text:
41/2018. (VII. 11.) ORFK utasítása a büntetőeljárási törvényben meghatározott kép- és hangfelvételek rögzítésére szolgáló technikai eszközök alkalmazásának szabályairól.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjában, valamint a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény
6. § (1) bekezdés b) pontjában foglaltak alapján, a büntetőeljárásról szóló 2017. évi XC. törvény szerinti kép-, folyamatos hang-,
valamint kép- és hangfelvételek készítésével összefüggő feladatok és eljárásrend meghatározása érdekében kiadom az  alábbi
utasítást:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. Az utasítás hatálya az  általános rendőrségi feladatok ellátására létrehozott szervre (a továbbiakban: Rendőrség)
terjed ki.
2. Az utasítást a  Rendőrség nyomozó hatóságai által a  büntetőeljárásról szóló 2017. évi XC. törvényben
(a  továbbiakban:  Be.) foglaltak alapján a  kép-, a  hang-, valamint a  kép- és hangrögzítő eszközzel készített kép-,
folyamatos hang-, illetve kép- és hangfelvétel készítése és kezelése során kell alkalmazni.
3. Az utasítás alkalmazásában:
a) adatkezelés: a  büntetőeljárásban történő felhasználás céljából az  utasítás alapján készített vagy csatolt
adatállomány kezelése;
b) adatrögzítés: az a folyamat, amelynek során a technikai eszköz rendeltetésszerű használatának útján az eljárási
cselekményről kép-, folyamatos hang-, illetve kép- és hangfelvétel készül;
c) átadás-átvételi nyilvántartás: az  a  főnyilvántartási számmal azonosítható átvételi okmány, amely alapján
a technikai eszköz aktuális helye és a kezeléséért felelős személye megállapítható;
d) felvétel: az adatrögzítés során keletkező
da) képet,
db) folyamatos hangot vagy
dc) képet és hangot egyaránt
tartalmazó adatállomány, amely a  Be.-ben meghatározottak szerint készült és az  eljárásban történő
felhasználásra alkalmas;
e) felvétel átadása, kiadása: a  felvételhez hozzáférési jogosultság adása, valamint a  felvétel másolatának
adathordozón történő átadása;
f ) informatikai szakmunkatárs: aki a  technikai eszköz beüzemeléséhez, illetve működtetéséhez, esetleg
karbantartásához szükséges ismeretekkel – legalább középfokú informatikai szakirányú végzettséggel –
rendelkezik, és munkaköri leírásában az ezzel összefüggő feladatok ellátása szerepel;
g) kezelés: a technikai eszközzel összefüggő minden cselekmény;
h) Központi Médiatár: az  egyes büntetőeljárási cselekményekre és a  büntetőeljárásban részt vevő személyekre
vonatkozó szabályokról szóló 12/2018. (VI. 12.) IM rendelet 63/A. §-ában meghatározott informatikai rendszer;
i) munkapéldány: az  adatrögzítés során az  önálló technikai eszközben elhelyezett adathordozón létrejövő
adatállomány;
j) Nova Média Tár: a felvételek feltöltése és torzítása céljából létrehozott átmeneti tárhely, amely a Robotzsaru
NEO Integrált Ügyviteli és Ügyfeldolgozó Rendszer (a továbbiakban: Robotzsaru rendszer) felületéről érhető el;
k) próbafelvétel: az  eljárási cselekmény megkezdése előtt, a  technikai eszköz működőképességének,
beállításainak,  elhelyezésének, valamint az  adatrögzítés eredményességének ellenőrzése céljából rögzített
olyan adatállomány, amely az eljárás céljához rendelt adatokat nem tartalmaz;
l) technikai eszköz:
la) az eljárási cselekményről kép- és hangfelvétel rögzítésére alkalmas, vagyonátadó leltárban
nyilvántartásba vett kézi kamera és tartozékai (önálló technikai eszköz),
lb) a telekommunikációs eszköz útján végrehajtott eljárási cselekményről készített folyamatos hang
vagy kép- és hangfelvétel rögzítésére alkalmas eszköz és tartozékai (beépített technikai eszköz),
lc) egyéb, kép-, folyamatos hang- vagy kép- és hangfelvétel rögzítésére alkalmas eszköz (egyéb technikai
eszköz, így különösen diktafon, szolgálati mobiltelefon);
m) torzítás: a felvételen végrehajtott olyan beavatkozás, amely kizárólag az eljárási cselekménnyel érintett személy
személyazonosságának megállapítására alkalmas jellemzőit, illetve jogszabály erre irányuló rendelkezése
alapján az érintett személyazonosságára, elérhetőségére vonatkozó – akár közvetett – információt tartalmazó
nyilatkozat részleteket teszi felismerhetetlenné.
II. FEJEZET
RÉSZLETES RENDELKEZÉSEK 1. Az adatkezelést megelőző feladatok
4. A technikai eszközöket az  adatkezelő szervnél kialakított rend szerint átadás-átvételi nyilvántartásba kell venni.
Az  átadás-átvételi nyilvántartást naprakészen, a  technikai eszköz helyének és a  kezeléséért felelős személyének
megállapítására alkalmas módon kell vezetni. Az átadás-átvételi nyilvántartás tartalmazza:
a) az átadás-átvétel keltét, időpontját;
b) az eszköz átadója és átvevője nevét;
c) az eljárási cselekménnyel érintett ügyszámot;
d) az eszköz tartozékainak meglétére és működőképességére vonatkozó ellenőrzés tényét;
e) a visszavétel keltét, időpontját;
f ) a megjegyzés rovatot.
5. A rendőrségi adatkezelő szerv vezetője
a) kijelöli az átadás-átvételi nyilvántartás vezetéséért felelős személyt és a technikai eszköz tárolásának helyét;
b) meghatározza a technikai eszköz átadás-átvételének rendjét;
c) kijelöli a Központi Médiatárhoz való hozzáférési jogosultságok nyilvántartásáért felelős személyt;
d) meghatározza a felvételek feltöltésének és a munkapéldányok kezelésének rendjét;
e) kijelöli a technikai eszköz karbantartásáért felelős személyt;
f ) intézkedik a  személyi állománynak az  utasításban foglaltak végrehajtására történő felkészítésére, ennek
keretében az  adatrögzítés folyamatának, illetőleg a  kapcsolódó eljárásjogi, iratkezelési és adatvédelmi
szabályok megismertetésére, és az oktatásnak az oktatási naplóban történő dokumentálására;
g) intézkedik az utasítással érintett feladatoknak a személyi állomány munkaköri leírásában történő rögzítésére.
6. Az eszköz alkalmazásával érintett szervezeti egység vezetője a  Belügyminisztérium nyilvántartásokért felelős
szakterülete által erre a célra rendszeresített adatlapon az érintettek számára a Központi Médiatárhoz való hozzáférést
kezdeményezi.
7. Az informatikai szakmunkatárs
a) a technikai eszköz átadás-átvétele során ellenőrzi annak működőképességét;
b) az önálló technikai eszköz alkalmazásán kívüli időszakban gondoskodik az akkumulátorok töltéséről;
c) a technikai eszköz kiadása előtt ellenőrzi, szükség esetén formatálja a tartozék memóriakártyákat;
d) a technikai eszköz kezelése során felmerülő bármely, rendeltetésszerű használatot akadályozó vagy kizáró
rendellenesség esetén intézkedik annak javítása vagy az eszköz cseréje iránt;
e) az eljárási cselekmények során az eljárási cselekmény vezetőjének igénye esetén segíti az eszköz működtetését;
f ) a felvételnek a Robotzsaru rendszerbe való feltöltése, torzítása során az eljáró kérésére jelen van, erre irányuló
igény esetén segítséget nyújt, illetve végrehajtja a feltöltéssel, torzítással összefüggő feladatokat.
8. Az eljárási cselekmény vezetője
a) a technikai eszköz működtetése során felel annak kezeléséért, szükség esetén informatikai szakmunkatárs
közreműködését kezdeményezi;
b) ha a  technikai eszköz működtetéséhez közreműködőt vesz igénybe, a  közreműködő számára a  technikai
eszköz beállításához, megfelelő elhelyezéséhez szükséges tájékoztatást megadja; c) gondoskodik arról, hogy a  felvétel tartalmazza az  eljárási cselekmény jogszerű lefolytatásának megítélése
szempontjából releváns valamennyi adatot, ennek érdekében a felvétel előkészítése, megtervezése, valamint
a felvétel torzítása során az eljárásjogi, az iratkezelési és az adatvédelmi szabályoknak megfelelően jár el;
d) ellátja a felvételnek a Robotzsaru rendszerbe való feltöltése, torzítása során az adatkezelő szerv vezetője által
meghatározott feladatokat;
e) ha ennek feltételei fennállnak, az  eljárási cselekmény megkezdése előtt elhelyezi a  felvétel készítésére
vonatkozó tájékoztatót az eljárási cselekménnyel érintett helyiség ajtaján.
9. A beépített technikai eszközzel ellátott helyiségek ajtaján állandó jelleggel, az önálló technikai eszköz alkalmazásával
érintett helyiség ajtaján pedig az alkalmazás idejére jól látható módon figyelemfelhívó és tájékoztató feliratot kell
elhelyezni. A felirat a helyiségbe belépni szándékozóknak szóló, az eljárási cselekmény idejére való távolmaradásra
történő felszólítást, valamint a rögzített felvétel típusára (kép, folyamatos hang- vagy kép- és hangfelvétel) vonatkozó
információt tartalmazza.
2. Az adatrögzítés esetei 10. Az eljárási cselekménynek kép- és hangfelvételen történő rögzítésére jogszabályban meghatározott esetekben,
valamint jogszabály felhatalmazása alapján a  nyomozó szerv önálló döntése vagy a  jogosultak erre irányuló
indítványára kerülhet sor.
11. A Be. 88. § (1) bekezdés d) pontjában, 89. § (4) bekezdés b) pontjában, 125. § (2) bekezdésében meghatározottakon
túl folyamatos kép- és hangfelvétel készítése kötelező:
a) a lefoglalásról, ha a lefoglalt dolgot az érintett őrizetében hagyja vagy egyes szervek őrizetébe és kezelésébe
adja;
b) a lefoglalt dolognak értékesítése és megsemmisítése, elkobzása esetén, ha az érintett dolog vonatkozásában
a  mintavétel nem értelmezhető, és a  képfelvétel önmagában az  érintett dolog lényeges tulajdonságainak
visszatükrözésére nem alkalmas;
c) írni-olvasni nem tudó személy részvételével folytatott eljárási cselekmény esetén;
d) ha az  eljárási cselekménnyel érintett gyanúsított vagy védője, illetve a  sértett erre irányuló indítványt tett,
feltéve, hogy a költségeket megelőlegezte, és az illetékes gazdasági szakszolgálat azt visszaigazolta;
e) minden egyéb esetben, amikor jogszabály előírja, vagy jogszabály felhatalmazása alapján az  eljárási
cselekmény végrehajtásával összefüggően utasítási jogkörrel rendelkező személy egyedi döntése ezt az eljárási
cselekmény vezetője számára meghatározza.
3. Az adatrögzítés megkezdése, megszakítása és befejezése, valamint az adatállomány megismerése
12. Az adatrögzítés megkezdése előtt az eljárási cselekménnyel érintett valamennyi személy jelenlétében próbafelvételt
kell készíteni. A próbafelvételt az eljárási cselekmény vezetője megtekinti, és ha az a felvétellel szemben támasztott
követelményeknek megfelel, a próbafelvételt törli.
13. Az adatrögzítés az erre történő figyelemfelhívással, a rögzítést előíró jogszabályi rendelkezésről vagy döntésről adott
rövid tájékoztatással kezdődik, az eljárási cselekmény csak a tájékoztatást követően kezdhető meg.
14. Az adatrögzítés az eljárási cselekmény vezetőjének döntése alapján akkor szakítható meg, ha az eljárási cselekményt
meg kell szakítani, és a  megszakítására okot adó körülmény felvételen történő rögzítése az  eljárás céljával
összeegyeztethetetlen.
15. Ha az adatrögzítést az eljárási cselekmény vezetője megszakította vagy az technikai okból megszakadt, az eljárási
cselekmény folytatásakor az  adatrögzítést az  arról szóló tájékoztatás megismétlésével kell indítani, közölni kell
az eljárási cselekmény jellegét, megkezdésének, megszakításának és tovább folytatásának időpontját. Ha az eljárási
cselekményt az adatrögzítés megszakításakor vagy megszakadásakor nem függesztették fel, az eljárási cselekményről
készült jegyzőkönyvnek az  adatrögzítéssel nem érintett tartalmát az  ismételt tájékoztatást követően az  eljárási
cselekmény vezetője összefoglalja.
16. Az eljárási cselekmény befejezése előtt az érintettet tájékoztatni kell a felvétellel kapcsolatos adatkezelésre vonatkozó
szabályokról, valamint a  felvétellel kapcsolatos eljárási jogairól. Az  eljárási cselekményről készült jegyzőkönyvet
az érintett elé kell tárni, és azt vele alá kell íratni, az aláírás megtagadása esetén annak tényét kell a jegyzőkönyvben
rögzíteni, az adatrögzítés ezt követően fejezhető be.
4. A felvételek felhasználása 17. Az eljárási cselekményről készült felvétel tárolási helye átmenetileg a Nova Média Tár, majd a Központi Médiatár, ezen
kívül a rendőrségi adatkezelő szerv vezetője által meghatározott rendben a munkapéldányok tárolási helye lehet.
18. A felvételt a  rögzítést követő legkésőbb 5. napon fel kell tölteni a Nova Média Tárba. A  feltöltés eredményességét
a Nova Média Tárban visszajátszással ellenőrizni, majd a memóriakártyát törölni, szükség esetén formatálni kell.
19. Az eredeti felvétel az ügyben eljáró ügyész, bíró, szakértő számára adható át.
20. Ha a felvételen zártan kezelt adat hangzik el, a zártan kezelt adatok elhangzásának idejére hangelnyomással torzítást
kell alkalmazni. Az  így torzított felvétel az  ügyiratok részét képezi. A  Be. 99.  § (5)  bekezdésében meghatározott
jogosultakon, valamint a zártan kezelt adat érintettjén kívül bármely más személy részére a megismerési jog kizárólag
az így torzított felvétel átadásával biztosítható. Zártan kezelt adatot felismerhetően tartalmazó felvétel másolatban
a zártan kezelt adat érintettje számára sem adható ki.
21. Ha a  felvétel másolatban történő kiadására vagy a  saját részre történő másolat vagy felvétel készítésére irányuló
kérelem érkezik, a nyomozó hatóság a kérelmet a kérelmező megismeréshez fűződő joga és a felvételen szereplő más
személyek személyhez fűződő jogainak fokozott figyelembevételével bírálja el. Ha a nyomozó hatóság úgy ítéli meg,
hogy a  Be. 100.  § (6)  bekezdése alapján indokolt a  megismerési jog korlátozása, a  kép pixelezésével és a  hang
transzponálásával torzított példányt hoz létre, és a  kérelmezőnek torzított másolatot ad át. A  másolatban kiadott
torzított felvételt az ügyiratok között kivonat megjelöléssel el kell helyezni.
22. Külön engedély nélkül jogosult a  felvételek megtekintésére az  ellenőrzési feladatok ellátása körében a  szakmai,
valamint az adatkezelési tevékenység ellenőrzésére felhatalmazással rendelkező személy.
5. A felvétel költségeinek megelőlegezése 23. Az eljárási cselekményről szóló idézés, értesítés tartalmazza a  felvétel készítésének lehetőségéről, valamint az erre
irányuló indítvány elbírálásának feltételeiről szóló tájékoztatást.
24. A felvétel költségeinek megelőlegezése a felvétel készítése során működtetett önálló technikai eszköz nyilvántartási
helye szerint illetékes, beépített technikai eszköz alkalmazása esetén az eljárást folytató szerv szerint illetékes területi
szerv gazdasági szakszolgálata által megadott előirányzat-felhasználási keretszámlára történő befizetéssel valósul
meg.
25. A nyomozó hatósághoz kapcsolódó előirányzat-felhasználási keretszámlára érkező befizetésekről a  gazdasági
szakszolgálat vezetője által kijelölt személy az érintett szerveket soron kívül tájékoztatja, illetve az általános pénzügyi
karbantartó felületen rögzített követelések teljesülését visszaigazolja.
26. A tájékoztatás, illetve a visszaigazolás a befizetés közleménye alapján történik. A befizetés közleményének tartalmaznia
kell az  eljárási cselekménnyel érintett ügy szervkódot is tartalmazó iktatószámát és az  eljárási cselekmény
megnevezését.
III. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 27. Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
28. Az utasítással érintett eszközök használatának, valamint a  felvételek készítésének, illetve kezelésének rendjére
irányuló ellenőrzés részletes szabályait a rendőrségi adatkezelő szerv vezetője határozza meg azzal, hogy:
a) az eszköz átadás-átvételével, a  nyilvántartás vezetésével és az  eszköz karbantartásával kapcsolatos
rendelkezések betartásának ellenőrzését az  eszköz átadás-átvételi nyilvántartásának vezetéséért felelős
személy közvetlen vezetője útján;
b) a felvételek és munkapéldányok kezelése rendjének ellenőrzését a rendszergazda és az adatvédelmi tisztviselő
az ellenőrzésre jogosult általi bevonásával
kell negyedévente végrehajtani. 29. Az ellenőrzés során szabálytalanságok, hiányosságok feltárása esetén meg kell tenni a  szükséges intézkedéseket
a  fegyelmi és kártérítési felelősség megállapítása iránt, a  felvételek készítésével és kezelésével kapcsolatos
szabálytalanság esetén gondoskodni kell az érintett állomány soron kívüli oktatáson való részvételre kötelezéséről.
30. Az utasítással érintett eszközök használatának, valamint a  felvételek készítésének, illetve kezelésének rendjére
a  bűnügyi országos rendőrfőkapitány-helyettes, a  rendészeti országos rendőrfőkapitány-helyettes és a  gazdasági
országos rendőrfőkapitány-helyettes az  utasítás hatálybalépését követő 8 napon belül szakterületét érintő
módszertani ajánlást ad ki, amit szükség szerint soron kívül, valamint minden év október 31. napjáig felülvizsgálni,
és ennek eredménye függvényében módosítani kötelesek.
Dr. Balogh János r. vezérőrnagy s. k.,
 országos rendőrfőkapitány


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1731/2018. (XII. 18.) Korm. határozata a kiemelt kerékpáros útvonalak fejlesztésének finanszírozásáról.
A Kormány a  kerékpározás növekvő népszerűségére és fenntarthatósági, klímavédelmi, turisztikai, nemzetgazdasági, továbbá
egészségügyi szempontokra tekintettel támogatja a kiemelt kerékpáros útvonalhálózat fejlesztését, ennek érdekében
 1. egyetért az 1. mellékletben felsorolt, kiemelt kerékpáros projektek megvalósításával;
 2. felhívja az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, hogy az  aktív Magyarországért felelős kormánybiztos
bevonásával gondoskodjon az  1.  melléklet szerinti projektek megvalósításáról, a  2.  melléklet szerinti forráskeret
figyelembevételével;
Felelős: innovációért és technológiáért felelős miniszter
aktív Magyarországért felelős kormánybiztos
Határidő: folyamatos
 3. egyetért az  Európai Kerékpárút Hálózat (EuroVelo) magyarországi szakaszainak fejlesztésével, és felhívja
az innovációért és technológiáért felelős minisztert, hogy a fejlesztések megvalósítása érdekében működjön együtt
és szükség esetén kössön megállapodást az Európai Kerékpáros Szövetséggel (ECF), a Magyar Turisztikai Ügynökség
Zártkörűen Működő Részvénytársasággal, valamint a  Magyar Kerékpáros Turisztikai Szövetséggel, valamint
gondoskodjon az EuroVelo útvonalak fejlesztéséhez kapcsolódó pályázati és tagsági díjak biztosításáról;
Felelős: innovációért és technológiáért felelős miniszter
Határidő: folyamatos
4. egyetért azzal, hogy az  Európai Kerékpárút Hálózat (EuroVelo) 6. számú nemzetközi kerékpáros útvonal Dömös
és Szentendre közötti szakasza a  Szentendrei-szigeten, a  Dömös–Visegrád–Kisoroszi–Tahitótfalu–Pócsmegyer–
Szigetmonostor–Szentendre nyomvonalon, az  árvízvédelmi és vízbázisvédelmi előírások figyelembevételével
valósuljon meg;
5. felhívja a  pénzügyminisztert és az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, hogy az  1.  mellékletben
felsorolt hazai költségvetésből megvalósítani tervezett kiemelt kerékpáros projektek finanszírozása érdekében
gondoskodjanak a 2019–2021. évek közötti időszakra mindösszesen 29 323 431 478 forint biztosításáról, az alábbi
költségvetési évek szerinti ütemezéssel:
a) a 2019. évben 14 579 180 000 forint,
b) a 2020. évben 12 284 251 478 forint,
c) a 2021. évben 2 460 000 000 forint;
Felelős: pénzügyminiszter
innovációért és technológiáért felelős miniszter Határidő: az a) alpont tekintetében a 2019. évi központi költségvetés végrehajtása során
 a b) és c) alpont tekintetében az adott évi költségvetés tervezése során
6. az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény (a továbbiakban: Áht.) 36. § (4c) bekezdés a) pontjában biztosított
jogkörében eljárva a  központi költségvetés XVII. Innovációs és Technológiai Minisztérium fejezetének kerékpáros
létesítmények fejlesztését szolgáló fejezeti kezelésű előirányzata terhére vállalható kötelezettségek mértékét
a 2019–2021. évekre a következők szerint állapítja meg:
a) a 2019. évre vonatkozó kötelezettségvállalás felső korlátja: 14 528 330 842 forint,
b) a 2020. évre vonatkozó kötelezettségvállalás felső korlátja: 12 241 406 555 forint,
c) a 2021. évre vonatkozó kötelezettségvállalás felső korlátja: 2 451 420 030 forint;
7. felhívja az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, hogy a  6.  pontban meghatározott éven túli
kötelezettségvállalási korlátok és a  2.  mellékletben foglalt források figyelembevételével támogatási szerződést
kössön;
Felelős: innovációért és technológiáért felelős miniszter
Határidő: 2018. december 31.
8. az Áht. 36. § (4b) bekezdésében biztosított jogkörében eljárva jóváhagyja, hogy az  innovációért és technológiáért
felelős minisztert – figyelembe véve a  már vállalt kötelezettségeket is – az  e  határozatban foglaltak végrehajtása
érdekében a  6.  pontban foglalt éven túli korlátok kapcsolódó pénzügyi tranzakciós illetékek és kincstári díjak
összegével csökkentett mértékéig, összesen legfeljebb 40 109 049 804 forint összegben kötelezettségeket vállaljon,
illetve a már megkötött támogatási szerződéseket ennek megfelelően módosítsa;
9. felhívja az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, hogy a  Tokaj és Nyíregyháza közötti kerékpárút
megvalósítása kapcsán – a  rendkívüli kormányzati intézkedésekre szolgáló tartalékból történő előirányzatátcsoportosításról, kormányhatározatok módosításáról, továbbá a  2015. évi költségvetési maradványok
egy részének felhasználásáról szóló 1049/2016. (II. 15.) Korm. határozat 1.  pont 1.2.  alpontjától eltérően –
az  ott meghatározott elszámolási és visszatérítési kötelezettség tekintetében szükséges intézkedésekről
2019. április 15-éig gondoskodjon;
Felelős: innovációért és technológiáért felelős miniszter
Határidő: 2019. április 15.
10. felhívja az innovációért és technológiáért felelős minisztert, hogy a pénzügyminiszterrel és az aktív Magyarországért
felelős kormánybiztos közreműködésével félévente készítsen részletes jelentést az  1.  melléklet szerinti projektek
tervezett műszaki tartalmáról, ütemezéséről, a  megvalósításukhoz szükséges költségek forrásszerkezetéről,
a  projektek előrehaladásáról, és szükség esetén készítsen előterjesztést a  Kormány részére a  kiemelt kerékpáros
útvonalak megvalósításához szükséges döntésekről;
Felelős: innovációért és technológiáért felelős miniszter
pénzügyminiszter
aktív Magyarországért felelős kormánybiztos
Határidő: folyamatos
 11. visszavonja a) a kiemelt kerékpáros útvonalak fejlesztésének finanszírozásáról szóló 1635/2016. (XI. 17.) Korm. határozatot,
b) a kiemelt kerékpáros útvonalak fejlesztésének finanszírozásáról szóló 1012/2017. (I. 11.) Korm. határozatot,
c) az Európai Kerékpárút Hálózat (EuroVelo) 6. számú nemzetközi kerékpáros útvonal Dömös és Szentendre
közötti szakaszának fejlesztéséről szóló 1013/2017. (I. 11.) Korm. határozatot,
d) a kiemelt kerékpáros útvonalak fejlesztésének finanszírozásáról szóló 1012/2017. (I. 11.) Korm. határozat
módosításáról szóló 1240/2018. (IV. 25.) Korm. határozatot,
e) az egyes közlekedési tárgyú kormányhatározatok módosításáról szóló 1441/2017. (VII. 4.) Korm. határozatot,
f ) az egyes térségi kerékpáros útvonalak megvalósításához és előkészítéséhez szükséges kormányzati
intézkedésekről szóló 2004/2017. (XII. 22.) Korm. határozatot, valamint
g) az állami tulajdonban álló, nemzetgazdasági szempontból kiemelt fontosságú gazdálkodó szervezetek
megközelíthetőségét elősegítő beruházásokhoz szükséges pénzügyi fedezet biztosításáról szóló
2034/2017. (XII. 27.) Korm. határozat 1. pont c) alpontját és 4. pontját.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
277/2016. (VIII. 16.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló
2011.  évi CLXII.  törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára –
Szalainé dr. Rimaszombati Mariannt a 2016. szeptember 1. napjától 2019. augusztus 31. napjáig terjedő időtartamra
bíróvá kinevezem.
Budapest, 2016. augusztus 3. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
10/2016. (III. 31.) KKM közleménye az egyes európai kormányok az Ariane, a Vega és a Szojuz hordozórakétáknak a Guyana Űrközpontból történő hasznosításáról szóló nyilatkozatának kihirdetéséről szóló 2015. CLX. törvény 2. és 3. §-ának hatálybalépéséről.
A 2015. évi CLX. törvénnyel a Magyar Közlöny 2015. október 21-i 157. számában kihirdetett, az egyes európai
kormányok az Ariane, a Vega és a Szojuz hordozórakétáknak a Guyana Űrközpontból történő hasznosításáról szóló
nyilatkozata V. fejezetének 2. pontja az alábbiak szerint rendelkezik a hatálybalépésről:
„2. A jelen Nyilatkozat megnyílik csatlakozásra – hatálybalépését követően – bármely azon Európai Űrügynökség új
Tagállamai számára, amely ezt kérelmezi. Az ilyen csatlakozási kérelmet az Ügynökség főigazgatójának kell címezni,
és elfogadásához a jelen Nyilatkozat minden részes Felének beleegyezése szükséges. A jelen Nyilatkozat a hozzá
csatlakozott Tagállam esetében a Féllé válása elfogadásáról az Ügynökség főigazgatója értesítését követő 30 nappal
hatálybalép.”
Magyarország csatlakozási okirata letétbe helyezésének napja: 2015. december 18.
A Nyilatkozat Magyarország vonatkozásában történő hatálybalépésének napja: 2016. január 17.
A fentiekre tekintettel, összhangban a 2015. évi CLX. törvény 4. § (3) bekezdésével, megállapítom, hogy az egyes
európai kormányok az Ariane, a Vega és a Szojuz hordozórakétáknak a Guyana Űrközpontból történő hasznosításáról
szóló nyilatkozatának kihirdetéséről szóló 2015. évi CLX. törvény 2. és 3. §-a 2016. január 17-én, azaz kettőezer-tizenhat
január tizenhetedik napján hatályba lépett.
Szijjártó Péter s. k.,
 külgazdasági és külügyminiszter


text:
7/2018. (VII. 5.) AB határozata a Büntető Törvénykönyvről szóló 2012. C. törvény 266. § (2) bekezdésével kapcsolatos mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenesség megállapításáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése jogszabály Alaptörvénnyel való összhangjának utólagos vizsgálata tárgyában
meghozta a következő
1. Az Alkotmánybíróság – hivatalból eljárva – megállapítja, hogy az Országgyűlés mulasztásban megnyilvánuló
alaptörvény-ellenességet idézett elő azáltal, hogy a  Büntető Törvénykönyvről szóló 2012. évi C. törvény
266.  § (2)  bekezdésében, a  minősített adat védelméről szóló törvényben az  adott adatfajta minősítésére
jogosult szerv vagy személy kizárólagos feljelentési joga megállapításával nem az  Alaptörvény B)  cikk
(1)  bekezdéséből fakadó alkotmányos követelményeknek megfelelően szabályozta a  minősített adattal
visszaélés miatti büntetőeljárás megindítását és az állami büntetőigény érvényesítését.
Ezért az  Alkotmánybíróság felhívja az  Országgyűlést, hogy jogalkotói feladatának 2018. december hó 31.
napjáig tegyen eleget.
2. Az Alkotmánybíróság a Büntető Törvénykönyvről szóló 2012. évi C. törvény 266. § (2) bekezdése alaptörvényellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
Az Alkotmánybíróság elrendeli e határozatának a Magyar Közlönyben való közzétételét.
I. [1] 1. Ötven országgyűlési képviselő (levelezési cím: Képviselői Irodaház, 1054 Budapest, Széchenyi rkp. 19.)
az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés e)  pontja, valamint az  Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény
(a továbbiakban: Abtv.) 24. § (1) bekezdése alapján indítványozta a Büntető Törvénykönyvről szóló 2012. évi C. törvény
(a továbbiakban: Btk.) 266. § (2) bekezdése alaptörvény-ellenességének a megállapítását és megsemmisítését.
[2] Az indítványozók – hiánypótlási felhívást követően kiegészített – indítványukban arra mutattak rá, hogy a támadott
rendelkezés egyes esetekben lehetetlenné teszi a  büntetőeljárás lefolytatását minősített adattal visszaélés miatt.
A Btk. 266. § (2) bekezdése alapján ugyanis büntetőeljárásnak csak a minősített adat védelméről szóló törvényben
az  adott adatfajta minősítésére jogosult szerv vagy személy feljelentése alapján van helye. A  szabály alkalmazása
azonban azt eredményezi, hogy olyan esetekben, amikor az adott bűncselekményt a minősítő követi el – például
azáltal, hogy a  minősített adatot jogosulatlan személy részére hozzáférhetővé vagy jogosult személy számára
hozzáférhetetlenné teszi [lásd a  Btk. 265.  § (1)  bekezdés b)  pontját] –, a  büntetőeljárás megindítására kizárólag
az  elkövető feljelentése alapján kerül sor. Az  indítványozók úgy vélik, hogy ezekben az  esetekben Magyarország
tartalmilag lemond a  titokvédelemben megvalósuló, és a minősített adat védelméről szóló 2009. évi CLV. törvény
(a továbbiakban: Mavtv.) 5. § (1) bekezdésében konkretizált közérdek védelméről.
[3] Az indítványozók nézete szerint a  támadott szabály ellentétes az  Alaptörvény XV.  cikk (1)  bekezdésében foglalt
törvény előtti egyenlőség követelményével, mivel lehetőséget ad a minősítőnek arra, hogy szabad belátása szerint
döntsön arról, ki ellen teszi meg a  feljelentést visszaélés minősített adattal bűncselekmény miatt. A  minősítő
döntésével kapcsolatos aggályaik abból fakadnak, hogy a  feljelentés mérlegeléséhez a  jogalkotó nem írt elő
normatív szempontokat, így a döntés önkényes jellege nem kizárható. Ezáltal a „felelősségre vonás tisztán emberi
és nem jogi tényezőkön múlik” (indítvány-kiegészítés 2. oldal), aminek következtében nem érvényesül a  törvény
előtti egyenlőség. Ez  oda vezet, hogy egyes esetekben a  bűncselekmény feltáratlan marad, ami a „közérdekkel is
ellentétes” (indítvány-kiegészítés 2. oldal).
[4] A Btk. 266.  § (2)  bekezdése az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdésének jogállamiság-klauzulájával is ellentétes
az  indítványozók szerint. A  minősített adattal visszaélés miatt indult büntetőeljárásokban ugyanis az  állam
érdekeinek védelme áll a középpontban. Az indítványozók szerint nem egyeztethető össze a jogállamiságból fakadó
követelményekkel az a megoldás, hogy az állam (a titokgazda) maga döntse el, hogy adott esetben kezdeményez-e
eljárást ezen érdekek védelmében. Ezen eljárásokban ugyanis „jelentős közérdekről van szó, hiszen a minősítésre is
közérdekből indokolt esetben kerülhet sor szigorúan szabályozott módon” (indítvány-kiegészítés 2. oldal), így nem
fogadható el, hogy szubjektív mérlegelésen alapuljon a büntetőeljárás megindítása.
[5] Végül alkotmányos érvekre való hivatkozás nélkül rámutattak az  indítványozók arra is, hogy a  Mavtv.  pontosan
meghatározza a  minősítésre jogosultakat, akik kizárólag személyek lehetnek, így „hibás a  vizsgált jogszabályi
rendelkezésben” a „szerv” feljelentési lehetőségének a rögzítése (indítvány-kiegészítés 2. oldal).
[6] 2. Az  Alkotmánybíróság eljárása során – szakmai álláspontjának kifejtése céljából – megkereste az  igazságügyért
felelős minisztert, valamint a Nemzeti Biztonsági Felügyelet elnökét.
II. [7] 1. Az Alaptörvénynek az indítvánnyal érintett rendelkezései:
„B) cikk (1) Magyarország független, demokratikus jogállam.”
„XV. cikk (1) A törvény előtt mindenki egyenlő.”
[8] 2. A Btk. indítvánnyal érintett rendelkezése:
„266. § (2) Minősített adattal visszaélés miatt büntetőeljárásnak csak a minősített adat védelméről szóló törvényben
az adott adatfajta minősítésére jogosult szerv vagy személy feljelentése alapján van helye.”
III. [9] 1. Az Alkotmánybíróság elsőként azt vizsgálta, hogy az indítványozók rendelkeznek-e indítványozói jogosultsággal
utólagos normakontroll eljárás kezdeményezésére. Az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés e)  pontja alapján
az Alkotmánybíróság „a Kormány, az országgyűlési képviselők egynegyede, a Kúria elnöke, a  legfőbb ügyész vagy
az alapvető jogok biztosa kezdeményezésére felülvizsgálja a  jogszabályoknak az Alaptörvénnyel való összhangját.”
Az  Alkotmánybíróság ezért mindenekelőtt megállapította, hogy a  kezdeményezés – ötven országgyűlési
képviselőtől – az Alaptörvény idézett rendelkezésének megfelelően, jogosultaktól érkezett.
[10] Az Alkotmánybíróság hatáskörét az  indítvány elbírálására az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés e)  pontja és
az Abtv. 24. § (1) bekezdése alapozza meg.
[11] 2. Az Alkotmánybíróság az eljárása során megállapította, hogy az indítvány megfelel az Abtv. 52. § (1b) bekezdésébe
foglalt határozott kérelem követelményeinek is. A  kérelem megjelöli azt az  alaptörvényi rendelkezést, amely
megállapítja az  Alkotmánybíróság hatáskörét az  indítvány elbírálására, és amely az  indítványozók indítványozói
jogosultságát megalapozza [Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés e) pont]. Tartalmazza továbbá az indítvány az eljárás
megindításának indokait, megjelöli az  Alkotmánybíróság által vizsgálandó jogszabályi rendelkezést [a Btk. 266.  §
(2) bekezdés] és az Alaptörvény megsértett rendelkezéseit [B) cikk (1) bekezdés, a XV. cikk (1) bekezdése]. Kellően
indokolt a tekintetben is, hogy a kifogásolt szabály miért ellentétes az Alaptörvény megjelölt rendelkezéseivel. Végül
az  indítvány kifejezett kérelmet rögzít arra, hogy az  Alkotmánybíróság állapítsa meg a  támadott jogszabályhely
alaptörvény-ellenességét, és semmisítse meg azt.
IV. [12] Az indítvány az alábbiak szerint nem megalapozott.
[13] 1. Az indítványozók a Btk. 266. § (2) bekezdését érintő kifogásaikat részben az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésére,
részben pedig az  Alaptörvény XV.  cikk (1)  bekezdésére alapították. Álláspontjuk szerint a  támadott rendelkezés
egyes esetekben kétségessé, sőt akár lehetetlenné teszi a büntetőeljárás lefolytatását minősített adattal visszaélés
miatt. Ennek oka, hogy a  Btk. 266.  § (2)  bekezdésében szabályozott feljelentési jogosultság értelmében, olyan
esetben, amikor a  minősített adattal visszaélést a  minősítő – vagyis a  Mavtv. 4.  §-a értelmében az  adott adatfajta
minősítésére jogosult személy – követi el, a  büntetőeljárás megindításának kizárólag ezen személy, vagyis
az elkövető feljelentése alapján van helye.
[14] A Btk. támadott 266.  § (2)  bekezdése a  minősített adattal visszaélés tényállásához tartozó szabály.
Az  Alkotmánybíróság az  indítvány vizsgálata során mindenekelőtt áttekintette a  támadott rendelkezés és
a kapcsolódó tényállás jogalkalmazási és tényállás-történeti szempontból lényeges vonásait.
[15] 2. A Mavtv. alapján minősített adatok büntetőjogi védelmét a Btk. 265–266. §-ai biztosítják. A visszaélés minősített
adattal büntetőjogi tényállást a Btk. 265. §-a rögzíti. A felelősségre vonás alapjául szolgáló tényállás rendelkezéseit
a Btk. 266. §-a két szabállyal egészíti ki. Az (1) bekezdés – meghatározott időre – kiterjeszti a büntetőjogi védelmet
a minősítés alatt álló adatokra is. A jelen indítvánnyal támadott (2) bekezdés pedig előírja, hogy a Btk. 265. §-ában
rögzített tényállás miatt büntetőeljárás megindításának – elévülési időn belül – mindenkor kizárólag a  minősített
adat védelméről szóló törvényben az adott adatfajta minősítésére jogosult szerv vagy személy feljelentése alapján
van helye. A  minősítő olyan, a  feladat- és hatáskörében minősítésre jogosult személy, aki szerepel a  Mavtv. 4.  §
(1) bekezdésében foglalt felsorolásban, valamint aki a Mavtv. 4. § (2)–(3) bekezdése alapján átruházott hatáskörben
járhat el.
[16] A bűncselekmény által védett jogi tárgy a  minősített adat védelméről szóló törvényben meghatározott szigorúan
titkos, titkos, bizalmas, illetve korlátozott terjesztésű minősítésű nemzeti vagy külföldi minősített adatok köre.
Valamely adat minősítése – egyéb feltételek teljesülése esetén – akkor rendelhető el, ha a  minősítéssel védhető
közérdek a  Mavtv. 5.  § (1)  bekezdésben meghatározott körbe tartozik. Ilyen minősítéssel védhető közérdek
Magyarország szuverenitása, területi integritása, alkotmányos rendje, honvédelmi, nemzetbiztonsági, bűnüldözési
és bűnmegelőzési tevékenysége, igazságszolgáltatási, központi pénzügyi, gazdasági tevékenysége, külügyi vagy
nemzetközi kapcsolatai, állami szerve illetéktelen külső befolyástól mentes, zavartalan működésének biztosítása.
Az Alkotmánybíróság a 29/2014. (IX. 30.) AB határozatban megállapította, hogy a Mavtv. 5. § (2) bekezdése alapján
valamely adat az alábbi három feltétel fennállása esetén védhető minősítéssel. „Az első feltétel, hogy a keletkezett
adat […] [a] minősítéssel védhető közérdekek [Mavtv. 5. § (1) bekezdés] körébe tartozzon. […] A második feltétel,
hogy az  adat nyilvánosságra hozatala, jogosulatlan megszerzése, módosítása vagy felhasználása, illetéktelen
személy részére hozzáférhetővé, valamint az arra jogosult részére hozzáférhetetlenné tétele károsítsa a minősítéssel
védhető közérdeket. Végül, hogy az  adat nyilvánosságának, megismerhetőségének korlátozása szükséges legyen.
E  három feltétel teljesülése esetén is az  adat minősítéssel csak a  legszükségesebb ideig védhető [Mavtv. 5.  §
(3) bekezdés]” {Indokolás [20]}.
[17] A minősítéssel védhető érdekek körébe való tartozás önmagában tehát nem indok a  minősítésre. Az  ugyanis
a  kárközpontú minősítési rendszer alapulvételével történik. Ennek lényege, hogy minél nagyobb kárt okoz
a  minősített adat illetéktelen kezekbe kerülése, illetéktelen által történő megváltoztatása, annál magasabb szintű
személyi, fizikai, adminisztratív és elektronikus biztonsági követelményeknek kell érvényesülniük a védelem során.
[18] A törvény továbbá abból indul ki, hogy a  minősítésnek objektív alapja van: azért lesz az  adat minősített,
mert az  adathoz való illetéktelen hozzáférés az  állam valamely védhető érdekét ténylegesen károsítja, és
a  kezdeményező, illetve a  minősítő ezt a  tényt állapítja meg. A  minősítés tehát valamely nevesített közérdek
védelmét szolgálja. A minősített adatok biztonságának a garantálása ezért szintén közérdek.
[19] A minősített adat és az adat minősítéséhez fűződő közérdek védelmét szolgálja általánosságban a Btk. 265. §-ában
rögzített büntetőjogi tényállás, míg konkrét esetben az állami büntetőigény érvényesítése, vagyis a büntetőeljárás
megindítása. A Btk. támadott 266. § (2) bekezdésében rögzített szabály ezen védelem érvényesítésének a feltételét
rögzíti.
[20] 3. A  szabályozás történetiségét vizsgálva megállapítható, hogy a  Btk. támadott rendelkezését némiképp eltérő
szöveggel a  Mavtv. 24.  § (6)  bekezdése építette be 2010. április 1-jei hatállyal az  akkor hatályos törvénykönyv,
a  Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (a továbbiakban: régi Btk.) 224.  §-ába értelmező
rendelkezésként. A régi Btk. ezt megelőzően nem tartalmazott olyan szabályt, amely – az akkor hatályos minősítési
kategóriáknak megfelelően – az államtitok és a szolgálati titok megsértése esetére a feljelentésre jogosultak körét
korlátozta volna. Ezzel szemben önálló tényállásként nevesítette az államtitoksértés feljelentésének az elmulasztását.
[21] A Mavtv. azon túl, hogy teljesen átalakította a minősített adatok védelmének a  rendszerét, a  régi Btk. 224. §-ának
a  beiktatásával megváltoztatta a  kapcsolódó büntetőjogi védelmet is. Az  új értelmező rendelkezés alapján
szigorúan titkos és titkos minősítésű adattal, bizalmas minősítésű adattal, valamint korlátozott terjesztésű
minősítésű adattal visszaélés miatt büntetőeljárásnak csak a minősített adat védelméről szóló törvényben az adott
adatfajta minősítésére jogosult szerv vagy személy feljelentése alapján volt helye. A  Mavtv. javaslatához fűzött
miniszteri indokolás és a parlamenti vitában elhangzottak nem határozták meg az indokát a kizárólagos feljelentési
jog bevezetésének.
[22] A Btk.-ban a  jogalkotó megtartotta a  régi Btk.-ban alkalmazott szabályozási koncepciót. A  támadott jogszabályi
rendelkezés a korábbi szabályozás analógiájára előírja, hogy „[m]inősített adattal visszaélés miatt büntetőeljárásnak
csak a  minősített adat védelméről szóló törvényben az  adott adatfajta minősítésére jogosult szerv vagy személy
feljelentése alapján van helye.” A  Btk. törvényjavaslatához fűzött miniszteri indokolás nem ad magyarázatot
a  kizárólagos feljelentési jog deklarálására, csupán utal arra, hogy a  hatályos szabályozás fenntartja a  korábbi
szabályozási megoldást.
V. [23] Az Alkotmánybíróság az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdésébe foglalt jogállamiság-klauzulából fakadó
követelményekkel összefüggésben az alábbiak szerint vizsgálta meg a támadott szabályozást.
[24] Az indítványban támadott törvényi rendelkezések vizsgálatánál az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény negyedik
módosítása (2013. március 25.), valamint a  13/2013. (VI. 7.) AB határozatában a  korábbi alkotmánybírósági
határozatokban foglaltak felhasználhatóságát illetően rögzített szempontok figyelembevételével járt el.
Az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény jogbiztonságra vonatkozó B)  cikk (1)  bekezdésének és az  Alkotmány 2.  §
(1)  bekezdésének tartalmi egyezése, az  Alaptörvény egészét illető kontextuális megfelelősége, az  Alaptörvény
értelmezési szabályainak figyelembevétele alapján arra jutott, hogy a  jogbiztonság követelményével kapcsolatos
korábbi megállapításai alkalmazhatóságának a  konkrét ügyben nincs akadálya [hasonlóan lásd: 31/2015. (XI. 18.)
AB határozat].
[25] 1. Az  Alkotmánybíróság gyakorlatában következetesen hangsúlyozza, hogy demokratikus jogállamban a  büntető
hatalom az  állam közhatalmi jogosítványa a  bűncselekmény elkövetőinek a  felelősségre vonására. A  jogellenes
cselekmények mind ez  egyén, mind a  társadalom és a  jogrend szintjén alkalmasak sérelem okozására. Ez  utóbbi
körbe tartozó, vagyis a  társadalom és a  jogrend hátrányára megvalósult sérelmek felismerése vezetett az  állam
büntető hatalmának, az állami büntetőigénynek az elismeréséhez. A büntetőhatalom gyakorlása egyrészt a büntető
jogszabályok megalkotásában, másrészt ezen szabályok alkalmazásában, vagyis a  bűncselekmények üldözésében
és az  elkövetők felelősségre vonásában nyilvánul meg. A  büntető jogszabályok így nem csupán az  állami
büntetőhatalom gyakorlásának a termékei, hanem – egyúttal – a hatalomgyakorlás alapját is biztosítják és a kereteit
is meghatározzák.
[26] Az Alkotmánybíróság továbbá a  jogállamiság – és azon belül a  jogbiztonság – követelményeinek a  teljesülését
különös gondossággal vizsgálja az  állami erőszak legális alkalmazásának a  területén, vagyis a  büntetőhatalom
gyakorlásával összefüggésben.
[27] A jogállamiságból és a  jogbiztonságból az  Alkotmánybíróság értelmezése szerint számos olyan követelmény
fakad, amelyek a  normában kifejeződő büntetőpolitikai döntés alkotmányos korlátait jelentik. Ezek köréből
az  Alkotmánybíróság az  indítványozók érvei alapján az  állami büntetőhatalom gyakorlásával összefüggésben
az alábbiakat emelte ki.
[28] Az Alkotmánybíróság több határozatában hangsúlyozta, hogy a  büntető hatalom gyakorlása, a  büntetőjogi
felelősségre vonás az  állam alkotmányos kötelezettsége [715/D/1994. AB határozat, ABH 1997, 584, 588.;
5/1999. (III. 31.) AB határozat, ABH 1999. 75, 83.]. „A bűnüldözés kizárólagos joga egyben a  büntető igény
érvényesítéséről való gondoskodás kötelezettségét jelenti.” [40/1993. (VI. 30.) AB határozat, ABH 1993, 288, 289.]
„A bűncselekmények a  társadalom jogi rendjének sérelmét jelentik és a  büntetés joga kizárólag az  államot mint
közhatalmat illeti. A  büntető igazságszolgáltatás állami monopóliumából [ezért] a  büntetőigény érvényesítésének
kötelezettsége következik. Ez  az  alkotmányos kötelezettség indokolja, hogy az  állami büntető hatalmat gyakorló
szervek hatékony eszközöket kapjanak feladataik teljesítéséhez.” [42/2005. (XI. 14.) AB határozat, ABH 2005, 504,
517–518.]” Az  Alkotmánybíróság a  kifejtettekkel összhangban hangsúlyozza: a  büntetőhatalom gyakorlásának,
a  büntetőigény érvényesítésének intézmény-, és eszközrendszere közvetlenül alkotmányos jelentőségű. Ezen
szempontokat közvetítő döntésében az  Alkotmánybíróság kiemelte továbbá, hogy „a büntetőigény késedelem
nélküli érvényesítése az államnak a társadalommal szembeni alkotmányos kötelezettsége, a jogállamiság normatív
tartalmából és a  tisztességes eljáráshoz való alkotmányos alapjogból levezetett alkotmányos követelmény”
(42/2005. (XI. 14.) AB határozat, ABH 2005, 504, 518.).
[29] Az Alkotmánybíróság gyakorlatában tehát a  jogállamiság egyik kritériuma, hogy a  büntető hatalom gyakorlása
alkotmányosan korlátozott közhatalmi jogosítvány és egyben alkotmányos kötelezettség is az  állam oldalán.
Az  Alkotmánybíróság álláspontja szerint az  államnak a  társadalommal szembeni alkotmányos kötelezettsége
a  büntetőigény késedelem nélküli érvényesítése {legutóbb megerősítette a  22/2014. (VII. 15.) AB határozat,
Indokolás [43]}. Ha tehát a  jogalkotó valamely magatartást büntetendőnek nyilvánít, köteles gondoskodni arról,
hogy a felelősségre vonásra azzal összefüggésben ténylegesen sor kerüljön.
[30] Az állami büntetőigény érvényesítésének a  szükségessége és a  kötelezettsége tehát az  Alaptörvény B)  cikk
(1) bekezdésében foglalt jogállamiságból levezethető követelményekből fakad.
[31] A támadott rendelkezés jellemzőinek vizsgálata során az  Alkotmánybíróság fentebb megállapította, hogy
az  a  minősített adattal visszaélés tényálláshoz tartozó szabály, amely a  büntetőjogi felelősség érvényesítéséhez
szükséges feltételt rögzít. Ilyen értelemben pedig az  érintett tényállással kapcsolatosan meghatározza az  állami
büntetőigény érvényesítéséből fakadó állami kötelezettség teljesítését, valamint a felelősségre vonás folyamatában
a  büntető igazságszolgáltatási szervek részvételét. Az  Alkotmánybíróság ezért a  továbbiakban a  jogbiztonságból
levezethető azon követelménnyel összefüggésben vizsgálta meg a  támadott szabályt, amely a  minősített adatok
védelme körében az állami büntetőigény érvényesítését érintően az állam és a képviseletében eljáró szervek oldalán
fennáll.
[32] 2. A  bűncselekmény elkövetésekor az  államnak büntetőigénye keletkezik az  elkövető megbüntetésére. Az  állami
büntetőigény érvényesítésére irányuló közhatalmi tevékenységet az  állam a  büntető igazságszolgáltatás
szervezetrendszerén keresztül gyakorolja. E  szervezetrendszerben – az  Alaptörvény 25.  cikke értelmében –
a bíróságok igazságszolgáltatási tevékenységet végeznek, míg – az Alaptörvény 29. cikke értelmében – a közvádlói
jogkört az  ügyészség gyakorolja. Az  Alaptörvény 29.  cikk (1)  bekezdése egyértelműen rögzíti, hogy „a legfőbb
ügyész és az  ügyészség […] az  állam büntetőigényének kizárólagos érvényesítője”. Az  ügyészség Alkotmányban
rögzített közhatalmi jogkörét, ezen jogkör gyakorlásának a feltételeit pedig az állam köteles garantálni. Ilyen módon
teljesíti az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdéséből fakadó, az  állami büntetőigény késedelem nélküli érvényesítését
megkívánó kötelezettségét.
[33] Az állami büntetőigény érvényesítésének a  feltételeit az  igazságszolgáltatás szervei az  egyes esetekben
a  büntetőeljárás keretei között vizsgálják. A  fentiek értelmében az  állam nem csupán jogosult, de köteles is
gondoskodni arról, hogy a büntetőigény érvényesítése érdekében a büntetőeljárás meginduljon, illetve az eljárást
a hatóságok lefolytassák.
[34] Ezt a  kötelezettséget jeleníti meg „a hivatalból való eljárás törvényben rögzített büntetőeljárási alapelve, amely
szerint a  büntetőügyekben eljáró hatóságok a  törvényben megállapított feltételek fennállása esetén kötelesek
a büntetőeljárást lefolytatni.” [40/1993. (VI. 30.) AB határozat ABH 1993, 288, 289–290.] Mindazon esetekben tehát,
amikor az  állami büntető igazságszolgáltatás szervei a  büntetőeljárás megindítása iránt hivatalból intézkednek,
megteszik a  szükséges lépéseket az  állami büntetőigény érvényesítése iránt. Azokban az  esetekben ugyanakkor,
amelyekben a hivatalból való eljárás elve nem érvényesül, az állami büntetőigény – és az azzal összefüggő állami
alkotmányos kötelezettség – teljesülése nem feltétlen.
[35] A hivatalból való eljárás főszabálya alól a  kivételeket a  büntető anyagi jogi szabályozás rögzíti. Ilyen, a  hivatalból
való eljárás elve alól kivételt jelentő szabály az indítványozók által támadott, a minősítő kizárólagos feljelentési jogát
rögzítő jogszabályi rendelkezés is.
[36] Hasonlóan a  minősített adattal visszaélés bűncselekményhez, nem indul továbbá eljárás feljelentés hiányában
a hamis vád és hamis tanúzás tényállásokhoz kapcsolódóan sem. Ezen felül nincs helye hivatalból való eljárásnak
a magánindítvány hiánya esetén akkor, ha a Btk. értelmében a bűncselekmény elkövetője csak magánindítványra
büntethető.
[37] 2.1. A  Btk. 32.  §-a nevesíti a  büntetőjogi felelősségre vonás akadályaként a  feljelentés hiányát. A  rendelkezés
értelmében a jogalkotó a Btk.-ban határozza meg azokat az eseteket, amelyekben a bűncselekmény elkövetője csak
az arra jogosult által tett feljelentésre büntethető.
[38] A Btk. 32.  §-ához fűzött indokolás szerint „[a] törvény ezzel egyértelművé teszi azt, hogy a  hivatalból való eljárás
elvétől kizárólag a büntető törvényben rögzített esetekben lehet eltérni.” Utal az indokolás arra is, hogy „a hatályos
Btk. csak a Különös Részben, az igazságszolgáltatás elleni egyes bűncselekmények, a hamis vád és a hamis tanúzás
vonatkozásában szabályozza a  kizárólagos feljelentési jogot.” Az  indokolás szövege szerint továbbá egyedül
a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvénynek (a továbbiakban: Be.) a  feljelentés elutasítására és a nyomozás
megszüntetésére vonatkozó rendelkezései alapján állapítható meg kizárólagos feljelentési jog esetén a  feljelentés
hiányának a jogkövetkezménye: az, hogy ilyen esetekben a feljelentés hiánya megakadályozza a felelősségre vonást.
[39] Az indokolás szövegétől némiképp eltérően a  Btk. Különös Része három olyan esetet nevesít, amelyekben
a  bűncselekmény elkövetője csak az  arra jogosult által tett feljelentésre büntethető: a  hamis vád, illetve a  hamis
tanúzás tényállás mellett a visszaélés minősített adattal tényállás rögzít kizárólagos feljelentési jogosultságot [lásd
a Btk. 270. § (1) bekezdését és 274. §-át]. Ez utóbbi tényálláshoz tartozó szabálynak, a Btk. 266. § (2) bekezdésének
az alkotmányossági vizsgálata a jelen alkotmánybírósági eljárás tárgya.
[40] 2.2. A  kapcsolódó jogszabályi környezetet áttekintve megállapította az  Alkotmánybíróság, hogy a  kizárólagos
feljelentési jog meghatározása illeszkedik a  Btk. szabályozási rendszerébe. A  jogalkotó más esetekben is eltér
a  hivatalból való eljárás alapelvétől. A  feljelentés és a  magánindítvány jogintézményeivel az  állami büntetőigény
érvényesítését adott esetekben, tartósan vagy átmenetileg az  eljárási jogosultsággal rendelkező büntetőeljárási
hatóságoktól eltérő szervekre és személyekre telepíti.
[41] Így az, hogy a jogalkotó az igazságszolgáltatási szervezetrendszertől független személyekből és szervből álló alanyi
kört ruházott fel a  minősített adattal visszaélés miatt a  feljelentési jog gyakorlásával, önmagában nem ellentétes
az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdéséből fakadó azon követelménnyel, hogy a büntető hatalom gyakorlása az állam
alkotmányos kötelezettsége.
[42] 3. Az  Alkotmánybíróság a  továbbiakban azt vizsgálta, hogy a  Btk. 266.  §-ában választott konkrét szabályozási
megoldás, vagyis az, hogy a  feljelentési jog gyakorlására kizárólag a  Mavtv. szerinti minősítő jogosult, megfelel-e
az indítványozók által felhívott és a jogállamiságból fakadó követelményeknek.
[43] 3.1. Az  Alkotmánybíróság ebben a  megközelítésben különös jelentőséget tulajdonított annak, hogy a  Btk.
265.  §-ában meghatározott bűncselekmény szabályozásán keresztül az  állam kiemelt állami és társadalmi
érdekeket véd. Minősítéssel ugyanis kizárólag meghatározott közérdek védhető. (Ezek a  Mavtv. értelmében:
Magyarország szuverenitása, területi integritása, alkotmányos rendje, honvédelmi, nemzetbiztonsági, bűnüldözési
és bűnmegelőzési tevékenysége, igazságszolgáltatási, központi pénzügyi, gazdasági tevékenysége, külügyi vagy
nemzetközi kapcsolatai, állami szerve illetéktelen külső befolyástól mentes, zavartalan működésének biztosítása.)
A minősítéssel védhető érdekek körébe való tartozáson túl a minősítéssel védeni rendelt adat esetében az a további
feltétel is teljesül, hogy nyilvánosságra hozatala, jogosulatlan megszerzése, módosítása vagy felhasználása,
illetéktelen személy részére hozzáférhetővé, valamint az  arra jogosult részére hozzáférhetetlenné tétele
károsítja a  minősítéssel védhető közérdeket. A  minősítés elrendelése esetén továbbá az  adat nyilvánosságának,
megismerhetőségének a korlátozása szükségesnek is bizonyult. Mindezek következtében a konkrét adat azért lesz
minősített, mert az ahhoz való illetéktelen hozzáférés az állam valamely védhető érdekét ténylegesen károsítja, és
a kezdeményező, illetve a minősítő ezt a tényt megállapította.
[44] A minősítés tehát valamely nevesített közérdek sérelmének a  tényleges veszélye esetére kínál védelmet.
A  minősített adatok büntetőjogi védelmének a  garantálása ezért szintén közérdek. Ezen érdekek védelmében
különösen indokolt, hogy a bűncselekmény jogi tárgyát sértő magatartások miatt keletkezett állami büntetőigény
érvényesítésére sor kerüljön. Ebben az  esetben teljesül az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdéséből fakadó azon
kötelezettség, amely az  állami büntetőigény érvényesítésében nyilvánul meg. Úgy ítélte meg ugyanakkor
az  Alkotmánybíróság, hogy a  minősített adatok büntetőjogi védelme körében az  állam nem képes teljesíteni
ezen kötelezettségét. Hiába rendelte ugyanis büntetni a  jogalkotó a  minősített adatok védelmét sértő jogellenes
magatartásokat, a  Btk. 266.  § (2)  bekezdésében rögzített, a  jelen alkotmánybírósági eljárásban vizsgált
rendelkezés következtében a felelősségre vonás a tényállás egyes eseteiben eleve kizárt. Az Alkotmánybíróság ezt
a következtetést az alábbi gondolatmenet eredményeként vonta le.
[45] 3.2. Az állam büntetőigényének az érvényesítése a minősített adat védelmére szolgáló tényállás kapcsán kizárólag
a  Mavtv. szerinti minősítő döntésének a  függvénye annak következtében, hogy az  e  körbe tartozó szervet és
személyeket a jogalkotó kizárólagos feljelentési jogosultsággal ruházta fel.
[46] A feljelentés jogintézményéhez kapcsolódó, a  feljelentési jog gyakorlását érintő szabály, hogy a  Be. 171.  §
(2) bekezdése a hatóság tagja és a hivatalos személy, továbbá, ha külön törvény előírja, a köztestület kötelességévé
teszi a feljelentést a hatáskörében tudomására jutott bűncselekmény miatt.
[47] Ez a  feljelentési kötelezettség a  minősített adat védelmének egyes eseteiben a  hivatalból való eljárás szintjéhez
közelíti a büntetőjogi védelmet. A Mavtv. szerinti minősítők egy része ugyanis a Be. utalt rendelkezése értelmében
vett hatóságnak vagy hivatalos személynek minősül, így feljelentési kötelezettségüket a törvény megállapítja. Annak
elmulasztása esetén azonban az érintetteknek büntetőjogi szankcióra nem, hanem munkajogi jogkövetkezményre
kell számítaniuk. A Be. feljelentési kötelezettségre irányadó szabálya így önmagában nem garanciája a  feljelentési
jog gyakorlásának, az abból fakadó büntetőjogi védelem érvényesülésének.
[48] A védelem szintjét, az  ahhoz kapcsolódó állami kötelezettségek teljesítését ezen felül egy másik büntetőeljárási
alapelv, az  önvádra kötelezés tilalma rontja le. Ennek a  tényállás azon megvalósulási eseteiben van jelentősége,
amikor a minősítő személyes érdeke kerül szembe a minősített adat védelméhez fűződő és a feljelentéssel védeni
rendelt közérdekkel. Akkor tehát, ha a  minősítő személyes érdeke azt kívánja meg, hogy az  elkövető felelősségre
vonására a minősített adat védelmének a sérelme miatt ne kerüljön sor.
[49] Az önvádra kötelezés tilalma értelmében senki sem kötelezhető arra, hogy önmagát terhelő vallomást tegyen, és
önmaga ellen bizonyítékot szolgáltasson. Az  önvádra kötelezés tilalmának az  egységes szakirodalmi álláspont
értelmében természetszerű része az  önfeljelentés kötelezettségének a  tilalma még azon ritka esetekben is,
amikor az  anyagi jog szabályai feljelentési kötelezettséget írnak elő. Az  önvádra kötelezés tilalma és az  abból
fakadó önfeljelentés kötelezettségének a  tilalma a  konkrét tényállás vonatkozásában is alkalmazandó. A  tilalom
alkalmazása következtében pedig a  minősítő mentesül a  feljelentési kötelezettség alól azokban az  esetekben,
amikor a feljelentés a személyét érintené.
[50] Az állami büntetőigény érvényesítését az utalt esetekben a szabályozás belső ellentmondása zárja ki. A kizárólagos
feljelentési jog általános esetben a  minősítő számára mérlegelési és döntési jogkört biztosít a  minősített adat
védelmét szolgáló tényállás alkalmazására, a  büntetőeljárás kezdeményezésére. A  kizárólagos feljelentési
jogosultság és az  önvádra kötelezés tilalma együttes alkalmazása esetén ugyanakkor a  minősítő ténylegesen
nincs döntési helyzetben a  feljelentés előterjesztését érintően. A  mérlegelési tevékenység teljesítése – és annak
eredményeként a  feljelentés előterjesztése – alól felmentést ad számára az  önvádra kötelezés tilalma alapelvi
rendelkezés.
[51] A szabályozásban mutatkozó belső ellentmondással összefüggésben az  Alkotmánybíróság ehelyütt csupán
utal az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdéséből, a  jogbiztonság elvéből fakadóan a  normák tartalmával szemben
fennálló követelményekre. Az  Alkotmánybíróság értelmezésében ugyanis megállapítható a  jogbiztonság sérelme,
ha a  szabályban rejlő belső ellentmondás a  jogalkalmazás során szükséges értelmezéssel nem kiküszöbölhető.
[1/1999. (II. 24.) AB határozat, ABH 1999, 25, 46.] A jogbiztonság sérelmét jelentheti továbbá az is, ha a normaszöveg
ugyan érthető, de végrehajthatatlan [10/2001. (II. 12.) AB határozat, ABH 2001, 123, 147.].
[52] A Btk. 266.  § (2)  bekezdésével összefüggésben feltárt belső ellentmondás az  Alkotmánybíróság gyakorlata
értelmében tehát a  normatartalommal összefüggő aggályokat is felvet. Jelen indítvány keretei között azonban
az  Alkotmánybíróság az  alaptörvény-ellenesség vizsgálata keretében arra szorítkozott, hogy a  büntető
igazságszolgáltatás állami monopóliumából fakadó és az  állami büntetőigény érvényesítését szolgáló állami
alkotmányos kötelezettség teljesítését érintően foglaljon állást. Annak következtében ugyanis, hogy a  jogalkotó
a minősített adat védelmét sértő magatartásokat büntetendőnek nyilvánította, kötelessége gondoskodni arról – és
olyan szabályozást kialakítani, amely garantálja –, hogy a felelősségre vonásra ténylegesen sor kerüljön. Ezen állami
kötelezettség elmulasztása – ahogyan azt az  Alkotmánybíróság fentebb részletesen kifejtette – a  jogbiztonság
sérelméhez vezet.
[53] Az Alkotmánybíróság szerint a tényállás alkalmazása azon eseteiben, amelyekben a minősítő mentesül a feljelentési
jog gyakorlásával összefüggő mérlegelési tevékenysége alól, nincs mód a  minősített adat sérelme miatt
a  büntetőjogi felelősségre vonásra. A  feljelentő feljelentési joga ugyanis kizárólagos, így más feljelentése alapján
vagy hivatalból nem indítható büntetőeljárás. Az  állami büntetőigény érvényesítésében ennek következtében
jelentkező hiányosságot pedig egyéb garanciális rendelkezések sem segítenek kiküszöbölni. Nem tartalmaz ugyanis
a  kapcsolódó jogszabályi környezet olyan előírást, amely indokolt – kivételes – esetekben teret nyitna az  állami
igazságszolgáltatási szervek beavatkozása előtt a büntetőeljárás megindítása, az állami büntetőigény érvényesítése
érdekében. Nincs tehát törvényes lehetőség arra, hogy ezen esetekben az  állam büntetőigényét bármely módon
érvényesíteni tudja.
[54] Megfelelő garanciális rendelkezések hiányában pedig úgy ítélte meg az  Alkotmánybíróság, hogy a  kifogásolt
rendelkezésben alkalmazott kizárólagos feljelentési jog az  állami közhatalmi tevékenység olyan korlátozását
valósítja meg, amely a  jogbiztonságból fakadó és az  állami büntetőigény érvényesítését szolgáló alkotmányos
kötelezettség teljesítését a minősített adat védelmét szolgáló tényállás egyes eseteiben lehetetlenné teszi.
[55] 4. Mindezek alapján az  Alkotmánybíróság arra a  megállapításra jutott, hogy a  minősítő kizárólagos feljelentési
jogának a  rögzítése a  Btk. 266.  § (2)  bekezdésében az  állami büntetőigény érvényesítésével összefüggő
alkotmányos kötelezettség olyan korlátozását valósítja meg, amely nem áll összhangban a jogállamiságból fakadó
követelményekkel, vagyis az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésével.
[56] Megállapította ugyanakkor az  Alkotmánybíróság azt is, hogy a  szabályozás alaptörvény-ellenessége abból
fakad, hogy nem tartalmaz olyan garanciális elemet, amely az  állami büntetőigény érvényesítésével összefüggő
alkotmányos kötelezettség teljesítését szolgálná, és a  szabályozást a  jogállamiságból fakadó követelményekkel
összhangba hozná.
[57] Az Abtv. 46. § (1) bekezdése felhatalmazza az Alkotmánybíróságot, hogy ha a hatáskörei gyakorlása során folytatott
eljárásában a jogalkotó általi mulasztással előidézett alaptörvény-ellenesség fennállását állapítja meg, a mulasztást
elkövető szervet – határidő megjelölésével – felhívja feladatának teljesítésére. A  törvényhely (2)  bekezdésének
c)  pontja alapján a  jogalkotói feladat elmulasztásának minősül, ha a  jogi szabályozás Alaptörvényből levezethető
lényeges tartalma hiányos.
[58] Az Alkotmánybíróság szerint a  jelen eljárásban vizsgált büntető anyagi jogi rendelkezés esetében lehetőség van
arra, hogy az Abtv. 46. §-ában biztosított jogköre alapján, a hatályos jog kíméletével járjon el. Az Alkotmánybíróság
észlelte ugyanis, hogy a  szabályozás alaptörvény-ellenessége abból fakad, hogy a  jogalkotó nem kellő
körültekintéssel határozta meg a  feljelentésre jogosult személyek körét. Nem gondoskodott arról, hogy olyan
esetekben, amikor a minősítő feljelentési jogának a gyakorlását az önvádra kötelezés tilalma akadályozza, helyette
a feljelentést más, arra alkalmas szerv vagy személy megtehesse. Ezért úgy ítélte meg, hogy az Alaptörvénnyel való
összhang helyreállítása nem a vitatott rendelkezés megsemmisítését, sokkal inkább a hatályos szöveg pontosítását,
kiegészítését teszi szükségessé. Ilyen módon biztosíthatóvá válik, hogy a  tényállás kellő garanciális elemmel,
maradéktalanul szolgálja a minősített adatok védelmét.
[59] Ezzel összefüggésben utal rá az Alkotmánybíróság, hogy az Alaptörvény 29. cikk (1) bekezdése értelmében az állam
büntetőigényének kizárólagos érvényesítője a  legfőbb ügyész és az  ügyészség. A  bekezdés 2. mondata szerint
továbbá: „[a]z ügyészség üldözi a  bűncselekményeket, fellép más jogsértő cselekményekkel és mulasztásokkal
szemben, valamint elősegíti a  jogellenes cselekmények megelőzését.” Az  alkotmányozó hatalom ezáltal
egyértelműen kifejezésre juttatta, hogy az  ügyészség alapvető feladata és joga az  állam büntetőigényének
tárgyilagos, pártatlan, az alapjogok védelmét biztosító érvényesítése.
[60] Az alkotmányozó hatalom annak érdekében, hogy az  ügyészség ezen alapvető feladatának – amely az  állami
büntetőhatalom érvényesítésének kiemelkedő garanciája – eleget tudjon tenni, egyértelművé tette azt is,
hogy az  Alaptörvény az  ügyészséget az  egyik klasszikus hatalmi ágnak sem alárendelt, önálló alkotmányos
intézményként, a büntetőhatalom központi szereplőjeként határozza meg.
[61] Az Alaptörvényben foglaltak az  Alkotmánybíróság korábbi gyakorlatát jelenítik meg. Az  Alkotmánybíróság
ugyanis több határozatban rámutatott, hogy „[a]z ügyészség mint egyik klasszikus hatalmi ágnak sem alárendelt,
önálló alkotmányos intézmény, a  büntető hatalom központi szereplője. Alapvető feladata és joga az  állam
büntetőigényének tárgyilagos, pártatlan, az  alkotmányos alapjogok védelmét biztosító érvényesítése a  bíróság
előtt.” [42/2005. (XI. 14.) AB határozat, ABH 2005, 504, 524.; ld. még: 1/1994. (I. 7.) AB határozat, ABH 1994, 29, 33.;
3/2004. (II. 17.) AB határozat, ABH 2004, 48, 58.] Az Alkotmánybíróság hangsúlyozta azt is, hogy egyetlen közhatalmi
funkcióval rendelkező állami szervezet sem veheti át az  ügyészség Alkotmányban rögzített közhatalmi jogkörét.
[42/2005. (XI. 14.) AB határozat, ABH 2005, 504, 523.]
[62] A kifejtett szempontok alapján állapította meg az  Alkotmánybíróság, hogy „[a]z állam büntetőjogi igényének
érvényesítésében az Alkotmány, a szervezeti törvények és a Be. a közvádlói jogkört az ügyészségre bízta, amelynek
működéséért és működőképességéért az  állam felel. Az  ügyészség és más hatalmi ágak szervezetei […] között
a  büntető igény léte, érvényesíthetősége tekintetében fennálló nézeteltérésnek, eltérő megítélésnek a  kockázatát
az államnak kell viselnie. [Erről részletesen lásd: 42/1993. (VI. 30.) AB határozat, ABH 1993, 300, 305–306., 42/2005.
(XI. 14.) AB határozat, ABH 2005, 504, 525.]
[63] A fentiekre tekintettel az  Alkotmánybíróság – hivatalból eljárva – megállapította, hogy az  Országgyűlés
mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenességet idézett elő azáltal, hogy a  Büntető Törvénykönyvről szóló
2012. évi C. törvény 266.  § (2)  bekezdésében, a  minősített adat védelméről szóló törvényben az  adott adatfajta
minősítésére jogosult szerv vagy személy kizárólagos feljelentési joga megállapításával nem az Alaptörvény B) cikk
(1)  bekezdéséből fakadó alkotmányos követelményeknek megfelelően szabályozta a  minősített adattal visszaélés
miatti büntetőeljárás megindítását és az állami büntetőigény érvényesítését.
[64] Ezért az  Alkotmánybíróság felhívta az  Országgyűlést, hogy jogalkotói feladatának 2018. december hó 31. napjáig
tegyen eleget.
[65] Az Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy a  jogalkotói mulasztás megállapításával és a  jogalkotónak címzett
felhívással megteremthető az összhang az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése és a Btk. 266. § (2) bekezdése között.
Ezért az  Alkotmánybíróság a  törvényhely alaptörvény-ellenességének a  megállapítására és megsemmisítésére
irányuló indítványt az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése vonatkozásában elutasította.
[66] 5. Tekintettel arra, hogy az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdésén alapuló alkotmányossági vizsgálat eredményeként
megállapította a  szabályozás alaptörvény-ellenességét és annak orvoslására az  Abtv. 46.  § (1)  bekezdése szerint
jogkövetkezményt alkalmazott, az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény XV.  cikk (1)  bekezdésére vonatkozói
indítványozói érvek megalapozottságának a vizsgálatát nem végezte el.
VI. [67] Az Alkotmánybíróság e  határozatának a  Magyar Közlönyben történő közzétételét az  Abtv. 44.  § (1)  bekezdés
második mondata alapján rendelte el.
Budapest, 2018. június 26. Dr. Sulyok Tamás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
78/2013. (XII. 20.) NFM rendelete a közlekedésért felelős miniszter ágazatába tartozó közlekedési szakképesítések mestervizsga követelményeiről.
A szakképzésről szóló 2011. évi CLXXXVII. törvény 90.  § a) és c)  pontjában kapott felhatalmazás alapján, az  egyes miniszterek,
valamint a  Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet
84.  §  e)  pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva – az  egyes miniszterek, valamint a  Miniszterelnökséget vezető
államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 73.  § n)  pontjában meghatározott feladatkörében
eljáró nemzetgazdasági miniszterrel egyetértésben – a következőket rendelem el:
1. § (1) A  közlekedésért felelős miniszter ágazatába tartozó azon szakképesítések körét, amelyekre mestervizsgáztatás
szervezhető, az 1. melléklet tartalmazza.
(2) Az  1.  melléklet szerinti szakképesítések körében szervezhető mestervizsgák követelményeit a 2.  melléklet
tartalmazza.
(3) A  szakmai ismeretek típusaihoz és szakmai készségek szintjeihez tartozó meghatározásokat a 3.  melléklet
tartalmazza.
2. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő nyolcadik napon lép hatályba.
 (2) Az  e  rendelet hatálybalépésekor folyamatban lévő képzéseket és vizsgákat a  megkezdésükkor hatályos
jogszabályoknak megfelelően kell befejezni.
 (3) Hatályát veszti a  közlekedési, hírközlési és vízügyi szakképesítésekre szervezhető mestervizsgáztatás szakmai és
vizsgakövetelményeinek kiadásáról szóló 17/1996. (V. 17.) KHVM rendelet.
 (4) Hatályát veszti az  ipari mesterképzés szakmai és vizsgakövetelményeiről szóló 31/1996. (VI. 19.) IKM rendelet
mellékletében
a) az „Az ipari mesterképzés szakmai és vizsgakövetelményeinek jegyzéke” alcím 59. pontja,
b) az „59. MOTORKERÉKPÁR-SZERELŐ ÉS -JAVÍTÓ mestervizsga szint és szakmai követelmények” alcím.
Németh Lászlóné s. k.,
 nemzeti fejlesztési miniszter


text:
7/2010. (I. 14.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2010. január 11-én megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továb biak ban: Ve.) 131/A. § b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva Stekler Ottó, a Magyar Szociális Zöld Párt elnöke (1440 Budapest, Pf. 20) által benyújtott országos népi kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz címzett
kifogást lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Nádor u. 2.; levélcím: 1903 Budapest,
Pf. 314; fax: 06-1-441-1729).
Indokolás I. A beadványozó 2009. december 19-én aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási
Bizottsághoz hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő szerepelt:
„Kezdeményezzük, hogy az Országgyűlés tűzze napirendjére a törvények olyan módosítását, hogy országos népszavazást
lehessen tartani a halálbüntetés visszaállításáról.”
Az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továb biak ban: Nsztv.) 2. §-a
alapján az aláírásgyűjtő ívek mintapéldányát az aláírásgyűjtés megkezdése előtt – hitelesítés céljából – be kell nyújtani
az Országos Választási Bizottsághoz.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a kezdeményezés nem felel meg az Nsztv. 17. §-ában foglaltaknak,
amely szerint a népi kezdeményezésnek pontosan és egyértelműen kell tartalmaznia a megtárgyalásra javasolt
kérdést.
Az Országos Választási Bizottság álláspontja szerint a kérdés megtévesztő, mivel a választópolgárok számára nem
egyértelmű, milyen kezdeményezést támogat aláírásával. A kérdés többszörösen áttételes megfogalmazásából
ugyanis akár arra az értelmezésre is juthat a választópolgár, hogy a kérdés a népszavazási kezdeményezés szabályait
meghatározó jogszabályok módosítását célozza, annak érdekében, hogy a halálbüntetés visszaállítása tárgyában
országos népszavazást lehessen kezdeményezni.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja továbbá, hogy az aláírásgyűjtő ív mintapéldányán szereplő kérdés
megfogalmazása megtévesztheti a választópolgárokat. A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi
XX. törvény (a továb biak ban: Alkotmány) 28/D. §-a szerint az országos népi kezdeményezés arra irányul, hogy
az Országgyűlés a hatáskörébe tartozó kérdést tűzze napirendjére. A beadványozó által feltett kezdeményezés
azonban konkrét jogszabályi rendelkezések megváltoztatására irányul, nem napirendre tűzésre. Így a kezdeményezés
megfogalmazása a választópolgár számára azt a téves látszatot kelti, mintha az aláírásgyűjtés alkalmával népszavazási
kezdeményezést támogatna.
Mivel a kezdeményezés nem felel meg az Nsztv. 17. §-ában foglalt követelményeknek ugyanezen jogszabály
18. §-ának b) pontja értelmében az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldánya hitelesítésének
megtagadásáról döntött.
II. A határozat az Alkotmány 28/D. §-án, az Nsztv. 2. §-án, a 17. §-án és a 18. § b) pontján, a jogorvoslatról szóló
tájékoztatás a Ve. 130. §-ának (1) bekezdésén alapul.
Dr. Szigeti Péter s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
73/2013. (VII. 9.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2013. július 2-án megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továbbiakban: régi Ve.) 131/A. § b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva J. Cs. magánszemély (a továbbiakban: beadványozó) által benyújtott országos népi kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a  Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – a  Kúriához címzett kifogást
lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Arany J. u. 25.; levélcím: 1357 Budapest, Pf. 2;
fax: 06-1-7950-143). A bírósági eljárásban az ügyvédi képviselet kötelező. A  jogi szakvizsgával rendelkező személy
saját ügyében ügyvédi képviselet nélkül is eljárhat. A bírósági eljárás nem tárgyi illetékmentes. Az  illeték mértéke
15 000 Ft. A kifogás benyújtóját tárgyi illetékfeljegyzési jog illeti meg.
Indokolás I. A beadványozó 2013. június 16-án aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási Bizottsághoz
az  országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a  továbbiakban: Nsztv.) 2.  §-a
szerinti hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy a gépjárművezetéstől végleg eltiltásra kerüljön az, aki kábítószer hatása alatt vagy 0,8 ezrelék
véralkohol szintet meghaladó alkoholos befolyásoltság hatása alatt gépjárművet vezetett?”
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a  kezdeményezés nem felel meg az  Nsztv. 17.  §-ában
foglaltaknak, amely szerint a népi kezdeményezésnek pontosan és egyértelműen kell tartalmaznia a megtárgyalásra
javasolt kérdést. Ahhoz, hogy a  választópolgár a  népi kezdeményezésre feltett kérdést egyértelműen tudja
támogatni aláírásával az szükséges, hogy a kérdés kizárólag egyféleképpen legyen értelmezhető.
Az Országos Választási Bizottság megítélése szerint a „kábítószer hatása alatt vagy 0,8 ezrelék véralkohol szintet
meghaladó alkoholos befolyásoltság hatása alatt” fordulat együttállása miatt a  választópolgárok nem dönthetnek
akként, hogy közülük csak az egyiket támogassák aláírásukkal. Mivel a választópolgár csak abban az esetben tudja
aláírásával támogatni a kérdést, ha mind a kábítószer hatása alatti, mind az alkoholos befolyásoltságra vonatkozó
kérdés-részt támogatja, így eltérő válasz esetén nem tudja választói akaratát megfelelő módon kinyilvánítani.
A népi kezdeményezés tárgyát képező kérdés továbbá megtévesztő, mert azt a  téves látszatot kelti, mintha
a  hatályos szabályozás úgy rendelkezne, hogy járművezetéstől eltiltásra az  ittas állapotban történő járművezetés
mellett csak „kábítószer hatása alatti” vezetés miatt kerülhetne sor. Ezzel szemben a Büntető Törvénykönyvről szóló
2012. évi C. törvény (a továbbiakban: Btk.) 55. § (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a járművezetéstől el kell tiltani
azt, aki járművezetés ittas állapotban vagy járművezetés bódult állapotban bűncselekményt követ el.
Mivel a kezdeményezés nem felel meg az Nsztv. 17. §-ában foglalt követelményeknek, ezért ugyanezen jogszabály
18.  §-ának b)  pontja értelmében az  Országos Választási Bizottság az  aláírásgyűjtő ív mintapéldány hitelesítésének
megtagadásáról döntött.
II. A határozat a  választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 349.  § (1)  bekezdés c)  pontján, az  Nsztv.
2. §-án, 17. §-án, 18. § b) pontján, a Btk. 55. § (2) bekezdésén, a  jogorvoslatról szóló tájékoztatás a  régi Ve. 130. §
(1) bekezdésén, az illetékekről szóló tájékoztatás az 1990. évi XCIII. törvény 37. § (1) bekezdésén, 39. § (3) bekezdés
d) pontján, 42. § (1) bekezdés g) pontján, valamint a 62. § (1) bekezdés s) pontján alapul.
Dr. Bordás Vilmos s. k.,
 az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
2089/2017. (XII. 28.) Korm. határozata a Gemenci Erdő- és Vadgazdaság Zártkörűen Működő Részvénytársasággal összefüggésben a VP5-8.3.1-17 azonosító jelű („Az erdőgazdálkodási potenciálban okozott erdőkárok megelőzése” című), gazdaságfejlesztést célzó projekt megvalósítására irányuló felhívásra támogatási kérelmek benyújtásához történő hozzájárulásról.
A Kormány a  2014–2020 programozási időszakban az  egyes európai uniós alapokból származó támogatások
felhasználásának rendjéről szóló 272/2014. (XI. 5.) Korm. rendelet 46.  § (1b)  bekezdése alapján hozzájárul,
hogy a  Gemenci Erdő- és Vadgazdaság Zártkörűen Működő Részvénytársaság a  VP5-8.3.1-17 azonosító jelű,
„Az erdőgazdálkodási potenciálban okozott erdőkárok megelőzése” című, gazdaságfejlesztést célzó projekt
megvalósítására irányuló felhívásra a „»B« típusú járható tűzpászta kialakítása vagy fenntartása” című, a „»C« típusú
víznyerőhely kialakítása egyéb szigetelés alkalmazásával” című, valamint a „Fenyő fő-fafajú állományok tisztításából
származó fenyő tisztítási anyag eltávolítása” című támogatási kérelmet benyújtsa.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
72/2009. (VIII. 28.) HM utasítása az osztályba sorolás rendjéről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 52. §-a (1) bekezdésének f) pontja
alapján, figyelemmel a Magyar Honvédség egyes beosztá
saihoz kapcsolódó munkaköri követelményekről szóló
20/2002. (IV. 10.) HM rendelet 4. §-ának (4) bekezdésére
az alábbi utasítást adom ki.
Általános rendelkezések 1. § Az utasítás hatálya a Honvédelmi Minisztériumra, a
honvédelmi miniszter alárendeltségébe, közvetlen irányítása, fenntartói irányítása és közvetlen felügyelete alá tartozó szervezetekre, valamint a Magyar Honvédség katonai
szervezeteire terjed ki.
2. § (1) Az osztályos fokozathoz kötött beosztásokban szolgálatot teljesítő katona részére az osztályos fokozat megszerzését kiképzési követelményként kell előírni.
(2) Az osztályos fokozathoz kötött beosztásba helyezett
katona a beosztásba helyezést követő egy éven belül köteles az osztályba sorolási vizsgán részt venni. A fogadó
szervezet biztosítja az osztályos fokozat megszerzésének
feltételeit azon első, illetve új beosztásba kerülő katonák
részére, akiknek nem volt lehetőségük az osztályos fokozat megszerzésére.
(3) Osztályos fokozat nélkül a katona haditechnikai eszközt önállóan nem kezelhet és technikai kiszolgálást nem
végezhet.
Az osztályos fokozatok 3. § (1) Az osztályos fokozatok a következők:
a) tisztek, zászlósok, tiszthelyettesek részére 3., 2.,
1. osztályú mester-, továbbá – az ejtőernyős katonák részére – aranykoszorús 1. osztályú fokozat;
b) a legénységi állományú katonák részére: 3., 2., 1. osztályú és mesterfokozat.
(2) Osztályos fokozatra az a katona jogosult, aki az osztályba sorolási vizsga során teljesíti az adott fokozatra előírt követelményeket.
(3) A beosztáshoz kötött több szakfeladat ellátása esetén az adott osztályos fokozatokra előírt követelményeket
teljesítő katona külön-külön, több osztályos fokozatot is
szerezhet.
4. § (1) A 3. osztályú fokozat megszerzésének feltétele a fokozatra előírt követelmények teljesítése.
(2) A 2. osztályú fokozat megszerzésének feltétele a
3. osztályú fokozat megléte és a fokozatra előírt követelmények teljesítése.
(3) Az 1. osztályú fokozat megszerzésének feltétele a
2. osztályú fokozat megléte és a fokozatra előírt követelmények teljesítése.
(4) A mester- és aranykoszorús 1. osztályú fokozat megszerzésének feltétele az 1. osztályú fokozatra előírt követelmények három egymást követő alkalommal történő teljesítése.
5. § (1) Az osztályos fokozatok adományozására – a (2) bekezdésben írtak kivételével – a Magyar Honvédség hivatásos és szerződéses állományú katonáinak jogállásáról szóló 2001. évi XCV. törvény 2. §-a (3) bekezdése szerinti állományilletékes parancsnok (a továbbiakban: állományilletékes parancsnok), a katonai nemzetbiztonsági szolgálatok állománya részére az adott szervezet vezetője jogosult.
(2) A mester- és az aranykoszorús 1. osztályú fokozatot
a Honvéd Vezérkar főnöke, a katonai nemzetbiztonsági
szolgálatok állománya részére az adott szervezet vezetője
adományozza.
6. § (1) A katonát eggyel alacsonyabb osztályos fokozatba
kell visszasorolni, ha:
a) ellenőrzésen vagy osztályos fokozata megerősítésekor a meglévő fokozatra meghatározott követelményeket
nem teljesíti;
b) haditechnikai eszközének technikai állapotát az ellenőrző „nem megfelelő”-re értékeli, és abban a katona felelőssége megállapítható;
c) saját hibájából a hadrafoghatóságot veszélyeztető
technikai meghibásodást vagy balesetet okoz.
(2) A katona osztályos fokozatát vissza kell vonni, ha:
a) a szakmai tevékenysége során katonai szervezet ké
szenlétének fokozását veszélyeztető cselekményt követ el;
b) haditechnikai eszköz igénybevételével normasértő
cselekményt követ el és ennek következtében büntető-,
szabálysértési vagy fegyelmi eljárás során felelősségét
jogerősen megállapítják;
c) a beosztásához szükséges gépjárművezető vagy kerekesharcjármű-vezető gépjármű-vezetői engedélyét az illetékes hatóság bevonja.
(3) A visszasorolás előtti osztályos fokozat megszerzéséhez az osztályos fokozatra előírt követelmények újbóli
teljesítése szükséges, amelyre legkorábban az adott osztályos fokozat megerősítéshez szükséges idő elteltével kerülhet sor.
(4) Visszavonás esetén a katona elveszti osztályos fokozatát, és a következő osztályba sorolási vizsgán a 3. osztályú fokozatot szerezheti meg, ha az arra előírt követelményeket teljesíti.
(5) Az alacsonyabb osztályos fokozatba való visszasorolásról, illetve az osztályos fokozat visszavonásáról az
osztályos fokozat adományozására jogosult dönt.
7. § (1) Az osztályos fokozat megszerzéséről, visszavonásáról vagy alacsonyabb fokozatba való visszasorolásáról parancsban, határozatban kell intézkedni, amelyet állománycsoportonként szervezett állománygyűlésen kell kihirdetni. A parancs, határozat egy példányát az illetékes pénzügyi szerv részére meg kell küldeni.
(2) Az osztályos fokozat megszerzésére vonatkozó parancs, határozat tartalmazza az érintett személy nevét, születési idejét, anyja nevét, rendfokozatát, beosztását, alkalmazotti azonosító számát, a munkakör azonosító kódját
(a továbbiakban: MAK-kód), az osztályba sorolási vizsga
idejét és eredményét, a fokozat megnevezését és a következő osztályba sorolási vizsga tervezett időpontját.
(3) Az osztályos fokozat visszasorolására, illetve
visszavonására vonatkozó parancs, határozat tartalmazza
az érintett személy nevét, születési idejét, anyja nevét,
rendfokozatát, beosztását, alkalmazotti azonosító számát,
a MAK-kódot, a visszasorolás, visszavonás időpontját,
okát, visszasorolás esetén az új fokozat megnevezését és a
legközelebbi osztályba sorolási vizsga tervezett idejét.
(4) Az osztályos fokozat megszerzését, visszavonását és
alacsonyabb fokozatba való visszasorolást a személyi
gyűjtőben is rögzíteni kell.
Az osztályba sorolási vizsga 8. § Az osztályos fokozatok megszerzése, megerősítése céljából az osztályos fokozathoz kötött beosztásban szolgálatot teljesítő katonák részére évente legalább egy alkalommal osztályba sorolási vizsgát kell tartani.
9. § (1) Az osztályos fokozattal rendelkező katona osztályos
fokozatát háromévenként köteles megerősíteni vagy osztályos fokozatában előrelépni.
(2) Ha az osztályos fokozattal rendelkező katona egymást követően háromszor megerősíti osztályos fokozatát,
úgy az osztályos fokozat megerősítése iránti vizsgakötelezettség – azonos beosztásban, változatlan haditechnikai
eszközök kezelése esetén – a továbbiakban ötévenként
terheli.
(3) Az osztályos fokozat megerősítése kötelező, ha:
a) az osztályos fokozattal rendelkező katona által kezelt
haditechnikai eszköz helyett új haditechnikai eszköz kerül
rendszeresítésre, vagy
b) az osztályos fokozathoz kötött beosztásban szolgálatot teljesítő katonát más osztályos fokozathoz kötött beosztásba helyezik át, és az új haditechnikai eszköz kezelésére, illetve az új beosztásra előírt követelmények a korábbiaktól eltérnek.
10. § (1) Az osztályba sorolási vizsgát
a) a híradó, informatika, rendész, díszelgő, őr szakterü
letet illetően a Honvédelmi Minisztérium Hadműveleti és
Kiképzési Főosztály főosztályvezetője,
b) a szárazföld és légierő fegyvernemeihez, illetve szakcsapataihoz tartozó szakterületet, valamint logisztika
szakterületet illetően a Magyar Honvédség Összhaderőnemi Parancsnokság parancsnoka,
c) a meteorológus, térképész szakterületet illetően a
Magyar Honvédség Geoinformációs Szolgálat szolgálatfőnöke,
d) az egészségügy szakterületet illetően a Magyar Honvédség Dr. Radó György Honvéd Egészségügyi Központ
parancsnoka (a továbbiakban együtt: kamarai jogkört gyakorló) által kijelölt vizsgáztatásért felelős katonai szervezetnél kell végrehajtani.
(2) Az osztályba sorolási vizsgát a katonai nemzetbiztonsági szolgálatok állománya esetén a rádióelektronikai
felderítő ágazat, illetve a biztonsági ágazat vonatkozásában a katonai nemzetbiztonsági szolgálatok főigazgatója
által kijelölt vizsgáztatásért, végrehajtásáért felelős katonai szervezetnél kell végrehajtani.
(3) Az osztályba sorolási vizsgára az állományilletékes
parancsnoknál, a katonai nemzetbiztonsági szolgálatok állománya esetében az adott szervezet vezetőjénél kell jelentkezni, aki továbbítja a jelentkezéseket a vizsgáztatás
végrehajtásáért felelős katonai szervezet parancsnokának.
(4) A vizsgára jelentkezett katona mentesül a jelentkezéssel érintett osztályba sorolási vizsgakötelezettség teljesítése alól, ha e kötelezettségét neki fel nem róható okból
történő akadályoztatása (például: egészségügyi szabadság,
gyógykezelés) miatt nem tudja teljesíteni.
(5) Az osztályba sorolási vizsga alól a (4) bekezdés
alapján mentesült katona az akadály megszűnését követő
első osztályba sorolási vizsgán köteles részt venni.
11. § (1) A vizsgáztatást legalább háromtagú, a vizsgáztatás
végrehajtásáért felelős katonai szervezet parancsnoka által
létrehozott bizottság végzi. A bizottság egyik tagjának
1. osztályú fokozattal kell rendelkeznie.
(2) A mesterfokozat és az aranykoszorús 1. osztályú fokozat megszerzése céljából szervezett osztályba sorolási
vizsga esetén a bizottság egyik tagját az illetékes kamarai
jogkört gyakorló jelöli ki.
(3) A bizottság vezetője felelős a felmérés és az értékelés szakszerű végrehajtásáért, a biztonsági, környezetvédelmi, munka- és tűzvédelmi rendszabályok betartásáért.
12. § A vizsgáztatás végrehajtásáért felelős katonai szervezet
parancsnoka a vizsgáztatás előkészítésére és végrehajtására tervet készít, amelyet a kamarai jogkört gyakorló, illetve
a katonai nemzetbiztonsági szolgálatok állománya esetén
a rádióelektronikai felderítő ágazat, illetve a biztonsági
ágazat vonatkozásában a katonai nemzetbiztonsági szolgálatok főigazgatója – a vizsga végrehajtása előtt – 30 nappal hagy jóvá. A terv tartalmazza a vizsgáztatás végrehajtásának rendjét, idejét, helyét, személyi és tárgyi feltételeit, valamint az osztályba sorolási vizsgára bocsátottak
nevét, anyja nevét, születési idejét és helyét, rendfokozatát, betöltött beosztását.
13. § (1) A vizsgáztatás végrehajtásáért felelős katonai szervezet parancsnoka által kijelölt szakmai munkacsoport állománykategóriánként és szakmánként készíti el az elméleti, gyakorlati vizsgakérdéseket. A vizsgakérdéseket az
illetékes kamarai jogkört gyakorló hagyja jóvá.
(2) Az osztályba sorolási vizsga helyét úgy kell kiválasztani és berendezni, hogy az biztosítsa a felmérés szakszerű és folyamatos végrehajtását. A vizsgázó vizsgatevékenységének az ideje nem haladhatja meg a 8 órát.
14. § (1) A vizsgázót elméleti és gyakorlati ismeretei alapján
„Megfelelőre”, illetve „Nem megfelelőre” kell értékelni.
(2) Megfelelőre kell értékelni a vizsgázót, ha az elméleti
kérdések legalább 70%-át helyesen megválaszolja, és a
gyakorlati feladatok legalább 80%-át a szakmai előírásoknak megfelelően, normaidőre végrehajtja.
15. § (1) Az osztályba sorolási vizsgáról és felmérésről a vizsgabizottság jegyzőkönyvet készít, amely tartalmazza:
a) a vizsgabizottság tagjainak nevét, rendfokozatát, beosztását, b) a vizsga helyét és időpontját,
c) a vizsgázó nevét, születési évét, anyja nevét, rendfo
kozatát, jelenlegi beosztását, jelenlegi beosztásban eltöltött idejét, elért osztályos fokozatait, osztályba sorolási
vizsgán elért eredményeit,
d) a jegyzőkönyv készítésének helyét és időpontját,
e) a bizottság elnökének és a jegyzőkönyvvezetőnek az
oldalankénti aláírását. (2) A vizsgabizottság elnöke a jegyzőkönyvet legkésőbb vizsga befejezésétől számított öt napon belül terjeszti
fel (küldi meg) az állományilletékes parancsnok, a katonai
nemzetbiztonsági szolgálatok állománya esetében az adott
szervezet vezetője részére.
16. § Az osztályba sorolás részletes szakmai követelményeit
– szakterületenként – a kamarai jogkört gyakorló határozza meg.
Záró rendelkezés 17. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő 3. napon lép hatályba.
(2) Ezen utasítás hatálybalépésével egyidejűleg hatályát
veszti a) az osztályba sorolás rendjéről szóló 128/2007.
(HK 22.) HM utasítás, valamint
b) az osztályba sorolás végrehajtásáról szóló 131/2008.
(HK 14.) HM HVKF intézkedés.
(3) A kamarai jogkört gyakorló a 16. § szerinti kötelezettségét ezen utasítás hatálybalépését követő 60 napon
belül köteles teljesíteni.
(4) Ezen utasítás hatálybalépését követő 61. napon a
(2)–(4) bekezdés a hatályát veszti.
Budapest, 2009. augusztus 13. Dr. Szekeres Imre s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
1258/2010. (XI. 25.) Korm. határozata az 1201/2010. (X. 5.) Korm. határozat végrehajtásához kapcsolódóan a 2010. központi költségvetés általános tartalékának előirányzatából történő felhasználásról.
1. A Kormány az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény 38. § (1) bekezdésében biztosított jogkörében
5 864 207 ezer forint melléklet szerinti átcsoportosítását rendeli el a 2010. évi központi költségvetés általános
tartaléka terhére.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal 2. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
231/2018. (V. 24.) KE határozata rektori megbízásról.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés d) pontja, valamint a nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény 37. §
(8) bekezdése alapján – az emberi erőforrások miniszterének javaslatára – a Pannon Egyetemen Dr. Gelencsér András
egyetemi tanárt a 2018. július 1. napjától 2022. június 30. napjáig terjedő időtartamra megbízom a rektori feladatok
további ellátásával.
Budapest, 2018. április 23. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök