text:
32/2012. (VII. 4.) AB határozata a felsőoktatási hallgatói szerződéseket szabályozó egyes jogszabályi rendelkezések megsemmisítéséről.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány
tárgyában – dr. Bragyova András alkotmánybíró párhuzamos indokolásával, valamint dr. Balsai István, dr. Lenkovics
Barnabás, dr. Pokol Béla, dr. Szalay Péter és dr. Szívós Mária alkotmánybírók különvéleményével – meghozta a következő
határozatot: Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény 39. § (3) bekezdésének
„– a Kormány által meghatározott feltételekkel –” szövegrésze alkotmányellenes, ezért azt megsemmisíti, ennek
folytán a 39. § (3) bekezdésének „– a Kormány által meghatározott feltételekkel –” szövegrésze 2012. szeptember
elsején nem lép hatályba.
Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény 110. § (1) bekezdés
23. pontja és 111. § (6) bekezdésének „– a Kormány által meghatározott tartalmú –” szövegrésze alkotmányellenes,
ezért azt megsemmisíti.
Az Alkotmánybíróság megállapítja továbbá, hogy a magyar állami ösztöndíjas és magyar állami részösztöndíjas
hallgatókkal kötendő hallgatói szerződésekről szóló 2/2012. (I. 20.) Korm. rendelet alkotmányellenes, azért azt
megsemmisíti, ennek folytán a rendelet 2012. augusztus elsején nem lép hatályba.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás 1. Az alapvető jogok biztosa 2012. március 28-án az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény 2. §
(3) bekezdése és az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 24. § (2) bekezdése
alapján a nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény (a továbbiakban: Nftv.) 2012. szeptember elsején
hatályba lépő 39. § (3) bekezdés „– a Kormány által meghatározott feltételekkel –” szövegrésze, a már hatályos 110. §
(1) bekezdés 23. pontja, továbbá a 2012. augusztus elsején hatályba lépő, a magyar állami ösztöndíjas és magyar állami
részösztöndíjas hallgatókkal kötendő hallgatói szerződésekről szóló 2/2012. (I. 20.) Korm. rendelet (a továbbiakban:
Korm. rendelet) megsemmisítését kezdeményezte az Alkotmánybíróságnál.
Az Nftv. kifogásolt rendelkezései felhatalmazzák a Kormányt arra, hogy rendeletben szabályozza a hallgatói szerződés
kötelező tartalmi elemeit, a szerződés nem teljesülése esetére irányadó eljárást, és a magyar állami (rész)ösztöndíjas
hallgató által igénybe vett szakos képzés éves költségét. A Korm. rendelet e felhatalmazásnak megfelelően rendelkezik
az állami (rész)ösztöndíjas hallgató kötelezettségeiről (3. §), és e kötelezettség teljesítésének módjáról (4. §), valamint a
Magyar Állam hallgatói szerződéssel kapcsolatos kötelességeiről (5. §). A Korm. rendelet továbbá tartalmazza
a hallgatói szerződés megkötésére vonatkozó szabályokat, a szerződés aláírásának következményeit (6–14. §§),
valamint a szerződésből folyó kötelezettségek teljesítése alóli mentességek lehetséges eseteit (15–17. §§) és
a visszatérítésre vonatkozó szabályokat (18–21. §§). A Korm. rendelet 2012. augusztus elsején lép hatályba (22. §).
2. Az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés e) pontja alapján az Alkotmánybíróság – többek között – az alapvető jogok
biztosa kezdeményezésére felülvizsgálja a jogszabályoknak az Alaptörvénnyel való összhangját. Ennek megfelelően
az Abtv. úgy rendelkezik, hogy az Alkotmánybíróság a jogszabály Alaptörvénnyel való összhangját az alapvető jogok
biztosának határozott kérelmet tartalmazó indítványa alapján akkor vizsgálja, ha az alapvető jogok biztosának
álláspontja szerint a jogszabály alaptörvény-ellenessége fennáll.
Az alapvető jogok biztosának indítványa szerint az Alaptörvénynek az alapjogokkal kapcsolatos szövege nagyrészt
megegyezik a 2012. január 1-jét megelőzően hatályban volt Alkotmányban foglaltakkal; az alkotmányos
követelmények és alapjogok tekintetében nem tartalmaz olyan rendelkezést, amely ellentétes volna a korábbi
Alkotmány szövegével. A normaszövegben előforduló eltérő fogalmazás, kiegészítés és kihagyás ellenére ezért
mindaddig irányadók például az emberi méltóságra, az egyenlő bánásmód követelményére, valamint a jogállamiság
követelményére vonatkozó korábbi alkotmánybírósági megállapítások, ameddig az Alkotmánybíróság másként nem
rendelkezik.
Az alapvető jogok biztosa szerint a hallgatói szerződések kormányrendeleti szintű szabályozása formai és tartalmi
szempontból is ellentétes az Alaptörvénnyel.
2.1. Az indítvány úgy véli, a kormányrendeleti szabályozás alapvető jogokat korlátoz, az Alaptörvény XII. cikk
(2) bekezdésében biztosított, a munka és a foglalkozás szabad megválasztását, valamint az Alaptörvény XI. cikkében
foglalt felsőoktatásban való részvétel jogát, ezért annak szabályozása törvényi szintet igényel az Alaptörvény I. cikk
(3) bekezdése alapján. A hallgatói szerződés atipikus szerződés, a felek (a hallgató és az állam) nincsenek mellérendelt
viszonyban. A hallgatói szerződés megkötése is csupán azon hallgatók számára önkéntes, akik kedvező anyagi
helyzetük következtében állami segítség nélkül is képesek vállalni tanulmányaik költségének megtérítését. A nehéz
társadalmi helyzetű hallgatók számára nincs valódi alternatívája a hallgatói szerződés megkötésének. A hallgatói
szerződés meghatározott időre korlátozza a végzett hallgatók önrendelkezéshez, valamint a munkához és
a foglalkozás szabad megválasztásához fűződő jogát például azáltal, hogy visszafizetési kötelezettséget ír elő arra az
esetre, ha a végzett hallgató a hazai munkaviszony létesítése helyett külföldön vállal munkát. Egyfelől tehát a hallgatói
szerződés a hallgatók alapvető jogait korlátozza, másfelől pedig a felsőoktatás állami támogatásának egyik alapelemét
jelenti. Mindezek miatt a hallgatói szerződés alapvető részeit, feltételeit, a felek jogaira és kötelezettségeire vonatkozó
szabályokat törvényben kellett volna szabályozni.
2.2. Az alapvető jogok biztosa szerint a hallgatói szerződés kormányrendeleti szabályai tartalmilag sincsenek összhangban
az Alaptörvény rendelkezéseivel. Az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdésének második mondata alapján alapvető jog más
alapvető jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték védelme érdekében, a feltétlenül szükséges mértékben,
az elérni kívánt céllal arányosan, az alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával korlátozható. A hallgatói
szerződések esetében azonban nem azonosítható be olyan alapvető jog vagy alkotmányos érték, amely
a felsőoktatáshoz való hozzáférés, illetve a munka és a foglalkozás szabad megválasztására vonatkozó jog korlátozását
kellőképpen indokolná. Nem tekinthető ilyen legitim célnak az Alaptörvény XII. cikk (1) bekezdésében foglalt
alkotmányos elvárás, amely szerint „képességeinek és lehetőségeinek megfelelő munkavégzéssel mindenki köteles
hozzájárulni a közösség gyarapodásához”. A hallgatói szerződés ugyanis az alapvető jogok biztosa szerint nem a
„közösség gyarapodását elősegítő, egyéni képességeket kiaknázó munkavégzést célozza, hanem pusztán a magyar
joghatóság alatt álló munkáltatónál történő munkavégzést, még abban az esetben is, ha arra a képzettségnek
megfelelően nincs lehetőség”. Szintén nem tekinthető a hallgatói szerződés által elérendő legitim célnak
az Alaptörvény O) cikke, amely szerint mindenki felelős önmagáért, képességei és lehetőségei szerint köteles az állami
és közösségi feladatok ellátásához hozzájárulni. A biztos szerint sokkal inkább egyfajta vélt vagy valós „társadalmi
igazságérzet” diktálhatja a hallgatói szerződésben foglalt kötelezettségek előírását. A diplomások hazai
foglalkoztatására vonatkozó ilyen társadalmi igény mint elvont érték azonban csak kis mértékben indokolhat
jogkorlátozást. Ráadásul a hallgatói szerződés nem tekinthető úgy, mint amely elengedhetetlenül szükséges és
alkalmas eszköze e társadalmi cél elérésének. Emellett a hallgatói szerződés aránytalanul alapjogkorlátozó, abban
ugyanis a hallgató a jövőre nézve egyoldalú kötelezettséget vállal az oklevél határidőn belüli megszerzésére,
a tanulmányok ideje kétszeresének megfelelő időtartamú hazai munkaviszony létesítésére, illetve vállalkozási
tevékenység végzésére. Aránytalan a jogkorlátozás azért is, mert a Korm. rendelet nem rendelkezik a hallgató
kötelezettsége alóli mentesüléséről abban az esetben, ha a hallgató neki nem felróható ok miatt nem talál
végzettségének megfelelő munkát Magyarországon.
Az Alaptörvény XV. cikk (1) bekezdésének sérelmét veti fel továbbá, hogy a Korm. rendelet 4. § (5) bekezdése szerint
a hazai munkaviszony időtartama teljesítésének számításakor a Magyarországon önkéntes katonai szolgálat alapján
fennálló, valamint a szomszédos államokban élő magyarokról szóló törvény hatálya alá tartozó személy esetében
a származási országában teljesített, társadalombiztosítási jogviszonyt eredményező munkavégzésre irányuló
jogviszonyt kétszeres mértékben kell figyelembe venni.
2.3. Az alapvető jogok biztosa indítványában utalt továbbá arra, hogy az Európai Unióról szóló Szerződés és az Európai
Unió működéséről szóló Szerződés 45. cikk (1) és (2) bekezdése alapján az unión belül biztosítani kell a munkavállalók
szabad mozgását, amely magában foglalja az állampolgárság alapján történő minden megkülönböztetés
megszüntetését a tagállamok munkavállalói között a foglalkoztatás, a javadalmazás, valamint az egyéb munka- és
foglalkoztatási feltételek tekintetében. Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 15. cikke külön is biztosítja a foglalkozás
megválasztásának szabadságát és a munkavállalás jogát. A jelentős időtartamra szóló hazai munkavégzési
kötelezettség hallgatói szerződésbeli előírása az Európai Bíróság a Rhiannon Morgan kontra Bezirksregierung Köln
(C-11/06) és Iris Bucher kontra Landrat des Kreises Düren (C-12/06) egyesített ügyekben, valamint a Nicolas Bressol és
társai, Céline Chaverot és társai kontra Gouvernement de la Communauté française (C-73/08) ügyben hozott döntései
alapján komoly jogi aggályokat vet fel a szabad mozgásra vonatkozó uniós alapszabadság szempontjából.
2.4. Az alapvető jogok biztosa végül az Abtv. 61. § (2) bekezdésére hivatkozva kezdeményezte, hogy az Alkotmánybíróság
az érdemi döntés meghozataláig függessze fel a már kihirdetett Korm. rendelet 2012. augusztus elsejei hatályba
lépését. A biztos szerint a 2012 szeptemberében egyetemi, főiskolai tanulmányukat kezdő hallgatók önrendelkezési
jogának, munka és foglalkoztatás szabad megválasztásához való jogának és a felsőoktatáshoz való hozzáférés állami
biztosítása sérelmének elkerülése, valamint a jogbiztonság követelményének védelme érdekében indokolt és
szükséges, hogy az Alkotmánybíróság felfüggessze a Korm. rendelet hatálybalépését.
II. 1. Az Alaptörvénynek az indítvány elbírálásakor hatályos rendelkezései:
B) cikk „(1) Magyarország független, demokratikus jogállam.”
I. cikk „(3) Az alapvető jogokra és kötelezettségekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg. Alapvető jog más
alapvető jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték védelme érdekében, a feltétlenül szükséges mértékben,
az elérni kívánt céllal arányosan, az alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával korlátozható.”
II. cikk „Az emberi méltóság sérthetetlen. Minden embernek joga van az élethez és az emberi méltósághoz, a magzat
életét a fogantatástól kezdve védelem illeti meg.”
XI. cikk „(1) Minden magyar állampolgárnak joga van a művelődéshez.
(2) Magyarország ezt a jogot a közművelődés kiterjesztésével és általánossá tételével, az ingyenes és kötelező
alapfokú, az ingyenes és mindenki számára hozzáférhető középfokú, valamint a képességei alapján mindenki számára
hozzáférhető felsőfokú oktatással, továbbá az oktatásban részesülők törvényben meghatározottak szerinti anyagi
támogatásával biztosítja.”
XII. cikk „(1) Mindenkinek joga van a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához, valamint a vállalkozáshoz.
Képességeinek és lehetőségeinek megfelelő munkavégzéssel mindenki köteles hozzájárulni a közösség
gyarapodásához.
(2) Magyarország törekszik megteremteni annak feltételeit, hogy minden munkaképes ember, aki dolgozni akar,
dolgozhasson.”
XV. cikk „(1) A törvény előtt mindenki egyenlő. Minden ember jogképes.”
XVII. cikk „(3) Minden munkavállalónak joga van az egészségét, biztonságát és méltóságát tiszteletben tartó
munkafeltételekhez.”
2. Az Nftv. indítvány által támadott rendelkezései:
39. § „(3) A hallgatói jogviszony a felvételről vagy az átvételről szóló döntés alapján, a beiratkozással jön létre.
A beiratkozást megelőzően a hallgatóval – a Kormány által meghatározott feltételekkel – hallgatói szerződést kell
kötni.”
„110. § (1) A Kormány felhatalmazást kap arra, hogy rendelettel szabályozza […]
23. a hallgatói szerződés kötelező tartalmi elemeit, a szerződés nem teljesülése esetén követendő eljárást, a magyar
állami (rész)ösztöndíjas hallgató által igénybe vett szakos képzés éves költségét,”
III. Az Alkotmánybíróság mindenekelőtt azt az indítványi elemet vizsgálta, amely szerint a Nftv. 110. § (1) bekezdésének
23. pontja szerinti felhatalmazás alapján megalkotott Korm. rendelet törvényhozási tárgykörbe tartozó szabályozást
tartalmaz.
A 2012. január elsejéig hatályban volt Alkotmány 8. § (2) bekezdés első fordulata úgy rendelkezett, hogy „az alapvető
jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg”. Az Alkotmány 8. § (2) bekezdésével szinte szó
szerint egyezik az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdés első mondatának szövege: „Az alapvető jogokra és
kötelezettségekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg.”
Az Alkotmánybíróságnak ezért az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdését szem előtt tartva vizsgálnia kellett, hogy
a hallgatói szerződésre vonatkozó szabályozás milyen kapcsolatban áll az indítványban hivatkozott alapjogokkal:
a felsőfokú oktatásban való részvételhez, illetve a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához fűződő joggal.
1. A 2012. január elsejét megelőzően hatályban volt Alkotmány 70/F. § (1) bekezdése úgy rendelkezett, hogy a „Magyar
Köztársaság biztosítja az állampolgárok számára a művelődéshez való jogot”. A (2) bekezdés szerint a „Magyar
Köztársaság ezt a jogot a közművelődés kiterjesztésével és általánossá tételével, az ingyenes és kötelező általános
iskolával, képességei alapján mindenki számára hozzáférhető közép- és felsőfokú oktatással, továbbá az oktatásban
részesülők anyagi támogatásával valósítja meg.
A 22/2012. (V. 11.) AB döntésben foglaltak alapján az Alkotmánybíróság „az újabb ügyekben felhasználhatja azokat az
érveket, amelyeket az Alaptörvény hatályba lépése előtt hozott korábbi határozata az akkor elbírált alkotmányjogi
kérdéssel összefüggésben tartalmazott, feltéve, hogy az Alaptörvény konkrét – az előző Alkotmányban foglaltakkal
azonos vagy hasonló tartalmú – rendelkezései és értelmezési szabályai alapján ez lehetséges.” [MK 2012/57, 9737,
9739–9740.]
Az Alaptörvény XI. cikk (1) bekezdése az Alkotmány 70/F. § (1) bekezdésével megegyezően szól arról, hogy „minden
magyar állampolgárnak joga van a művelődéshez”. A (2) bekezdés az Alkotmány 70/F. § (2) bekezdéséhez hasonlóan
részletezi, hogy „Magyarország ezt a jogot a közművelődés kiterjesztésével és általánossá tételével, az ingyenes és
kötelező alapfokú, az ingyenes és mindenki számára hozzáférhető középfokú, valamint a képességei alapján mindenki
számára hozzáférhető felsőfokú oktatással, továbbá az oktatásban részesülők törvényben meghatározottak szerinti
anyagi támogatásával biztosítja.”
Két ponton mutatható ki lényegbevágó eltérés a két normaszöveg között. Egyfelől az Alaptörvény az ingyenes és
a mindenki számára hozzáférhető középfokú oktatást alkotmányi szintre emelte. Másfelől az Alaptörvény kifejezetten
törvényi formát követel az oktatásban részesülők anyagi támogatására vonatkozóan. Jelen ügy szempontjából
az utóbbi változtatásnak van jelentősége.
Az Alkotmánybíróság ezért a továbbiakban azt vizsgálta, mi következik a mindkét szövegben közös, mindenki számára
hozzáférhető felsőoktatásra vonatkozó követelményből, majd pedig, hogy mit követel a felsőoktatásban részesülők
törvényben meghatározottak szerinti anyagi támogatására vonatkozó alaptörvénybeli előírás.
1.1. Az Alkotmány 70/F. § (2) bekezdés és az Alaptörvény XI. cikk (2) bekezdés alapján az állam a művelődéshez való jogot
– többek között – a „képességei alapján mindenki számára hozzáférhető közép- és felsőfokú oktatás” útján, továbbá
„az oktatásban részesülők anyagi támogatásával” biztosítja. Elsősorban tehát állami kötelezettségről van szó, és nem
arról, hogy az Alkotmány e rendelkezése alapján bárkinek alanyi joga volna arra, hogy az általa megjelölt felsőoktatási
intézményben folytassa tanulmányait. [375/B/2001. AB határozat, ABH 2004, 1527, 1530.] A művelődéshez való jog
akkor valósul meg a felsőfokú oktatásban, ha az mindenki számára képességei alapján hozzáférhető, továbbá
az oktatásban részesülők anyagi támogatást kapnak. [1310/D/1990. AB határozat] Az állam köteles mindenki számára
– hátrányos megkülönböztetés nélkül – biztosítani e jog gyakorlását lehetővé tevő szervezeti és jogszabályi
feltételeket. [18/1994. (III. 31.) AB határozat, ABH 1994, 88, 89.; 27/2005. (VI. 29.) AB határozat, ABH 2005, 280, 285.]
Az Alkotmány 70/F. § (2) bekezdéséből és az Alaptörvény XI. cikk (2) bekezdéséből sem következik, hogy államnak
mindenki számára ingyenes felsőoktatást kellene biztosítania. Az állami költségvetés teherbíró képessége
értelemszerűen behatárolja, hogy az állam milyen mértékű anyagi támogatást tud nyújtani a felsőoktatás területén.
Az állam ezért előírhatja, hogy a felsőoktatásban résztvevő járuljon hozzá az egyetemi oktatás költségeihez, és akár
tandíjat is bevezethet. [A 79/1995. (XII. 21.) AB határozat kifejezetten kimondta, hogy „a tandíjfizetési kötelezettség
megállapítása nem ellentétes az Alkotmány 70/F. §-ával”. (ABH 1995, 404–405.)] Legyen szó az oktatási költségekhez
való hozzájárulásról vagy tandíj bevezetéséről, az államnak figyelemmel kell lennie arra, hogy nem lehetetlenítheti el
a megfelelő képességű személyek oktatásban való részvételét. Az állam ugyanis köteles olyan rendszert fenntartani,
amely biztosítja az azonos képességű egyének számára az esélyegyenlőséget. [28/2005. (VII. 14.) AB határozat,
ABH 2005, 290, 314.]
Senkinek nincs tehát alapvető joga ahhoz, hogy felvételt nyerjen az általa megjelölt felsőoktatási intézménybe, de
egyes, a felsőfokú oktatásra vonatkozó szabályok a művelődéshez való jog érvényesülésének lényeges garanciáját
jelentik. Az 51/2004. (XII. 8.) AB határozat szerint például a képzési formáknak, a képzés szerkezetének, valamint
a képesítési követelmények általános jelleggel történő szabályozása a felsőfokú tanulmányok folytatásához való jog
biztosításának lényeges garanciája. A 1310/D/1990. AB határozat szerint pedig „a felsőfokú intézményekben
a létszámnak az oktatás színvonalát szem előtt tartó megállapítása, valamint az előírt képességekkel rendelkező
személyek ezen intézményekbe való felvételéről szóló döntés alapvető jogot érint” (ABH 1995, 579, 588.).
Az Alkotmánybíróság a 388/B/2010. AB határozatában a művelődéshez való joggal összefüggésben vizsgálta
a szakképzés szabályozását, és megállapította, hogy az egészségügyi ágazati szakmai képzés alapvető feltételeit,
kereteit, célját törvény részletesen szabályozta, „így az ezen alapuló, a szakképzésben részt vevő egészségügyi
szolgáltatókra, a képzés feltételeire, mikéntjére, a jelöltek anyagi támogatására vonatkozó részletszabályozás nem
igényel törvényi szintet, mert nem kapcsolódik közvetlenül a művelődéshez, oktatáshoz való joghoz”.
Az Alkotmánybíróság döntésének indokolásában megállapította: törvény írta elő az egészségügyi felsőfokú
szakirányú szakmai képzést követő szakvizsga letételére vonatkozó kötelezettséget, és ennek elmaradása esetére szólt
a vizsgált Korm. rendelet a képzési időre folyósított támogatás megtérítésének kötelezettségéről.
(ABK 2010. november, 1314, 1316.) (Az indítványozók ebben az ügyben alkotmánysértőnek tartották az orvosok
„röghöz kötését” is, vagyis azt a szabályt, amely szerint a rezidensnek és a központi gyakornoknak a gyakornoki időn túl
a magyarországi munkáltatóval további négy évig munkaviszonyban kellett állnia. Ha erre nem került sor, mert
például külföldön vállalt munkát a rezidens, akkor köteles volt a képzési költségéhez nyújtott állami támogatás
megtérítésére. E szabály alkotmányosságáról az Alkotmánybíróság 2010-ben, az utólagos normakontroll eljárásban
nem döntött, mert a határozat meghozatalakor a kifogásolt rendelkezés már nem volt hatályban.)
1.2. A 388/B/2010. AB határozat meghozatalát követően azonban változott az alkotmányszöveg. Az Alaptörvény XI. cikk
(2) bekezdése szerint állampolgárai számára Magyarország a művelődéshez való jogot – többek között – a képességei
alapján mindenki számára hozzáférhető felsőfokú oktatással, továbbá az oktatásban részesülők törvényben
meghatározottak szerinti anyagi támogatásával biztosítja. Az Alaptörvény tehát az oktatásban résztvevők anyagi
támogatását a művelődéshez való jog olyan lényeges garanciájának tekinti, amelynek szabályozása törvényi formát
követel. Ez a szövegbeli változás „felülírja” azt az alkotmánybírósági gyakorlatot, amely a jelöltek anyagi támogatására
vonatkozó szabályokhoz korábban nem igényelt törvényt.
2. Az Alkotmánybíróságnak a felsőoktatáshoz való hozzáférés joga mellett vizsgálnia kellett, hogy a Korm. rendelet, és
különösen annak 3. § b) pontja, amely meghatározott idejű hazai jogviszony létesítésére kötelezi az állami
(rész)ösztöndíjas hallgatót, milyen módon függ össze az Alaptörvény XII. cikk (1) bekezdésében biztosított, a munka és
a foglalkozás szabad megválasztásához fűződő alapvető joggal.
A 2012. január elsejéig hatályban volt Alkotmány 70/B. § (1) bekezdése mindenki számára biztosította a munka és
foglalkozás szabad megválasztásának jogát. Az Alaptörvény XII. cikk (1) bekezdése ezzel szó szerint egyezően
rendelkezik: mindenkinek joga van a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához.
Az alkotmánybírósági gyakorlatban a foglalkozás szabad megválasztásához való jog a szabadságjogokhoz hasonló
védelemben részesül az állami beavatkozások és korlátozások ellen. E jog döntő jelentőségű, hiszen a modern
piacgazdaságban az emberek túlnyomó többségének jövedelme, megélhetése jellemzően e jog gyakorlásából
származik. Ez azonban nem zárja ki a jog alkotmányos (szükséges és arányos) korlátozását: például, hogy a különböző
tevékenységek gyakorlásához, az arra vonatkozó jogszabályok speciális feltételeket és követelményeket írjanak elő.
A korlátozások alkotmányossága azonban más-más mérce alapján minősítendő aszerint, hogy a foglalkozás
gyakorlásának feltételeiről vagy a foglalkozás szabad megválasztását kizáró szabályról van-e szó.
[Lásd pl. 962/B/1992. AB határozat, ABH 1995, 627, 629.; 39/1997. (VII. 1.) AB határozat, ABH 1997, 263, 275.;
27/1999. (IX. 15.) AB határozat, ABH 1999, 281, 284.; megerősítve: 144/2008. (XI. 26.) AB határozat,
ABH 2008, 1107, 1164.]. A foglalkozáshoz, vállalkozáshoz való jogot az korlátozza a legsúlyosabban, ha az ember egy
adott tevékenységtől el van zárva, azt nem választhatja. [21/1994. (IV. 16.) AB határozat, ABH 1994, 120–121.]
Az Alkotmánybíróság e jog sérelmét állapította meg, amikor a jogalkotó a foglalkozás szabad megválasztásához, az
adott vállalkozás gyakorlásához való jogot egyes piaci szereplőktől meghatározatlan időre teljes egészében elvonta.
[71/2009. (VI. 30.) AB határozat, ABH 2009, 699, 709.]
Az az egyetemi hallgató, aki felsőfokú tanulmányai befejezését követően nem Magyarországon, hanem például egy
másik uniós tagállamban vállal munkát, a foglalkozás szabad megválasztásához való jogát gyakorolja. Ezt
a szabadságot az Európai Unió alapszerződése [az Európai Uniós működéséről szóló szerződés 45. § (1) és
(2) bekezdése], illetőleg a másodlagos uniós jog a szabad mozgáshoz való jog részeként részesíti védelemben.
[Az Európai Bíróság Rhiannon Morgan és Bezirksregierung Köln (C-11/06), valamint Iris Bucher és a Landrat des Kreises
Düren (C-12/06) egyesített ügyekben hozott 2007. október 23-ai ítélete szerint az a szabály, amely szerint egy
hallgatónak legalább egy évet Németország területén található oktatási intézményben kellett töltenie ahhoz, hogy
egy másik tagállamban folytatott tanulmányához képzési támogatást kapjon, a szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz
való uniós jog korlátozását jelentette.] Ezért a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához fűződő jog
értelmezése során az Alkotmánybíróság nem hagyhatja figyelmen kívül a vonatkozó uniós szabályokat és az Európai
Bíróság releváns joggyakorlatát. A 61/2011. (VII. 13.) AB határozat szerint „egyes alapjogok esetében az Alkotmány
ugyanúgy fogalmazza meg az alapjog lényegi tartalmát, mint valamely nemzetközi szerződés (például a Polgári és
Politikai Jogok Egyezségokmánya és az Emberi Jogok Európai Egyezménye). Ezekben az esetekben
az Alkotmánybíróság által nyújtott alapjogvédelem szintje semmiképpen sem lehet alacsonyabb, mint a nemzetközi
(jellemzően a strasbourgi Emberi Jogok Bírósága által kibontott) jogvédelem szintje.” (ABH 2011, 2901, 321.) Még
inkább igaz ez az Európai Unió jogát érintően. Az Alaptörvény E) cikk (2) bekezdése alapján Magyarország az Európai
Unióban tagállamként való részvétele érdekében nemzetközi szerződés alapján – az alapító szerződésekből fakadó
jogok gyakorlásához és kötelezettségek teljesítéséhez szükséges mértékig – az Alaptörvényből eredő egyes
hatásköreit a többi tagállammal közösen, az Európai Unió intézményei útján gyakorolhatja. A (3) bekezdés
megállapítja: „Az Európai Unió joga – a (2) bekezdés keretei között – megállapíthat általánosan kötelező magatartási
szabályt.”
Az Alkotmánybíróság az Európai Unió jogát már több, korábbi döntésében figyelembe vette.
Az 1304/B/2007. AB határozat a várólistákkal kapcsolatban (ABK 2010, 1778.), a 94/B/2000. AB határozat a jogalkotással
okozott kár (ABK 2002, 1098.), a 942/B/2001. AB határozat pedig az ügyvédek ügyvédi kamarába történő felvételével
összefüggésben vette tekintetbe a vonatkozó uniós jogot (ABH 2004, 1561.). A 84/B/2001. AB határozat a gazdasági
tevékenység fogalmának meghatározásakor (ABH 2008, 1804.), a 74/2006. (XII. 15.) AB határozat a fizetett szabadság
kiadására vonatkozó követelmények tekintetében (ABH 2006, 870.), a 37/2000. (X. 31.) AB határozat és
a 23/2010. (III. 4.) AB határozat pedig a reklám mint szolgáltatás és a reklámhordozó mint áru kapcsán volt figyelemmel
az uniós szabadságokra (ABH 2000, 293.; ABH 2010, 101.).
Az Alkotmánybíróság megjegyzi, hogy a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény [a 2. § (4) bekezdésének
c) pontjában, a 18. § (2) bekezdésében, a 20. §-ában foglalt], az Európai Unió jogával való megfelelés érdekében
szükséges jogszabály-előkészítési feladatok teljesítéséről szóló 302/2010 (XII. 23.) Korm. rendelet és
a jogszabályszerkesztésről szóló 61/2009. (XII.14.) IRM rendelet (a 88–97. §-aiban foglalt) rendelkezései elvárják
a jogalkotótól az Európai Unió jogával való megfelelés ellenőrzésének elvégzését. Az ezt tanúsító formaszöveget,
a jogharmonizációs záradékot a jogszabály záró rendelkezései közé kell elhelyezni. A 61/2009. (XII.14.) IRM rendelet
88. § (3) bekezdése szerint, ha az uniós jognak való megfelelést több jogszabály együttesen biztosítja, akkor azt
mindegyik érintett jogszabályban külön jogharmonizációs záradékkal kell megállapítani. Az Alkotmánybíróság
észlelte, hogy míg a Korm. rendelet megalkotására felhatalmazást adó Nftv. (2012. szeptember 1-jén hatályba lépő)
118. §-a tartalmaz jogharmonizációs záradékot, a Korm. rendelet záró rendelkezései között ilyen nem található, annak
ellenére, hogy a benne foglalt szabályozás már prima facie is közelről érintheti a letelepedési és mozgásszabadság
európajogi elvének gyakorlását. Az ennek az elvnek való megfelelés vizsgálata annál is inkább követelmény
a jogalkotóval szemben, mert az erre vonatkozó uniós irányelvet [az Európai Parlament és a Tanács
2004/38/EK irányelve (2004. április 29.) az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad
mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról] az Nftv. fentiekben említett jogharmonizációs záradéka (a 118. §
b) pontjában) külön nevesíti.
Jelen ügyben a Korm. rendelet által választott megoldás, amely a legalább részben államilag finanszírozott hallgatókat
az oklevél megszerzését követő húsz éven belül a képzési idő kétszeresének megfelelő időtartamra (jellemzően
10–12 évre) hazai jogviszony létesítésére kötelezi, a szabad mozgáshoz való jogon keresztül a foglalkozás
megválasztására vonatkozó szabadság védelmi körébe tartozik. A Korm. rendelet szabályai tehát nemcsak az érintett
hallgatók művelődéshez, hanem a foglalkozás szabad megválasztásához fűződő jogát is közvetlenül érintik.
3. Az Alkotmánybíróság ezért a következőkben azt vizsgálta, hogy az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdésének, a XI. cikk
(2) bekezdésének és XII. cikk (1) bekezdésének megfelelően az Nftv. tartalmazza-e a hallgatói szerződésre vonatkozó
lényeges szabályokat, vagy azok a Korm. rendeletben találhatók.
3.1. Jelenleg a magyar felsőoktatási rendszer állami, egyházi és magán felsőoktatási intézményeket ismer. Állami
támogatásra – főszabály szerint – az állami felsőoktatási intézmények azonos feltételek, az egyházi és magán
felsőoktatási intézmények a Kormánnyal kötött megállapodás alapján válnak jogosulttá [Nftv. 84. § (3) bekezdés].
A 2012-ben a felsőoktatásban felvehető, államilag támogatott hallgatói létszámkeretről szóló 1007/2012. (I. 20.)
Korm. határozat alapján az alapképzésre felvehető, teljes állami támogatásban részesülő hallgatók létszáma
27.150 (ehhez jön a Nemzeti Közszolgálati Egyetemre felvehető és teljes támogatást kapó 1.017 hallgató), a részleges
támogatásban részesülők létszáma 15.550. Az egységes, osztatlan képzésre felvehető hallgatók létszáma 2.420.
Az Nftv. 39. § (1) bekezdése alapján minden magyar állampolgárnak, valamint az (1) bekezdés felsorolásában említett
személynek joga, hogy az Nftv.-ben meghatározott feltételek szerint felsőoktatási intézményben tanulmányokat
folytasson, magyar állami ösztöndíjjal, magyar állami részösztöndíjjal támogatott vagy önköltséges képzésben. A 39. §
(3) bekezdés alapján a hallgatói jogviszony a felvételről vagy az átvételről szóló döntés alapján, a beiratkozással jön
létre. A beiratkozást megelőzően a magyar állami ösztöndíjjal és részösztöndíjjal támogatott hallgatóval – a Kormány
által meghatározott feltételekkel – hallgatói szerződést kell kötni. Az állami ösztöndíjjal támogatott hallgató
képzésének teljes költségét, az állami részösztöndíjjal támogatott hallgató képzési költségének felét az állam viseli
[Nftv. 46. § (3) bekezdés első mondat].
Az Nftv. szerint tehát a hallgatói jogviszony létrejöttének szükséges előfeltétele, hogy az állami ösztöndíjas vagy
részösztöndíjas hallgatók határozatlan időre hallgatói szerződést kössenek, és az Nftv. meghatározza a költségviselés
mértékét. Az Nftv. 111. § (6) bekezdése alapján továbbá az Nftv. „39. § (3) bekezdése, 46. § (1) bekezdése szerinti – a
Kormány által meghatározott tartalmú – hallgatói szerződést első alkalommal a 2012/2013. tanév első évfolyamára
történő beiratkozást megelőzően kell megkötni”. Ezen túl azonban az Nftv. nem rendelkezik a hallgatói szerződés
tartalmáról és feltételeiről, hanem a Kormányt hatalmazza fel arra, hogy rendelettel szabályozza „a hallgatói szerződés
kötelező tartalmi elemeit, a szerződés nem teljesülése esetén követendő eljárást, a magyar állami (rész)ösztöndíjas
hallgató által igénybe vett szakos képzés éves költségét” [110. § (1) bekezdés 23. pont].
3.2. Az ombudsman által kifogásolt Korm. rendelet nem határozza meg pontosan azt az alanyi kört, akik
2012. augusztusától kötelesek a hallgatói szerződés megkötésére, s a Korm. rendelet nem tartalmaz átmeneti
rendelkezéseket sem. Az Alaptörvény visszaható hatály tilalmát is magában foglaló jogállamiság követelményével
[B) cikk (1) bekezdés], az ahhoz kapcsolódó alkotmánybírósági gyakorlattal, valamint a felsőoktatásról szóló 2005. évi
CXXXIX. törvény (a továbbiakban: Ftv.) és az Nftv. rendelkezéseivel összhangban megállapítható, hogy a
Korm. rendelet a felsőfokú tanulmányait a 2012/2013-as tanévben az alapképzésen megkezdő állami
(rész)ösztöndíjban részesülő állami, egyházi vagy magánegyetemen illetve főiskolán tanulóra vonatkozóan ír elő
szerződéskötési kötelezettséget.
Az alkotmánybírósági gyakorlat szerint a magánszemélyek körülményeit hátrányosan érintő visszaható hatályú
jogalkotás (vagyis a jogszabály kihirdetését megelőző időre való kötelezettség-megállapítás) a jogbiztonságot sérti,
a jogalanyok ugyanis nem tudják magatartásukat a jog előírásaihoz igazítani. [Lásd például
37/2011. (V. 10.) AB határozat.] Az Alkotmánybíróság az 57/1994. (XI. 17.) AB határozatában megállapította, hogy
valamely jogszabály a visszaható hatály tilalmát sérti akkor is, ha a hatálybaléptetés nem visszaható hatállyal történt,
de a jogszabály rendelkezéseit a jogszabály hatályba lépése előtt létrejött jogviszonyokra is alkalmazni kell.
(ABH 1994, 316, 324.) Az utólagosan megállapított szerződési és az annak nem teljesítése esetére kilátásba helyezett
fizetési kötelezettségnek a felsőoktatásban résztvevő minden hallgatóra történő visszamenőleges alkalmazása
a visszaható hatály alkotmányos tilalmával nem volna összeegyeztethető.
Ezt az értelmezést támasztják alá a 2012/2013-as felvételire irányadó Ftv.-beli rendelkezések, s az először
a 2013/2014-es felvételire alkalmazandó Nftv.-beli szabályok is. Az Nftv. alapján a beiratkozást megelőzően
a hallgatóval hallgatói szerződést kell kötni. A hallgató egyszer, tanulmányai kezdetén iratkozik be, aztán félévente
regisztrál. Ezt az értelmezést támogatja az Ftv. 51. § (2) bekezdése, amely szerint a hallgatói jogviszonyból eredő jogok
a felsőoktatási intézménybe történő beiratkozás napjától gyakorolhatók. És ez következik az Nftv. 39. §
(3) bekezdéséből, amely alapján a hallgatói jogviszony a felvételről vagy az átvételről szóló döntés alapján,
beiratkozással jön létre.
Nem minden, a felsőfokú tanulmányait az alapképzésen a 2012/2013-as tanévben megkezdő (rész)ösztöndíjas
hallgatóra vonatkozik a hallgatói szerződés megkötésének kötelezettsége. Kivételt jelentenek ugyanis a Nemzeti
Közszolgálati Egyetemre jelentkező hallgatók, akik nem a most vizsgált Korm. rendelet által szabályozott hallgatói
szerződést kötelesek megkötni, hanem egy annál kedvezőbb, az Egyetemmel kötendő ösztöndíjszerződést.
[A Nemzeti Közszolgálati Egyetemről szóló 363/2011. (XII. 30.) Korm. rendelet 8. §. Az ösztöndíjszerződés például
ösztöndíjat nyújt, amely a hallgatói juttatást és az Egyetem által térítésmentesen biztosított szolgáltatásokat
tartalmazza. 9. §]
A Korm. rendelet személyi hatálya alá tartozó (rész)ösztöndíjas hallgató a hallgatói szerződés alapján meghatározott
tanulmányi idő alatt, de legfeljebb a képzési idő másfélszeresén belül köteles megszerezni az oklevelet, és ezt
követően köteles húsz éven belül a tanulmányi ideje kétszeresének megfelelő időtartamban hazai munkaviszonyt
létesíteni és fenntartani. A hazai munkaviszony alatt a magyar joghatóság alatt álló munkáltatónál
társadalombiztosítási jogviszonyt eredményező munkaviszony vagy munkaviszony végzésére irányuló egyéb
jogviszony értendő. E kötelezettség a hitéleti képzésben részt vevőket egyáltalán nem terheli, a szomszédos
országokban társadalombiztosítási jogviszonyt eredményező munkaviszony és az önkéntes katonai szolgálat ideje
pedig kétszeres mértékben veendő figyelembe [Korm. rendelet 4. § (3) és (5) bekezdés].
Ha a hallgató a meghatározott határidőn belül nem szerzi meg az oklevelet, akkor köteles az állami ösztöndíj felét
visszafizetni az államnak [3. § c) pont]. Ha pedig hazai munkaviszonyt nem sikerül létesítenie, akkor köteles
visszafizetni az állam részére az ösztöndíjnak a visszatérítés esedékessé válásának naptári félévét megelőző utolsó
napon érvényes jegybanki alapkamatot 3 százalékponttal meghaladó kamattal növelt összegét.
A Magyar Állam a hallgatói szerződésben a képzés költségeit teljes egészében vagy részben átvállalja, és törekszik
a hallgató számára hazai munkalehetőséget biztosítani [5. §].
A Korm. rendelet tartalmazza továbbá a hallgatói szerződés megkötésére vonatkozó szabályokat. A szerződést
az Oktatási Hivatal köti meg a hallgatóval, és a Hivatal követi nyomon az ösztöndíjas foglalkoztatási útját. A hallgatói
szerződés megszűnik, ha a (rész)ösztöndíjas hallgató szerződéses kötelezettségét teljesítette, vagy ha annak
teljesítése alól a Korm. rendelet 15–17. §-ai alapján mentesült. [A három gyermeket szülő nő nem köteles
a szerződésben foglalt képzési idő alatt befejezni tanulmányait. A halmozottan hátrányos helyzetű hallgató mentesül
az ösztöndíj felének visszafizetésére vonatkozó kötelezettség alól, ha nem sikerül a szerződésben meghatározott
képzési időn belül befejezni tanulmányait. Az ösztöndíj egy részének visszafizetésére vonatkozó kötelezettség alól
mentesül a hallgató, ha a visszafizetési időszak alatt hazai munkaviszonyt létesít. Az Oktatási Hivatal továbbá
kérelmére mentesítheti a hallgatót az oklevél meghatározott időn belüli megszerzésére vonatkozó kötelezettsége
alól, ha a hallgató az oklevelét tartós betegsége, balesete, szülés miatt nem képes megszerezni. Végül a Hivatal
a hallgatót a hazai munkaviszony létesítésére vonatkozó kötelessége, valamint a visszafizetési kötelezettségek
teljesítése alól mentesítheti, ha a hallgató munkaképessége megváltozott, tartósan beteg, balesetet szenvedett, szült,
illetve ha kettő vagy több gyermeket nevel.]
3.3. Az Alaptörvény T) cikke alapján a kormányrendelet jogszabály, amelyet az Alaptörvény 15. § (3) bekezdésének
megfelelően a Kormány, feladatkörében eljárva, törvényben nem szabályozott tárgykörben, illetve törvényben kapott
felhatalmazás alapján alkot meg. A Kormány – ez utóbbi körben – a törvények végrehajtását biztosítja, és ehhez –
hatáskörében eljárva – rendeletet bocsáthat ki. Fontos azonban, hogy végrehajtási rendelet törvényhozási tárgyat
nem szabályozhat, a törvények végrehajtására vonatkozó rendeletalkotási eljárás ugyanis nem helyettesítheti
a törvényalkotást. A nyilvános parlamenti deliberációt és az alkotmányos előírásokat tiszteletben tartó törvényalkotási
eljárás ugyanis olyan formalizált eljárás, amelyben a mindenkori parlamenti kisebbséget védő szabályoknak is
érvényesülniük kell. Csak egy ilyen, többlépcsős és részletekbe menő nyilvános vita során dönthet a törvényhozó
hatalom alapvető jogok alkotmányos korlátozásáról. [A törvényalkotási eljárás garanciális elemeiről lásd
a 4/2006. (II. 15.) AB határozatot, a 12/2006. (IV. 24.) AB határozatot és a 164/2011. (XII. 20.) AB határozatot.] Ezért
követeli meg az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdése, hogy az alapvető jogokra és kötelezettségekre vonatkozó
szabályokat törvény állapítsa meg. Ehhez képest speciális előírás az Alaptörvény XI. cikk (2) bekezdésének utolsó
fordulata, amely az oktatásban részesülők anyagi támogatására vonatkozó szabályok számára is törvényi szintet
követel. Természetesen ez nem jelenti azt, hogy az oktatásban részesülők anyagi támogatására vonatkozó minden
egyes részletszabályt törvényben kellene rögzíteni. Az Alaptörvény XI. cikk (2) bekezdése által az a kötelezettség hárul
a törvényhozóra, hogy a felsőoktatás állami támogatásának alapelmeit, az alapvető, intézményes kereteket
törvényben határozza meg. Ennek a kötelezettségnek a törvényhozó az Nftv. megalkotásakor nem tett eleget. Az Nftv.
ugyanis csak a hallgatói szerződés megkötésére vonatkozó kötelezettségre [39. § (3) bekezdés], az állami
költségviselés formáira (ösztöndíjas, részösztöndíjas, önköltséges képzés) [46. §], valamint az állam által támogatott
tanulmányok időtartamára utal [47. §]. Az Nftv. nem rendelkezik arról, hogy a legalább részösztöndíjban részesülő
hallgató milyen – alapjoggyakorlást érintő – feltételekkel vehet részt az államilag támogatott képzésben. A Korm.
rendelet rögzíti a szerződés lényeges tartalmát: az Nftv.-ben nem, csak a Korm. rendeletben jelenik meg
az a kötelezettség, hogy a (rész)ösztöndíjas hallgató az oklevél megszerzését követő húsz éven belül meghatározott
időtartamban hazai munkaviszonyt köteles létesíteni.
A most vizsgált Korm. rendelet – tartalmát tekintve – tehát nem az Nftv. végrehajtási rendelete, mert nem az Nftv. által
már szabályozott hallgatói szerződés részletszabályait sorolja fel, hanem a hallgatói szerződés lényeges elemeit
(a hallgatói szerződés megkötésére kötelezettek tényleges körét, a szerződés tartalmát, a felek jogait és
kötelezettségeit), valamint a nem teljesítés jogkövetkezményeit szabályozza. Ezek a tárgykörök viszont – az
Alaptörvény Szabadság és Felelősség fejezetében foglalt alapjogokra, különösen a XI. cikk (2) bekezdésére és a XII. cikk
(1) bekezdésére tekintettel az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdésében foglaltaknak megfelelően – kizárólag törvényben
rendezhetők. Közvetlen módon és érdemben hatnak ugyanis az érintett hallgatók művelődéshez és a foglalkozás
szabad megválasztásához fűződő alapjogának (ideértve a munkavállalók szabad mozgásához való jogának)
gyakorolhatóságára, és mert a felsőoktatás állami támogatásának alapelemeit alkotják. Az Nftv. 110. § (1) bekezdés
23. pontja tehát Alaptörvénybe ütköző módon törvényhozási tárgykörbe tartozó szabályozásra adott felhatalmazást
a Kormánynak.
Az alkotmánybírósági gyakorlat szerint a törvényhozási tárgykör végrehajtási szabályként való megalkotására adott
felhatalmazás esetében nemcsak a törvényi felhatalmazás, hanem az alkotmánysértő felhatalmazás alapján kiadott
végrehajtási jogszabály is alkotmányellenesnek minősül. Ezért semmisítette meg az Alkotmánybíróság például
a 64/1991. (XII. 17.) AB határozatában és az 51/2004. (XII. 8.) AB határozatában a törvényhozási tárgykörbe tartozó
szabályozás megalkotására vonatkozó törvényi felhatalmazással együtt a felhatalmazás alapján megalkotott
végrehajtási szabályt is (ABH 1991, 297.; ABH 2004, 679.).
Jelen esetben a törvényhozási tárgykörbe tartozó szabályozás megalkotására vonatkozó felhatalmazást az Nftv. 110. §
(1) bekezdés 23. pontja tartalmazta, s a Korm. rendelet végrehajtási rendeletként törvényhozási tárgykörbe tartozó
szabályozást foglal magába. Az Alkotmánybíróság ezért a törvényhozási tárgykörbe tartozó szabályozás
megalkotására irányuló felhatalmazó rendelkezést és az annak alapján megalkotott Korm. rendeletet
alkotmányellenesnek minősítette és megsemmisítette.
Az Alkotmánybíróság – eddigi gyakorlatának megfelelően [30/2000. (X. 11.) AB határozat, ABH 2000, 202.;
51/2004. (XII. 8.) AB határozat, ABH 2004, 679.] – az Nftv. 110. § (1) bekezdés 23. pontja és a Korm. rendelet formai okból
történő megsemmisítése miatt az Alaptörvény II. cikkével, XI. cikkével, XII. cikk (2) bekezdésével, XV. cikk
(1) bekezdésével kapcsolatos tartalmi alkotmányellenességre vonatkozó kérelem megalapozottságát nem vizsgálta.
Az Alkotmánybíróság figyelemmel volt arra, hogy az Nftv. 110. § (1) bekezdés 23. pontja megsemmisítésével az Nftv.
2012. szeptember elsején hatályba lépő 39. § (3) bekezdésének „– a Kormány által meghatározott feltételekkel –”
szövegrésze, valamint a 111. § (6) bekezdésének „– a Kormány által meghatározott tartalmú –” szövegrésze
értelmetlenné válik.
Az Alkotmánybíróság a 26/1992. (IV. 30.) AB határozatában elvi éllel mutatott rá, hogy „a világos, érthető és
megfelelően értelmezhető normatartalom a normaszöveggel szemben alkotmányos követelmény. A jogbiztonság –
amely az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság fontos eleme – megköveteli, hogy a jogszabály
szövege értelmes és világos, a jogalkalmazás során felismerhető normatartalmat hordozzon.” (ABH 1992, 135, 142.)
Ezért az Alkotmánybíróság az Nftv. 110. § (1) bekezdés megsemmisített 23. pontjával való szoros összefüggés okán az
Nftv. 39. § (3) bekezdésének „– a Kormány által meghatározott feltételekkel –” szövegrészét, valamint a 111. §
(6) bekezdésének „– a Kormány által meghatározott tartalmú –” szövegrészét is megsemmisítette.
Az Abtv. 45. § (1) bekezdése alapján a megsemmisített jogszabályi rendelkezés [az Nftv. 110. § (1) bekezdése, valamint
a 111. § (6) bekezdés „– a Kormány által meghatározott tartalmú –” szövegrésze] az Alkotmánybíróság
megsemmisítésről szóló határozatának a hivatalos lapban való közzétételét követő napon hatályát veszti, és e naptól
nem alkalmazható, a kihirdetett, de hatályba nem lépett jogszabály pedig nem lép hatályba. Ennek megfelelően
az Nftv. 39. § (3) bekezdése 2012. szeptember elsején a megsemmisített szövegrész nélkül lép hatályba, a Korm.
rendelet pedig 2012. augusztus elsején nem lép hatályba.

Budapest, 2012. július 3.
Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
76/2011. (IX. 19.) ME határozata a Magyar Köztársaság és a Szaúd-Arábiai Királyság között a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról a jövedelem- és a vagyonadók területén tárgyú Egyezmény létrehozására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (1) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
a nemzetgazdasági miniszter és a külügyminiszter előterjesztése alapján
1. egyetértek a Magyar Köztársaság és a Szaúd-Arábiai Királyság között a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás
kijátszásának megakadályozásáról a jövedelem- és a vagyonadók területén tárgyú Egyezmény (a továbbiakban:
Egyezmény) létrehozásával;
2. felhatalmazom a nemzetgazdasági minisztert, hogy – az érintett miniszterekkel egyetértésben – a tárgyalásokon részt
vevő személyeket kijelölje;
3. felhatalmazom a nemzetgazdasági minisztert vagy az általa kijelölt személyt, hogy a tárgyalások eredményeként
előálló szövegtervezetet kézjegyével lássa el;
4. felhívom a külügyminisztert, hogy az Egyezmény létrehozásához szükséges meghatalmazási okiratot adja ki;
5. felhívom a nemzetgazdasági minisztert és a külügyminisztert, hogy az Egyezmény létrehozását követően az
Egyezmény szövegének végleges megállapítására való felhatalmazásról szóló határozat tervezetét haladéktalanul
terjesszék a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
56/2019. (VI. 5.) ME határozata a Magyarország Kormánya és a Dél-afrikai Köztársaság Kormánya között a Közös Együttműködési Bizottság létrehozásáról szóló Megállapodás létrehozására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (1) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
a külgazdasági és külügyminiszter előterjesztése alapján
 1. egyetértek a Magyarország Kormánya és a Dél-afrikai Köztársaság Kormánya között a Közös Együttműködési Bizottság
létrehozásáról szóló Megállapodás (a továbbiakban: Megállapodás) létrehozásával;
 2. felhatalmazom a külgazdasági és külügyminisztert, hogy a tárgyalásokon részt vevő személyeket kijelölje;
 3. felhatalmazom a  külgazdasági és külügyminisztert vagy az  általa kijelölt személyt, hogy a  tárgyalások
eredményeként előálló szövegtervezetet kézjegyével lássa el;
 4. felhívom a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy a  Megállapodás létrehozásához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki;
 5. felhívom a  külgazdasági és külügyminisztert és az  igazságügyi minisztert, hogy a  Megállapodás létrehozását
követően a  Megállapodás szövegének végleges megállapítására való felhatalmazásról szóló határozat tervezetét
haladéktalanul terjesszék a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
239/2019. (VI. 25.) KE határozata bírói felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 90. §-a alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – a bírói felső korhatár betöltésére
tekintettel dr. Foglyos Zsuzsannát 2019. december 15-ei hatállyal bírói tisztségéből felmentem.
Budapest, 2019. június 11. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
29/2012. (V. 8.) HM utasítása a honvédségi közfoglalkoztatási program végrehajtásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011. évi CXIII. törvény 36. § (2) bekezdés e) pontja,
valamint a honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011. évi CXIII. törvény egyes rendelkezéseinek
végrehajtásáról szóló 290/2011. (XII. 22.) Korm. rendelet
2. § (2) bekezdés g) pontja alapján, figyelemmel a közfoglalkoztatásról és a közfoglalkoztatáshoz kapcsolódó, valamint egyéb törvények módosításáról szóló 2011. évi
CVI. törvényben foglaltakra, a következő
utasítást adom ki: 1. Általános rendelkezések 1. §
Az utasítás hatálya a Honvédelmi Minisztériumra, a
honvédelmi miniszter közvetlen alárendeltségébe és közvetlen irányítása alá tartozó szervezetekre, valamint a Magyar Honvédség (a továbbiakban: MH) katonai szervezeteire (a továbbiakban együtt: közfoglalkoztató), továbbá a
programba bevont közfoglalkoztatási jogviszonyban álló
személyekre (a továbbiakban: közfoglalkoztatott) terjed ki.
2. § (1) A közfoglalkoztatót és a közfoglalkoztatottat egyaránt megilletik mindazon jogok és terhelik mindazon kötelezettségek, amelyeket a munkavédelemről szóló 1993.
évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Mvt.) a munkáltató és
munkavállaló vonatkozásában meghatároz.
(2) A közfoglalkoztatónál létesített közfoglalkoztatási
jogviszonyra – a munkaviszonyra irányadó munkavédelmi
szabályokon túlmenően – a honvédelmi ágazatra vonatkozó
sajátos munkavédelmi szabályokat is alkalmazni kell.
2. A közfoglalkoztatási program előkészítése 3. § (1) A HM fejezethez tartozó bármely honvédségi szervezetnél közfoglalkoztatási programot indítani csak a honvédelmi miniszter előzetes engedélyével lehet.
(2) Az (1) bekezdés szerinti engedély birtokában a közfoglalkoztató a közfoglalkoztatási program indítása és a
kapcsolódó állami támogatás igénylése érdekében a közfoglalkoztatáshoz nyújtható támogatásokról szóló
375/2010. (XII. 31.) Korm. rendelet (a továbbiakban:
Korm.R1.) 7. § (1) bekezdése szerinti kérelmet nyújt be az
illetékes munkaügyi központhoz.
(3) A kérelem mellékletét képező, a Magyar Államkincstár által kiadandó törzskönyvi igazolás (a továbbiakban: igazolás) kiadásához szükséges eljárás megindítását a
kérelmet benyújtó közfoglalkoztató legkésőbb a kérelem
benyújtási határidejét megelőző 5. napig a HM Tervezési
és Koordinációs Főosztály (a továbbiakban: HM TKF)
felé kezdeményezi, a kérelem azonosító adatainak megküldésével egyidejűleg.
(4) A kérelem HM TKF-hez történő beérkezését követően a HM TKF intézkedik az igazolás érintett szervezetek
részére történő megküldésére.
(5) A Korm.R1. 7. § (5) bekezdése szerinti hatósági
szerződés megkötését követően a közfoglalkoztató a 2012.
évi intézményi és központi költségvetési javaslatok elkészítésének és jóváhagyásának rendjéről szóló szabályokban meghatározottak szerint pótköltségvetést készít mind
a felmerülő kiadások, mind a várhatóan realizálódó bevételek és a szükséges költségvetési támogatás vonatkozásában, melyet soron kívül felterjeszt a HM Közgazdasági és
Pénzügyi Hivatal (a továbbiakban: HM KPH) részére.
4. § (1) A közfoglalkoztatók a közfoglalkoztatás feltételeinek biztosítását, a szükséges eszközök, áruk, szolgáltatások beszerzését a honvédelmi szervezetek beszerzéseinek
eljárási rendjéről szóló HM fejezeti szintű szabályozó előírásai szerint hajtják végre.
(2) A beszerzések kezdeményezését megelőzően a felmerült eszköz- vagy szolgáltatásszükséglet lehetőség szerinti, meglévő forrásból történő biztosítását a közfoglalkoztatók előzetesen, az MH Összhaderőnemi Parancsnokság (a továbbiakban: MH ÖHP) koordinációjával, a központi ellátó szervekkel együttműködve vizsgálják. A meglévő képességből ellátható eszközök vagy szolgáltatások
közfoglalkoztatók részére történő biztosítására az MH
ÖHP intézkedik.
3. A közfoglalkoztatási jogviszony létesítésének feltételei,
a közfoglalkoztatási szerződés
5. § (1) A munkaügyi központ által kiközvetített álláskeresőkkel (a továbbiakban: jelentkező) a közfoglalkoztatási
jogviszony létesítésének megkönnyítése érdekében az 1. melléklet szerinti tartalmú jelentkezési adatlapot kell kitöltetni.
(2) A közfoglalkoztatott – az Mvt. 49–50. §-ainak rendelkezései alapján – csak olyan munkára alkalmazható,
amelyhez rendelkezik az egészséget nem veszélyeztető és
biztonságos munkavégzéshez szükséges személyi feltételekkel.
(3) A közfoglalkoztatási jogviszony létesítésekor, továbbá a munkavégzés során figyelembe kell venni az Mvt.
50/A.–51. §-ainak rendelkezéseit is.
(4) A jelentkezőkkel a (2)–(3) bekezdés szerinti feltételek megléte, valamint az (5)–(6) bekezdés szerinti előzetes
vizsgálatoknak való megfelelés esetén lehet csak a 6. §
szerinti foglalkoztatási szerződést kötni.
(5) A közfoglalkoztatottak honvédségi objektumokba
történő beléptetési feltételei meglétének megelőző ellenőrzése érdekében a közfoglalkoztató biztonsági főtisztje
végrehajtja a közfoglalkoztatottak előzetes biztonsági átvilágítását. Előzetes biztonsági átvilágításnak minősül a
közfoglalkoztatott bűnügyi nyilvántartásban, Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatalának nyilvántartásaiban, nemzetbiztonsági szolgálatok
nyilvántartásaiban és Legfőbb Ügyészségi nyilvántartásban való ellenőrzése.
(6) A közfoglalkoztatottnak a munka alkalmasság
egészségügyi feltételeinek meglétét előzetesen háziorvosi
vélemény, valamint a kötelező egészségbiztosítás keretében igénybe vehető betegségek megelőzését és korai felismerését szolgáló egészségügyi szolgáltatásokról és a szűrővizsgálatok igazolásáról szóló 51/1997. (XII. 18.) NM
rendeletben meghatározott esetekben mellkasszűrő-vizsgálat eredményével kell igazolnia.
(7) A (4)–(6) bekezdés szerinti vizsgálatoknak való
megfelelés esetén a 6. § szerint szerződés megkötésével
jogviszonyt létesítő közfoglalkoztatottakat – a tényleges
munkavégzés megkezdését megelőzően – munka-, baleset- és tűzvédelmi oktatásban kell részesíteni.
6. § Az 5. § szerinti feltételek vizsgálatát követően – az alkalmasnak ítélt jelentkezőkkel – a közfoglalkoztató a
2. melléklet szerinti tartalommal közfoglalkoztatási jogviszony létesítésére irányuló szerződést (a továbbiakban:
szerződés) köt, és a mindkét fél által aláírt szerződés harmadik példányát haladéktalanul megküldi az illetékes
munkaügyi központ részére.
4. A munkavégzés rendje, anyagi-technikai biztosítása 7. §
(1) A közfoglalkoztatott rendes napi munkaidejét a 6. §
szerinti szerződésben kell rögzíteni, amelynek időtartama
megegyezik a Korm.R1. 7. § (5) bekezdése szerinti hatósági szerződésben előírt munkaidő mértékével.
(2) A közfoglalkoztatási bér és a közfoglalkoztatási garantált bér megállapításáról szóló 170/2011. (VIII. 24.)
Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm.R2.) 1. § (4) bekezdése szempontjából munkahétnek minden naptári hét csütörtökjétől a következő naptári hét szerdájáig terjedő időszak minősül.
(3) A közfoglalkoztatott munkavégzésének folyamatos
és közvetlen irányítására, felügyeletére és ellenőrzésére a
közfoglalkoztató szerv vezetője a szervezet katona-, vagy
közalkalmazotti állományából a szükséges számban arra
alkalmas személy(eke)t jelöl ki.
(4) A közfoglalkoztatott adott munkanapon való munkahelyi jelenlétének a munkaidő végén történő leigazolására az irányítására kijelölt személy mint közvetlen felettes jogosult.
(5) A munkahelyi jelenlétet, illetve az adott napi munkavégzés megtörténtét jelenléti íven kell dokumentálni,
amelyet a közfoglalkoztatott és a (3) bekezdés szerinti
közvetlen felettes aláírásával lát el.
(6) A közfoglalkoztató biztosítja a közfoglalkoztatott
részére a munkavégzéshez szükséges munka- és munkavédelmi eszközöket, valamint a személyes és kizárólagos
használatú munkaruhát.
5. A közfoglalkoztatottak munkabérének kifizetése,
költségtérítése, természetbeni juttatása
8. § (1) A Korm.R2. 1. § (4) bekezdése szerinti heti bérkifizetés utólag, a közfoglalkoztatónál helyileg, készpénzben
történik, amelyre a 7. § (2) bekezdése szerinti munkahét leteltét követő első pénteki napon kerül sor.
(2) Amennyiben a közfoglalkoztatott jogviszonya – a
7. § (2) bekezdésében foglaltaktól eltérően – nem csütörtöki napon kezdődik, az első törtheti bér-részlet kifizetésére
csak a következő munkahét bér-részletének kifizetésével
egyidejűleg kerül sor.
9. § (1) A közfoglalkoztatott a közfoglalkoztatási béren túlmenően egyéb pénzbeli vagy természetbeni juttatásra a
közfoglalkoztatásról és a közfoglalkoztatáshoz kapcsolódó, valamint egyéb törvények módosításáról szóló 2011. évi
CVI. törvény 3. §-a szerinti feltételekkel jogosult.
(2) Amennyiben a közfoglalkoztatott napi munkába járása során a munkavégzés helye és a közfoglalkoztatott lakóhelye között naponta – tömegközlekedési eszközzel –
történő oda- és visszautazás ideje a három órát, illetve tíz
éven aluli gyermeket nevelő nő és tíz éven aluli gyermeket
egyedül nevelő férfi esetében a két órát nem haladja meg,
az esetben a közfoglalkoztatott helyközi utazási költségtérítésére – feltéve, hogy a napi munkába járáshoz a közfoglalkoztató térítésmentes szállítást részére nem biztosít – a
hivatásos, szerződéses és hadköteles katonák, valamint a
honvédségi közalkalmazottak egyes költségtérítéseiről
szóló 21/2002. (IV. 10.) HM rendelet (a továbbiakban: R.)
közalkalmazottakra vonatkozó szabályait kell alkalmazni.
(3) A közfoglalkoztatott részére az utazási költségtérítés kifizetése
a) készpénzben,
b) havonta egy alkalommal utólag,
c) az elszámolás alapjául szolgáló okmányok legkésőbb
szerdai napon történő leadása esetén a pénteki bérfizetéssel egyidejűleg,
d) az R. szerinti eljárásrendnek megfelelően történik. 10. §
A jelen utasításban foglalt feladatok végrehajtásának
elősegítése érdekében a HM KPH főigazgatója a kapcsolódó pénzügyi feladatok technikai végrehajtása szabályozásának előkészítése érdekében intézkedik.
6. Záró rendelkezések 11. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Hende Csaba s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
1832/2014. (XII. 23.) Korm. határozata az európai uniós programok likviditási helyzetének kezeléséről.
A Kormány
 1. a strukturális és kohéziós támogatásokból megvalósuló európai uniós programok finanszírozásához szükséges
források biztosítása érdekében jóváhagyja
a) a  Magyarország 2014. évi központi költségvetéséről szóló 2013. évi CCXXX. törvény (a  továbbiakban:
Kvtv.) 5.  melléklet 131. sora alapján a  Kvtv. 1.  melléklet XIX. Uniós Fejlesztések fejezet, 2. Fejezeti kezelésű
előirányzatok cím, 4. Nemzeti Stratégiai Referenciakeret alcím 85 000,0 millió forint és
b) a Kvtv. 5. melléklet 134. sora alapján a Kvtv. 1. melléklet XIX. Uniós Fejlesztések fejezet, 2. Fejezeti kezelésű
előirányzatok cím, 7. alcím 8. Állami költségvetési kedvezményezettek sajáterő támogatása jogcímcsoport
15 000,0 millió forint
összeggel történő túllépését;
 2. úgy dönt, hogy az  1.  pont a) és b)  alpontokban megjelölt jogcímcsoportok együttesen 100 000,0 millió forint
összeggel történő túllépése az európai uniós támogatások Európai Bizottság általi átutalását követően a beérkező
uniós források megfelelő előirányzaton történő bevételi elszámolására és a  megnyitott előirányzat-felhasználási
keret visszarendezésére vonatkozó kötelezettség mellett teljesíthető;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Miniszterelnökséget vezető miniszter Határidő: azonnal
 3. felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy az  1.  pont szerinti előirányzat-túllépés összegét szükség
szerint, a kifizetésekhez igazodva használja fel.
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
34/2017. (VII. 24.) EMMI utasítása a kiadmányozási jogkör átadásáról szóló 42/2015. (VIII. 31.) EMMI utasítás hatályon kívül helyezéséről.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjában meghatározott jogkörömben eljárva a következő
utasítást adom ki:
1. § Hatályát veszti a kiadmányozási jogkör átadásáról szóló 42/2015. (VIII. 31.) EMMI utasítás.
2. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Balog Zoltán s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
101/2019. (HK 4.) MH PK intézkedése az elsőfokú pályaalkalmassági vizsgálatok tárgykörében tartandó egyeztető értekezlet végrehajtásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011. évi
CXIII. törvény 52. § (1) bekezdése, továbbá a honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint a különleges jogrendben
bevezethető intézkedésekről szóló 2011. évi CXIII. törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló 290/2011. (XII. 22.)
Korm.  rendelet 11. § (1) bekezdés 15. pontja alapján – figyelemmel a katonai szolgálatra való egészségi, pszichikai és fizikai
alkalmasságról, valamint a felülvizsgálati eljárásról szóló 10/2015. (VII. 30.) HM rendeletben foglaltakra – a következő intézkedést
adom ki:
1. Általános rendelkezések 1. Az intézkedés hatálya a Magyar Honvédség (a továbbiakban: MH) Parancsnokságára (a továbbiakban: MHP),
valamint az alárendeltségébe tartozó katonai szervezetekre (a továbbiakban együtt: honvédségi szervezetek)
hivatásos és szerződéses állományára; a katonai szolgálatra jelentkező személyre – feltéve, hogy az állományba
vétele folyamatban van –, az önkéntes tartalékos katonára, a honvéd tisztjelöltnek és honvéd altiszt-jelöltnek
jelentkezőre, továbbá a képzésben résztvevőre terjed ki.
2. Az intézkedés alkalmazásában elsőfokú pályaalkalmassági vizsgálat a katonai szolgálatra való egészségi, pszichikai
és fizikai alkalmasságról, valamint a felülvizsgálati eljárásról szóló 10/2015. (VII. 30.) HM rendelet (a továbbiakban: R.)
alapján a katonai szolgálatra való alkalmasságot első fokon megállapító bizottság által lefolytatott vizsgálat.
Az intézkedésben használt további fogalmak értelmezése során az R.-ben használt fogalmak az irányadóak.
2. Az elsőfokú pályaalkalmassági vizsgálatok tárgykörében tartandó
egyeztető értekezlet végrehajtásának rendje
3. A pályaalkalmassági vizsgálatok tervezhetőségének, valamint gördülékeny végrehajtásuk biztosítása érdekében,
féléves rendszerességgel elsőfokú pályaalkalmassági vizsgálatok tárgykörében tartandó egyeztető értekezlet
(a továbbiakban: EPAB Egyeztető Értekezlet) végrehajtását rendelem el.
4. Az EPAB Egyeztető Értekezletek időpontjai:
a) az évi első EPAB Egyeztető Értekezlet időpontját elsősorban május hónapban kell kijelölni úgy, hogy az
a folyó év július első napjától év végéig rögzítse a pályaalkalmassági vizsgálatok ütemezését;
b) az évi második EPAB Egyeztető Értekezlet időpontját elsősorban november hónapban kell kijelölni úgy, hogy
a soron következő naptári év első napjától féléves időtartamra rögzítse a pályaalkalmassági vizsgálatok
ütemezését.
5. Az EPAB Egyeztető Értekezleten részt vesz:
a) az MH egészségügyi főnök,
b) az MH Egészségügyi Központ (a továbbiakban: MH EK) Védelem-egészségügyi Igazgatóság Repülőorvosi-,
Alkalmasságvizsgáló és Gyógyító Intézet (a továbbiakban: MH EK VI RAVGYI) intézetvezető főorvos,
c) az MH Elsőfokú Pályaalkalmasság-vizsgáló Bizottság (a továbbiakban: EPAB) elnöke és tagjai,
d) az MH EK VI RAVGYI Koordinációs és Adatfeldolgozó Osztály osztályvezetője és tervező szakemberei,
e) az alkalmasság-vizsgálatok kezdeményezésre jogosult honvédségi szervezetek képviselői,
f ) az MH EK VI RAVGYI állományából kijelölt jegyzőkönyvvezető és technikai kiszolgáló állomány.
6. Az EPAB Egyeztető Értekezlet helyszíneként az MH EK VI RAVGYI bázisát jelölöm ki.
3. Az EPAB Egyeztető Értekezlet végrehajtásával kapcsolatos feladatok
7. Az MH EK parancsnoka:
a) intézkedik, hogy a vizsgálati kapacitás figyelembevételével az MH EK VI RAVGYI szakemberei tervezzék meg
a  pályaalkalmasság-vizsgálatokat; azok típusainak megfelelően a létszámkereteket, vizsgálati naponként
történő bontásban (a továbbiakban: Vizsgálati Keret);
b) intézkedik a Vizsgálati Keret továbbítására az igénytámasztó szervezetek részére, legkésőbb az EPAB
Egyeztető Értekezlet előtt négy héttel;
c) intézkedik arra az MH EK VI RAVGYI felé, hogy a honvédségi szervezetek által felterjesztett vizsgálati igényeket
tartalmazó Előzetes Vizsgálati Igénylések összesítésre kerüljenek;
d) intézkedik, arra, hogy az MH EK VI RAVGYI szakemberei által összesített Előzetes Vizsgálati Ütemterv kerüljön
bemutatásra az EPAB Egyeztető Értekezleten;
e) kijelöli az EPAB Egyeztető Értekezlet időpontját, intézkedjen az előkészítés érdekében végrehajtandó
kiegészítő feladatok végrehajtására, és az időpontról és a helyszínről küldjön értesítést a honvédségi
szervezetek részére, legkésőbb a tervezett időpont előtt négy héttel;
f ) intézkedik arra, hogy az EPAB Egyeztető Értekezleten rögzített Végleges Vizsgálati Ütemterv kerüljön
felterjesztésre jóváhagyás céljából részemre, legkésőbb az EPAB Egyeztető Értekezletet követő
10 munkanapon belül;
g) intézkedik arra, hogy az EPAB Egyeztető Értekezletről készüljön jegyzőkönyv és az kerüljön megküldésre
részemre legkésőbb 10 munkanapon belül.
8. Az MHP Személyzeti Csoportfőnökség, csoportfőnök:
a) a miniszter közvetlen irányítása, illetve fenntartói irányítása alá tartozó szervezetek szolgálati jogviszonyban
lévő állománya és az MHP személyi állománya részére, a Vizsgálati Keret figyelembevételével és kitöltésével
betervezi a vizsgálati igényét; a vizsgálatok típusát, a vizsgálandók körét, létszámát, az alkalmasság-vizsgálat
tervezett időpontjait az adott féléves időszakra, azt Előzetes Vizsgálati Igénylésben rögzítse;
b) intézkedik arra, hogy az Előzetes Vizsgálati Igények kerüljenek felterjesztésre az MH EK VI RAVGYI részére
az EPAB Egyeztető Értekezlet előtt három héttel.
9. Az MHP parancsnokának szolgálati alárendeltségébe tartozó katonai szervezetek parancsnokai intézkednek:
a) az R. 29. § (1) bekezdésben meghatározott állományilletékes személyügyi szervek vezetői felé, hogy
a  Vizsgálati Keret figyelembevételével és kitöltésével tervezzék be a vizsgálati igényüket; a vizsgálatok
típusát, a vizsgálandók körét, létszámát, az alkalmasság-vizsgálat tervezett időpontjait az adott féléves
időszakra, azt Előzetes Vizsgálati Igénylésben rögzítik;
b) arra, hogy az Előzetes Vizsgálati Igények kerüljenek felterjesztésre az MH EK VI RAVGYI részére az EPAB
Egyeztető Értekezlet előtt három héttel.
10. Az MH Hadkiegészítő, Felkészítő és Kiképző Parancsnokság parancsnoka – a 9. pontban meghatározottakon túl –
intézkedik a szolgálati alárendeltségébe tartozó katonai szervezetek vezetőin keresztül, hogy az R. 29. §
(1) bekezdésében meghatározott állományilletékes személyügyi szervek vezetői:
a) a Vizsgálati Keret figyelembevételével és kitöltésével tervezzék be a vizsgálati igényüket – ideértve
a  vizsgálatok típusát, a vizsgálandók körét, létszámát, az alkalmasság-vizsgálat tervezett időpontjait –
az adott féléves időszakra, rögzítsék azt az Előzetes Vizsgálati Igénylésben;
b) az Előzetes Vizsgálati Igényeket terjesszék fel az MH EK VI RAVGYI részére az EPAB Egyeztető Értekezlet előtt
három héttel.
11. Az MH Logisztikai Központ parancsnoka – a 9. pontban meghatározottakon túl – intézkedik a szolgálati
alárendeltségébe tartozó katonai szervezetek vezetőin keresztül, hogy az R. 29. § (1) bekezdésben meghatározott
állományilletékes személyügyi szervek vezetői:
a) a Vizsgálati Keret figyelembevételével és kitöltésével tervezzék be a vizsgálati igényüket – ideértve
a  vizsgálatok típusát, a vizsgálandók körét, létszámát, az alkalmasság-vizsgálat tervezett időpontjait –
az adott féléves időszakra, rögzítsék azt az Előzetes Vizsgálati Igénylésben;
b) az Előzetes Vizsgálati Igényeket terjesszék fel az MH EK VI RAVGYI részére az EPAB Egyeztető Értekezlet előtt
három héttel.
12. Az MH Katonai Igazgatási és Központi Nyilvántartó Parancsnokság parancsnoka – a 9. pontban meghatározottakon
túl – az R. 25. § (1) bekezdése alapján a katonai szervezetek szerződéses állományával történő feltöltése, az önkéntes
műveleti, az önkéntes védelmi tartalékos állomány toborzása érdekében:
a) a Vizsgálati Keret figyelembevételével és kitöltésével betervezi a vizsgálati igényét – ideértve a vizsgálatok
típusát, a vizsgálandók körét, létszámát, az alkalmasság-vizsgálat tervezett időpontjait – az adott féléves
időszakra rögzítse azt az Előzetes Vizsgálati Igénylésben;
b) intézkedik arra, hogy az Előzetes Vizsgálati Igények kerüljenek felterjesztésre az MH EK VI RAVGYI részére
az Értekezlet előtt három héttel.
13. Az MH Altiszti Akadémia parancsnoka – a 9. pontban meghatározottakon túl – az R. 48. § (1) bekezdése alapján
a végzős honvéd altiszt-jelöltek beosztásba helyezés előtti pályaalkalmasságának elbírálása érdekében:
a) a Vizsgálati Keret figyelembevételével és kitöltésével betervezi a vizsgálati igényét – ideértve a vizsgálatok
típusát, a vizsgálandók körét, létszámát, az alkalmasság-vizsgálat tervezett időpontjait – az adott féléves
időszakra, rögzítse azt az Előzetes Vizsgálati Igénylésben;
b) intézkedik arra, hogy az Előzetes Vizsgálati Igények kerüljenek felterjesztésre az MH EK VI RAVGYI részére
az Értekezlet előtt három héttel.
14. Az MH Ludovika Zászlóalj parancsnoka – a 9. pontban meghatározottakon túl – az R. 48. § (1) bekezdése alapján
a végzős honvéd tisztjelöltek beosztásba helyezés előtti pályaalkalmasságának elbírálása érdekében:
a) a Vizsgálati Keret figyelembevételével és kitöltésével betervezi a vizsgálati igényét – ideértve a vizsgálatok
típusát, a vizsgálandók körét, létszámát, az alkalmasság-vizsgálat tervezett időpontjait – az adott féléves
időszakra, rögzítse azt az Előzetes Vizsgálati Igénylésben;
b) intézkedik arra, hogy az Előzetes Vizsgálati Igények kerüljenek felterjesztésre az MH EK VI RAVGYI részére
az Értekezlet előtt három héttel;
15. A Végleges Vizsgálati Ütemtervben rögzített vizsgálati időpontokra a vizsgálatot kezdeményező szerv a vizsgálatra
jelentkezők névsorát az R. 29. § (4) bekezdésében rögzítettek szerint megküldi. Amennyiben az előzetesen rögzített
időpontok nem kerülnek feltöltésre, a vizsgálatot kezdeményező szerv legkésőbb a vizsgálat napja előtt egy héttel
írásban értesíti az MH központi egészségügyi szervezet alkalmasság-vizsgálatot végző szervét.
16. Amennyiben az előzetesen vizsgálatra berendelt, a névjegyzéken szereplő személy szolgálati elfoglaltság, hirtelen
bekövetkezett váratlan esemény miatt nem tud megjelenni, a vizsgálatot kezdeményező szerv haladéktalanul
értesíti az MH központi egészségügyi szervezet alkalmasság-vizsgálatot végző szervét. Ebben az esetben
az alkalmasság-vizsgálatot végző szerv a saját kapacitása terhére új időpontot biztosít.
17. Korábban már megkezdett vizsgálat esetén az előzetes tervezésnél nem kell újra betervezni a folyamatban lévő
vizsgálatokat, arra az MH központi egészségügyi szervezet alkalmasság-vizsgálatot végző szerve a saját kapacitása
terhére új időpontot biztosít.
18. A Végleges Vizsgálati Ütemterv a honvédségi szervezetek részére kötelező, attól való eltérés a Vizsgálati Keret
figyelembevételével csak kivételes, indokolt, általam engedélyezett esetben lehetséges, amelyhez az eltérést
kezdeményező honvédségi szervezet köteles csatolni az MH EK VI RAVGYI nyilatkozatát az igénylés
„támogatását”/„nemleges támogatását” illetően, döntésem előkészítése érdekében.
4. Záró rendelkezések 19. Jelen intézkedés a közzétételét követő napon lép hatályba.
20. Hatályát veszti az elsőfokú pályaalkalmassági vizsgálatok tárgykörében tartandó egyeztető értekezlet
végrehajtásáról szóló 293/2015. (HK 10.) HVKF intézkedés.
21. A 4. pont a) alpontja szerinti EPAB Egyeztető Értekezlet időpontját 2019-ben az intézkedés kiadását követő
három  hónapon belül kell kijelölni úgy, hogy az 2019. július első napjától féléves időtartamra rögzítse
a pályaalkalmassági vizsgálatok ütemezését.
Korom Ferenc altábornagy s. k.,
 Magyar Honvédség parancsnoka


text:
19/2009. (XII. 29.) ÖM utasítása hivatásos katasztrófavédelmi szervek személyi állománya által választható természetbeni juttatások fajtáiról, értékéről, a kifizetés rendjéről és módjáról.
A fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény 116/A. §
(6) bekezdésében foglalt, valamint a köztisztviselők jogállásáról szóló 1992. évi XXIII. törvény 49/F. § (1) bekezdésében, valamint a (3)–(4) bekezdéseiben foglalt felhatalmazás alapján kiadom az alábbi utasítást.
1. Az utasítás hatálya a hivatásos katasztrófavédelmi
szervezet központi, területi és helyi szerveinek hivatásos
állományú tagjaira, köztisztviselőire és közalkalmazottaira (a továbbiakban együtt: személyi állomány) terjed ki.
A választható természetbeni juttatások közös szabályai A jogosultság
2. A béren kívüli választható természetbeni juttatási
rendszer a költségvetés normatív támogatása által előre
meghatározott keretösszegen és juttatási elemeken belül
egyéni választásra ad lehetőséget.
3. A személyi állomány tagja a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény (a továbbiakban: Szja
tv.) 70. § (2) bekezdés a) és b), valamint d) és e) pontjaiban, továbbá az (5) bekezdésben felsorolt juttatások, legfeljebb az ott meghatározott mértékig, valamint ingyenes
vagy kedvezményes internethasználat választására
jogosult.
4. Nem jogosult választható természetbeni juttatásra
a) a személyi állomány tartós külszolgálaton levő, illet
ve nemzeti szakértőként külföldi foglalkoztatott tagja a
külszolgálat, külföldi tartózkodás időtartamára,
b) a személyi állomány tagja arra az időre, amelyre illetményre, vagy átlagkeresetre nem jogosult, feltéve, hogy a
távollét időtartama meghaladja a harminc napot.
5. A személyi állomány tagját megillető választható
természetbeni juttatás éves keretösszege 2010. évben
200 000 Ft/fő/év, amely tartalmazza a juttatást terhelő
munkáltató által fizetendő adó mértékét is.
6. Az éves keretösszeg egy naptári éven belül az utasításban meghatározott juttatási elemekre használható fel.
Az igénybe nem vett keret nem vihető át a következő évre.
Amennyiben a keretösszegből ezer forintot meg nem haladó összeg marad, azt a személyi állomány tagja más
juttatásra nem veheti igénybe.
7. Amennyiben a személyi állomány tagjának jogviszonya év közben keletkezik, vagy szűnik meg, az egyéni keretösszeget a jogviszony időtartamával arányosan kell
megállapítani, a hónapok számának figyelembe vételével,
azzal, hogy minden megkezdett hónap egész hónapnak
számít.
A juttatások igénybevételének szabályai 8. A keretösszegen belül választható juttatási elemek
legnagyobb összegéről és a juttatás igénybevételének részletes szabályairól az állományilletékes parancsnok (a továbbiakban: parancsnok) évente előzetesen írásban
tájékoztatja a személyi állományt.
9. A személyi állomány tagja a tárgyévre vonatkozóan,
január 31-ig, a mellékletekben foglalt nyilatkozatokban
nyilatkozik a részére megállapított keretösszeg felhasználásáról, a választott juttatási elemekről és azok mértékéről.
A kitöltött nyilatkozatok kinyomtatott, a személyi állomány tagja által aláírt példányát fel kell terjeszteni az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság (a továbbiakban: OKF) Gazdasági Helyettesi Szervezet Közgazdasági
Főosztályára (a továbbiakban: Közgazdasági Főosztály) a
választott juttatási elemekhez tartozó szükséges adatokkal
együtt.
10. A személyi állomány azon tagja, akinek jogosultsága év közben keletkezik, az első munkában töltött napot
követő 30 napon belül köteles nyilatkozni a részére megállapított keretösszeg felhasználásáról. A juttatás mértékéről, jogcíméről és a juttatási elemekről a személyügyi
szerv képviselője a felvételt megelőző személyzeti eljárás
során tájékoztatást ad.
11. A személyi állomány azon tagja, aki a nyilatkozatokat önhibájából elmulasztja kitölteni, vagy a megjelölt határidőre nem mellékeli az egyes juttatási elemekhez szükséges dokumentumokat, a nyilatkozatok megtételéig választható természetbeni juttatásban nem részesül.
12. A választás egy naptári évre vonatkozik, módosítására év közben nincs lehetőség.
13. A fel nem használt összeg pénzbeli megváltására
nincs lehetőség.
Eljárás a jogviszony megszűnése esetén 14. Ha a személyi állomány tagja választható természetbeni juttatásra nem jogoult, vagy ha a személyi állomány
tagjának jogviszonya év közben szűnik meg, az időarányos részt meghaladó mértékben igénybe vett juttatás értékét a távollét vége utáni első munkanapon, illetve a jogviszony megszűnésekor vissza kell fizetni, továbbá – az állo
mány tagja választása szerint, ha a juttatás természete ezt
lehetővé teszi – vissza kell adni (a továbbiakban együtt:
visszafizetés). Nem kell visszafizetni a juttatás értékét, ha
a jogviszony a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény 53. § h) pontjában, a köztisztviselők jogállásáról szóló 1992. évi XXIII. törvény 15. § (1) bekezdés b) pontjában, vagy a közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi
XXXIII. törvény 25. § (1) bekezdés b) pontjában
meghatározott okból szűnik meg.
15. A hivatásos katasztrófavédelmi szervezet központi,
területi és helyi szervei közötti áthelyezés esetén a személyi állomány tagja választható természetbeni juttatásra az
egyes munkáltatóknál időarányosan jogosult.
16. A jogviszony időtartamával arányosan megállapított keretösszeg túllépése esetén a különbözetet a személyi
állomány tagjának utolsó illetményéből le kell vonni, a helyi utazásra szolgáló bérletet a munkáltató visszavonja.
17. A személyi állomány az egyéni keretösszegnél kevesebb juttatást igénybe vevő tagja a különbözetet a választása szerinti juttatási elemnek megfelelő módon, újabb
nyilatkozat kitöltésével veheti igénybe.
18. A 16. és 17. pont megfelelően irányadó abban az
esetben is, ha a személyi állomány tagjának jogosultsága –
a 4. pontban foglaltakat figyelembe véve – év közben
szűnik meg.
Az egyes juttatási elemekre vonatkozó különös szabályok Önkéntes nyugdíjpénztári támogatás
19. Az önkéntes nyugdíjpénztári támogatás keretében a
munkáltató munkáltatói tagdíj-hozzájárulást fizet a személyi állomány azon tagjának, aki
a) önkéntes nyugdíjpénztár tagja,
b) azt a juttatási elemet választja és
c) a Közgazdasági Főosztályra eljuttatja a záradékolt
önkéntes nyugdíjpénztári belépési nyilatkozatát (1.
melléklet). 20. Az önkéntes nyugdíjpénztári munkáltatói hozzájárulás havonta azonos összegben a személyi jövedelemadóról szóló törvényben meghatározott mértékig terjedhet. A
juttatás választott összegének meghatározásánál figyelemmel kell lenni az éves keretösszegre.
Önkéntes egészségpénztári támogatás 21. Az önkéntes egészségpénztári támogatás keretében
a munkáltató munkáltatói tagdíj-hozzájárulást fizet a személyi állomány azon tagjának, aki
a) önkéntes egészségpénztár tagja,
b) ezt a cafetéria-juttatási elemet választja és
c) a Közgazdasági Főosztályra eljuttatja a záradékolt
önkéntes egészségpénztári belépési nyilatkozatát
(2. melléklet). 22. Az önkéntes egészségpénztári munkáltatói hozzájárulás havonta azonos összegben a személyi jövedelemadóról szóló törvényben meghatározott mértékig terjedhet. A
juttatás választott összegének meghatározásánál figyelemmel kell lenni az éves keretösszegre.
Helyi utazásra szolgáló bérlet 23. A munkáltató a személyi állomány tagjának – e juttatási elem választása esetén – a tárgyévre éves vagy havi
helyi utazásra szolgáló bérletet bocsát rendelkezésre.
24. Helyi utazásra szolgáló bérlet a 3. mellékletben foglalt nyilatkozattal igényelhető.
25. A nyilatkozatok összegyűjtéséről, a bérletszelvények beszerzéséről és átadásáról a Közgazdasági Főosztály, illetve a területileg illetékes gazdasági szerv
gondoskodik.
Üdülési hozzájárulás 26. A munkáltató a személyi állomány tagjának üdülési
hozzájárulást biztosít a Magyar Nemzeti Üdülési Alapítvány által kibocsátott, névre szóló üdülési csekk
formájában, ha
a) ezt a cafetéria elemet választja, és
b) nyilatkozik a 4-5. mellékletben meghatározott ada
tokról. 27. Az üdülési hozzájárulás mértéke – a más kifizetőtől
kapott üdülési hozzájárulással együtt – évente a személyi
jövedelemadóról szóló törvényben meghatározott mértékéig terjedhet személyenként.
28. A személyi állomány tagja kérésére a munkáltató az
üdülési csekket a közeli hozzátartozó részére is
megvásárolhatja.
29. Az üdülési csekk beszerzéséről és átadásáról a Közgazdasági Főosztály gondoskodik.
Internethasználat támogatása 30. A munkáltató – e juttatási elem választása esetén –
hozzájárul a személyi állomány tagja internethasználatának költségeihez, átvállalja a személyi állomány tagja által
megkötött egyedi szolgáltatási szerződés költségeinek
biztosítását. 31. Az internethasználat támogatása mint juttatási elem
kizárólag utalvány formájában nyújtható.
32. A juttatás folyósításának feltétele, hogy a személyi
állomány tagja a névre szóló, egyedi szolgáltatási szerződés másolatát a Közgazdasági Főosztályra benyújtsa.
33. A juttatás adó- és járulékmentes, havi mértékét – az
éves keretösszegen belül – a személyi állomány tagja maga határozza meg annak figyelembe vételével, hogy minden hónapban azonos összegű juttatás nyújtható, legfeljebb a havi előfizetési díj összegéig. A juttatás választott
összegének meghatározásánál figyelemmel kell lenni az
éves keretösszegre.
34. A választható havi összeg felső határa nem lehet
több a névre szóló szolgáltatói szerződésben foglalt havi
díjnál, az ezen utasításban foglalt korlátozások figyelembe
vételével.
Iskolakezdési támogatás 35. A munkáltató – e juttatási elem választása esetén –
utalvány formájában iskolakezdési támogatást nyújt a közoktatásról szóló törvényben meghatározott oktatásban
részt vevő gyermek, tanuló számára, a családok támogatásáról szóló törvény alapján családi pótlékra, vagy hasonló
ellátásra jogosult szülő, vagy a vele közös háztartásban élő
házastárs útján.
36. Az iskolakezdési támogatás mértéke tanévenként és
– a 35. pontban foglalt feltételeknek megfelelő – gyermekenként az Szja tv.-ben meghatározott mértékig terjedhet.
A juttatás választott összegének meghatározásánál figyelemmel kell lenni az éves keretösszegre.
37. Az utalvány kizárólag a tanév első napját megelőző
hatvan és azt követő hatvan napon belül vehető igénybe.
38. Az utalvány kizárólag tankönyv, taneszköz, ruházat
vásárlására jogosít.
39. A személyi állomány tagja által kitöltött nyilatkozat
(7. melléklet) alapján a parancsnok gondoskodik az iskolakezdési támogatások összege analitikus nyilvántartásának
vezetéséről.
40. A 39. pont szerinti nyilvántartás vezetése érdekében
a kiskorú gyermek törvényes képviselője köteles nyilatkozni az iskolakezdési támogatásban részesített gyermek
(tanuló) adóazonosító jeléről, ennek hiányában személyes
adatairól.
41. Az utalványok beszerzéséről és átadásáról a Közgazdasági Főosztály gondoskodik.
Melegétkezési utalvány 42. A munkáltató – e juttatási elem választása esetén –
támogatja a személyi állomány tagjának étkezését, kizárólag melegétel vásárlására alkalmas utalvány juttatásával.
43. A meleg étkezési utalvány havonta azonos összegben az Szja tv.-ben meghatározott mértékig terjedhet. A
juttatás választott összegének meghatározásánál figyelemmel kell lenni az éves keretösszegre.
44. A meleg étkezési utalványok beszerzéséről és átadásáról a Közgazdasági Főosztály gondoskodik.
Záró rendelkezések 45. Ez az utasítás 2010. január 1-jén lép hatályba.
46. Az utasítás hatályba lépését követő 30 napon belül
az OKF az érintett érdekvédelmi szervekkel egyetértésben
felülvizsgálja az OKF Kollektív Szerződését, valamint
Közszolgálati Szabályzatát.
Varga Zoltán s. k.,
önkormányzati miniszter


text:
64/2019. (II. 28.) KE határozata rendkívüli és meghatalmazott nagykövet kinevezéséről és megbízásáról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés b)  pontja alapján – a  külgazdasági és külügyminiszter előterjesztésére –
dr. Csoma Mózest kinevezem rendkívüli és meghatalmazott nagykövetté, és megbízom Magyarország szöuli
nagykövetségének a  vezetésével, valamint Magyarországnak a  Koreai Népi Demokratikus Köztársaságban való
képviseletével.
Budapest, 2018. június 18. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
43/2013. (VI. 4.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2013. május 28-án megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továbbiakban: régi Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva B. Z. magánszemély (a továbbiakban: beadványozó) által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – a Kúriához címzett kifogást
lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Arany J. u. 25.; levélcím: 1357 Budapest, Pf. 2;
fax: 06-1-7950-143). A bírósági eljárásban az ügyvédi képviselet kötelező. A jogi szakvizsgával rendelkező személy
saját ügyében ügyvédi képviselet nélkül is eljárhat. A bírósági eljárás nem tárgyi illetékmentes. Az illeték mértéke
15 000 Ft. A kifogás benyújtóját tárgyi illetékfeljegyzési jog illeti meg.
Indokolás I. Beadványozó 2013. május 3-án aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási Bizottsághoz az
országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 2. §-a szerinti
hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy annak a személynek, aki a 2013-évben kiírt „Nyilvános koncessziós pályázati kiírás
dohánytermék kiskereskedelmi jogosultság átengedésére” című pályázaton nyert, kötelezően biztosítania kell azt, hogy
az általa birtokolt trafik légterében az ammónia koncentráció mértéke 10 és 25 ppm közötti legyen, ellenkező esetben a
trafikot birtokló személy, bűntettet követ el és húsz évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő?”
A bűncselekménnyé nyilvánításnak és büntetéssel fenyegetésnek alkotmányos indokon kell alapulnia:
szükségesnek, arányosnak és végső soron igénybevettnek kell lennie. Az Országos Választási Bizottság álláspontja
szerint a kezdeményezésben szereplő kérdés nem felel meg az alkotmányos büntetőjog fenti követelményének.
A Bizottság álláspontja szerint a kérdésben megjelölt büntetni kívánt cselekmény, a hozzá rendelni kívánt
szankció és a kettő közötti összefüggés nem felel meg a fentiekben megfogalmazott alkotmányos büntetőjog
követelményének. Ennek következtében a kérdés tiltott tárgykört, az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés a) pontját
érintené.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja továbbá, hogy a kezdeményezésben foglalt kérdés az Nsztv. 13.  §
(1)  bekezdésében foglalt egyértelműségi követelménynek sem felel meg. Az egyértelműség követelménye
azt jelenti, hogy a népszavazásra szánt kérdésnek egyértelműen megválaszolhatónak kell lennie. Ahhoz, hogy
a  választópolgár a népszavazásra feltett kérdésre egyértelműen tudjon válaszolni az szükséges, hogy a kérdés
világos és kizárólag egyféleképpen legyen értelmezhető, a kérdésre igennel vagy nemmel lehessen felelni.
Az Országos Választási Bizottság álláspontja szerint a népszavazásra feltenni kívánt kérdés valójában több
kérdést von egységbe, amelyek külön-külön is megválaszolhatók, így a választópolgárnak nincs lehetősége
megkülönböztetést tenni, és részkérdésenként véleményt nyilvánítani a kezdeményezésről. Az Országos Választási
Bizottság megállapítja, hogy a kezdeményezésben foglaltak szerint beadványozó egyrészt azt kívánja előírássá
tenni, hogy a pályázaton nyert személynek kötelezően biztosítania kell, hogy az általa birtokolt trafik légterében
az ammónia koncentráció mértéke 10 és 25 ppm közötti legyen, másrészt bűncselekménnyé kívánja nyilvánítani
ennek be nem tartását. Mivel a választópolgár csak abban az esetben tudja aláírásával támogatni a kérdés
népszavazásra bocsátását, ha mind az előírás kötelezővé tételére, mind annak be nem tartása esetén bűntetté
nyilvánítására igennel válaszol – így a Bizottság álláspontja szerint – nem tudja választói akaratát megfelelő
módon kinyilvánítani. Ezért a feltenni kívánt kérdés sérti az Nsztv. 13. § (1) bekezdésben foglalt egyértelműség
követelményét.
Az Országos Választási Bizottság – az Nsztv. 10. § b) és c) pontjai alapján, mivel a kérdésben nem lehet országos
népszavazást tartani valamint a kérdés megfogalmazása nem felel meg a törvényben foglalt követelményeknek – az
aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
II. A határozat az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés a) pontján, az Nsztv. 2. §-án, a 10. § b) és c) pontján, 13. §
(1)  bekezdésén, a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 349. § (1) bekezdés c) pontján, az Fdvtv. 4. §
(1) bekezdésén, 5. §-án, 8. § (1) bekezdésén, a jogorvoslatról szóló tájékoztatás a régi Ve. 130. §-ának (1) bekezdésén,
az illetékekről szóló tájékoztatás az 1990. évi XCIII. törvény 37. § (1) bekezdésén, 39. § (3) bekezdés d) pontján, 42. §
(1) bekezdés g) pontján, valamint a 62. § (1) bekezdés s) pontján alapul.
Dr. Bordás Vilmos s. k.,
 az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
1404/2019. (VII. 5.) Korm. határozata a „Felzárkózó települések” hosszú távú programjának megalapozásáról.
A Kormány
 1. egyetért azzal, hogy a  kedvezményezett települések besorolásáról és a  besorolás feltételrendszeréről szóló
105/2015. (IV. 23.) Korm. rendeletben meghatározott településkörből a  Központi Statisztikai Hivatal által készített
legalacsonyabb komplex mutató alapján kiválasztott, mintegy 300 településen – a  települések szakaszos
bevonásával – hosszú távú fejlesztési program (a továbbiakban: program) induljon;
2. egyetért azzal, hogy a  2019. évben – a  program első szakaszára az  1.  pont szerinti komplex mutató alapján
kiválasztott, az 1. mellékletben felsorolt – 30 településen induljon el a program;
3. egyetért azzal, hogy az 1. pontban ismertetett program módszertani támogatását a Magyar Máltai Szeretetszolgálat
Egyesület valósítsa meg;
4. az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény (a  továbbiakban: Áht.) 33.  § (1)  bekezdésében biztosított
jogkörében eljárva elrendeli a  Magyarország 2019. évi központi költségvetéséről szóló 2018. évi L. törvény
(a  továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet XIV. Belügyminisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím,
5.  Társadalmi felzárkózást segítő programok alcím 12. A  Magyar Máltai Szeretetszolgálat Egyesület felzárkózási
feladatainak támogatása jogcímcsoporttal történő kiegészítését;
Felelős: pénzügyminiszter
Határidő: azonnal 5. az Áht. 33. § (1) bekezdésében biztosított jogkörében eljárva elrendeli a Kvtv. 1. melléklet XIV. Belügyminisztérium
fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 5. Társadalmi felzárkózást segítő programok alcím 13. A „Felzárkózó
települések” hosszú távú programjának támogatása jogcímcsoporttal történő kiegészítését;
6. az Áht. 33.  § (2)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva és az  Ávr. 34.  § (2)  bekezdés b)  pontja értelmében
felhívja a Nemzeti Foglalkoztatási Alap kezelőjét, hogy a Kvtv. 1. melléklet LXIII. Nemzeti Foglalkoztatási Alap fejezet,
8. Start-munkaprogram cím előirányzatról utaljon át
a) 2 000 000 000 forintot a Kvtv. 1. melléklet XIV. Belügyminisztérium fejezet 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok
fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 5. Társadalmi felzárkózást segítő programok alcím,
12. A Magyar Máltai Szeretetszolgálat Egyesület felzárkózási feladatainak támogatása jogcímcsoport fejezeti
kezelésű előirányzat javára, a jelen Korm. határozatban meghatározott feladatok finanszírozására,
b) 8 000 000 000 forintot a Kvtv. 1. melléklet XIV. Belügyminisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok
cím, 5. Társadalmi felzárkózást segítő programok alcím, 13. A  „Felzárkózó települések” hosszú távú
programjának támogatása jogcímcsoport fejezeti kezelésű előirányzat javára, a  jelen Korm. határozatban
meghatározott feladatok finanszírozására, valamint a  Magyarország egyes területei közötti gazdasági
egyenlőtlenség csökkentése érdekében szükséges fejlesztési programcsomagról szóló 1403/2019. (VII. 5.)
Korm. határozatban meghatározott feladatok pótlólagos finanszírozására;
7. egyetért azzal, hogy a  6.  pont a)  alpontja alapján biztosított forrás terhére a  Magyar Máltai Szeretetszolgálat
Egyesület részére a  belügyminiszter 2 000 000 000 forint támogatást nyújtson, a  támogatás felhasználásának és
elszámolásának részletes feltételeit meghatározó támogatói okirat alapján;
Felelős: belügyminiszter
Határidő: a 6. pont a) alpontja szerinti forrásbiztosítást követően azonnal
8. felhívja
a) a Modern Települések Fejlesztéséért felelős kormánybiztost, hogy tegye meg a  szükséges intézkedéseket
annak érdekében, hogy a  Magyar Falu Program keretében rendelkezésére álló programelemeket
–  a  belügyminiszter által településenként és támogatási célterületenként jelzett mértékben – a  jelen
kormányhatározattal érintett, valamint később kijelölendő települések pályáztatás nélkül igénybe vehessék,
azzal, hogy a  Modern Települések Fejlesztéséért felelős kormánybiztos és a  belügyminiszter megállapodik
az e célra 2019-ben és 2020-ban elkülönítendő forrás nagyságáról,
Felelős: Modern Települések Fejlesztéséért felelős kormánybiztos
belügyminiszter
Határidő: 2019. július 15. b) a belügyminisztert, a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, a  pénzügyminisztert, az  emberi
erőforrások miniszterét, az  agrárminisztert, az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, hogy
–  a  belügyminiszternek a  diagnózis alapú felzárkózási roma stratégia előkészítésének és végrehajtásának
koordinálásáért felelős miniszterelnöki biztos véleményének kikérése után előterjesztett javaslatára –
biztosítsák az 1. melléklet szerinti településeken a 2. mellékletben meghatározott, az a) pontban foglaltakon
kívüli, feladatkörébe tartozó közszolgáltatásokat;
Felelős: belügyminiszter
Miniszterelnökséget vezető miniszter
pénzügyminiszter
emberi erőforrások minisztere
agrárminiszter
innovációért és technológiáért felelős miniszter
Határidő: folyamatos
 9. felkéri az  egyházakat, a  társadalmi és gazdasági szervezeteket, az  önkormányzatokat, valamint a  lakosságot
a program támogatására. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
9/2003. (VII. 18.) FMM rendelete a 2004. munkaszüneti napok körüli munkarendről.
A Munka Törvénykönyvéről szóló 1992. évi XXII. törvény 125. §-ának (5) bekezdésében kapott felhatalmazás
alapján — figyelemmel a köztisztviselők jogállásáról szóló
1992. évi XXIII. törvény 71. §-ának (2) bekezdésére és a
közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény 2. §-ának (3) bekezdésére is — a következőket rendelem el:
1. § (1) E rendelet hatálya — a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel — kiterjed minden munkáltatóra, közigazgatási szervre (a továbbiakban együtt: munkáltató) és az
általuk foglalkoztatott munkavállalókra, közalkalmazottakra, közszolgálati jogviszonyban állókra (a továbbiakban
együtt: munkavállaló).
(2) E rendelet nem érinti a megszakítás nélkül üzemelő
és rendeltetése folytán a munkaszüneti napokon is működő munkáltatónál, illetve az ilyen jellegű munkakörben
foglalkoztatott munkavállalók munkarendjét.
2. § A 2004. évi munkaszüneti napok körüli — a naptár
szerinti munkarendtől való eltéréssel járó — munkarend a
következő:
a) január 10., szombat munkanap,
január 2., péntek pihenőnap,
b) december 18., szombat munkanap,
december 24., péntek pihenőnap.
3. § A lakossági ellátást és szolgáltatást végző, valamint az
általánostól eltérő munkaidő-beosztásban foglalkoztatott
munkavállalók munkarendje a 2. §-tól eltérően is meghatározható.
4. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba.
Burány Sándor s. k.,
foglalkoztatáspolitikai és munkaügyi miniszter


text:
96/2010. (X. 19.) ME határozata helyettes államtitkár felmentéséről.
A kormánytisztviselők jogállásáról szóló 2010. évi LVIII. törvény 51. §-a alapján, a nemzetgazdasági miniszter
javaslatára
dr. Bathó Ferencet, a Nemzetgazdasági Minisztérium helyettes államtitkárát e tisztségéből
– 2010. október 15-ei hatállyal – felmentem. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök