjog alapelveivel összhangban teszi az
Abtv. 43. § (3) bekezdése kötelezővé jogerősen lezárt büntetőeljárások felülvizsgálatát az elítélt javára. Ez elvileg a
jogbiztonság ellen hat. Az ellentmondást az Abtv. úgy oldja fel, hogy a 43. §-nak ez a rendelkezése csak arra az
esetre vonatkozik, ha a büntetés hátrányos következményei még fennállnak.’(ABH 1992, 72, 75.)
A Be. ugyanakkor az Alkotmánybíróság határozatának
ennél szélesebb körben tulajdonít jogerőt feloldó jelentőséget. A 416. § (1) bekezdés e) pontja alapján felülvizsgálatnak van helye, ha az Alkotmánybíróság a jogerős határozattal befejezett büntetőeljárás felülvizsgálatát elrendelte, feltéve, hogy a terhelt még nem mentesült a büntetett
előélethez fűződő hátrányos következmények alól, vagy a
kiszabott büntetés, illetőleg az alkalmazott intézkedés
végrehajtása még nem fejeződött be, vagy a végrehajthatósága még nem szűnt meg. Az Alkotmánybíróságnak az
Abtv. 43. § (3) bekezdésén alapuló rendelkezése esetében
a legfőbb ügyész hivatalból nyújt be felülvizsgálati indítványt [Be. 417. § (2) bekezdés]. Ezen túlmenően (…) felülvizsgálatnak van helye akkor is, ha a terhelt már mentesült a büntetett előélethez fűződő hátrányos következmények alól, vagy a büntetés végrehajtása már befejeződött,
illetve végrehajthatósága megszűnt, illetőleg a terhelt már
nem áll az intézkedés hatálya alatt, azonban a büntetőjogi
felelősség megállapítására, a büntetés kiszabására vagy intézkedés alkalmazására olyan büntető jogszabály alapján
került sor, amelynek alkotmányellenességét az Alkotmánybíróság megállapította [416. § (1) bekezdés f) pont és
(2) bekezdés].
Az Alkotmánybíróság határozatán alapuló felülvizsgálati okokkal kapcsolatban a Legfelsőbb Bíróság EBH
2005. 1299. szám alatt tette közzé jogértelmező elvi határozatát, amelyet az Alkotmánybíróság 20/2005. (V. 26.)
AB határozatának 4. pontjában meghatározott, az alkotmányellenesnek ítélt és megsemmisített jogszabály alkalmazási tilalmát kimondó rendelkezése (ABH 2005, 202.)
alapján indult eljárásban alakított ki. E szerint: Az Alkotmánybíróság határozata alapján – egyéb feltételek meglétében – felülvizsgálatnak a büntetőjogi felelősséget vagy a
büntetést, illetve az intézkedést érintő büntető anyagi jogszabály alkotmányellenességének a megállapítása esetén
van helye.” (72/B/2004. AB határozat, ABH, 2007, 1567,
1581.)
Az Alkotmánybíróság – a fentiekre tekintettel – megállapította, hogy az alkotmányjogi panasz alapján a Be.
360. § (1) bekezdésének alkotmányossági vizsgálata okafogyottá vált, minthogy a jogsérelem kimondásán túl annak eljárásjogi következménye nem lehet. A fentebb kifejtettekből következően ugyanis az alkotmányjogi panasz
érdemi elbírálása nélkül is megállapítható, hogy az alkotmányellenesség és az alkalmazási tilalom kimondása a
konkrét büntető ügyre érdemben nem hatna ki. Ezért az eljárást – e tekintetben – az Ügyrend 31. § e) pontja alapján
megszüntette.
3.5.2. A Be. 360. § (2)–(3) bekezdésének alkalmazására
az alkotmányjogi panasz kezdeményezője által kifogásolt,
a Szegedi Ítélőtábla Bf.I.217/2003/26. számú ítéletének
meghozatalával összefüggésben nem került sor. Így az
Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt e körben az
Ügyrend 29. § e) pontja alapján visszautasította.
3.6. Végül, mindkét alkotmányjogi panasz előterjesztője támadta a Be. 375. §-ának (1) bekezdését is. Az indítványból megállapíthatóan a panaszosok lényegében éppen
azt sérelmezték, hogy ezen szabály egyes fordulatainak alkalmazására miért nem került sor – vagyis az Ítélőtábla ezt
a rendelkezést sem alkalmazta.
Ezen túlmenően az alkotmányjogi panaszok valójában a
Be. jogorvoslati rendszerének egyik alappillére: az abszolút és a relatív eljárási szabálysértés közötti különbségté-
tel, illetve az eltérő következmények alkalmazásának lehetősége lebontását szorgalmazzák. Ilyen esetekre vonatkozóan az Alkotmánybíróság az összefoglaló jellegű
1405/B/1997. AB határozatban kimondta, hogy a jogszabályokat teljes egészükben vagy általánosságban támadó,
a jogintézmények lebontására átfogóan irányulóan indítványok érdemi elbírálásra alkalmatlanok (ABH 2006,
1081, 1088.). Alkotmányjogi panasz esetén az ilyen típusú
kezdeményezés ugyanis nem alkalmas a vitatott jogszabály és a jogsérelem közötti összefüggés kimutatására.
Ezért az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszokat
az Ügyrend 29. § d) és e) pontja alapján szintén visszautasította.
Budapest, 2010. április 20. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
1513/2012. (XI. 16.) Korm. határozata a Miniszterelnökség és a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezetek közötti előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány, az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33. § (1) bekezdésében biztosított jogkörében
a Miniszterelnökség és a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezetek között a közvélemény-kutatási feladatok,
szakpolitikai kutatással alátámasztott tanácsadási és tanulmánykészítési feladatok elvégzése tárgyában megkötött
vállalkozási szerződés teljesítése kiegészítő feladatainak ellátására lefolytatandó közbeszerzési eljáráshoz szükséges
fedezet biztosítása érdekében 250,0 millió forint 1. melléklet szerinti egyszeri átcsoportosítását rendeli el
a Magyarország 2012. évi központi költségvetéséről szóló 2011. évi CLXXXVIII. törvény (a továbbiakban: Kvtv.)
1. melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 1. Miniszterelnökség cím terhére, a Kvtv. 1. melléklet XVII. Nemzeti Fejlesztési
Minisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 38. Egyéb feladatok alcím, 3. Kormányzati szakpolitikai
feladatok jogcímcsoport javára. Felelős: nemzetgazdasági miniszter Miniszterelnökséget vezető államtitkár
nemzeti fejlesztési miniszter Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
15/2018. (IX. 5.) IM utasítása miniszteri biztosi kinevezés visszavonásáról.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény
38. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján a következő utasítást adom ki:
1. § A  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII.  törvény 38.  § (5)  bekezdése alapján Kecsmár Krisztián miniszteri biztosi kinevezését, más megbízatására
tekintettel 2018. szeptember 1-jei hatállyal visszavonom.
2. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
 (2) Hatályát veszti a miniszteri biztos kinevezéséről szóló 7/2018. (V. 25.) IM utasítás.
Dr. Trócsányi László s. k.,
 igazságügyi miniszter


text:
1079/2003. (VIII. 6.) Korm. határozata államtitkári juttatások biztosításáról.
A Kormány a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról és
felelősségéről szóló 1997. évi LXXIX. törvény 52. § (2) bekezdése alapján
Kiss Róbert, az Esélyegyenlőségi Kormányhivatal vezetője részére — 2003. július 16-i hatállyal, e megbízatása időtartamára —
az államtitkári juttatások teljes körét biztosítja. A miniszterelnök helyett:
Kiss Péter s. k.,
a Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter


text:
41/2016. (XI. 2.) MNB rendelete a „Rákoskeresztúri Újköztemető Nemzeti Emlékhely” rézötvözetű emlékérme kibocsátásáról.
A Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013. évi CXXXIX. törvény 171.  § (1)  bekezdés d)  pontjában kapott felhatalmazás alapján,
a  Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013. évi CXXXIX. törvény 4.  § (2)  bekezdésében meghatározott feladatkörömben eljárva
a következőket rendelem el:
1. § (1) A Magyar Nemzeti Bank – a  Budapest X. kerület, Rákoskeresztúri Újköztemető, 298., 300. és 301. parcella és
a  Kisfogház Emlékhely tiszteletére, az  1956-os forradalom és szabadságharc 60. évfordulója alkalmából –
„Rákoskeresztúri Újköztemető Nemzeti Emlékhely” megnevezéssel 2000 forintos címletű rézötvözetű emlékérmét
bocsát ki.
(2) A kibocsátás időpontja: 2016. november 3. 2. § (1) Az emlékérme réz (90%) és cink (10%) ötvözetéből készült, súlya 18,4 gramm, átmérője 37 mm, széle recézett.
 (2) Az emlékérme előlapjának szélén található gyöngysorszegélyen belül, felső köriratban a „MAGYARORSZÁG” felirat
olvasható. A  körvonal által határolt középmezőben, két vízszintes sorban a „2000” értékjelzés és a „FORINT” felirat
olvasható, a  feliratoktól jobbra a  Rákoskeresztúri Újköztemető 298-as és 301-es parcellájában található egy-egy
kopjafa ábrázolása látható. A  körvonalat megszakítva, jobbra a „BP.” verdejel, lent, középen a „2016” verési évszám
olvasható. A verdejelben legalább tízszeres nagyítás esetén látható, a verdejel adott betűjével megegyező betűket
ábrázoló mikroírás került elhelyezésre. Az emlékérme előlapjának képét az 1. melléklet tartalmazza.
(3) Az emlékérme hátlapjának szélén található gyöngysorszegélyen belül, két ponttal határolt köriratban
a „RÁKOSKERESZTÚRI ÚJKÖZTEMETŐ NEMZETI EMLÉKHELY” felirat olvasható, lent, középen a nemzeti emlékhelyek
emblémája látható. A körvonal által határolt középmezőben a Rákoskeresztúri Újköztemető 298-as, 300-as és 301-es
parcellájában található kopjafák és egy harangláb ábrázolása látható, előtérben a 301-es parcellakővel. Az ábrázolás
jobb szélén Kligl Sándor tervezőművész mesterjegye található. Az  emlékérme hátlapjának képét a  2.  melléklet
tartalmazza.
3. § Az emlékérméből 5000 darab készíthető, bronzpatinázott kivitelben.
4. § Ez a rendelet 2016. november 3-án lép hatályba.
Dr. Matolcsy György s. k.,
 a Magyar Nemzeti Bank elnöke


text:
1189/2011. (VI. 9.) Korm. határozata a Budapest Airport Budapest Liszt Ferenc Nemzetközi Repülőtér Üzemeltető Zrt.-ben a Magyar Állam tulajdonosi jogát megtestesítő részvénycsomagra vonatkozó eladási opciós jog gyakorlásáról.
1. A Kormány
a) jóváhagyja a Budapest Airport Budapest Liszt Ferenc Nemzetközi Repülőtér Üzemeltető Zártkörűen Működő
Részvénytársaságban a Magyar Állam tulajdonosi jogát megtestesítő részvénycsomagra vonatkozó eladási opció
lehívását;
b) az állami vagyonról szóló 2007. évi CVI. törvény 35. § (2) bekezdés n) pontja alapján hozzájárul a versenyeztetés
mellőzésével történő értékesítéshez;
c) felhívja az állami vagyon felügyeletéért felelős minisztert, hogy a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt. útján
intézkedjen a Magyar Állam tulajdonosi jogát megtestesítő részvénycsomag eladásáról.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal
2. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 miniszterelnök-helyettes


text:
6/2019. (I. 25.) MNB rendelete a „Benczúr Gyula” rézötvözetű emlékérme kibocsátásáról.
A Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013. évi CXXXIX. törvény 171.  § (1)  bekezdés d)  pontjában kapott felhatalmazás alapján,
a  Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013. évi CXXXIX. törvény 4.  § (2)  bekezdésében meghatározott feladatkörömben eljárva
a következőket rendelem el:
1. § (1) A Magyar Nemzeti Bank – Benczúr Gyula születésének 175. évfordulója alkalmából – „Benczúr Gyula” megnevezéssel
2000 forintos címletű rézötvözetű emlékérmét bocsát ki.
(2) A kibocsátás időpontja: 2019. január 28. 2. § (1) Az emlékérme 75% réz és 25% nikkel ötvözetéből készült, súlya 23,7 gramm, átmérője 37 mm, széle recézett.
 (2) Az emlékérme előlapján Benczúr Gyula Budavár visszavétele a  töröktől 1686-ban című festményének részlete,
a  lovon ülő trombitás ábrázolása látható. Az  emlékérme bal oldali szélén, két-két egymás alatti sorban
a „2000” értékjelzés és a „FORINT” felirat, valamint a „2019” verési évszám és a „BP.” verdejel, az  emlékérme jobb
oldali szélén, negyedköriratban a „MAGYARORSZÁG” felirat olvasható. A  verdejelben legalább tízszeres nagyítás
esetén látható, a verdejel adott betűjével megegyező betűket ábrázoló mikroírás került elhelyezésre. Az emlékérme
előlapjának képét az 1. melléklet tartalmazza.
(3) Az emlékérme hátlapján Benczúr Gyula – a  Vasárnapi Ujság 1912. február 4-i címlapján megjelent fotó alapján
készült – félalakos portréjának ábrázolása látható, jobbra egy – Benczúr Gyula Ámor rózsákkal című festménye
alapján készült – puttóval. A puttó ábrázolása fölötti három sorban a „BENCZÚR”, a „GYULA” és az „1844–1920” felirat
olvasható. Az emlékérme szélén, lent, a portré ábrázolásába illesztve Horváth Andrea tervezőművész mesterjegye
látható. Az emlékérme hátlapjának képét a 2. melléklet tartalmazza.
3. § Az emlékérméből 5000 darab készíthető. 4. § Ez a rendelet 2019. január 28-án lép hatályba.
Nagy Márton s. k.,
 a Magyar Nemzeti Bank alelnöke


text:
17/2014. (I. 21.) KE határozata kitüntetéses doktorrá avatáshoz való hozzájárulásról.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés j) pontja, valamint a nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény 52. §
(8) bekezdése alapján – az emberi erőforrások miniszterének javaslatára – hozzájárulok, hogy a Debreceni Egyetem
rektora Kalmár Józsefet „Promotio sub auspiciis praesidentis Rei Publicae” kitüntetéssel doktorrá avassa.
Budapest, 2014. január 10. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
8/2015. (XII. 30.) BM OKF utasítása a hivatásos katasztrófavédelmi szervnél alkalmazható szolgálati időrendszerekről és munkarendről.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23.  § (4)  bekezdés c)  pontjában kapott felhatalmazás alapján a  BM Országos
Katasztrófavédelmi Főigazgatóság és az irányítása alá tartozó szervezetek személyi állományára vonatkozó szolgálati időrendszerek
és a munkarend alkalmazásának egységes alkalmazására kiadom az alábbi utasítást:
I. Fejezet
Általános rendelkezések 1. § Az utasítás hatálya kiterjed a BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság szervezetére, továbbá az irányítása alá
tartozó területi, területi jogállású és helyi szerveire (a továbbiakban: katasztrófavédelem), valamint e  szerveknél
– a közfoglalkoztatás kivételével – valamennyi foglalkoztatási jogviszonyban szolgálatot teljesítő vagy munkát végző
személyi állomány tagjaira.
2. § Az utasítás alkalmazásában:
a) szolgálatteljesítés: ahol ez  az utasítás szolgálatot vagy szolgálatteljesítést említ, ott – eltérő rendelkezés
hiányában – a rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos állományának szolgálati jogviszonyáról szóló
2015. évi XLII. törvény (a továbbiakban: Hszt.) hatálya alá tartozó foglalkoztatási jogviszonyt, továbbá
– a közfoglalkoztatás keretében foglalkoztatottakon kívül – bármely foglalkoztatási jogviszonyban teljesített
szolgálatot vagy munkavégzést kell érteni;
b) szolgálatszervezés: a szervezeti elem vonatkozásában az erre felhatalmazott szolgálati elöljáró által készített,
személyenkénti szolgálatteljesítési időbeosztást, a  szabadságnapokat és a  pihenőnapokat legalább négy
munkahét időtartamban, előre tervezett módon rögzítő dokumentum;
c) szolgálatteljesítési időbeosztás: a  szolgálatszervezés kivonata, mely az  érintett személy szolgálatteljesítési
időbeosztását és a pihenőnapokat tartalmazza;
d) szolgálatteljesítési nyilvántartás: a szolgálatszervezést és a ténylegesen teljesített szolgálatot tartalmazó hiteles
nyilvántartási rendszer;
e) szolgálatteljesítési nap: az  a  nap, amelyen szolgálatot kell teljesíteni, illetve a  következő napra áthúzódó
szolgálat esetében a szolgálatteljesítés kezdetének napja;
f ) napi szolgálatteljesítési idő: a  szolgálatteljesítés napján (napjain) szolgálatteljesítéssel töltött idő.
A  szolgálatteljesítéssel töltött időbe be kell számítani a  munkaközi szünetet, a  szolgálathoz kapcsolódó
előkészítő és befejező tevékenységként a  szolgálat átadása-átvételének (különösen az  eligazítás és
beszámoltatás) időtartamát, továbbá a  képernyő előtti munkavégzés minimális egészségügyi és biztonsági
követelményeiről szóló 50/1999. (XI. 3.) EüM rendelet 4. §-a szerint biztosított 10 perces szüneteket is;
g) munkaközi szünet: a  napi szolgálatteljesítési idő részét képező időszak, amelynek célja, hogy az  állomány
tagjának a napi munkavégzés közben biztosítsa az étkezést, tisztálkodást, pihenést. Ha a napi szolgálatteljesítési
idő a nyolc órát eléri, a munkaközi szünet 30 perc. Minden további 2 óra után legalább 15 perc munkaközi
szünetet kell biztosítani;
h) készenléti jellegű szolgálati feladat: az adott szervezeti elem ügyrendje szerint ellátott olyan szolgálati feladat,
melynek ellátása a szolgálatteljesítési idő vagy annak egy része tényleges szolgálatteljesítés nélkül, pusztán
az állandó rendelkezésre állási kötelezettség teljesítésével telik a szolgálatteljesítés helyén;
i) törzsidő: a  rugalmas szolgálati időrendben a  szolgálatteljesítési idő azon része, melyet az  állomány tagja
valamennyi szolgálatteljesítési napon, szolgálati helyén, illetve meghatározott helyen köteles tölteni;
j) peremidő: a rugalmas szolgálati időrendszerben a szolgálatteljesítési idő azon része, melyet az állomány tagja
az általa, illetve a szolgálatszervezést végző szolgálati elöljáró által meghatározott időszakban tölt el;
k) szabadidő: az  az időtartam, amelyben a  szolgálati időrendszer jellegéből adódóan nem kell szolgálatot
teljesíteni. Magában foglalja a  pihenőidőt, illetve a  pihenőnapot is, amelyeket a  szolgálat szervezése során
jelölni kell;
l) munkaszüneti nap: a  munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (a továbbiakban: Mt.) 102.  §-ának
(1)  bekezdésében és a  személyi állomány tagjára vonatkozóan saját foglalkoztatási jogállására vonatkozó
törvényben meghatározott napok;
m) heti pihenőnap: a naptári hét előre meghatározott napjai, amelyeken nem kell szolgálatteljesítést végezni, és
amelyek kiadása a hivatásos állomány esetében a Hszt. 136. §-ának (4)–(5) bekezdésében meghatározottak
szerint történik. A pihenőnap általában a naptári nap nulla órájától huszonnégy órájáig tart, másnapra átnyúló
szolgálatteljesítés esetén azonban a szolgálatteljesítés befejezésétől kell számítani a pihenőnapot, amelynek
mértéke huszonnégy óránál rövidebb nem lehet;
n) pihenőidő: a  napi szolgálatteljesítés befejezése és a  másnapi (következő) szolgálatteljesítés kezdete közötti
időtartam. A hivatásos állomány esetében a pihenőidő tartama legalább 8 óra, amelybe a lakásról a szolgálati
helyre és az onnan való visszautazás időtartama nem számít bele;
o) rendkívüli időjárási viszonyok: különösen a  90 km/órát meghaladó sebességű szél, a  +32 °C feletti kültéri
hőmérséklet árnyékolt mérőhelyen, a –10 °C fok alatti kültéri hőmérséklet, villámcsapás vagy annak közvetlen
veszélye, az intenzív és tartós csapadékhullás, illetve ezen időjárási körülmények kombinációja;
p) osztott munkaidő: a  felek megállapodása alapján két részben teljesített napi szolgálatteljesítési idő, ahol
a szolgálatszervezést végző szolgálati elöljáró a részek között legalább 2 óra szolgálatközi szünetet biztosít,
amely a szolgálatteljesítési időbe nem számít be;
q) munkahét: a naptár szerint hétfőtől vasárnapig tartó, 7 napos időszak.
3. § A katasztrófavédelemnél hivatali, vezényléses, váltásos, rugalmas, valamint a  kombinált szolgálati időrendszerek
alkalmazhatók.
4. § Az alkalmazandó szolgálati időrendszerről az állományilletékes parancsnok dönt, amit a kinevezési okmányban és
a  munkaköri leírásban kell rögzíteni. Amennyiben a  munkáltató a  szolgálatteljesítés rendjét szolgálatteljesítési
időkeret számításának alkalmazásával határozza meg, annak kezdő és befejező időpontját írásban közölni kell
az állomány tagjával.
5. § A vezényléses, váltásos és a  kombinált szolgálati időrendszer alkalmazása esetén a  szolgálatszervezést az  arra
felhatalmazott szolgálati elöljáró határozza meg. A  szolgálatteljesítési időbeosztást legalább egy munkahét
időtartamra vonatkozóan, ezen időtartam kezdetét megelőzően legalább egy héttel, írásban kell közölni az állomány
tagjával, kivéve ha a  szolgálatba lépés időpontja nem látható előre. A  szolgálatteljesítési időbeosztás átadását
az állomány tagja aláírásával, dátum szerint igazolja.
6. § A szolgálatszervezést készítő szolgálati elöljáró a közölt szolgálati időbeosztástól csak előre nem látható, rendkívüli
esetben vagy az  érintett kérelmére, a  szolgálati érdek figyelembevételével térhet el. Amennyiben
a szolgálatszervezésben annak kiadását megelőzően szolgálatcsere történik, ahhoz – a szolgálatteljesítési időbeosztás
módosítására és a  pihenőidőre vonatkozó szabályok betartása, továbbá az  érintettek megállapodása mellett –
az érintett közvetlen szolgálati elöljáró engedélye is szükséges.
7. § A szolgálatot – a lakossági érdekekre, a helyi sajátosságokra, az állomány személyi körülményeire, a célszerűségre és
a költségtakarékossági szempontokra is figyelemmel – úgy kell tervezni, szervezni, hogy a feladatok maradéktalanul
végrehajthatók legyenek, azonban indokolatlan túlszolgálat elrendelésére ne kerüljön sor. A  katasztrófavédelem
alapfeladatainak ellátására szervezett beosztások esetén a szerv reagálóképességét mindenkor biztosítani kell.
8. § Rendkívüli időjárási viszonyok között a napi szolgálatteljesítési idő osztottan is megállapítható (hivatali, vezényléses,
rugalmas és kombinált szolgálati időrendszer alkalmazásakor), amennyiben a katasztrófavédelem alapfeladatainak
ellátását nem veszélyezteti. A szolgálatot ebben az esetben át kell szervezni úgy, hogy az állomány tagja legfeljebb
két órán keresztül legyen kitéve a rendkívüli időjárási hatásoknak.
9. § A szolgálatszervezést hiteles és naprakész állapotban, az állomány által is követhetően, előre rögzített módon kell
nyilvántartani.
10. § A szolgálatteljesítési nyilvántartás elektronikusan vezetett rendszer, amit – szükség szerint – papír alapon is rögzíteni
kell.
11. § Az állományilletékes parancsnok vagy az általa megbízott szolgálati elöljáró rendszeresen ellenőrzi a szolgálatteljesítési
idővel kapcsolatos – különös tekintettel a szolgálatteljesítési nyilvántartásra vonatkozó – rendelkezések betartását.
12. § Szolgálatteljesítési időkerettel működtetett szolgálati időrendszerben, amennyiben az  érintett bármilyen okból
kikerül a  rá irányadó szolgálati rendre vonatkozó szabályozás alól, a  szolgálati időkeretet arányosítani kell.
Az  arányosított keretet úgy kell számolni, hogy az  érintett részére megállapított időkeretet el kell osztani a  teljes
keretre vonatkozó naptári napok számával és megszorozni a már teljesített napok számával.
13. § A meghatározott szolgálati időrendszertől eltérő szolgálati időrendszert kell alkalmazni, ha ezt a munkaköri leírásában
rögzített szolgálati feladatok teljesítése – szolgálati érdekből – ideiglenesen szükségessé teszi, melyet a munkaköri
leírást kiadó szolgálati elöljáró rendelhet el. Az  ideiglenesen eltérő szolgálati időrendszerben szolgálatot teljesítő
állomány részére biztosítani kell az adott szolgálati időrendszernél megállapított szabadidőt. Az érintett kinevezési
okmányában, valamint munkaköri leírásában rögzítettől eltérő szolgálati időrendszerben történő foglalkoztatás
időtartama csak egybefüggően, legalább egy munkahétre történhet, továbbá hat hónap alatt nem haladhatja meg
a 30 napot. Ez a korlátozás nem vonatkozik arra az esetre, amikor az állomány tagja a munkaköri leírásában rögzítettől
eltérő szolgálati feladatot lát el (pl. vezénylés, átrendelés, ideiglenes átrendelés vagy tartós megbízás alapján).
II. Fejezet
Az egyes szolgálati időrendszerekre vonatkozó szabályok
1. Hivatali szolgálati időrendszer 14. § Hivatali szolgálati időrendszerben azok teljesíthetnek szolgálatot, akiknek a  munkaköre csak a  nappali időszak
meghatározott részében kívánja meg a szolgálat ellátását.
15. § A szolgálatteljesítési napok naptári hetenként hétfőtől péntekig tartanak. A heti szolgálatteljesítési idő 40 óra, melyet
hétfőtől csütörtökig 7.30-tól 16 óráig, pénteki munkanapon 7.30-tól 13.30-ig terjedő időben kell teljesíteni.
Amennyiben jogszabály a munkahétről eltérően rendelkezik, a szolgálatteljesítés munkanapokon 7.30-tól 16 óráig,
a munkahét utolsó napján 7.30-tól 13.30-ig terjedő időtartamban történik.
16. § Hivatali szolgálati időrendszerben dolgozók szolgálatkezdésének és befejezésének időpontját az állományilletékes
parancsnok – szolgálati érdekből vagy kérelemre, személyügyi okmányban rögzítetten – a  15.  §-ban foglaltaktól
eltérően is megállapíthatja, a heti 40 óra szolgálatteljesítési időre figyelemmel.
17. § A 15. §-ban meghatározott időpontoktól eltérően a napi szolgálat teljesíthető két részre osztva is, annak azonban
egyik része sem lehet 2 óránál rövidebb. A részidőszakok között legalább 2 óra szolgálatközi szünetet kell biztosítani.
Az osztott szolgálatteljesítési idő alkalmazásánál az utolsó szolgálatteljesítési időtartam befejezése és a következő
napi szolgálatteljesítési idő kezdete között legalább 8 óra pihenőidő jár, amelybe a  lakásról a  szolgálatteljesítés
helyére és az onnan történő visszautazás időtartama nem számít bele.
18. § A munkaközi szünet naponta 30 perc.
19. § Heti pihenőnap a szombat és a vasárnap.
2. Vezényléses szolgálati időrendszer 20. § A vezényléses szolgálati időrendszerben azok teljesítenek szolgálatot, amelyek a  szervezeti elem feladatkörének
ellátása adott időszakban eltérő létszámú állományt igényel.
21. § A szolgálatteljesítési időt legfeljebb kéthavi időkeretben kell meghatározni, melynek meg kell egyeznie az  adott
időszakra vonatkozó munkanapok számának és a napi 8 órás munkaidőnek a szorzatával. A napi szolgálatteljesítési
idő legalább 4, legfeljebb 12 óra lehet.
22. § A napi szolgálat teljesíthető két részre osztottan is, annak azonban egyik része sem lehet 2 óránál rövidebb.
A  részidőszakok között legalább 2 óra szolgálatközi szünetet kell biztosítani. Az  osztott szolgálatteljesítési idő
alkalmazásánál az utolsó szolgálatteljesítési időtartam befejezése és a következő napi szolgálatteljesítési idő kezdete
között legalább 8 óra pihenőidő jár, amelybe a lakásról a szolgálatteljesítés helyére és az onnan történő visszautazás
időtartama nem számít bele.
23. § Ha a napi szolgálatteljesítési idő a nyolc órát eléri, a munkaközi szünet 30 perc. Minden további 2 óra után legalább
15 perc munkaközi szünetet kell biztosítani.
24. § Heti pihenőnapok a munkahét előre meghatározott legalább két napja, amelyek közül az egyiknek négyhetenként
vasárnapra kell esnie úgy, hogy hozzá szombati vagy hétfői nap kapcsolódjon. Szolgálati elfoglaltság miatt a  heti
pihenőnapok összevontan is kiadhatók.
3. Váltásos szolgálati időrendszer A) Az I. számú váltásos szolgálatteljesítési időrendszer (12/24 – 12/48-as váltás)
25. § Az I. számú váltásos szolgálatteljesítési időrendszert azokban a  folyamatos munkavégzést igénylő beosztásokban
vagy munkakörökben lehet alkalmazni, ahol a munkaterhelés viszonylag állandó, egyenletes.
26. § Az I. számú váltásos szolgálatteljesítési időrendszer váltásonként 12,5 óra szolgálat 23,5 óra szabadidő, 12,5 óra
szolgálat 47,5 óra szabadidő (4 naptári napos periódus).
27. § A szolgálatteljesítési időt legalább 2 havi, legfeljebb 6 havi keretben kell meghatározni, melynek maximuma az adott
időszakra eső naptári napok számának és a 4 napos periódusú váltásoknak a hányadosa, melyet tört szám esetén
a  kerekítés szabályai alapján kell egész számra váltani, és az  így kapott eredményt a  periódusban teljesített
szolgálatonkénti 25 órával kell megszorozni. A napi szolgálatteljesítési idő a váltási rend szerint számított folyamatos
12,5 óra. Az  időkeretet úgy kell megállapítani, hogy az  adott időszakra eső munkanapok száma és a  napi 8 órás
munkaidő szorzatánál kevesebb nem lehet.
28. § A munkaközi szünet szolgálati naponként 60 perc.
29. § Az I. számú váltásos szolgálatteljesítési időrendszerben a heti pihenőnapok a munkahét előre meghatározott naptári
napjai, amelyeket a szolgálatszervezésben kell meghatározni akként, hogy ezek közül az egyiknek négyhetenként
vasárnapra kell esnie úgy, hogy hozzá szombati vagy hétfői nap kapcsolódjon. Szolgálati elfoglaltság miatt a  heti
pihenőnapok összevontan is kiadhatók.
B) A II. számú váltásos szolgálatteljesítési időrendszer (24/72-es váltás)
30. § A II. számú váltásos szolgálatteljesítési időrendszer a  részben vagy egészben készenléti jellegű szolgálati feladat
ellátására rendszeresített beosztások vagy munkakörök esetén alkalmazható akkor, ha – halaszthatatlan intézkedést
igénylő esetet kivéve – az állomány tagja legalább 4 órát alvással tölthet.
31. § A II. számú váltásos szolgálatteljesítési időrendszer váltásonként folyamatos 24,5 óra szolgálat 71,5 óra szabadidő
(4 naptári napos periódus).
32. § A szolgálatteljesítési időt legalább 2 havi, legfeljebb 6 havi keretben kell meghatározni, melynek maximuma az adott
időszakra eső naptári napok számának és a 4 napos periódusú váltásoknak a hányadosa, melyet tört szám esetén
a kerekítés szabályai alapján kell egész számra váltani, és az így kapott eredményt a szolgálatonkénti 24,5 órával kell
megszorozni. Az időkeretet úgy kell megállapítani, hogy az adott időszakra eső munkanapok száma és a napi 8 órás
munkaidő szorzatánál kevesebb nem lehet.
33. § A munkaközi szünet szolgálati naponként két alkalommal 30-30 perc, továbbá ezen felül 4 óra, amely – halaszthatatlan
intézkedést igénylő esetet kivéve – az erre alkalmas helyiségben, a ruházat könnyítése mellett, pihenéssel tölthető.
34. § A II. számú váltásos szolgálatteljesítési időrendszerben a heti pihenőnapok a munkahét előre meghatározott naptári
napjai, amelyeket a szolgálatszervezésben kell meghatározni akként, hogy ezek közül az egyiknek négyhetenként
vasárnapra kell esnie úgy, hogy hozzá szombati vagy hétfői nap kapcsolódjon. Szolgálati elfoglaltság miatt a  heti
pihenőnapok összevontan is kiadhatók.
C) A III. számú váltásos szolgálatteljesítési időrendszer (24/48-as váltás)
35. § A III. számú váltásos szolgálatteljesítési időrendszer a  részben vagy egészben készenléti jellegű szolgálati feladat
ellátására rendszeresített hivatásos beosztásokban alkalmazható akkor, ha – halaszthatatlan intézkedést igénylő
esetet kivéve – az állomány tagja legalább 4 órát alvással tölthet.
36. § A III. számú váltásos szolgálatteljesítési időrendszer váltásonként folyamatos 24,5 óra szolgálat 47,5 óra szabadidő.
37. § A szolgálatteljesítési időt legalább 2 havi, legfeljebb 6 havi keretben kell meghatározni, melynek maximuma az adott
időszakra eső teljes naptári hetek számának és a heti 48 órás munkaidőnek a szorzata (amennyiben az adott időszakra
eső naptári hetek beszámítása után legalább 3 munkanap maradvány keletkezik, a keretet további 24 órával lehet
növelni). Az  időkeretet úgy kell megállapítani, hogy az  adott időszakra eső munkanapok száma és a  napi 8 órás
munkaidő szorzatánál kevesebb nem lehet.
38. § A munkaközi szünet szolgálati naponként két alkalommal 30-30 perc, továbbá ezen felül 4 óra, amely – halaszthatatlan
intézkedést igénylő esetet kivéve – az erre alkalmas helyiségben, a ruházat könnyítése mellett, pihenéssel tölthető.
39. § A III. számú váltásos szolgálatteljesítési időrendszerben a heti pihenőnapok a munkahét előre meghatározott naptári
napjai, amelyeket a szolgálatszervezésben kell meghatározni akként, hogy ezek közül az egyiknek négyhetenként
vasárnapra kell esnie úgy, hogy hozzá szombati vagy hétfői nap kapcsolódjon. Szolgálati elfoglaltság miatt a  heti
pihenőnapok összevontan is kiadhatók.
4. Rugalmas szolgálati időrendszer 40. § Szolgálatteljesítési nap lehet naptári hetenként vasárnap kivételével a munkahét bármely 5 napja. A szolgálatteljesítési
időt legfeljebb kéthavi keretben kell meghatározni, melynek meg kell egyeznie az  adott időszak munkanapjai
számának és a napi 8 órás munkaidőnek a szorzatával. A napi szolgálatteljesítési idő nem lehet 5 óránál rövidebb és
12 óránál hosszabb.
41. § A napi szolgálatteljesítési idő törzsidőből és peremidőből áll. A törzsidő napi 5 óra, amit a munkáltató a szolgálatteljesítés
napján 7.30 és 16 óra közötti időszakban határozhat meg. A szolgálatszervezést végző szolgálati elöljáró szolgálati
érdekből a peremidő legfeljebb 50%-áig meghatározhatja a szolgálatteljesítési időszakot.
42. § Ha a napi szolgálatteljesítési idő a nyolc órát eléri, a munkaközi szünet 30 perc. Minden további 2 óra után legalább
15 perc munkaközi szünetet kell biztosítani.
43. § Heti pihenőnap a vasárnap, amelyhez második pihenőnapként szombat vagy hétfő kapcsolódik.
5. Kombinált szolgálati időrendszer 44. § A kombinált szolgálati időrendszerben az  érintettre alkalmazott szolgálati időrendszert a  szolgálatszervezéskor
legalább egy munkahét időtartamban kell meghatározni.
45. § A szolgálatteljesítési időkeret alkalmazása esetén a  szolgálatszervezésre, a  szolgálati időbeosztás átadására,
a munkaközi szünetre a szolgálatteljesítési idő keretet az adott szolgálati időrendszerben meghatározott szabályok
szerint kell megállapítani.
46. § A szabadság kiadása – a  jelen szolgálati időrendszeren belül alkalmazott szolgálati időrendszer szerint kiadott
szabadidőt követően – hivatali munkanapban történik.
III. Fejezet
A közszolgálati tisztviselőkre, a közalkalmazottakra, valamint munkaviszonyban állókra vonatkozó
különös rendelkezések
47. § Az utasítás rendelkezéseit a  katasztrófavédelemnél közszolgálati tisztviselői vagy közalkalmazotti jogviszonyban
vagy munkaviszonyban (a továbbiakban együttesen: egyéb jogviszony) állókra is megfelelően alkalmazni kell
az alábbi rendelkezésekkel és eltérésekkel.
48. § Egyéb jogviszony tekintetében – váltásos szolgálati időrendszer alkalmazása esetén – a napi munkaidőt nem lehet fél
órával meghosszabbítani, továbbá a munkaidőkereteket sem lehet hosszított szolgálati idővel számolni. A III. számú
váltásos szolgálati időrendszer egyéb jogviszony esetén nem alkalmazható.
49. § Egyéb jogviszony esetén a munkaidőkeret legfeljebb 4 hónapra határozható meg.
50. § Egyéb jogviszonyban a pihenőidő legalább egybefüggő 11 óra, kivéve a nyári időszámítás kezdetének napja, amikor
legalább egybefüggő 10 óra, amelybe a  lakásról a  szolgálati helyre és az  onnan való visszautazás időtartama is
beszámít.
51. § Közszolgálati tisztviselőre vonatkozóan a napi szolgálatteljesítés ideje nem haladhatja meg a 12 órát. A munkaközi
szünet mértéke 6 órát meghaladó szolgálatteljesítés esetén 30 perc, illetve minden további teljesített 3 óra után
további 20 perc.
52. § Az 5.  §-tól eltérően egyéb jogviszonyban állók esetén a  szolgálati időbeosztást legalább egy hét időtartamra
vonatkozóan, ezen időtartam kezdetét megelőzően legalább 7 – közszolgálati tisztviselők esetében 14 – nappal,
írásban kell közölni.
IV. Fejezet
Záró rendelkezések 53. § Ez az utasítás 2016. január 1-jén lép hatályba.
54. § Hatályát veszti a  hivatásos katasztrófavédelmi szervnél alkalmazható szolgálati időrendszerekről és munkarendről
szóló 38/2012. (II. 21.) BM OKF főigazgatói intézkedés.
Dr. Tollár Tibor tű. vezérőrnagy s. k.,
 mb. főigazgató


text:
667/2010. (XI. 17.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2010. november 15-én megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva a J. Cs. magánszemély által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányát hitelesíti.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz címzett
kifogást lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Nádor u. 2.; levélcím: 1903 Budapest,
Pf. 314; fax: 06-1-441-1729).
Indokolás I. A beadványozó 2010. március 30-án aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási Bizottsághoz
az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 2. §-a szerinti
hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy népszavazási eljárásban a választók szavazataikat szabad elhatározásuk szerint papíron vagy
sms-ben adhassák le?”
Az Országos Választási Bizottság 342/2010. (IV. 23.) számú határozatával megtagadta az aláírásgyűjtő ív
mintapéldányának hitelesítését. A Bizottság határozata ellen kifogást nyújtottak be. Az Alkotmánybíróság 185/2010.
(X. 28.) számú határozatában megállapította, hogy az Országos Választási Bizottság 342/2010. (IV. 23.) számú
határozatában az aláírásgyűjtő ív mintapéldányán szereplő kérdés hitelesítésének megtagadásul megjelölt indok nem
megalapozott, ezért a Bizottság hivatkozott határozatát a Ve. 130. § (3) bekezdése alapján megsemmisítette, és új
eljárásra utasította.
Az Országos Választási Bizottság jelen eljárása során nem merült fel korábbi határozatában foglaltakhoz képest egyéb,
az elutasítást megalapozó körülmény, ezért figyelemmel az Alkotmánybíróság 185/2010. (X. 28.) számú határozatában
foglaltakra megállapítja, hogy az aláírásgyűjtő ív a törvényben meghatározott formai, valamint a népszavazásra
feltenni kívánt kérdésre vonatkozó tartalmi követelményeknek eleget tesz, ezért a rendelkező részben foglaltak szerint
határozott.
II. A határozat az Nsztv. 2. §-án, a Ve. 117. § (1) bekezdésén, a jogorvoslatról szóló tájékoztatás a Ve. 130. §-ának
(1) bekezdésén alapul.
Dr. Bordás Vilmos s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
1185/2009. (XI. 6.) Korm. határozata a Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatala gazdálkodását érintő egyes kérdésekről.
1. A Kormány az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény (a továb biak ban: Áht.) 12/B. § (9) bekezdése alapján
a Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatala (a továb biak ban: KEKKH) számára elő ze tesen
engedélyezi komplex egycsatornás központi okmány-előállítás meg valósítására vonatkozó kötelezettség vállalását,
azzal, hogy a szerződés futamideje 8 év, a szerződés legmagasabb éves nettó jelenértéke 5 672 millió forint lehet.
2. A Kormány az Áht. 12/A. § (6) bekezdése alapján a KEKKH számára elő ze tesen engedélyezi a közúti közlekedési
igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról szóló 35/2000. (XI. 30.) BM
rendelet szerinti fényvisszaverő rendszámtáblák és holografikus regisztrációs matricák gyártása, utángyártása,
szállítása, logisztikai kezelése és a szállításhoz kapcsolódó elektronikus adatcsere lebonyolítása tárgyú közbeszerzési
eljárás megkezdését, illetve az Áht. 12/B. §-a alapján ezzel összefüggésben kötelezettség vállalását, azzal, hogy
a szerződés futamideje 5 év, a szerződés nettó jelenértéken számolt összértéke nem haladhatja meg az 5 500 millió
forintot.
3. Az 1–2. pontban meghatározott kötelezettségek pénzügyi fedezetét a szerződés időtartama alatt a KEKKH
költségvetésében kell tervezni.
Bajnai Gordon s. k.,
miniszterelnök


text:
23/2017. (VIII. 7.) MvM rendelete az anyakönyvi szakvizsgáról.
Az anyakönyvi eljárásról szóló 2010.  évi I.  törvény 95.  § (1)  bekezdés d)  pontjában kapott felhatalmazás alapján, a  Kormány
tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 4.  § 17.  pontjában meghatározott feladatkörömben
eljárva a következőket rendelem el:
1. Általános rendelkezések 1. § Az anyakönyvezési feladatok ellátásához jogszabályban előírt anyakönyvi szakvizsgát a polgármester, közszolgálati
tisztviselő, állami tisztviselő (a továbbiakban együtt: jelölt) az e rendeletben foglalt szabályok szerint tehet.
2. § (1) Anyakönyvi szakvizsgának (a továbbiakban: szakvizsga) minősül:
a) az általános anyakönyvi szakvizsga,
b) a konzuli anyakönyvi szakvizsga I.,
c) a konzuli anyakönyvi szakvizsga II.
(2) Szakvizsgát
a) a fővárosi és megyei kormányhivatal (a továbbiakban: Kormányhivatal), valamint
b) az (1)  bekezdés b) és c)  pontjában meghatározott esetben a  külpolitikáért felelős miniszter által vezetett
minisztérium
(a továbbiakban együtt: szervező) szervezhet. (3) A szakvizsga részei a felkészítő tanfolyam, valamint a gyakorlati és szóbeli vizsgarészből álló vizsga.
 (4) Szakvizsgán az a jelölt vehet részt, aki az 1. melléklet szerinti jelentkezési lapot – a felkészítő tanfolyam megkezdése
előtt – a szervező által meghatározott határidőig megküldi a szervező részére.
 (5) Szakvizsgára az a jelölt bocsátható, aki mind a gyakorlati, mind az elméleti tanfolyami órák több mint 80%-án részt
vett.
 (6) Gyakorlati és szóbeli vizsga céljából a  vizsganapot úgy kell kijelölni, hogy a  kijelölt vizsganapok legkorábban
a felkészítő tanfolyam utolsó napjától számított harmadik napot követő munkanapra essenek.
 (7) A  szakvizsga eredményes, ha a  jelölt a  gyakorlati és a  szóbeli vizsgát is sikeresen teljesítette. Szóbeli vizsgát
az a jelölt tehet, aki a gyakorlati vizsgát sikeresen teljesítette.
 (8) A jelölt a vizsga napjától számított harmadik nap elteltével, de legfeljebb kilencven napon belül a sikertelen vizsgát
megismételheti. Ha a  megismételt vizsga is sikertelen, a  jelölt további vizsgára nem bocsátható. Ez  a  rendelkezés
nem akadálya újabb szakvizsgára történő jelentkezésnek.
(9) A szakvizsga szabályzatát a 2. melléklet tartalmazza.
3. § (1) A  gyakorlati vizsgát 2 tagú, a  szóbeli vizsgát 3 tagú közszolgálati tisztviselőkből vagy állami tisztviselőből álló
bizottság előtt kell teljesíteni. A gyakorlati és szóbeli vizsgabizottság legalább egyik tagjának általános anyakönyvi
szakvizsgával is rendelkeznie kell.
(2) A  szervező a  gyakorlati és szóbeli vizsgabizottság tagjairól tájékoztatja az  anyakönyvi ügyekért felelős minisztert.
A szóbeli vizsgabizottság elnökét az anyakönyvi ügyekért felelős miniszter jelöli ki.
(3) A szóbeli vizsgabizottság elnöke és a szóbeli vagy gyakorlati vizsgabizottság tagja nem lehet
a) a jelölt Polgári Törvénykönyvről szóló törvény szerinti hozzátartozója,
b) a jelölt felett munkáltatói jogkört gyakorló vezető, valamint
c) az, akitől a jelölt elfogulatlan vizsgáztatása nem várható el.
(4) A  (3)  bekezdés a) és b)  pontja szerinti összeférhetetlenséget és a  (3)  bekezdés c)  pontja szerinti elfogultságot
a szóbeli vizsgabizottság elnöke, a szóbeli vagy gyakorlati vizsgabizottság tagja, és a jelölt is bejelentheti.
(5) Ha a  szakvizsga szervező vezetője az  összeférhetetlenséget vagy az  elfogultságot megállapítja, a  jelölt
vizsgáztatására – attól függően, hogy az  összeférhetetlenség mely vizsgabizottság tagjával szemben állt fenn  –
másik szóbeli vagy gyakorlati vizsgabizottságot jelöl ki.
(6) A  jelölt a  szóbeli és a  gyakorlati vizsgára külön részosztályzatot kap. A  szóbeli vizsga részosztályzatát a  tagokkal
történt egyeztetés alapján a vizsgabizottság elnöke állapítja meg.
(7) A  szakvizsga eredménye az  összesített osztályzat, amit a  szóbeli és a  gyakorlati vizsga részosztályzatának átlaga
ad ki. Az  összesített osztályzat megállapítása során a  2.  mellékletben foglalt vizsgaszabályzatban meghatározott
kerekítési szabályok szerint kell eljárni.
(8) A  sikeres szakvizsgákról az  anyakönyvi ügyekért felelős miniszter (a  továbbiakban: anyakönyvi szakvizsga
nyilvántartó) a 3. mellékletben meghatározott adattartalommal anyakönyvi szakvizsga nyilvántartást vezet.
(9) A szakvizsga szervező:
a) összegyűjti és nyilvántartja a jelöltek jelentkezési lapjait,
b) értesítést küld a felkészítő tanfolyam és a vizsga helyéről, valamint időpontjáról,
c) gondoskodik a felkészítő tanfolyam és a vizsga lebonyolításához szükséges technikai feltételekről,
d) biztosítja a  felkészítő tanfolyam és a  vizsga lebonyolításához, valamint a  vizsgára való felkészüléshez
szükséges kellékeket és segédleteket,
e) összeállítja a vizsgabizottságot,
f ) a szóbeli vizsga eredményes letételéig őrzi az  írásbeli vizsgadolgozatot, és biztosítja a  jelölt részére
az értékelést követő betekintést,
g) gondoskodik a  4.  mellékletben foglalt minta szerinti vizsgajegyzőkönyv vezetéséről, valamint a  szakvizsga
bizonyítványok kitöltéséről,
h) értesíti az anyakönyvi szakvizsga nyilvántartót a sikeres szakvizsgát tett jelölt 3. mellékletben meghatározott
adatairól, és megküldi elektronikus úton a szakvizsga bizonyítvány másolatát.
 (10) A vizsgajegyzőkönyv nem selejtezhető közokirat, megőrzéséről az iratkezelési szabályoknak megfelelően a szervező
gondoskodik.
 (11) A  szakvizsga bizonyítvány elvesztése vagy megsemmisülése esetén az  anyakönyvi szakvizsga nyilvántartó
az érvényes szakvizsga meglétéről díjmentesen igazolást állít ki.
 (12) A szakvizsga bizonyítvány sorszáma tartalmazza:
a) a szervező megnevezésének hivatalos rövidítését,
b) azt a számot, hogy az adott évben a jelölt hányadikként tett eredményes vizsgát a szervezőnél és
c) a bizonyítvány kiállításának évét.
2. Általános anyakönyvi szakvizsga 4. § (1) A  felkészítő tanfolyam időtartama – a  (2) bekezdésben foglalt kivétellel – 160 óra, ezen belül 100 óra a gyakorlati
foglalkozások, 60 óra az elméleti felkészítés időtartama.
(2) A felsőoktatásban szerzett közszolgálati szakképzettséggel vagy állam- és jogtudományi képzési területen szerzett
szakképzettséggel és legalább öt év közigazgatási gyakorlattal rendelkező jelölt írásbeli kérelmére az  általános
anyakönyvi szakvizsga szervező vezetője engedélyezheti, hogy a  felkészítő tanfolyam időtartama 120 óra legyen.
Ebben az  esetben jelenléthez kötötten 24 óra gyakorlati foglalkozásra és 16 óra elméleti felkészítésre kerül sor.
A  további 80 óra gyakorlati foglalkozást a  jelölt a munkahelyén végzi el, amelyet a munkáltatói jogkör gyakorlója
igazol.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott esetben a szervező a jelölt számára egyéni tanrendet állít össze.
 (4) A gyakorlati és szóbeli vizsga témaköreit az 5. melléklet határozza meg.
 (5) Az  eredményes szakvizsgát tett jelölt a  6.  mellékletben meghatározott „Általános anyakönyvi szakvizsga
bizonyítvány”-t kap. 5. § (1) Az általános anyakönyvi szakvizsga díját – a munkáltató és a jelölt eltérő megállapodása hiányában – a munkáltató
viseli. A megismételt vizsga díja a jelöltet terheli.
(2) A  jelölt felkészítő tanfolyamon és a  vizsgán való megjelenésével összefüggésben felmerült, számlával igazolt
indokolt utazási és szállásköltséget a  munkáltató megtéríti. Nem kell megtéríteni azt a  költséget, amely
a megismételt vizsgával kapcsolatban merült fel.
(3) Az általános anyakönyvi szakvizsga díja a felkészítő tanfolyam díja és a vizsgadíj együttes összege.
(4) Az általános anyakönyvi szakvizsga díja a  felkészítő tanfolyam, valamint a vizsga szervezésével és lebonyolításával
kapcsolatos költségek bruttó összegének a  jelöltre jutó része, amely nem haladhatja meg a  mindenkori
közszolgálati tisztviselői illetményalap háromszorosát. A vizsgadíj jelöltenként a mindenkori közszolgálati tisztviselői
illetményalap 15%-a.
(5) Az  ismétlő vizsga díját az  általános anyakönyvi szakvizsga díján felül kell megfizetni, mértéke a  vizsgadíjjal
megegyezik.
(6) Az  általános anyakönyvi szakvizsga díját – legkésőbb a  jelentkezéssel egyidejűleg – a  Kormányhivatal
részére kell megfizetni. Az  ismétlő vizsga díját a  jelölt legkésőbb a  vizsga napját megelőző napig fizeti meg
a Kormányhivatalnak.
(7) A  szóbeli vizsgabizottság elnökét jelöltenként a  vizsgadíj, valamint az  ismétlő vizsga díjának 30%-a, tagjait
15-15%-a, a gyakorlati vizsga bizottságának tagjait 15-15%-a, a jegyzőkönyvvezetőket 5-5%-a illeti meg.
3. Konzuli anyakönyvi szakvizsga I. 6. § (1) Hazai anyakönyvezési tevékenységet az  a  hivatásos konzuli tisztviselő láthat el, aki általános anyakönyvi
szakvizsgával vagy konzuli anyakönyvi szakvizsga I. képesítéssel rendelkezik.
(2) A felkészítő tanfolyam időtartama 40 óra, ezen belül 16 óra a gyakorlati foglalkozások, 24 óra az elméleti felkészítés
időtartama. A jelölt a felkészítő tanfolyam alóli indokolt távollétet igazolni köteles.
(3) A  konzuli anyakönyvi szakvizsga I. felkészítő tanfolyamra az  jelentkezhet, aki a  konzuli anyakönyvi szakvizsga  II.
felkészítő tanfolyamon részt vesz.
(4) A gyakorlati és szóbeli vizsga témaköreit a 7. melléklet tartalmazza.
 (5) Az  eredményes szakvizsgát tett jelölt a  8.  mellékletben meghatározott „Konzuli anyakönyvi szakvizsga  I.
bizonyítvány”-t kap.
 (6) A konzuli anyakönyvi szakvizsga I. bizonyítvány határozott ideig, a tartós külszolgálat időtartamának lejártát követő
6  hónapig érvényes. A  bizonyítvány érvényességi idejének lejártáról a  szervező annak bekövetkezését követő
15  napon belül értesíti az  anyakönyvi szakvizsga nyilvántartót, és ezzel egyidejűleg intézkedik a  bizonyítvány
bevonásáról és érvénytelenítéséről.
4. Konzuli anyakönyvi szakvizsga II. 7. § (1) Anyakönyvvezetői feladatokat az  a  hivatásos konzuli tisztviselő láthat el, aki e  rendelet szerinti szakvizsgával
rendelkezik.
(2) A  konzuli anyakönyvi szakvizsga II. felkészítő tanfolyamának időtartama 20 óra, ezen belül 8 óra a  gyakorlati
foglalkozások, 12 óra az  elméleti felkészítés időtartama. A  jelölt a  felkészítő tanfolyam alóli indokolt távollétet
igazolni köteles.
(3) A gyakorlati vizsga témaköreit a 7. melléklet A) pont a)–d) alpontja, a szóbeli vizsga témaköreit a 7. melléklet B) pont
1–10. alpontja tartalmazza.
(4) Az  eredményes szakvizsgát tett jelölt a  8.  mellékletben meghatározott „Konzuli anyakönyvi szakvizsga  II.
bizonyítvány”-t kap.
(5) A konzuli anyakönyvi szakvizsga II. bizonyítvány határozott ideig, a tartós külszolgálat időtartamának lejártát követő
6 hónapig érvényes. A  bizonyítvány érvényességi idejének lejártáról a  szervező annak bekövetkezését követő
15 napon belül értesíti az  anyakönyvi szakvizsga nyilvántartót, és ezzel egyidejűleg intézkedik a  bizonyítvány
bevonásáról és érvénytelenítéséről.
5. Záró rendelkezések 8. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
9. § (1) Az anyakönyvi szakvizsgáról szóló 9/2007. (III. 6.) IRM rendelet szerint kiállított anyakönyvi szakvizsga bizonyítvány
az e rendelet szerinti általános anyakönyvi szakvizsga bizonyítványnak felel meg.
(2) Az e  rendelet hatálybalépése előtt kiállított anyakönyvi szakvizsga bizonyítvány elvesztése vagy megsemmisülése
esetén – kérelemre – a vizsganyilvántartó-könyv alapján a szervező díjmentesen bizonyítvány másodlatot állít ki.
10. § Hatályát veszti az anyakönyvi szakvizsgáról szóló 9/2007. (III. 6.) IRM rendelet.
Lázár János s. k.,
 Miniszterelnökséget vezető miniszter


text:
2036/2017. (XII. 27.) Korm. határozata a XLIII. Az állami vagyonnal kapcsolatos bevételek és kiadások fejezeten belüli előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33. § (2) bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
az 1. melléklet szerinti átcsoportosítást rendeli el.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök