text:
1146/2014. (III. 18.) Korm. határozata a 2014. honvédelmi igazgatási feladatok végrehajtásához szükséges költségvetési források átcsoportosításáról.
A Kormány
 1. egyetért a  védelmi felkészítés 2014. évi feladatainak végrehajtásához a  Magyarország 2014. évi központi
költségvetéséről szóló 2013. évi CCXXX. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 1. melléklet XLII. A költségvetés közvetlen
bevételei és kiadásai fejezet, 32. Egyéb költségvetési kiadások cím, 1. Vegyes kiadások alcím, 7. Védelmi felkészítés
előirányzatai jogcímcsoport, 1. Honvédelmi- és gazdasági felkészülés központi kiadásai jogcímen rendelkezésre álló
497 millió Ft 1. melléklet szerinti felhasználásával;
2. az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33.  § (1)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva,
a honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló
2011. évi CXIII. törvény 21. § (1) bekezdés f )–g) pontjában, 21. § (3) bekezdés b) pontjában, továbbá a honvédelemről
és a  Magyar Honvédségről, valamint a  különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011. évi
CXIII. törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló 290/2011. (XII. 22.) Korm. rendelet 41. § (3) bekezdésében
foglalt feladatainak végrehajtása érdekében
a) elrendeli a  Kvtv. 1.  melléklet XLII. A  költségvetés közvetlen bevételei és kiadásai fejezet, 32. Egyéb
költségvetési kiadások cím, 1. Vegyes kiadások alcím, 7. Védelmi felkészítés előirányzatai jogcímcsoport,
1. Honvédelmi- és gazdasági felkészülés központi kiadásai jogcím, 3. Dologi kiadások kiemelt előirányzat
terhére az ezen jogcímen rendelkezésre álló 497 millió forintnak
aa) a X. Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium fejezet, 1. Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium
igazgatása cím, 1. Személyi juttatások kiemelt előirányzat javára 0,7 millió Ft, 2. Munkaadókat
terhelő járulékok és szociális hozzájárulási adó kiemelt előirányzat javára 0,3 millió Ft, 3. Dologi
kiadások kiemelt előirányzat javára 3 millió Ft,
ab) a  X. Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium fejezet, 8. Fővárosi, megyei kormányhivatalok
és járási kormányhivatalok cím, 1. Személyi juttatások kiemelt előirányzat javára 2,7 millió Ft,
2. Munkaadókat terhelő járulékok és szociális hozzájárulási adó kiemelt előirányzat javára 1,1 millió
Ft, 3. Dologi kiadások kiemelt előirányzat javára 85,8 millió Ft, 6. Beruházások kiemelt előirányzat
javára 38,4 millió Ft,
ac) a  X. Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium fejezet, 17. Nemzeti Közszolgálati Egyetem cím,
3. Dologi kiadások kiemelt előirányzat javára 3 millió Ft,
ad) a  XII. Vidékfejlesztési Minisztérium fejezet, 1. Vidékfejlesztési Minisztérium igazgatása cím,
1. Személyi juttatások kiemelt előirányzat javára 0,7 millió Ft, 2. Munkaadókat terhelő járulékok
és szociális hozzájárulási adó kiemelt előirányzat javára 0,3 millió Ft, 3. Dologi kiadások kiemelt
előirányzat javára 3 millió Ft,
ae) a XIII. Honvédelmi Minisztérium fejezet, 1. Honvédelmi Minisztérium cím, 2. Egyéb HM szervezetek
alcím, 1. Személyi juttatások kiemelt előirányzat javára 0,7 millió Ft, 2. Munkaadókat terhelő
járulékok és szociális hozzájárulási adó kiemelt előirányzat javára 0,3 millió Ft, 3. Dologi kiadások
kiemelt előirányzat javára 210 millió Ft,
af ) a  XIV. Belügyminisztérium fejezet, 1. Belügyminisztérium igazgatása cím, 1. Személyi juttatások
kiemelt előirányzat javára 0,7 millió Ft, 2. Munkaadókat terhelő járulékok és szociális hozzájárulási
adó kiemelt előirányzat javára 0,3 millió Ft, 3. Dologi kiadások kiemelt előirányzat javára 78 millió Ft,
ag) a  XV. Nemzetgazdasági Minisztérium fejezet, 1. Nemzetgazdasági Minisztérium igazgatása cím,
1. Személyi juttatások kiemelt előirányzat javára 0,7 millió Ft, 2. Munkaadókat terhelő járulékok és
szociális hozzájárulási adó kiemelt előirányzat javára 0,3 millió Ft,
ah) a XV. Nemzetgazdasági Minisztérium fejezet, 25. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 30. Egyéb fejezeti
kezelésű előirányzatok alcím, 1. Az  ágazat védelmi felkészítésének állami feladatai a  honvédelmi
törvény alapján jogcímcsoport, 3. Dologi kiadások kiemelt előirányzat javára 20 millió Ft,
ai) a XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet, 1. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium igazgatása cím,
1. Személyi juttatások kiemelt előirányzat javára 0,7 millió Ft, 2. Munkaadókat terhelő járulékok
és szociális hozzájárulási adó kiemelt előirányzat javára 0,3 millió Ft, 3. Dologi kiadások kiemelt
előirányzat javára 6 millió Ft,
aj) a  XVIII. Külügyminisztérium fejezet, 1. Külügyminisztérium központi igazgatása cím, 1. Személyi
juttatások kiemelt előirányzat javára 0,7 millió Ft, 2. Munkaadókat terhelő járulékok és szociális
hozzájárulási adó kiemelt előirányzat javára 0,3 millió Ft,
ak) a XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezet, 8. Betegjogi, dokumentációs és készletgazdálkodási
feladatokat ellátó intézmények cím, 1. Személyi juttatások kiemelt előirányzat javára 7,1 millió Ft,
2. Munkaadókat terhelő járulékok és szociális hozzájárulási adó kiemelt előirányzat javára
2,9 millió  Ft, 3. Dologi kiadások kiemelt előirányzat javára 2 millió Ft; 6. Beruházások kiemelt
előirányzat javára 5 millió Ft,
al) az  I. Országgyűlés fejezet, 11. Közszolgálati médiaszolgáltatás támogatása cím, 1. Közszolgálati
hozzájárulás alcím, 5. Egyéb működési célú kiadások kiemelt előirányzat javára 15 millió Ft,
am) a VI. Bíróságok fejezet, 1. Bíróságok cím, 3. Dologi kiadások kiemelt előirányzat javára 7 millió Ft,
 egyszeri átcsoportosítását a 2. melléklet szerint;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 miniszterek
Határidő: azonnal b) elrendeli a  Kvtv. 1.  melléklet XLII. A  költségvetés közvetlen bevételei és kiadásai fejezet, 32. Egyéb
költségvetési kiadások cím, 1. Vegyes kiadások alcím, 7. Védelmi felkészítés előirányzatai jogcímcsoport,
2. Honvédelmi Tanács és a  Kormány speciális működési feltételeinek biztosítása jogcím terhére az  ezen
jogcímen rendelkezésre álló 1100 millió forintnak
ba) a XIII. Honvédelmi Minisztérium fejezet, 1. Honvédelmi Minisztérium cím, 2. Egyéb HM szervezetek
alcím, 3. Dologi kiadások kiemelt előirányzat javára 630 millió Ft, 6. Beruházások kiemelt előirányzat
javára 265 millió Ft,
bb) a XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet, 24. K-600 hírrendszer működtetésére cím, 3. Dologi
kiadások kiemelt előirányzat javára 205 millió Ft
egyszeri átcsoportosítását a 3. melléklet szerint.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
 honvédelmi miniszter
Határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1103/B/2004. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára, valamint mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő h a t á r o z a t o t : 1. Az Alkotmánybíróság az államháztartásról szóló 1992. XXXVIII. törvény 10. § (3) bekezdésében „a díj” szövegrész, valamint 10. § (6) bekezdése, az illetékekről szóló 1990. XCIII. törvény 67. § (2) bekezdés első mondata, illetve a növényfajták állami elismeréséről, valamint a szaporítóanyagok előállításáról és forgalomba hozataláról szóló 2003. LII. törvény 30. § (2) bekezdés j) pontja alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
2. Az Alkotmánybíróság a növényfajták állami elismerésének és vizsgálatának díjtételeiről szóló 106/2003.
(IX. 16.) FVM rendelet melléklete, valamint a vetőmagvak
és szaporítóanyagok minősítésének és vizsgálatának díjtételeiről szóló 107/2003. (IX. 16.) FVM rendelet mellékletei alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
3. Az Alkotmánybíróság a növényfajták állami elismerésének és vizsgálatának díjtételeiről szóló 106/2003.
(IX. 16.) FVM rendelettel, valamint a vetőmagvak és sza
porítóanyagok minősítésének és vizsgálatának díjtételeiről szóló 107/2003. (IX. 16.) FVM rendelettel összefüggésben előterjesztett, mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányuló indítványt elutasítja.
4. Az Alkotmánybíróság az államháztartásról szóló
1992. évi XXXVIII. törvény 10. § (3) bekezdésében „az
általános tételű államigazgatási eljárási illeték” szövegrész, az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 29. §
(1) bekezdésében a „ha e törvény, illetve az e törvény felhatalmazása alapján kiadott külön jogszabály másként
nem rendelkezik” szövegrész és 100. § e) pontja, valamint
az általános tételű eljárási illeték mértékéről szóló
50/2004. (XII. 29.) PM rendelet alkotmányellenességének
megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítvány
tárgyában az eljárást megszünteti.
I. 1. Az indítványozó az államháztartásról szóló 1992. évi
XXXVIII. törvény (a továbbiakban: Áht.) 10. § (3) bekezdésében a „díj (…) kivételével” szövegrész (helyesen
„a díj” szövegrész), valamint 10. § (6) bekezdése, az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (a továbbiakban:
Itv.) 67. § (2) bekezdés első mondata, a növényfajták állami elismeréséről, valamint a szaporítóanyagok előállításáról és forgalomba hozataláról szóló 2003. évi LII. törvény
(a továbbiakban: Nftv.) 30. § (2) bekezdés j) pontja, a növényfajták állami elismerésének és vizsgálatának díjtételeiről szóló 106/2003. (IX. 16.) FVM rendelet (a továbbiakban: R1.) melléklete, valamint a vetőmagvak és szaporítóanyagok minősítésének és vizsgálatának díjtételeiről
szóló 107/2003. (IX. 16.) FVM rendelet (a továbbiakban:
R2.) mellékletei alkotmányellenességének megállapítását
és megsemmisítését kérte. Az R1. és R2. mellékletei megsemmisítését a rendeletek hatályba lépésének időpontjára,
azaz 2003. szeptember 24. napjára visszamenőlegesen indítványozta.
Az indítványozó szerint a díjfizetési kötelezettséget
megfogalmazó rendeletek valójában adójellegű fizetési
kötelezettséget írnak elő, hisz ezeket az éves központi
költségvetési törvény a bevételi oldalon tervezi. Adófizetési kötelezettséget azonban – mivel alapvető kötelezettség szabályozásáról van szó – csak törvény írhat elő. Így az
indítványozó álláspontja az, hogy a jogbiztonság elve
alapján e díjakat is csak törvény írhatná elő. Mivel az Áht.
10. § (3) bekezdésében foglalt szabály lehetőséget ad arra,
hogy díjakat ne törvényben, hanem alacsonyabb szintű
jogforrásban állapítsanak meg, sérül az Alkotmány 2. §
(1) bekezdése, valamint „az adójellegű kötelezettségek
törvényi szintű szabályozásának követelménye”. E körben
az indítványozó a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény (a továbbiakban: Jat.) 4. § c) pontjára is hivatkozott.
Meglátása szerint ugyanezen okokból ellentétes az Alkotmánnyal az Áht. 10. § (6) bekezdése, az Itv. 67. § (2) bekezdésének első mondata, valamint az Nftv. 30. § (2) bekezdésének j) pontja.
Az R1. és R2. mellékleteinek megsemmisítését az indítványozó egyrészt azért kérte, mert azok jogszabályi felhatalmazás nélküli körben írnak elő díjfizetési kötelezettséget. Utalt arra, hogy mindkét rendelet preambuluma rendeletalkotási felhatalmazásként a növényfajták állami elismeréséről, valamint a vetőmagvak és vegetatív szaporítóanyagok előállításáról és forgalmazásáról szóló 1996. évi
CXXXI. törvény (a továbbiakban: régi Nftv.) 29. § (5) bekezdés h) pontjára hivatkozik, mely azonban csak a minősítés díjtételeinek meghatározására szólt, vizsgálati díjéra
nem. Emellett a nyilvántartásba vételi, illetve regisztrációs
eljárások, valamint más tételek egyértelműen nem azonosíthatók be az Nftv.-ben előírt kötelezettségekkel. Emiatt
szerinte nem lehet egyértelműen kontrollálni, hogy a hatóság pontosan milyen eljárási cselekményért mennyi díjat
és miért kér. Másrészt arra hivatkozott, hogy a díjak
– összehasonlítva a korábbi rendeletben meghatározott díjakkal – rendkívül magasak, s nincsenek arányban a nyújtott eljárás költségeivel. Az R1. és az R2. mellékleteiben
meghatározott díjtételek a fizetésre kötelezett személyek
ugyanezen tevékenységével kapcsolatban befolyt jövedelmével sincsenek arányban, így sérül az Alkotmány
70/I. §-a.
Előadta, hogy az R1. és az R2. megalkotása során a minisztérium lehetőséget nyújtott arra, hogy a jogszabály-tervezetekkel kapcsolatos álláspontját előterjessze,
de azt a jogalkotó nem vette figyelembe, s a Jat. 18. §
(1) bekezdését, 44–45. §-ait megsértve nem volt tekintettel
sem a jogalkotás előtt, sem az után a díjak megemelésének
negatív hatásaira. Az indítványozó érvelése szerint a rendeletek hatályba léptetésénél a jogalkotó megszegte az
Áht. 10. § (4) bekezdésében foglalt szabályt is, mely szerint a fizetési kötelezettségekre, fizetésre kötelezettek körére, a fizetési kötelezettség mértékére vonatkozó törvények kihirdetése és hatálybalépése között legalább negyvenöt napnak kell eltelnie, kivéve, ha a törvény a fizetési
kötelezettséget mérsékli és a fizetési kötelezettségek,
valamint a fizetésre kötelezettek körét nem bővíti.
Az indítványozó végül mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítását is kérte, amiért a jogalkotó nem szabályozta a díjfizetés alóli mentesülés azon
eseteit, amikor a díjat az ügyfelek önhibájukon kívül nem
tudják megfizetni, de munkájuk folytatásához elengedhetetlenül szükséges e szolgáltatások igénybevétele. Előadása szerint a díjfizetésre kötelezettek esélyegyenlőségét veszélyezteti, hogy a jogalkotó nem biztosítja számukra az egyedi elbírálás lehetőségét, méltányosságot.
Mindez pedig sérti az Alkotmány 70/A. § (3) bekezdését
és 70/I. §-át.
2. Fél évvel később az indítványozó indítványát kiegészítette, s a fent már ismertetett indokok alapján kérte az
Áht. 10. § (3) bekezdésében „az általános tételű államigaz-
gatási eljárási illeték” szövegrész megsemmisítését is. Az
adókról, járulékokról és egyéb költségvetési befizetésekről szóló törvények módosításáról szóló 2004. évi CI. törvény ugyanis a rendelettel megállapítható államháztartási
befizetési kötelezettségek körét erre is kiterjesztette, egyúttal módosította az Itv.-t is [29. § (1) bekezdés], mely szerint az első fokú államigazgatási eljárásért – ha e törvény,
illetve az e törvény felhatalmazása alapján kiadott külön
jogszabály másként nem rendelkezik – 2000 forint illetéket kell fizetni (általános tételű eljárási illeték). Az Itv.
100. § e) pontjában pedig felhatalmazást kapott a pénzügyminiszter arra, hogy rendelettel állapítsa meg az általános
tételű eljárási illeték mértékét az adott mértéket megállapító jogszabály hatálybalépésétől eltelt időszakban bekövetkezett ár- és értékviszonyok változására figyelemmel. Ennek nyomán jelent meg az általános tételű eljárási illeték
mértékéről szóló 50/2004. (XII. 29.) PM rendelet (a továbbiakban: PMr.). Az indítványozó kérelmet terjesztett elő
ezért az Itv. megjelölt rendelkezései, illetve a PMr. alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére.
3. A 2007 és 2008 év folyamán benyújtott, tartalmukban
lényegében azonos beadványaiban az indítványozó az Itv.
29. § (1) bekezdése vonatkozásában indítványát jogszabályváltozásra tekintettel visszavonta.
4. Az Alkotmánybíróság eljárása során észlelte, hogy az
R1. mellékletét a növényfajták állami elismerésének és
vizsgálatának díjtételeiről szóló 106/2003. (IX. 16.) FVM
rendelet módosításáról szóló 122/2005. (XII. 26.) FVM
rendelet, míg az R2. mellékleteit a vetőmagvak és szaporítóanyagok minősítésének és vizsgálatának díjtételeiről
szóló 107/2003. (IX. 16.) FVM rendelet módosításáról
szóló 121/2005. (XII. 26.) FVM rendelet 2006. január 1.
napjától módosította. Az Nftv. 30. § (2) bekezdés j) pontját
az egyes jogszabályok és jogszabályi rendelkezések hatályon kívül helyezéséről szóló 2007. évi LXXXII. törvény
13. § (1) bekezdés 51. pontja annyiban változtatta meg,
hogy „a pénzügyminiszterrel” szövegrész helyett az „adópolitikáért felelős miniszterrel” fordulatot iktatta be. Az
Itv. 67. § (2) bekezdése az indítvány benyújtását követően
több alkalommal is változott, legutoljára a közigazgatási
hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló
2004. évi CXL. törvény módosításáról szóló 2008. évi
CXI. törvény hatálybalépésével és a belső piaci szolgáltatásokról szóló 2006/123/EK irányelv átültetésével összefüggő törvénymódosításokról szóló 2009. évi LVI. törvény 16. és 254. §-ai módosították. Tekintettel arra, hogy
ez említett jogszabályváltozások az indítványban felhozott
alkotmányossági problémákat nem érintették, az Alkotmánybíróság az indítványt a módosított rendelkezések tekintetében érdemben vizsgálta.
Az Alkotmánybíróság beszerezte a földművelésügyi és
vidékfejlesztési miniszter (a továbbiakban: miniszter) véleményét.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezései:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokrati
kus jogállam.”
„8. § (2) A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra
és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja
meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.”
„37. § (3) A Kormány tagjai törvényben vagy kormányrendeletben kapott felhatalmazás alapján feladatkörükben
eljárva rendeletet adnak ki, amelyek törvénnyel és kormányrendelettel nem lehetnek ellentétesek. A rendeleteket
a hivatalos lapban ki kell hirdetni.”
„70/A. § (3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség
megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését
célzó intézkedésekkel is segíti.”
„70/I. § Minden természetes személy, jogi személy és
jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet köteles jövedelmi és vagyoni viszonyainak megfelelően a közterhekhez hozzájárulni.”
2. Az Áht.-nak az indítvány benyújtásakor (2004. november) és elbírálásakor hatályos, indítvánnyal támadott
rendelkezései:
„10. § (3) Fizetési kötelezettséget előírni, a fizetésre kötelezettek körét, a fizetési kötelezettség mértékét, a kedvezmények, mentességek körét és mértékét, továbbá előlegfizetési kötelezettséget megállapítani – a díj, a bírság
kivételével – csak törvényben, illetve törvény felhatalmazása alapján önkormányzati rendeletben lehet.
(…)
(6) A díjat – ha törvény másként nem rendelkezik – a
Kormány, illetve felhatalmazás alapján a miniszter rendelettel állapítja meg.”
Az Áht.-nak az indítvány kiegészítésekor (2005. május)
hatályos, indítvány-kiegészítéssel támadott rendelkezése:
„10. § (3) Fizetési kötelezettséget előírni, a fizetésre kötelezettek körét, a fizetési kötelezettség mértékét, a kedvezmények, mentességek körét és mértékét, továbbá előlegfizetési kötelezettséget megállapítani – az általános tételű államigazgatási eljárási illeték, a díj és a bírság kivételével – csak törvényben, illetve törvény felhatalmazása
alapján önkormányzati rendeletben lehet.”
3. Az Itv.-nek az indítvány benyújtásakor hatályos, indítvánnyal támadott rendelkezése:
„67. § (2) Azt, hogy mely eljárásért vagy szolgáltatásért
kell díjat fizetni, továbbá a díj mértékét az érdekelt miniszter a pénzügyminiszterrel egyetértésben rendeletben szabályozza. A lakosság széles körét érintő díjfizetési kötelezettséget csak törvény állapíthat meg.”
Az Itv.-nek az indítvány kiegészítésekor hatályos, indítvány-kiegészítéssel támadott rendelkezései:
„29. § (1) Az első fokú államigazgatási eljárásért – ha e
törvény, illetve az e törvény felhatalmazása alapján kiadott
külön jogszabály másként nem rendelkezik – 2000 forint
illetéket kell fizetni (általános tételű eljárási illeték).”
„100. § Felhatalmazást kap a pénzügyminiszter arra,
hogy rendelettel állapítsa meg
(…)
e) az általános tételű eljárási illeték mértékét az adott
mértéket megállapító jogszabály hatálybalépésétől eltelt
időszakban bekövetkezett ár- és értékviszonyok változására figyelemmel.”
Az Itv.-nek az indítvány elbírálásakor hatályos, kifogásolt rendelkezései:
„29. § (1) Az első fokú közigazgatási hatósági eljárásért
– ha e törvény melléklete másként nem rendelkezik – 2200
forint illetéket kell fizetni (általános tételű eljárási
illeték).”
„67. § (2) Azt, hogy mely eljárásért vagy szolgáltatásért
kell díjat fizetni, továbbá a díj mértékét – törvény, eredeti
jogalkotó hatáskörben kiadott kormányrendeletben létrehozott eljárás vagy szolgáltatás esetében az eljárást vagy
szolgáltatást létrehozó kormányrendelet felhatalmazása
alapján – az érdekelt miniszter az adópolitikáért felelős
miniszterrel egyetértésben vagy a Magyar Nemzeti Bank
elnöke rendeletben szabályozza. A lakosság széles körét
érintő díjfizetési kötelezettséget csak törvény állapíthat
meg.”
„100. § Felhatalmazást kap az adópolitikáért felelős miniszter arra, hogy rendelettel állapítsa meg
(…)
e) az állami adóhatóság által nyilvántartott, ingatlanok
értékesítésével kapcsolatos adatokról teljesített adatszolgáltatás rendjét és az eljárásért fizetendő igazgatási szolgáltatási díj mértékét, valamint a díj beszedésével, kezelésével, nyilvántartásával, visszatérítésével kapcsolatos
részletes szabályokat.”
4. Az Nftv. indítvánnyal támadott rendelkezése:
„30. § (2) Felhatalmazást kap a miniszter, hogy rende
letben állapítsa meg
(…)
j) az adópolitikáért felelős miniszterrel egyetértésben az
állami elismerés, a fajtavizsgálatok, a szaporítóanyag-minősítés díjtételeit, (…).”
III. Az indítvány nem megalapozott. 1. Az indítványozó az Áht. és az Itv. azon szabályait támadta, amelyek lehetőséget adnak arra, hogy díjat (mint
államháztartási befizetést) ne csak törvény, hanem kormányrendelet, illetve felhatalmazás alapján miniszteri rendelet is megállapíthasson. Ez meglátása szerint ellentétes
a jogállamiság részét képező jogbiztonság követelményével.
Az Alkotmánybíróság az Áht.-nak a jelen indítványban
kifogásolt fordulatát már tartalmazó 10. § (3) bekezdését
az 56/1993. (X. 28.) AB határozatában az Alkotmány 8. §
(2) bekezdésével összefüggésben vizsgálta. E határozatában az Alkotmánybíróságnak abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy sérti-e az Alkotmányt az a szabály,
amely lehetőséget ad arra, hogy a fizetési kötelezettség
részletes szabályait – ha törvény másként nem rendelkezik – a Kormány állapítsa meg. Az Alkotmánybíróság kifejtette: „[a] jogalanyok államháztartásba való befizetési
kötelezettségének kérdéséről általánosságban megállapítható, hogy az alapvető jogokat és kötelezettségeket érint,
ennélfogva szabályozása az Alkotmány 8. § (2) bekezdése,
továbbá a Jat. 2. § b) és c), valamint a 4. § c) pontjainak értelmében csak törvényi szinten lehetséges, és e kérdések
rendezésére – éppen mivel alapvető jogokról és kötelezettségekről van szó – felhatalmazás sem adható [Jat. 15. §
(2) bekezdés]” (ABH 1993, 345, 345.). Az Alkotmánybíróság az Áht. 10. § (3) bekezdésével összefüggésben rámutatott arra, hogy e szabály meghatározza a jogforrási hierarchiának azt a szintjét, amely alatt rendeleti szinten valóban csak alkotmánysértő módon lehetne szabályozni.
Ugyanakkor azt is megfogalmazta, hogy a befizetési
kötelezettség technikai jellegű részletszabályainak megállapítására – minthogy ezek nem létesítenek alapjogokat
érintő kötelezettségeket – elégséges a rendeleti szintű szabályozás is. (ABH 1993, 345, 347.)
Az Alkotmánybíróság a 14/1992. (III. 30.) AB határozatában (a továbbiakban: Abh.) a kézilőfegyverek, lőszerek, gáz- és riasztófegyverek megszerzése és tartása feltételeinek vizsgálata körében rögzítette, hogy a különböző
engedélyekhez és vizsgákhoz kapcsolt díjfizetések nem tekinthetők adójellegű kötelezettségeknek. Megállapította,
hogy a kifogásolt rendeletek sem az Alkotmány, sem más
törvény által nem tiltott módon, konkrétan megnevezett eljárásokért igazgatási szolgáltatási díjtételeket állapítanak
meg, miként azt – sokaságuk miatt felsorolhatatlan – más
rendeletek teszik (ABH 1992, 338, 340.). Jelen ügyben az
Alkotmánybíróság szerint nem sérül a Jat. 4. § c) pontjában foglalt előírás, mely alapján a gazdasági rendre vonatkozóan az állami pénzügyeket, az adókat és az adójellegű
kötelességeket kell törvényben szabályozni, hisz a díj nem
tartozik ebbe a körbe.
A díjak jellemzője másrészt, hogy tipikusan csak a lakosság egy bizonyos részét, szűkebb körét érintik. Az Alkotmánybíróság a 260/B/2002. AB határozatában az útügyi eljárási díjak vizsgálata körében hangsúlyozta, hogy
e díjak fizetésére kötelezettek köre nem hasonlítható ahhoz az általánossághoz, mint amikor adók, járulékok, illetékek megfizetésére köteleznek személyeket. Erre tekintettel nem tartotta szükségesnek a vizsgált körben az állampolgárok széles körének jogait védő garanciális szabály alkalmazását, azaz a törvényi szintű jogalkotást.
Összhangban áll a fenti következtetéssel az Itv. 67. §
(2) bekezdésének második mondatában foglalt előírás is,
mely kimondja, hogy a lakosság széles körét érintő díjfizetési kötelezettséget csak törvény állapíthat meg. E szabály
az Alkotmánybíróság értelmezése szerint azt jelenti, hogy
csupán a lakosságot adók módjára, általánosan érintő díjfizetési kötelezettséget kell törvényben megállapítani.
(ABH 2006, 1951, 1955.)
Az Alkotmánybíróság fent idézett korábbi döntéseiből
következik, hogy az a törvényi szabály, mely a díj mint államháztartási befizetés kormány-, illetve miniszteri rendelettel történő meghatározását lehetővé teszi, a jogforrási
szint megválasztása miatt nem kerül ellentétbe az Alkotmánynak az alapvető jogok és kötelességek szabályozására, illetve korlátozására vonatkozó 8. § (2) bekezdésével.
Az indítványozó szerint azonban a miniszteri rendeleti
szintű szabályozásra való felhatalmazás a jogbiztonságot
sérti. Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint a jogállam
nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az
állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és
az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság
nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli
meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. [9/1992. (I. 30.) AB határozat, ABH 1992, 59,
65.] Az Áht. és az Itv. indítvánnyal támadott rendelkezései
e követelménynek megfelelnek. Nem ellentétes ugyanis a
jogbiztonsággal az, hogy a törvényi szintű szabályozást
nem igénylő kérdésekben valamely törvény alacsonyabb
(vagyis rendeleti) szintű szabályozásra ad lehetőséget (felhatalmazást). A támadott rendelkezések világosak, működésüket tekintve kiszámíthatóak, ezért az Alkotmány 2. §
(1) bekezdésének sérelme nem állapítható meg. Erre tekintettel az Alkotmánybíróság az Áht. 10. § (3) bekezdésében
„a díj” szövegrész, 10. § (6) bekezdése, valamint az Itv.
67. § (2) bekezdésének első mondata alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló
indítványt elutasította.
2. Az indítványozó a Nftv. azon rendelkezését is támadta, amely felhatalmazza az agrárpolitikáért felelős minisztert, hogy az adópolitikáért felelős miniszterrel egyetértésben rendeletben állapítsa meg az állami elismerés, a fajtavizsgálatok, a szaporítóanyag-minősítés díjtételeit. Érvelésében szintén a nem megfelelő jogforrási szintre hivatkozott. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az
Nftv. 30. § (2) bekezdés j) pontjában foglalt felhatalmazás
nem a lakosságot általánosságban érintő, hanem csak egy
szűkebb körre kiterjedő, bizonyos állami szolgáltatások
önkéntes igénybevételéért fizetendő díjak meghatározására terjed ki. A fent említettek fényében ez a felhatalmazás
összhangban áll az Alkotmány rendelkezéseivel, valamint
az Áht. és az Itv. idézett szabályaival is. Mivel az Alkotmány 2. § (1) bekezdéséből fakadó jogbiztonság követelménye az indítványozó által kifejtett okból nem sérül, az
Alkotmánybíróság az Nftv. 30. § (2) bekezdés j) pontja
megsemmisítésére irányuló indítványt elutasította.
3. Az indítványozó többféle alapon is kifogásolta az R1.
és az R2. mellékleteit.
3.1. Egyrészt a jogállamiság sérelmét állította amiatt,
hogy a jogalkotó nem volt figyelemmel a szabályozás negatív hatásaira, s megsértette a Jat. 18. §-át, valamint
44-45. §-ait. A Jat. 18. § (1) bekezdése úgy rendelkezik,
hogy a jogszabály megalkotása előtt – a tudomány eredményeire támaszkodva – elemezni kell a szabályozni kívánt társadalmi-gazdasági viszonyokat, az állampolgári
jogok és kötelességek érvényesülését, az érdekösszeütközések feloldásának a lehetőségét, meg kell vizsgálni a szabályozás várható hatását és a végrehajtás feltételeit. Erről a
jogalkotót tájékoztatni kell. A 44. § értelmében a jogalkotó
és a jogalkalmazó szerveknek figyelemmel kell kísérniük
a jogszabályok alkalmazásának hatását, fel kell tárniuk az
érvényre juttatásukat gátló körülményeket, és a tapasztalatokat a jogalkotásban is hasznosítani kell. A 45. § pedig a
jogszabályok hatályosulásával összefüggő feladatokat fogalmazza meg.
A Jat. 18. §-ának sérelmével összefüggésben az Alkotmánybíróság az 54/1996. (XI. 30.) AB határozatában kimondta: „a Jat. 18. § (1) bekezdésében foglalt rendelkezés
nem alkotmányi szabály. Amennyiben a törvény előkészítése során az előkészítésre irányuló kötelezettségeket
megsértik, az feltehetően a törvény társadalmi hatékonyságának a kárát fogja eredményezni, de közvetlen alkotmánysértéshez csak az vezet, ha maga a törvény sérti az
Alkotmány valamely rendelkezését. (…) A törvényjavaslat előkészítése körébe tartozó társadalmi-szociológiai követelmények teljesítése, illetőleg azok elmulasztása az Alkotmány rendelkezéseivel nem hozható közvetlen összefüggésbe, az nem vezet a jogállamiság és jogbiztonság
[Alkotmány 2. § (1) bekezdése] közvetlen sérelmére sem”.
(ABH 1996, 173, 190.) Az Alkotmánybíróság a Jat.
44–45. §-aival kapcsolatban pedig többször kiemelte,
hogy a jogszabály pusztán korszerűtlenné válása miatt
nem tekinthető automatikusan alkotmányellenesnek, s az
Alkotmánybíróság nem kapott hatáskört a korszerűtlen
jogszabályok felülvizsgálatára. [751/B/1990. AB határozat, ABH 1990, 346, 347.; 19/1991. (IV. 23.) AB határozat, ABH 1991, 401, 403.; 189/D/2002. AB határozat,
ABH 2005, 1070, 1078.]
A Jat. említett szabályainak megsértése tehát nem idéz
elő szükségképpen alkotmányellenességet. Jelen esetben
sem állapítható meg az Alkotmány 2. § (1) bekezdésének
sérelme önmagában azon az alapon, hogy a Jat. 18. §
(1) bekezdését, illetve 44–45. §-ait az indítványozó által
állítottan nem tartották be. Ezért az Alkotmánybíróság ezt
az indítványrészt elutasította.
Az indítványozó aggályosnak találta azt is, hogy a rendeletek hatályba léptetésénél nem voltak figyelemmel az
Áht. 10. § (4) bekezdésében foglalt szabályra, mely megköveteli, hogy a fizetési kötelezettségekre, fizetésre kötelezettek körére, a fizetési kötelezettség mértékére vonatkozó törvények kihirdetése és hatálybalépése között legalább
negyvenöt nap teljen el. Miután az érintett díjak meghatá
rozására nem törvényben, hanem rendeletben kerül sor, s
az Alkotmányból nem vezethető le e körben a törvényi
szabályozás szükségessége, az Áht. megjelölt rendelkezésének figyelmen kívül hagyása a jogalkotó részéről nem
eredményez sem törvénysértést, sem alkotmányellenességet.
3.2. Az indítványozó szerint azért is sérül a jogbiztonság követelménye, mert a támadott mellékletekben meghatározott díjtételek köre megnyugtatóan nem azonosítható be, nem ellenőrizhető. Az indítványozó ezzel összefüggésben néhány példát jelölt meg, ami önmagában azonban
nem alapozhatja meg a rendeletek teljes mellékleteinek
megsemmisítését. Annak meghatározása, hogy az egyes
növényfajták állami elismerése, a szaporítóanyagok minősítése milyen vizsgálatokat, eljárásokat igényel, s ezeknek
milyen költségvonzata van, nem alkotmányossági, hanem
szakmai kérdés. A törvényi kereteken belül a miniszter
ezen szakmai szempontok figyelembevételével határozhatja meg azokat a tevékenységeket, amelyek után a díjak
felszámíthatók. Nem követelmény, hogy ezeket közvetlenül törvényi szinten rögzítsék. Az indítványozó pedig maga sem jelölte meg, hogy meglátása szerint mely törvényben előírt kötelezettségekkel nem állnak összhangban a
rendeletek mellékleteiben meghatározott, s díjfizetést maga után vonó tevékenységek. Az indítványozó által állított
átfedéseket – miként arra a miniszter véleményében rámutatott – a rendeletek nem tartalmaznak. A mellékletben
szereplő díjak egymástól különböző, jól elhatárolható
tevékenységek után számíthatók fel. Erre tekintettel az
Alkotmánybíróság az indítványt ebben a vonatkozásban is
alaptalannak találta.
3.3. Az indítványozó szerint a támadott rendeletek ellentétesek az Alkotmány 37. § (3) bekezdésével, mert a
törvényi felhatalmazás csupán a minősítés díjának meghatározására szól, a vizsgálati díj megállapítására nem.
A 15/2008. (II. 28.) AB határozatban az Alkotmánybíróság kiemelte, hogy „[a] delegált jogalkotás alkotmányossági követelményeinek meg nem felelő, felhatalmazást nélkülöző szabályozás ellentétes az Alkotmány 2. §
(1) bekezdésében deklarált jogállamiság és az abból levezetett jogbiztonság követelményével, továbbá az Alkotmány 37. § (3) bekezdésében rögzített, a Kormány tagjainak jogalkotási hatáskörét szabályozó rendelkezéssel is.”
(ABH 2008, 1324, 1332.)
Az Alkotmánybíróság jelen esetben azonban megállapította, hogy a miniszter nem lépett túl a felhatalmazáson [a
rendeletek preambulumában hivatkozott, a növényfajták
állami elismeréséről, valamint a vetőmagvak és vegetatív
szaporítóanyagok előállításáról és forgalmazásáról szóló
1996. évi CXXXI. törvény 20. § (5) bekezdésének h) pontjában foglalt felhatalmazás ugyanarra a körre vonatkozott,
mint az Nftv. 30. § (2) bekezdés j) pontja szerinti felhatalmazás]. Miként arra az indítványozó is rámutatott, a minősítést minden esetben megelőzi egy labor- vagy szabadföldi vizsgálat, s e vizsgálat alapján minősítik a fajtát, vetőmagot vagy szaporítóanyagot. A minősítésnek elengedhe
tetlen részét képezi tehát a vizsgálat, melynek szintén vannak költségei. Az Nftv. 20. § (2) bekezdése külön is felsorolja, milyen tevékenységeket tartalmaz a minősítés folyamata: így a származás igazolását, a termőhelyi, szántóföldi, faiskolai, palántanevelő üzemi ellenőrzését, a mintavételt, a laboratóriumi szaporítóanyag-vizsgálatot, a fémzárolást, a fajtaazonosító kitermesztését, illetve a minősítést
igazoló okirat kiállítását. Így az a felhatalmazás, mely a
szaporítóanyag-minősítés díjtételeinek megállapítására
szól, magában foglalja mindazon tevékenységekért fizetendő díjtételeket is, amelyek a minősítés körébe tartoznak.
3.4. Az indítványozó szerint azért is sérül az Alkotmány
37. § (3) bekezdése, mert a díjtételek nincsenek összhangban az azokért kifejtett cselekmények költségeivel. A rendeletek mellékleteiben meghatározott díjak ezért ellentétesek az Itv. 67. § (3) bekezdésében megfogalmazott követelménnyel, melynek értelmében a fizetendő díj mértékét
úgy kell megállapítani, hogy az az adott eljárással kapcsolatban az eljáró hatóságnál felmerülő és másra át nem hárítható valamennyi költségre fedezetet biztosítson.
Az Alkotmánybíróság a 14/1992. (III. 30.) AB határozatában fogalmazta meg először, majd többször megerősítette, hogy az igazgatási szolgáltatási és vizsgálati díjak
meghatározásának mértéke nem alkotmányossági kérdés,
hanem a szolgáltatások és a vizsgálatok jellegéhez igazodó, az engedélyezéshez fűződő körülményeket mérlegelő
szabályozói döntés. (ABH 1992, 338, 340.; 1208/B/1995.
AB határozat, ABH 2002, 1397, 1339.; 15/B/2001. AB határozat, ABH 2003, 1656, 1657.; 260/B/2002. AB határozat, ABH 2006, 1951, 1953.) Az Alkotmánybíróság megítélése szerint alkotmányossági problémát a díjak mértéke
csak szélsőséges, túlzottan aránytalan esetekben vethet fel.
Jelen esetben – figyelemmel a miniszteri véleményben
foglaltakra is – ilyen túlzott mértékű díjfizetési kötelezettség nem állapítható meg, ezért az R1. és az R2. mellékletei
alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló, az Alkotmány 37. § (3) bekezdésén alapuló indítványt elutasította.
3.5. Az indítványozó szerint sérül az Alkotmány
70/I. §-a, mert a rendeletek mellékleteiben meghatározott
díjtételek nincsenek arányban a fizetésre köteles személyek díjfizetéssel érintett tevékenységével összefüggésben
keletkező jövedelmével.
Az Alkotmánybíróság korábbi döntéseiben rögzítette,
hogy noha az Alkotmány maga nem határozza meg a közteher fogalmát, kétségtelenül ide tartoznak az államháztartásról szóló törvény szerint mindazok az állam javára előírható befizetések, amelyek az állam gazdasági tevékenységének, intézményei működtetésének fedezetét szolgálják, vagyis amelyek az állam bevételi forrását jelentik
(821/B/1990. AB határozat, ABH 1994, 481, 486.) Ilyennek minősülnek az R1. és az R2. mellékleteiben meghatározott díjak is. Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint az Alkotmány 70/I. §-a a közterhekhez való
hozzájárulás mértéke tekintetében csak azt követeli meg,
hogy az feleljen meg a kötelezett jövedelmi és vagyoni viszonyainak, azokkal álljon arányban. Ám a közteher mértéke megállapítása során a jogalkotót széleskörű mérlegelési jog illeti meg, s nem áll fenn olyan kötelezettség a számára, hogy a közteher mértékét az annak tárgyaként megállapított jövedelem vagy vagyon nagyságától, illetve értékétől függően, differenciáltan, azzal arányosan kellene
szabályoznia. Az Alkotmánybíróság nem tekintette alkotmányellenesnek a valamely adó mértékét tételesen meghatározó szabályozást sem. (66/B/1992. AB határozat, ABH
1992, 735, 737.) Nem követelmény tehát, hogy a díjfizetéssel érintett tevékenység és az abból származó jövedelem között álljon fenn arányosság és közvetlen összefüggés. Nem alkotmányossági kérdés, hogy a tételesen meghatározott, költségekhez igazítottan, szakmai szempontok
alapján kalkulált díjmértékek milyen arányban állnak az
érintett tevékenységből származó, számos körülmény
által befolyásolt jövedelemmel. Ezért az Alkotmánybíróság az indítványt az Alkotmány 70/I. §-a tekintetében elutasította.
4. Az indítványozó mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítása iránti kérelmét az Alkotmány 70/A. § (3) bekezdésére és 70/I. §-ára alapította, mivel szerinte sérti az esélyegyenlőséget és az arányos közteherviselést, hogy a jogalkotó nem szabályozta a díjfizetési
kötelezettség alóli mentesítés eseteit, amikor az ügyfél önhibáján kívül nem tudja a díjat megfizetni.
Mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség
megállapítására akkor kerülhet sor, ha a jogalkotó szerv a
jogszabályi felhatalmazásból eredő jogalkotói feladatát elmulasztotta, és ezzel alkotmányellenességet idézett elő.
E két feltételnek – a mulasztásnak és az ennek folytán előidézett alkotmányellenes helyzetnek – együttesen kell
fennállnia. Az Alkotmánybíróság irányadó gyakorlata szerint a jogalkotó szerv jogalkotási kötelezettségét konkrét
jogszabályi felhatalmazás hiányában is köteles teljesíteni,
ha az alkotmányellenes helyzet – a jogi szabályozás iránti
igény – annak következtében állt elő, hogy az állam jogszabályi úton beavatkozott bizonyos életviszonyokba, és
ezáltal az állampolgárok egy csoportját megfosztotta
alkotmányos jogai érvényesítésének a lehetőségétől.
[22/1990. (X. 16.) AB határozat, ABH 1990, 83, 86.]
Az Itv. 67. § (5) bekezdése értelmében a díjjogszabályban nem szabályozott kérdésekre – ideértve a személyes és
tárgyi mentességet is – az illetéktörvénynek csak azok a
rendelkezései alkalmazhatók, melyekre a díjat megállapító
jogszabály konkrétan utal. Sem az R1., sem az R2. nem
tartalmaz utalást az Itv.-nek a mentességre vonatkozó előírásaira, és maguk sem tartalmaznak mentességre vonatkozó szabályokat. Az indítványozó által kifogásolt szabályozási hiányosság tehát fennáll. Vizsgálni kell azonban azt
is, hogy ez alkotmányellenességet idéz-e elő.
Az Alkotmánybíróság már egy korai határozatában kialakította a közteherviselés alóli kedvezményekkel, mentességekkel összefüggő álláspontját. Eszerint míg a közterhekhez való hozzájárulás az állampolgároknak az Al
kotmányból eredő alapvető kötelezettsége, addig a kötelezettség alóli mentesülésre vagy bizonyos mértékű kedvezményre senkinek sincs az Alkotmányon alapuló alanyi joga. A mentességek és kedvezmények meghatározásánál a
jogalkotót széleskörű mérlegelési jog illeti meg. Ennek
gyakorlása során tekintettel lehet bizonyos, az Alkotmányban is nevesített jogokra – pl. az egészséges környezethez
vagy a szociális biztonsághoz való jogra – de ezen túlmenően érvényre juttathat az Alkotmányból közvetlenül le
nem vezethető, esetenként rövid távra irányadó gazdaságpolitikai, életszínvonal-politikai, szociálpolitikai és egyéb
célkitűzéseket. A kedvezményekre vonatkozó jogszabályi
rendelkezések alkotmányossági felülvizsgálata során az
Alkotmánybíróság hatáskörébe kizárólag annak ellenőrzése tartozik, hogy a jogalkotó mérlegelési jogának gyakorlása során nem került-e ellentétbe az Alkotmány valamely
rendelkezésével, az Alkotmánybíróság nem jogosult a
jogalkotói mérlegelés célszerűségi – pl. gazdaságpolitikai – szempontú felülbírálatára. [61/1992. (XI. 20.) AB határozat, ABH 1992, 280, 281.]
Az Alkotmány 70/I. §-ából nem következik tehát, hogy
a jogalkotónak mentességet kellene biztosítania az
R1.-ben és az R2.-ben szabályozott díjak megfizetése alól.
Így e vonatkozásban a mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására nem kerülhet sor. Szintén
nem áll fenn alkotmányellenes mulasztás az esélyegyenlőség biztosításáról szóló 70/A. § (3) bekezdése alapján. Az
Alkotmány e rendelkezése ugyanis konkrét intézkedéseket
nem határoz meg, a különböző szabályozási módok közül
a jogalkotó szabad belátása szerint választhat az Alkotmány rendelkezéseit tiszteletben tartva (422/B/1991. AB
határozat, ABH 1992, 554, 557.). Az Alkotmánybíróság a
1067/B/1993. AB határozatában arra is rávilágított, hogy
az esélyegyenlőtlenség megszüntetését vagy csökkentését
célzó, megkülönböztető szabályozás lehetőségéből nem
következik annak alkotmányos kényszere. A tételesen
meghatározott pozitív diszkriminációra senkinek nincs alkotmányos joga, annak alkalmazása a jogalkotó szabadságába tartozik (ABH 1996, 446, 448.). E szabályból tehát
nem vezethető le, hogy a jelen ügy tárgyát képező díjfizetési kötelezettség vonatkozásában a jogalkotó különféle
méltányolandó körülményeket lenne köteles figyelembe
venni, és ez alapján meghatározott kedvezményt vagy
mentességet biztosítani. Ezért az Alkotmánybíróság a mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányuló indítványt elutasította.
5. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az
Itv.-nek az indítvány-kiegészítésben támadott 29. § (1) bekezdését az adókról, járulékokról szóló törvények módosításáról szóló 2005. évi XXVI. törvény (a továbbiakban:
Itv.mód.) 29. §-a úgy módosította, hogy az általános tételű
eljárási illeték e bekezdésben meghatározott mértékétől
csak az Itv. mellékletében lehet eltérni. Ezáltal a jogszabályváltozás megszüntette azt az indítványozó által kifogásolt megoldást, mely szerint ezt az illetéket nemcsak törvényben lehetett előírni. Erre tekintettel az indítványozó
az Itv. 29. § (1) bekezdésében a gondolatjelek közötti szövegrész megsemmisítésére irányuló indítványát visszavonta. Az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII.
törvény 20. §-a értelmében az Alkotmánybíróság az arra
jogosult indítványa alapján jár el. Az indítvány visszavonása folytán az alkotmánybírósági eljárás lefolytatásának
alapja megszűnt, ezért az Alkotmánybíróság az eljárást az
Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított és egységes szerkezetbe foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (ABK 2009.
január, 3.; a továbbiakban: Ügyrend) 31. § d) pontja alapján megszüntette.
Az Itv.mód 61. § (2) bekezdése – a fenti módosítással
összhangban – hatályon kívül helyezte az Itv.-nek az indítványozó által támadott 100. § e) pontját, valamint az Áht.
10. § (3) bekezdésében szereplő „általános tételű államigazgatási eljárási illeték” szövegrészt is, azonos tartalmú
rendelkezés az Itv.-ben, illetve az Áht.-ban már nem szerepel. A PMr.-et pedig a fejlesztési adókedvezmény engedélyezése iránti eljárás kezdeményezéséért fizetendő igazgatási szolgáltatási díjról szóló 50/2002. (XII. 29.) PM rendelet módosításáról és az általános tételű eljárási illeték
mértékéről szóló 50/2004. (XII. 29.) PM rendelet hatályon
kívül helyezéséről szóló 25/2005. (VII. 26.) PM rendelet
2. § (2) bekezdése helyezte hatályon kívül. Az Alkotmánybíróság hatályon kívül helyezett jogszabály alkotmányosságát csak bírói kezdeményezés, illetve alkotmányjogi panasz alapján vizsgálja. Mivel az indítvány nem tartozik ebbe a körbe, s a hatályon kívül helyezéssel az indítvány tárgytalanná vált, az Alkotmánybíróság az Itv. 100. §
e) pontja, az Áht. 10. § (3) bekezdésében az „általános tételű államigazgatási eljárási illeték” szövegrész és a PMr.
vonatkozásában az eljárást az Ügyrend 31. § a) pontja
alapján megszüntette.
Budapest, 2010. február 16. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
72/2009. (IX. 17.) OGY határozata országos népszavazásról.
Az Országgyűlés – a 82/2009. (VII. 15.) AB határozatban elrendelt új eljárás során, az országos népszavazásról és népi
kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény rendelkezései szerint – megtárgyalta Seres Mária magánszemély által benyújtott
országos népszavazási kezdeményezést, és arról a 2009. szeptember 14-ei ülésén a következők szerint döntött:
Az Országgyűlés az „Egyetért-e Ön azzal, hogy az országgyűlési képviselőknek csak a bizonylattal alátámasztott
elszámolható kiadásai után járhat költségtérítés?” kérdésben az országos népszavazást nem rendeli el.
Dr. Katona Béla s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
35/2004. (IV. 26.) OGY határozata az áruk ideiglenes behozataláról, Isztambulban, 1990. június 26-án kelt Egyezmény és mellékletei megerősítéséről.
Az Országgyűlés 1. megerősíti az áruk ideiglenes behozataláról, Isztambulban, 1990. június 26-án kelt, és a Magyar Köztársaság részéről
1991. június 25-én aláírt Egyezményt és annak A, B.1—B.9,
C, D, E mellékleteit, és azokhoz fenntartást nem fűz;
2. felkéri a köztársasági elnököt, hogy az Egyezmény
és mellékletei megerősítéséről szóló okiratot aláírásával
és pecsétjével ellátva adja ki;
3. felhatalmazza a külügyminisztert, hogy a megerősítő
okiratot a Vámigazgatások Világszervezetének főtitkáránál letétbe helyezze.
Dr. Szili Katalin s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
45/2017. (VIII. 31.) HM utasítása a Mészáros Lázár ösztöndíjat elnyert hallgatókkal köthető ösztöndíjszerződésekről, valamint az ösztöndíjak folyósításának rendjéről.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontja és a honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011. évi CXIII. törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló
290/2011. (XII. 22.) Korm. rendelet 2. § (5) bekezdése alapján a következő utasítást adom ki:
1. Általános rendelkezések 1. § Az  utasítás hatálya kiterjed a  Honvédelmi Minisztériumra (a továbbiakban: HM), a  honvédelmi miniszter
(a  továbbiakban: miniszter) közvetlen alárendeltségébe tartozó szervezetekre, a  Katonai Nemzetbiztonsági
Szolgálatra, a  miniszter fenntartói irányítása alá tartozó köznevelési intézményre, valamint a  Magyar Honvédség
(a továbbiakban: MH) katonai szervezeteire (a továbbiakban együtt: honvédelmi szervezet).
2. § Az utasítás alkalmazásában:
a) hallgató: a honvédek jogállásáról szóló 2012. évi CCV. törvény (a továbbiakban: Hjt.) 2. § 12b. pont a) alpontja
szerinti személy;
b) honvédségi ösztöndíjas hallgató: a Hjt. 2. § 12b. pontja szerinti személy;
c) illetményalap: a tárgyévi központi költségvetésről szóló törvényben meghatározott honvédelmi illetményalap;
d) képző intézmény: felsőoktatási intézmény, szakképző iskola;
e) Mészáros Lázár ösztöndíj: az MH speciális, a honvédtiszti alapképzésben és a honvéd altiszt szakképzésben nem
megszerezhető szakmai végzettséget igénylő tiszti és altiszti beosztásainak utánpótlása érdekében a hallgatók
részére a honvédelmi miniszter által alapított ösztöndíj;
f ) szakmai felelős: a  szakmacsoporton belül a  képzési követelmények meghatározásáért felelős honvédelmi
szervezet;
g) tanulmányi támogatás: az ösztöndíjszerződés alapján folyósított ösztöndíj és utazási költségtérítés.
2. A Mészáros Lázár ösztöndíj alapítása 3. § Az  MH személyi állományának utánpótlására a  katonai oktatást is folytató intézményekben nem megszerezhető
végzettséget igénylő beosztások feltöltése érdekében a 2. § a) pontja szerinti hallgatók számára a jelen utasítással
létrehozom a Mészáros Lázár ösztöndíjat.
3. A Mészáros Lázár ösztöndíj-pályázat kiírása, elbírálása 4. § (1) Az ösztöndíj-pályázatok kiírása érdekében a Honvéd Vezérkar Kiképzési és Oktatási Csoportfőnökség (a továbbiakban:
HVK KIKOCSF) tárgyév április 30-ig bekéri a  szakmai felelősöktől a  hiányszakmák alapján összeállított képzési
igényeket.
(2) A beérkezett igények alapján a HVK KIKOCSF a pályázat kiírásához szükséges adatokat tárgyév május 15-ig megküldi
a Honvéd Vezérkar Személyzeti Csoportfőnökség (a továbbiakban: HVK SZCSF) részére a pályázati felhívás elkészítése
és közzététele céljából.
(3) A HVK SZCSF tárgyév június 1-ig pályázati felhívást tesz közzé a HM hivatalos honlapján és a Honvéd Vezérkar Vezérkari
Titkárság Kommunikációs Osztály által működtetett közösségi média profilon. Ezzel egyidejűleg a pályázati felhívást
a HVK SZCSF megküldi az (1) bekezdés szerinti képzési igények alapján illetékes képző intézmények részére is a saját
honlapjukon, valamint a belső elektronikus hálózatukon való megjelentetés céljából.
(4) A pályázati felhívás tartalmazza a jelentkezés feltételeit, az alkalmassági vizsgálat kötelezettségét, a konkrét szakot,
szakirányt, szakképzés esetében szakmacsoportot, ágazatot, a  pályázat benyújtásának módját, határidejét, egyéb
feltételeit, továbbá az ösztöndíjszerződés alapján adható tanulmányi támogatás összegét és az ösztöndíjjal támogatott
időszakot.
(5) A  pályázati felhívás tartalmazza továbbá, hogy az  ösztöndíjra pályázatot benyújtó hallgató hozzájárulásával
–  a  Hjt.  31.  § (1) és (2)  bekezdésében meghatározott, a  szolgálati viszony létesítésére vonatkozó feltételekre
figyelemmel – a büntetlen előélet és a magyar állampolgársággal való rendelkezés feltételének fennállása előzetesen
ellenőrizhető.
(6) Az  ösztöndíj pályázati adatlap tartalmazza az  1.  mellékletben foglaltak szerint a  pályázatot benyújtó hallgató
személyes adatait, az  igazolást a hallgatói vagy tanulói jogviszonyról, az adatkezelési nyilatkozatot, az önéletrajzot
és a pályázati felhívásban szereplő egyéb adatokat, ideértve az adatok igazolásához szükséges iratokat.
(7) A pályázati kiírásban szereplő igazolások képző intézménytől való beszerzésére a pályázót fel kell hívni a pályázati
felhívásban.
(8) A hiányosan, rosszul kitöltött pályázatok hiánypótlására az értesítéstől számított 5 munkanapos határidőn belül van
lehetőség. A  határidőn túl benyújtott vagy a  hiánypótlás ellenére hiányosan határidőben benyújtott pályázatokat
érvénytelen pályázatként ki kell zárni.
(9) Az érvénytelen pályázatok kizárásáról az 5. § (1) bekezdése szerinti Bizottság dönt, és erről az MH Ludovika Zászlóalj
(a továbbiakban: MH LZ) parancsnoka a pályázati anyagok visszaküldésével értesíti a pályázót.
(10) A kiírt pályázat eredménytelen, amennyiben egyetlen érvényes pályázat sem érkezik be.
 (11) Eredménytelen pályázat esetén, valamint ha a szakmai felelősök igényeinél kevesebb érvényes pályázat érkezett be,
vagy a pályázati kiírás közzétételét követően új, az (1) bekezdés szerinti képzési igény merül fel, a tárgyévben újabb
pályázatok kerülhetnek kiírásra. Az új pályázat kiírása tekintetében a (4)–(10) bekezdésekben foglaltakat megfelelően
kell alkalmazni.
5. § (1) A  pályázatok elbírálása érdekében a  HVK SZCSF bíráló bizottságot (a továbbiakban: Bizottság) hív össze, melynek
tagjai az érintett szakmai felelős, valamint a HVK KIKOCSF, a HM Védelemgazdasági Hivatal, a HM Igazgatási és Jogi
Képviseleti Főosztály, az MH LZ képviselői. A Bizottság az üléseiről jegyzőkönyvet vesz fel.
(2) A Bizottság elnöke a HVK SZCSF csoportfőnöke által kijelölt személy.
 (3) A Bizottság titkári feladatait az MH LZ parancsnoka által kijelölt személy látja el. A Bizottság ügyrendjét saját maga
állapítja meg.
 (4) A  Bizottság a  határidőben beérkezett pályázatok közül kiválasztja az  érvényes pályázatokat, és javaslatot tesz
a  HVK  SZCSF részére a  pályázati feltételeknek megfelelő pályázók közül azokra, akiket ösztöndíjra javasol.
Az HVK SZCSF a  javasolt névjegyzéket jóváhagyásra felterjeszti a Honvéd Vezérkar főnöke (a továbbiakban: HVKF)
részére.
(5) A  HVKF vagy a  HVKF erre kijelölt helyettese hagyja jóvá a  nyertes pályázók névjegyzékét. A  nyertes pályázókat
az  MH  LZ értesíti az  MH Egészségügyi Központ (a továbbiakban: MH EK) egészségügyi, pszichikai alkalmassági
vizsgálat (a továbbiakban: alkalmassági vizsgálat) lefolytatása céljából megadott időpontokról és az  alkalmassági
vizsgálathoz szükséges igazolásokról, felszerelésekről.
(6) Az alkalmassági vizsgálatok eredményét az MH EK megküldi az MH LZ részére, aki
a) tájékoztatja az  egészségügyi, pszichikai alkalmatlanság miatt alkalmatlan minősítést kapott pályázókat
a pályázatuk elutasításáról, és
b) tájékoztatja a HVK KIKOCSF-t az alkalmasnak minősített pályázókról.
(7) A HVK KIKOCSF az alkalmasnak minősített pályázók létszámáról értesíti a szakmai felelős szervezeteket.
 (8) Az elutasított pályázati anyagok – ideértve a HVKF által jóvá nem hagyott és az alkalmatlan minősítés miatt kizárt
pályázók anyagait is – az  elutasító levéllel együtt a  pályázók részére az  MH LZ által visszaküldésre kerülnek.
Az ösztöndíjat elnyert pályázókat a MH LZ parancsnoka értesíti a pályázatuk elfogadásáról, és egyben tájékoztatja
őket az ösztöndíjszerződés megkötésének helyéről és idejéről.
4. A Mészáros Lázár ösztöndíjszerződés megkötésének feltételei,
az ösztöndíjszerződés megszüntetése, módosítása
6. § (1) Az ösztöndíjszerződés azzal a hallgatóval köthető, aki:
a) 18. életévét betöltötte,
b) cselekvőképes,
c) magyar állampolgár,
d) büntetlen előéletű,
e) állandó belföldi lakóhellyel vagy tartózkodási hellyel rendelkezik,
f ) megfelel a  honvédségi ösztöndíjas hallgatókra vonatkozó egészségügyi, pszichikai, fizikai és egyéb
alkalmassági követelményeknek,
g) hazai iskolarendszerű szakképzésben (ideértve a  továbbiakban: a szakképesítés-ráépülés képzés keretében)
nappali iskolai rendszerben tanulmányokat folytató tanulói jogviszonyban álló, vagy hazai felsőoktatási
intézmény nappali tagozatos képzésén vesz részt,
h) folyamatos tanulmányok folytatását – kivéve a 7. § (6) bekezdése szerinti halasztás esetét – vállalja, továbbá
i) vállalja, hogy a  képzés befejezését követően az  MH-val létesített szerződéses szolgálati viszonyát legalább
az ösztöndíj folyósításával megegyező ideig fenntartja.
 (2) Az ösztöndíjat elnyert hallgatókkal a Bizottság döntésének közlését követően legkésőbb a szemeszter vagy félév első
hónapjának utolsó napjáig, a szemeszter vagy félév kezdetére visszamenő hatállyal lehet ösztöndíjszerződést kötni.
 (3) Nem köthető ösztöndíjszerződés azzal a hallgatóval, akivel szemben büntetőeljárás – ide nem értve a magánvádas
vagy pótmagánvádló vádindítványa alapján indult eljárást – van folyamatban, a büntetőeljárás jogerős befejezéséig.
7. § (1) Az ösztöndíjszerződést a 2. melléklet – az orvos, fogorvos, gyógyszerész, állatorvos hallgató esetében a 3. melléklet –
szerinti tartalommal kell megkötni.
(2) Ha a  honvédségi ösztöndíjas hallgató a  4.  melléklet szerint bejelenti az  MH LZ parancsnokának a  tanulmányai
megszakítását, akkor haladéktalanul intézkedni kell az ösztöndíjszerződés megszüntetésére.
(3) A honvédségi ösztöndíjas hallgató legfeljebb két szemeszter vagy félév halasztására irányuló szándékát az 5. melléklet
szerint jelentheti be az  MH LZ parancsnokának, ideértve a  tanulmányai folyamatosságát befolyásoló egyéb olyan
tényt, amely mellett fenn kívánja tartani a honvédségi ösztöndíjas hallgatói jogviszonyát. A honvédségi ösztöndíjas
hallgató bejelentésével egyúttal az  ösztöndíjszerződés megszüntetése helyett annak módosítását kérelmezi
az MH LZ parancsnokától. Az ösztöndíjszerződés módosítását megelőzően az MH LZ parancsnoka kikéri a szakmai
felelős hozzájárulását.
(4) A  (3)  bekezdés szerinti kérelemhez való hozzájárulás során a  szakmai felelős a  kérelemben foglalt körülményeket
–  így  különösen a  honvédségi ösztöndíjas hallgatónak való felróhatóságot, valamint az  előadott okok, indokok
MH általi elfogadhatóságát, illetve a szolgálati érdekkel való összeegyeztethetőségét – figyelembe véve foglal állást.
(5) A szakmai felelős hozzájárulásával az ösztöndíjszerződés méltányolható körülményre figyelemmel akkor módosítható
különösen, ha a honvédségi ösztöndíjas hallgató
a) az ösztöndíjszerződésben előírt határidőben nyelvvizsga hiányában nem szerezte meg az  általa vállalt
végzettséget vagy szakképzettséget, és annak egy éven belüli megszerzésére a  kérelemben foglalt
nyilatkozattal kötelezettséget vállal,
b) szakmai ismeretei bővítése céljából legfeljebb két szemeszter vagy félév időtartamban külföldi tanulmányokat
folytat, vagy
c) családi, szociális körülményeiben olyan változás állt be, amely miatt tanulmányait nem az előírt határidőben,
hanem legfeljebb két félév vagy szemeszter halasztással tudja csak befejezni.
(6) A szakmai felelős hozzájárulása esetén a kérelemben foglalt halasztás érdekében az ösztöndíjszerződést módosítani
kell. A  halasztott időszak nem számít be az  ösztöndíjszerződés alapján kötelezően szolgálati viszonyban töltendő
időbe.
(7) A szakmai felelős hozzájárulása hiányában a kérelem az ösztöndíjszerződés megszűntetését vonja maga után, kivéve
ha a hallgató a halasztási kérelmét visszavonja, és ezzel egyúttal a  tanulmányai folytatására vállal kötelezettséget.
Az ösztöndíjszerződés megszüntetéséről az MH LZ parancsnoka intézkedik.
8. § (1) Az  ösztöndíjszerződést az  MH képviseletében a  HVKF által jóváhagyott és az  alkalmassági vizsgálaton alkalmas
minősítéssel rendelkező pályázóval az MH LZ parancsnoka köti meg.
(2) Az  ösztöndíjszerződések megkötésével, módosításával, felmondásával, végrehajtásával kapcsolatos személyügyi,
tanulmányi, pénzügyi és számviteli feladatokat az MH LZ látja el.
(3) Nem minősül módosításnak a  honvédségi ösztöndíjas hallgató juttatásainak jogszabály vagy közjogi
szervezetszabályzó eszköz szerinti emelése.
9. § A honvédségi ösztöndíjas hallgatót a szerződés megkötésekor vagy legkésőbb az azt követő 10 napon belül írásban
tájékoztatni kell az  ösztöndíjszerződésének fennállása alatt őt esetlegesen megillető szociális és egészségügyi
ellátásokról.
5. A Mészáros Lázár ösztöndíj mértéke, folyósítása 10. § (1) Az ösztöndíj havi összege az ösztöndíjszerződésben meghatározott szemeszter vagy félév kezdőnapjától a szerződéses
állományba vételének időpontjáig
a) felsőoktatási intézmény hallgatója esetében az illetményalap 195–300%-a;
b) szakképző iskola tanulója esetében az illetményalap 100–150%-a.
(2) Az  (1)  bekezdéstől eltérően nem illeti meg a  szemesztert vagy félévet halasztó honvédségi ösztöndíjas hallgatót
az ösztöndíj a 7. § (6) bekezdése szerinti halasztás időtartamára.
(3) A következő szemeszter vagy félév megkezdését követően a hallgatói vagy tanulói jogviszony igazolás bemutatását
követően folyósítható ismét az  ösztöndíj. A  hallgatói vagy tanulói jogviszony igazolást a  szemeszter vagy félév
kezdetét követő 10 napon belül kell eljuttatni az MH LZ részére.
11. § (1) Az ösztöndíj aktuális mértékéről a HVK KIKOCSF csoportfőnöke dönt az MH speciális, a honvédtiszti alapképzésben és
a honvéd altiszt szakképzésben nem megszerezhető szakmai végzettséget igénylő tiszti és altiszti üres beosztásokra
figyelemmel.
(2) A  döntésről a  HVK KIKOCSF csoportfőnöke tájékoztatja az  MH LZ parancsnokát. Az  ösztöndíjakkal kapcsolatos
pénzügyi tervezés és nyilvántartás az MH LZ feladata.
12. § Az ösztöndíjat
a) havonta előre, de legkésőbb a tárgyhó 10. napjáig – a tanulmányi szünidőket is beleértve –,
b) az  a)  ponttól eltérően első alkalommal az  ösztöndíjszerződés megkötését követő hónap 10. napjáig
a szemeszter vagy félév megkezdésére visszamenő hatállyal,
c) az  a)  ponttól eltérően a  soron következő félévre vagy szemeszterre beiratkozást követően a  hallgatói vagy
tanulói jogviszony igazolás bemutatása után legkésőbb a tárgyhót követő hónap 10. napjáig szemeszter vagy
félév megkezdésére visszamenő hatállyal
kell a hallgató ösztöndíjszerződésben megjelölt, saját nevére szóló bankszámlájára utalni.
13. § Ha a hallgató Hjt. 35. §-a alapján létesített szolgálati viszonyának a Hjt. 38. § (4a) bekezdése szerinti megszüntetése
miatt a tanulmányi támogatás visszakövetelésére kerül sor, az MH LZ parancsnoka az esedékessé válástól számított
30  napon belül fizetési felszólításban felhívja az  állomány megtérítésre kötelezett tagját, továbbá tájékoztatja
a honvédek jogállásáról szóló 2012. évi CCV. törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló 9/2013. (VIII. 12.)
HM rendelet 25/A.  §-ában foglalt megtérítési kötelezettség alóli mentesítésről, a  115–117.  §-ában foglalt fizetési
könnyítés lehetőségéről, valamint a visszafizetés elmulasztásának következményeiről.
6. Záró rendelkezések 14. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
15. § (1) Az utasítás hatálybalépése – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – nem érinti a polgári felsőoktatási intézmények és
szakképző iskolák hallgatóival köthető ösztöndíjszerződésről, valamint az ösztöndíjak folyósításának rendjéről szóló
38/2014. (V. 30.) HM utasítás alapján már megkötött ösztöndíjszerződéseket (a továbbiakban: már megkötött
ösztöndíjszerződések), valamint az ezek alapján megállapított ösztöndíjak mértékét.
(2) A már megkötött ösztöndíjszerződések végrehajtásával kapcsolatos személyügyi, tanulmányi, pénzügyi és számviteli
feladatokat az MH LZ látja el.
16. § Hatályát veszti a polgári felsőoktatási intézmények és szakképző iskolák hallgatóival köthető ösztöndíjszerződésről,
valamint az ösztöndíjak folyósításának rendjéről szóló 38/2014. (V. 30.) HM utasítás.
Dr. Simicskó István s. k.,
 honvédelmi miniszter


text:
308/2010. (XII. 23.) Korm. rendelete a környezetvédelmi vezetési és hitelesítési rendszerben (EMAS) részt vevő szervezetek nyilvántartásáról.
A Kormány a környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény (a továbbiakban: Kvt.) 110. § (7) bekezdés
13. pontjában, a 6. § tekintetében a Kvt. 110. § (7) bekezdés 6. pontjában, valamint az 1. és a 6. § tekintetében a Kvt. 110/A. §-ában
kapott felhatalmazás alapján, az Alkotmány 35. § (1) bekezdés b) pontjában meghatározott feladatkörében eljárva a következőket
rendeli el: 1. § (1) Az érvényesített környezeti nyilatkozattal rendelkező Európai Unión belüli szervezeteknek a környezetvédelmi
vezetési és hitelesítési rendszer (EMAS) nyilvántartásába (a továbbiakban: nyilvántartás) vételéről az Országos
Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőség (a továbbiakban: OKTVF) dönt.
(2) A szervezet a nyilvántartásba vétel érdekében nyilatkozik a környezetvédelmi jogszabályok, valamint az 1221/2009/EK
európai parlamenti és tanácsi rendelet betartásáról. (3) Az OKTVF a nyilvántartásba vételi eljárás során megvizsgálja, hogy a szervezet a működése során megfelel-e
az 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek, továbbá megkeresi az illetékes környezetvédelmi,
természetvédelmi és vízügyi felügyelőséget (a továbbiakban: felügyelőség) annak érdekében, hogy tájékozódjon
arról, hogy a szervezet betartja-e a hatályos környezetvédelmi jogszabályokat, illetve terheli-e a szervezetet
elmarasztaló hatósági határozattal vagy bírósági ítélettel megállapított környezetvédelmi, illetve természetvédelmi
kötelezettség, ideértve a környezetvédelmi és a természetvédelmi bírság megfizetésének kötelezettségét is.
(4) A környezetvédelmi vezetési és hitelesítési rendszer (EMAS) megvalósítása érdekében a hozzá forduló szervezetek
megkeresésére a) az OKTVF tájékoztatást ad az 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletről,
b) a felügyelőség tájékoztatást ad a szervezetekre vonatkozó környezetvédelmi jogszabályokról, valamint arról,
hogy milyen módon bizonyíthatják az azoknak való megfelelést.
(5) Ha az eljárás során kétség merül fel az érvényesített környezeti nyilatkozat megalapozottságával kapcsolatban,
az OKTVF az 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 15. cikk (7) bekezdése alapján ezt jelzi a Nemzeti
Akkreditáló Testületnek (a továbbiakban: NAT). (6) Ha a NAT a környezetvédelmi hitelesítő hitelesítési és érvényesítési tevékenységének megalapozottságával
kapcsolatban felügyeleti vizsgálatot folytat le, és a vizsgálat során azt állapítja meg, hogy a környezetvédelmi
hitelesítő tevékenysége nem felel meg az 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben meghatározott
feltételeknek, a felügyeleti vizsgálat eredményét és az akkreditáló bizottság erre vonatkozó határozatát annak
jogerőre emelkedését követően haladéktalanul közli az OKTVF-fel. 2. § (1) Az OKTVF a nyilvántartásba vételről az e rendelet 1. melléklete szerinti okiratot állítja ki.
(2) A nyilvántartásba vételről szóló határozatát az OKTVF közli a felügyelőséggel, illetve a belföldi jogsegély keretében
megkeresett más hatósággal. (3) Az OKTVF a nyilvántartásba felvett szervezetek névsorát a hivatalos honlapján, valamint a környezetvédelemért felelős
miniszter által vezetett minisztérium honlapján közzéteszi. (4) A felügyelőség a 3. § (1) bekezdés a) pontjában, illetve a 4. § (1) bekezdés a) pontjában meghatározott hatósági
határozatát közli az OKTVF-fel, továbbá értesíti az OKTVF-et annak jogerőre emelkedéséről.
3. § (1) Az OKTVF a szervezetnek a nyilvántartásból való felfüggesztését rendeli el,
a) ha a szervezetnek elmarasztaló hatósági határozattal vagy bírósági ítélettel megállapított környezetvédelmi,
illetve természetvédelmi kötelezettsége keletkezik, ideértve a környezetvédelmi és a természetvédelmi bírság
megfizetésének kötelezettségét is; b) ha a szervezet az évente frissített és érvényesített környezeti nyilatkozatát nem nyújtja be az OKTVF-hez, illetve ha
a kis szervezet az 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikke szerint jár el és környezeti
nyilatkozatát a 7. cikk (1) és (3) bekezdésének megfelelően nem nyújtja be az OKTVF-hez;
c) ha a szervezet az 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 10. cikkében foglalt, az EMAS-logó
használatára vonatkozó szabályokat megsérti; d) ha a hitelesített környezeti nyilatkozat érvényesítésével összefüggésben az 1. § (5)–(6) bekezdése szerinti
felügyeleti vizsgálat alapján a NAT a hitelesítés megalapozatlanságáról értesíti az OKTVF-et;
e) a 4. § (2) bekezdésében meghatározott esetben;
f) ha azt a szervezet maga kérelmezi. (2) Az OKTVF megszünteti a szervezetnek a nyilvántartásból történő felfüggesztését,
a) ha a szervezetnek az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott kötelezettsége megszűnik;
b) ha a szervezet, illetve a kis szervezet az (1) bekezdés b) pontjában meghatározott esetben a frissített, illetve
érvényesített környezeti nyilatkozatát a felfüggesztés tartama alatt benyújtja;
c) ha a szervezet az (1) bekezdés c) pontjában meghatározott jogsértő magatartást a felfüggesztés tartama alatt
megszünteti; d) ha a szervezet az (1) bekezdés d) pontjában meghatározottakra tekintettel a környezeti nyilatkozatának ismételt
érvényesíttetését a felfüggesztés tartama alatt teljesíti; e) a 4. § (2) bekezdésében foglalt feltétel teljesülése esetében;
f) ha a szervezet az (1) bekezdés f) pontjában meghatározott felfüggesztés megszüntetését kéri és ennek nincs
akadálya. (3) Az (1) bekezdés b), c), illetve d) pontjában meghatározott esetben a felfüggesztés időtartama legfeljebb három hónap
lehet. 4. § (1) Az OKTVF törli a szervezetet a nyilvántartásból, ha
a) a szervezetnek jogerős és végrehajtható elmarasztaló hatósági határozattal vagy bírósági ítélettel megállapított
környezetvédelmi, illetve természetvédelmi kötelezettsége keletkezik; b) a szervezet az évente frissített és érvényesített környezeti nyilatkozatát, illetve a kis szervezet a 3. § (1) bekezdés
b) pontjában meghatározott esetben a frissített, illetve érvényesített környezeti nyilatkozatát a felfüggesztés
időtartamának lejártáig nem nyújtja be az OKTVF-hez; c) a szervezet a 3. § (1) bekezdés c) pontjában meghatározott jogsértő magatartást a felfüggesztés időtartamának
lejártáig nem szünteti meg; d) a szervezet a 3. § (1) bekezdés d) pontjában meghatározottakra tekintettel környezeti nyilatkozatának ismételt
érvényesíttetését a felfüggesztés időtartamának lejártáig nem teljesíti; e) a szervezet megszűnik, vagy megszüntetésre kerül;
f) a szervezet a nyilvántartásból történő törlését maga kérelmezi.
(2) Nem kell a szervezetet a nyilvántartásból törölni, ha a jogerős elmarasztaló határozat az adatszolgáltatás
elmaradásának a következménye, és a határozat egyúttal lehetőséget biztosít az adatszolgáltatás pótlólagos
megtételére. Ebben az esetben a határidő elteltéig a szervezet a nyilvántartásból felfüggesztésre kerül.
(3) Az OKTVF a nyilvántartásból felfüggesztett, illetve törölt szervezetek névsorát a honlapján, valamint
a környezetvédelemért felelős miniszter által vezetett minisztérium honlapján közzéteszi.
5. § (1) Az 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 28. cikk (8) bekezdésének végrehajtására a NAT az akkreditált
környezetvédelmi hitelesítők nyilvántartásában bekövetkezett változásokról havonta, a tárgyhónapot követő hónap
10. napjáig adatot szolgáltat az Európai Bizottság részére az OKTVF egyidejű tájékoztatása mellett.
(2) Az 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 12. cikk (3) bekezdésének végrehajtására az OKTVF
a nyilvántartásba vett szervezetek körében bekövetkezett változásokról havonta, a tárgyhónapot követő hónap 10.
napjáig adatot szolgáltat az Európai Bizottság részére. (3) Ha a NAT a más tagállamban akkreditált hitelesítő Magyarországon végzett tevékenységének felügyelete során azt
állapítja meg, hogy annak tevékenysége nem felel meg az 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben
meghatározott feltételeknek, felügyeletének eredményéről tájékoztatást ad az OKTVF részére.
6. § (1) Az 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet V. melléklete szerinti logó jogosulatlan használata esetén
a környezetvédelmi bírság mértéke 5000 forinttól 500 000 forint összegig terjedhet.
(2) A bírság összegét az OKTVF az eset összes körülményeire – a jogsértés súlyára, céljára, időtartamára, a jogsértő
magatartás ismételt tanúsítására – tekintettel határozza meg. (3) Az (1) bekezdésben meghatározottakra tekintettel kiszabott bírság az OKTVF bevétele. A bírság kiszabásáról szóló
határozatban meg kell jelölni az OKTVF számlaszámát, amelyre a határozat jogerőre emelkedésétől számított 15
napon belül a bírságot meg kell fizetni. (4) A bírság kiszabására az OKTVF-nek a jogellenes cselekményről való tudomásszerzésétől számított 1 éven túl nincs
lehetősége azzal, hogy a cselekmény elkövetésétől számított öt éven túl nem szabható ki bírság. Ha a jogellenes
cselekmény jogszerűtlen állapot fenntartásával valósul meg, az elévülési idő mindaddig nem kezdődik meg, amíg ez
a jogszerűtlen állapot fennáll. 7. § Az OKTVF e rendeletben szabályozott eljárásaiban a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló törvény
központi államigazgatási szerv vezetőjének az első fokú döntése elleni fellebbezést kizáró rendelkezése nem
alkalmazható. 8. § Az Európai Bizottság felé az 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 32–38. cikkében előírt
segítségnyújtási, népszerűsítési és tájékoztatási kötelezettségek, továbbá a 41. cikkében előírt jelentéstételi
kötelezettségek teljesítéséről a környezetvédelemért felelős miniszter gondoskodik. 9. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő 15. napon lép hatályba.
(2) Ez a rendelet a szervezeteknek a közösségi környezetvédelmi vezetési és hitelesítési rendszerben (EMAS) való
önkéntes részvételéről és a 761/2001/EK rendelet, a 2001/681/EK és a 2006/193/EK bizottsági határozat hatályon kívül
helyezéséről szóló, 2009. november 25-i 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet végrehajtásához
szükséges rendelkezéseket állapítja meg. (3) Hatályát veszti a környezetvédelmi vezetési és hitelesítési rendszerben (EMAS) részt vevő szervezetek
nyilvántartásáról szóló 214/2006. (X. 31.) Korm. rendelet. (4) A (3) bekezdés az e rendelet hatálybalépését követő napon hatályát veszti. Ez a bekezdés az e rendelet hatálybalépését
követő második napon hatályát veszti. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
5/2018. (I. 31.) EMMI utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva az alábbi utasítást adom ki:
1. § A  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII. törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 38. § (2) bekezdése alapján 2018. február 1-jétől 2018. március 31-éig terjedő
időtartamra Fűrész Tündét az  Emberi Erőforrások Minisztériuma bölcsődei rendszer átalakításával kapcsolatos
feladatok ellátásáért felelős miniszteri biztosává nevezem ki.
2. § A miniszteri biztos feladata:
a) koordinálja a bölcsődei rendszer átalakításának folyamatát,
b) figyelemmel kíséri a  gyermekek védelméről és a  gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény
2017. január 1-jétől a gyermekek napközbeni ellátására vonatkozó módosításának megvalósulását,
c) előkészíti a  középfokú végzettségű kisgyermeknevelők illetményrendezésére és felsőfokú képzésbe való
bekapcsolódásukra vonatkozó intézkedési tervet és az  ahhoz kapcsolódó jogszabály-módosítások szakmai
javaslatát,
d) figyelemmel kíséri és szakmailag véleményezi a  Terület- és Településfejlesztési Operatív Program (TOP),
valamint a  Versenyképes Közép-magyarország Operatív Program (VEKOP) keretében, továbbá
a Gazdaságfejlesztési és Innovációs Operatív Program (GINOP) keretében megvalósuló bölcsődefejlesztéseket,
e) kapcsolatot tart az érdekképviseleti szervezetekkel és egyéb szakmai partnerekkel,
f ) figyelemmel kíséri a bölcsődei rendszer működését és finanszírozását,
g) ellátja az  a)–f )  pont szerinti feladatkörökkel összefüggésben az  emberi erőforrások minisztere által
meghatározott eseti, egyedi feladatokat. 3. § A miniszteri biztos egyebekben ellátja az Emberi Erőforrások Minisztériuma Szervezeti és Működési Szabályzatáról
szóló 33/2014. (IX. 16.) EMMI utasítás miniszteri biztosra vonatkozó feladatait.
4. § A miniszteri biztos tevékenységét a miniszter a család- és ifjúságügyért felelős államtitkár útján irányítja.
5. § A miniszteri biztos tevékenysége ellátásáért díjazásban nem részesül.
6. § A miniszteri biztost tevékenysége ellátásában a Ksztv. 38. § (8) bekezdése szerinti titkárság nem segíti.
7. § Ez az utasítás 2018. február 1-jén lép hatályba.
8. § Hatályát veszti a miniszteri biztos kinevezéséről szóló 39/2017. (VIII. 7.) EMMI utasítás.
Balog Zoltán s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
1192/2016. (IV. 12.) Korm. határozata a Tolmács község külterületén fekvő, ipari-gazdasági övezetbe tartozó földrészlet beruházási célterületté nyilvánításáról.
A Kormány a  termőföld védelméről szóló 2007. évi CXXIX. törvény 11.  § (2) és (3)  bekezdésében foglaltakra
figyelemmel beruházási célterületté nyilvánítja a Tolmács község külterületén fekvő, az ingatlan-nyilvántartás adatai
szerint 0133/17 helyrajzi szám alatti földrészletet, valamint az  e  földrészletből a  telekalakítási eljárások jogerős
befejezését követően kialakított földrészleteket.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
195/2011. (XII. 5.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2011. november 29-én megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997.
C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva D. Zs. magánszemély
(a továbbiakban: beadványozó) által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta
a következő határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz címzett
kifogást lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Arany J. u. 25.; levélcím: 1357 Budapest,
Pf. 2; fax: 06-1-7950-143). Indokolás I. A beadványozó 2011. november 14-én aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási
Bizottsághoz az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.)
2. §-a szerinti hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy Magyarországon bármilyen megfogalmazású kérdés népszavazásra bocsátható legyen?”
A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény (a továbbiakban: Alkotmány) 28/C. § (5) bekezdés
c) pontja szerint: „Nem lehet országos népszavazást tartani: az Alkotmány népszavazásról, népi kezdeményezésről
szóló rendelkezéseiről.” Az Országos Választási Bizottság megállapította, hogy a kérdés az Alkotmány népszavazási
rendelkezéseinek módosításra irányul, így tételesen beleütközik az Alkotmány által előírt tilalomba.
Az Alkotmánybíróság több határozatában is [2/1993. (I. 22.) AB, 25/1999. (VII. 7.) AB, 28/1999. (X. 6.) AB, 40/1999.
(XII. 21.) AB, 50/2001. (XI. 29.) AB, 48/2003. (X. 27.) AB határozatok] leszögezte, hogy az Alkotmány módosítása,
csak az Alkotmányban előírt eljárási rendben, az Alkotmány által feljogosított alkotmányozó hatalom által [Alkotmány
24. § (3) bekezdés] történhet. Fentiek értelmében a népszavazásra feltenni kívánt kérdésben nem lehet országos népszavazást tartani, így az
Országos Választási Bizottság az Nsztv. 10. § b) pontja értelmében az aláírásgyűjtő ív hitelesítését megtagadja.
II. A határozat az Alkotmány 24. § (3) bekezdésén, 28/C. § (5) bekezdésének c) pontján, az Nsztv. 2. §-án, 10. § b) pontján,
a jogorvoslatról szóló tájékoztatás a Ve. 130. §-ának (1) bekezdésén alapul.
Dr. Bordás Vilmos s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
38/2012. (XI. 16.) EMMI rendelete a megváltozott munkaképességű munkavállalókat foglalkoztató munkáltató akkreditációs eljárásáért fizetendő igazgatási szolgáltatási díj szabályairól.
A megváltozott munkaképességű személyek ellátásairól és egyes törvények módosításáról szóló 2011. évi CXCI. törvény
28. § (5) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, az egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár
feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 41. § m) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva
– az egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.)
Korm. rendelet 73. § c) pontjában meghatározott feladatkörében eljáró nemzetgazdasági miniszterrel egyetértésben – a
következőket rendelem el: 1. § (1) A megváltozott munkaképességű munkavállalókat foglalkoztató munkáltatók akkreditációjáról, valamint a
megváltozott munkaképességű munkavállalók foglalkoztatásához nyújtható költségvetési támogatásokról szóló
kormányrendeletben (a továbbiakban: kormányrendelet) meghatározott akkreditációs eljárás megindításának
feltétele az e rendeletben meghatározott igazgatási szolgáltatási díj megfizetése (a továbbiakban: akkreditációs díj).
(2) Az akkreditációs díj mértékét az 1. melléklet tartalmazza. Az akkreditációs díj számítása során megváltozott
munkaképességű személynek a megváltozott munkaképességű személyek ellátásairól és egyes törvények
módosításáról szóló 2011. évi CXCI. törvény 22. §-a szerinti megváltozott munkaképességű személyt kell tekintetni.
(3) Ha a munkáltató a székhelyén kívül telephelyének, illetve fióktelepének akkreditálását is kérelmezi, az akkreditációs díj
az 1. mellékletben meghatározott akkreditációs díj összegén felül telephelyenként, illetve fióktelepenként 50 000 Ft.
2. § A kormányrendeletben meghatározott egyszerűsített akkreditációs eljárás esetén az akkreditációs díj
a) az akkreditációs tanúsítványban foglalt adatok változásának átvezetése esetén 5000 Ft,
b) korábban nem akkreditált telephely, fióktelep tanúsítványba való felvétele esetén telephelyenként, illetve
fióktelepenként 50 000 Ft, c) a kormányrendelet szerinti kiegészítő akkreditációs eljárás esetén a hatályos és érvényes akkreditációs
tanúsítványért megfizetett akkreditációs díj és az 1. mellékletben meghatározott akkreditációs díj különbözete.
Amennyiben a munkáltató a kiegészítő akkreditációs eljárásban korábban nem akkreditált telephelyet,
fióktelepet kíván akkreditáltatni, az akkreditációs díj telephelyenként, illetve fióktelepenként további 50 000 Ft.
3. § (1) Az akkreditációs díjat a Nemzeti Rehabilitációs és Szociális Hivatal 10032000-01493043-00000000 számú fizetési
számlájára történő készpénzbefizetéssel vagy átutalással kell megfizetni. (2) Az akkreditációs díj megfizetését a fizetési számla megterhelését tartalmazó napi kivonattal, a fizetési számlára
történő készpénzbefizetést igazoló szelvényrésszel vagy ezek másolatával kell igazolni.
(3) A Nemzeti Rehabilitációs és Szociális Hivatal az akkreditációs díj bevételekről elkülönített nyilvántartást vezet.
4. § (1) Az akkreditációs eljárásban a fellebbezés díja 160 000 Ft, amelyet a társadalmi esélyegyenlőség előmozdításáért
felelős miniszter által vezetett minisztérium (a továbbiakban: minisztérium) számlaszámára kell befizetni.
(2) A fellebbezéshez csatolni kell az (1) bekezdés szerinti díj megfizetésének igazolását. Az igazolásra a 3. § (2) bekezdését
megfelelően alkalmazni kell. (3) Ha a másodfokon eljáró szerv a fellebbezéssel megtámadott határozatot megsemmisíti és új eljárás lefolytatását
rendeli el, az új eljárást külön akkreditációs díj befizetése nélkül kell lefolytatni.
(4) A fellebbezés díját vissza kell téríteni, ha az első fokú határozat részben vagy egészben jogszabálysértő volt.
A visszatérítésről a másodfokú eljárásban hozott döntésben kell rendelkezni, és a visszafizetésről az első fokon eljáró
szerv az eljárás jogerős befejezését követő 30 napon belül köteles intézkedni.
(5) A jogorvoslati eljárás díja a minisztérium bevétele, melyet nyilvántartásában elkülönítetten kezel.
5. § (1) Túlfizetés esetén a díjtöbbletet harminc napon belül vissza kell téríteni.
(2) Az akkreditációs eljárás megszüntetése esetén az akkreditációs díj visszafizetésének helye nincs.
(3) Az akkreditációs díj, valamint a jogorvoslati eljárási díj nyilvántartására, kezelésére és elszámolására az államháztartás
szervezetei beszámolási és könyvvezetési kötelezettségének sajátosságairól szóló rendelet rendelkezéseit kell
alkalmazni. (4) A díjfizetéssel kapcsolatos – e rendeletben nem szabályozott – kérdésekben az illetékekről szóló 1990. évi
XCIII. törvény 28. § (2) bekezdésében és 31. § (1) bekezdés első mondatában foglaltakat kell alkalmazni.
6. § (1) Ez a rendelet – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – a kihirdetését követő 31. napon lép hatályba.
(2) Az (5) bekezdés 2013. január 1-jén lép hatályba.
(3) E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépését követően indult akkreditációs eljárásokban kell alkalmazni. Az e rendelet
hatálybalépését megelőzően kiadott akkreditációs tanúsítvánnyal kapcsolatos eljárásban a rehabilitációs
akkreditációs eljárás és követelményrendszer szabályairól szóló 14/2005. (IX. 2.) FMM rendelet, valamint a
rehabilitációs akkreditációs díjról szóló 26/2005. (XII. 27.) FMM rendelet e rendelet hatálybalépését megelőző napon
hatályos rendelkezéseit kell alkalmazni. (4) Hatályát veszti a) a rehabilitációs akkreditációs eljárás és követelményrendszer szabályairól szóló 14/2005. (IX. 2.) FMM rendelet,
b) a rehabilitációs akkreditációs díjról szóló 26/2005. (XII. 27.) FMM rendelet.
(5) Hatályát veszti a megváltozott munkaképességű személyek foglalkoztatásához nyújtható költségvetési támogatás
megállapításának részletes szabályairól szóló 15/2005. (IX. 2.) FMM rendelet.
Balog Zoltán s. k.,
emberi erőforrások minisztere


text:
1384/2015. (VI. 12.) Korm. határozata a védett személyek közúton történő utazásbiztosításához szükséges járművek beszerzéséről.
1. A Kormány egyetért a védett személyek és a kijelölt létesítmények védelméről szóló 160/1996. (XI. 5.) Korm. rendelet
alapján a védett személyek közúton történő utasbiztosításához szükséges járművek beszerzésével.
2. A Kormány felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy a  védett személyek közúton történő utasbiztosításához
szükséges járművek beszerzése érdekében gondoskodjon
a) 351,5 millió forint egyszeri jelleggel történő biztosításáról a  Magyarország 2015. évi központi
költségvetéséről szóló 2014. évi C. törvény (a  továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet XIV. Belügyminisztérium
fejezet, 7. Rendőrség cím,
b) 384,0 millió forint egyszeri jelleggel történő biztosításáról a Kvtv. 1. melléklet XIV. Belügyminisztérium fejezet,
4. Terrorelhárítási Központ cím,
c) 135,0 millió forint egyszeri jelleggel történő biztosításáról Kvtv. 1.  melléklet XVIII. Külgazdasági és
Külügyminisztérium fejezet, 2. Külképviseletek igazgatása cím
javára.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2015. július 31.
3. A Kormány felhívja a  belügyminisztert és a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy gondoskodjanak olyan
szabályozási környezet kialakításáról, amely alapján a  beszerzésre kerülő gépjárművek csak delegációs célokra
használhatók.
Felelős: belügyminiszter
 külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: 2015. július 31.
4. Az 1.  pont szerint megvalósuló beszerzések mentesülnek a  Kormány irányítása alá tartozó fejezetek költségvetési
szerveinek eszközbeszerzéseiről szóló 1982/2013. (XII. 29.) Korm. határozatban elrendelt beszerzési tilalom alól.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök