type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
17/2019. (II. 14.) KKM közleménye Magyarország Kormánya és a Costa Rica-i Köztársaság Kormánya közötti oktatási és tudományos együttműködési egyezmény kihirdetéséről szóló 1/2017. (I. 11.) Korm. rendelet 2. §-ának és 3. §-ának hatálybalépéséről.
Az 1/2017. (I. 11.) Korm. rendelettel a Magyar Közlöny 2017. január 11-i 3. számában kihirdetett, Magyarország
Kormánya és a Costa Rica-i Köztársaság Kormánya közötti oktatási és tudományos együttműködési egyezmény
(a továbbiakban: Szerződés) 9. cikk 1. bekezdése az alábbiak szerint rendelkezik a hatálybalépésről:
„Jelen Egyezmény határozatlan időre szól, és azon utolsó írásos jegyzék kézhezvételétől számított harmincadik napon
lép hatályba, melyben a Felek diplomáciai úton keresztül megerősítik, hogy eleget tettek a jelen Egyezmény
hatálybalépéséhez szükséges belső jogi követelményeknek.”
A Szerződés hatálybalépéséhez szükséges feltétel teljesülésének napja: 2019. január 21.
A Szerződés hatálybalépésének naptári napja: 2019. február 20.
A fentiekre tekintettel, összhangban az 1/2017. (I. 11.) Korm. rendelet 4. § (3) bekezdésével megállapítom, hogy
Magyarország Kormánya és a Costa Rica-i Köztársaság Kormánya közötti oktatási és tudományos együttműködési
egyezmény kihirdetéséről szóló 1/2017. (I. 11.) Korm. rendelet 2. §-a és 3. §-a 2019. február 20-án, azaz
kettőezertizenkilenc február huszadikán lép hatályba.
Szijjártó Péter s. k.,
 külgazdasági és külügyminiszter


text:
1398/2011. (XI. 18.) Korm. határozata a Magyar Fejlesztési Bank tőkehelyzetének rendezéséről.
A Kormány 1. az MFB Magyar Fejlesztési Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaság (a továbbiakban: MFB Zrt.) és stratégiai
csoportja feladatainak ellátása érdekében felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy az MFB Zrt. javára 60 milliárd
forint tőkeemelést hajtson végre;
a tőkeemelés célja az MFB Zrt. számára a külső forrásbevonáshoz, valamint az aktivitás-bővítéséhez szükséges,
a stratégiai csoportba tartozó társaságok esetén pedig az aktivitásbővítésével összefüggő megnövelt és stabilitást
garantáló tőkehelyzet biztosítása:
a) a tőkeemelés összege 60 milliárd forint, amely egy összegben utalandó az MFB Zrt. számlájára,
b) a tőkejuttatásból 6 milliárd forint a jegyzett tőkét növeli, 54 milliárd forint pedig a tőketartalékba kerül;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2. pont szerinti törvénymódosítás hatálybalépését követően azonnal
2. felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy kezdeményezze a Magyar Köztársaság 2011. évi költségvetéséről szóló
2010. évi. CLXIX. törvény módosítását az MFB Zrt.-nek történő, az 1. pont szerinti tőkeemelés megvalósítása
érdekében;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal 3. felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a gyorsforgalmi úthálózat hatékony fejlesztése és működtetése, valamint
az egységes úthálózat fejlesztés rendszerének létrehozása céljából hozza meg a szükséges tulajdonosi intézkedést
annak érdekében, hogy a Nemzeti Infrastruktúra Fejlesztő Zrt. beolvadjon az Állami Autópálya Kezelő Zrt.-be, és ezt
követően a Magyar Közút Nonprofit Zrt. beolvadjon a Nemzeti Infrastruktúra Fejlesztő Zrt. és az Állami Autópálya
Kezelő Zrt. egyesülésével létrejött társaságba;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal 4. jóváhagyja, hogy az Állami Autópálya Kezelő Zrt. szabad pénzeszközeiből összesen legfeljebb 30 milliárd forintot a
folyamatban lévő és előkészítés alatt álló infrastruktúra fejlesztési célokra használjon fel, és felhívja a nemzeti
fejlesztési minisztert a szükséges tulajdonosi intézkedések meghozatalára.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
456/2014. (HK 1/2015.) MH ÖHP intézkedése a STANAG 3879 8. kiadás végrehajtásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről
szóló 2011. évi CXIII. törvény 52.§ (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, figyelemmel az egységesítési,
szabványosítási tevékenységről és a NATO egységesítési
dokumentumok feldolgozásáról és végrehajtásáról szóló
102/2008. (HK 19.) HM utasításban foglaltakra, a
STANAG 3879 (8. kiadás) WILDLIFE STRIKE PREVENTION / Vadonélő állatokkal történő ütközések megelőzése; végrehajtására az alábbi
intézkedést adom ki: 1. Az intézkedés hatálya kiterjed a Magyar Honvédség
Összhaderőnemi Parancsnokság (a továbbiakban: MH
ÖHP), illetve az alárendeltségébe tartozó légierő haderőnem katonai szervezetei személyi állományára.)
2. Jelen intézkedésemmel bevezetem a Honvédelmi
Minisztérium Honvéd Vezérkar főnök helyettesének
41/2014. (HK 8.) HM HVKFH közleményében fenntartással elfogadott és hatályba léptetett STANAG 3879
(EDITION 8) WILDLIFE STRIKE PREVENTION / Vadonélő állatokkal történő ütközések megelőzése címen
kiadott NATO egységesítési egyezményt.
3. A Magyar Légierő madárveszélyre figyelmeztető
időszakos jelentést (BIRDTAM – Bird Temporary Awareness Message) nem tud kiadni a speciális madárfigyelésre
alkalmas radarok hiánya miatt.
4. Ez az intézkedés a közzétételt követő napon lép hatályba és visszavonásig hatályos.
5. Ezen intézkedés hatálybalépésével egyidejűleg hatályát veszti a STANAG 3879 (EDITION 5) okmány nemzeti bevezetésére kiadott 273/2006 MH LEPK intézkedés.
A távollévő parancsnok helyett:
Huszár János vezérőrnagy s. k.,


text:
18/2010. (IV. 20.) EüM rendelete az egészségügyért felelős miniszter szabályozási feladatkörébe tartozó forgalmazási követelmények tekintetében eljáró megfelelőségértékelő szervezetek kijelölésének, valamint a kijelölt szervezetek tevékenységének különös szabályairól.
A megfelelőségértékelő szervezetek tevékenységéről szóló 2009. évi CXXXIII. törvény 13. § (2) bekezdés a)–d) pontjában kapott
felhatalmazás alapján, az egészségügyi miniszter feladat- és hatásköréről szóló 161/2006. (VII. 28.) Korm. rendelet 1. § a) pontjában
meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el: 1. A kijelölés iránti kérelem
1. § (1) Az orvostechnikai eszközökkel kapcsolatos megfelelőségértékelő szervezetként történő kijelölés iránti kérelmet
(a továbbiakban: kérelem) az egészségügyért felelős miniszter (a továbbiakban: kijelölő hatóság) által e célra
rendszeresített, és az általa vezetett minisztérium honlapján közzétett, az 1. melléklet szerinti adatokat tartalmazó
nyomtatványon vagy elektronikus űrlapon kell benyújtani. (2) A megfelelőségértékelő szervezetek kijelöléséről, valamint a kijelölt szervezetek tevékenységének részletes
szabályairól szóló 315/2009. (XII. 28.) Korm. rendelet (a továbbiakban: R.) 12. § (2) bekezdés b) pontja alapján
a kérelemhez csatolni kell: a) az orvostechnikai eszközökről szóló 4/2009. (III. 17.) EüM rendelet (a továbbiakban: Or.) 2., 5. és 6. melléklete
szerinti, valamint az in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközökről szóló 8/2003. (III. 13.) ESZCSM rendelet
(a továbbiakban: Ir.) 3., 4. és 7. számú melléklete szerinti megfelőségértékelési eljárásokra vonatkozó kijelölés
esetén a megfelelőségértékelés, valamint az irányítási rendszerek auditját és tanúsítását végző testületekre
vonatkozó követelmények teljesítését igazoló minősítő jegyzőkönyvet, b) az Or. 3. és 4. melléklete szerinti, valamint az Ir. 5. és 6. számú melléklete szerinti megfelőségértékelési eljárásokra
vonatkozó kijelölés esetén a terméktanúsítási rendszereket működtető szervezetekre vonatkozó általános
követelmények teljesítését igazoló minősítő jegyzőkönyvet. 2. A kijelölési eljárás
2. § (1) A kijelölő hatóság a kérelmező szervezet alkalmasságának, felkészültségének megítélése érdekében szakértőként
kirendeli az Egészségügyi Engedélyezési és Közigazgatási Hivatalt (a továbbiakban: Hivatal), hogy szakkérdésként
vizsgálja: a) a kérelmező megfelelőségértékelési tevékenységét végző személyzet
aa) tekintetében a 2. mellékletben meghatározott követelmények teljesülését,
ab) tekintetében a megfelelőségértékelési modulok, egyéb műszaki előírások szerinti eljárások ismeretét,
ac) tekintetében az R. 2. § (2) bekezdés a) pont aa) alpontjában meghatározottak ismeretét, helyes
értelmezését és alkalmazását, ad) alkalmasságát a megfelelőségértékelési vizsgálati eredmények helyes értékelésére és dokumentálására, ha
a vizsgálati eredmények értékelése a kérelmező megfelelőségértékelési tevékenységének része,
ae) tekintetében az értékelt termékekre vonatkozó gyártástechnológia ismeretét,
b) a megfelelőségértékeléshez szükséges műszaki és adminisztratív feltételek meglétét, így
ba) a kérelmezőnek a kérelmezett megfelelőségértékelési területtel kapcsolatos belső eljárási rendjét
(minőségirányítási kézikönyv, működési és eljárási szabályzat), bb) az R. 2. § (2) bekezdés b) és c) pontjában meghatározott feltételek teljesülését,
bc) megfelelőségértékelési vizsgálat végzése esetén a vizsgáló laboratóriumok, a megfelelőségértékelési
tevékenységre vonatkozó előírások, szabványok szerinti vizsgáló- és mérőeszközök, berendezések
megfelelőségét, bd) a nyilvántartások, jelentések, tanúsítványok megfelelőségét, c) az R. 2. § (2) bekezdés e) pontjában meghatározott részvétel vagy tájékoztatás biztosítását.
(2) Ha a kérelmező szervezet a megfelelőségértékelési tevékenységek végzéséhez közreműködőt vesz igénybe,
a szakértői vizsgálat kiterjed arra is, hogy a közreműködő megfelel-e az (1) bekezdésben foglalt követelményeknek.
(3) A kérelmező szervezetnek gondoskodnia kell a nyilvántartások, jelentések, tanúsítványok megfelelő tárolásáról.
3. A megfelelőségértékelési tevékenységre vonatkozó engedély időbeli hatálya
3. § A megfelelőségértékelési tevékenységre vonatkozó engedély határozatlan időre szól.
4. A felelősségbiztosítási szerződésre vonatkozó követelmények 4. § A megfelelőségértékelő szervezetek tevékenységéről szóló 2009. évi CXXXIII. törvény (a továbbiakban: Msztv.) 3. §
(2) bekezdés c) pontjában előírt felelősségbiztosítás mértéke legalább ötven millió forint.
5. A kérelmező szervezettel szembeni követelmények 5. § (1) A kérelmező szervezetnek biztosítania kell, hogy a megfelelőségértékelési tevékenységet végző munkavállalója, vagy
a vele munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban álló, megfelelőségértékelési tevékenységet végző személy,
illetve a 2. § (2) bekezdése szerinti közreműködő munkavállalója (a továbbiakban együtt: munkavállaló) megfeleljen
a 3. mellékletben meghatározottak közül a kérelemben foglalt szakterületeken a 2. mellékletben előírt szakmai
követelményeknek. (2) A kérelmező szervezetnek rendelkeznie kell azokkal az Or., illetve Ir. szerinti megfelelőségértékelési eljárásokra
vonatkozó szabályzatokkal, amely eljárásokra a kijelölést kérte. (3) A kérelmező szervezetnek rendelkeznie kell
a) a megfelelőségértékelési tevékenység végzéséhez szükséges angol, német vagy francia nyelvismerettel
rendelkező munkavállalóval és b) a megfelelőségértékelési tevékenység során kiadni tervezett dokumentumok – így különösen a vizsgálati,
ellenőrzési jegyzőkönyv, tanúsítvány –, valamint a minőségirányítási kézikönyvének és a működési és eljárási
szabályzatának az a) pontban meghatározott idegen nyelvek valamelyikén készült fordításával.
(4) A kérelmező szervezetnek az 1. § (2) bekezdés b) pontjában szabályozott esetben rendelkeznie kell a tevékenység
végzéséhez szükséges – a harmonizált szabványokban és egyéb műszaki előírásokban meghatározott –
vizsgálóhelyiségekkel, vizsgáló-, mérő- és ellenőrző berendezésekkel, eszközökkel és segédanyagokkal.
6. A kijelölt szervezetek jelentéstételi kötelezettsége 6. § (1) A kijelölt szervezet az előző évben végzett megfelelőségértékelési tevékenységéről készített jelentést minden év
január 31-ig megküldi a kijelölő hatóságnak. (2) A jelentés tartalmazza:
a) a szerződések, a vizsgálati és ellenőrzési jegyzőkönyvek, továbbá a kiadott tanúsítványok azonosítószámát
megrendelők, termékcsoportok és megfelelőségértékelési eljárások (modulok) szerint, b) a közreműködő szervezet nevét,
c) a kijelölt szervezet megfelelőségértékelési tevékenységével összefüggő panaszok felsorolását és a kivizsgálás
eredményét, d) a kijelölt megfelelőségértékelési területtel kapcsolatos, a kijelölt szervezet által szervezett képzések, illetve azon
képzések felsorolását, amelyeken a kijelölt szervezet munkavállalói részt vettek,
e) az R. 2. § (2) bekezdés e) pontja szerinti részvétel bemutatását,
f) a kijelölt megfelelőségértékelési területen a termék forgalmazására vonatkozó rendelkezések megsértésével
összefüggésben a piacfelügyeleti hatóságnak és a kijelölt megfelelőségértékelési területen működő más
megfelelőségértékelő szervezeteknek küldött tájékoztatásokat, valamint a visszavont tanúsítványok
azonosítószámát. 7. A kijelölt szervezetek kijelölést követő ellenőrzése
7. § (1) A kijelölési feltételek folyamatos teljesülésének ellenőrzése során a kijelölő hatóság szakértőként az eljárásba bevonja
a Hivatalt. (2) A Hivatal szakértői tevékenysége során vizsgálja, hogy
a) a kijelölt szervezet a kijelölt megfelelőségértékelési területen folytatott tevékenysége során betartja-e
a minőségirányítási kézikönyvében, valamint a működési és eljárási szabályzatában foglaltakat,
b) az előző ellenőrzés óta a szakmai és adminisztratív felkészültség terén történt esetleges változás befolyásolja-e
a kijelölt szervezet alkalmasságát a megfelelőségértékelő tevékenységre, c) az előző ellenőrzés óta a minőségirányítási kézikönyvben, valamint a működési és eljárási szabályzatban történt
esetleges változtatások befolyásolják-e a kijelölt szervezet alkalmasságát a megfelelőségértékelő tevékenységre,
d) a kijelölt szervezet megfelelőségértékelési tevékenységével kapcsolatos panaszok kivizsgálása megfelelő volt-e.
8. Kapcsolattartás 8. § Az R. 19. § (3) bekezdésében és 22. §-ában meghatározott feladatokat a Hivatal látja el.
9. Záró rendelkezések 9. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 5. napon lép hatályba.
10. § (1) Az e rendelet hatálybalépése előtt kijelölt szervezeteknek e rendelet rendelkezéseinek 2010. szeptember 1-jétől meg
kell felelniük, melyet a 7. § (1) bekezdése szerinti ellenőrzés során a kijelölő hatóság vizsgál.
(2) Az e rendelet hatálybalépése előtt kijelölt szervezetek kijelölési területeit 2010. május 1-jéig a 3. melléklet szerinti
kijelölési szakterületeknek megfelelő kódszámmal kell ellátni. (3) A kérelmet az 1. § (1) bekezdése szerinti nyomtatvány, elektronikus űrlap rendszeresítéséig az 1. melléklet szerinti
adattartalommal lehet benyújtani. Az 1. § (1) bekezdése szerinti nyomtatványt, elektronikus űrlapot legkésőbb 2010.
június 1-jéig kell közzétenni. 11. § (1) Ez a rendelet a következő uniós jogi aktusoknak való megfelelést szolgálja:
a) az aktív beültethető orvostechnikai eszközökre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 1990. június
20-i 90/385/EGK tanácsi irányelv, 11. cikk (2)–(3) bekezdése, VIII. melléklet,
b) az orvostechnikai eszközökről szóló 1993. június 14-i 93/42/EGK európai parlamenti és tanácsi irányelv, 16. cikk (2)
és (3) bekezdése, XI. melléklet, c) az in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközökről szóló 1998. október 27-i 98/79/EK európai parlamenti és
tanácsi irányelv, 15. cikk, IX. melléklet. (2) Ez a rendelet – az Msztv.-vel és az R.-rel együtt – a termékek forgalomba hozatalának közös keretrendszeréről, valamint
a 93/465/EGK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről szóló 2008. július 9-i 768/2008/EK európai parlamenti és
tanácsi határozat I. melléklet R15. cikk (3) bekezdésével, R17. cikk (6) bekezdés a) pontjával és (7) bekezdés a) pontjával,
R17. cikk (9) és (11) bekezdésével, R20. cikk (1) bekezdésével, R22. cikkével, valamint R28. cikkével összhangban álló
szabályozást tartalmaz. 12. § (1) Hatályát veszti a) az Egészségügyi Minisztérium szakmai felügyelete alatt működő, orvostechnikai eszközök megfelelőségét
vizsgáló, ellenőrző és tanúsító szervezetek kijelölésének szabályairól szóló 48/1999. (X. 6.) EüM rendelet,
b) az orvostechnikai eszközökről szóló 4/2009. (III. 17.) EüM rendelet 14. § (8) bekezdése.
(2) Az e rendelet hatálybalépését követő napon hatályát veszti az (1) bekezdés.
(3) 2010. május 2-án hatályát veszti a 10. § (2) bekezdése.
(4) 2010. június 2-án hatályát veszti a 10. § (3) bekezdése.
(5) Ez a § 2010. június 3-án hatályát veszti.
Dr. Székely Tamás s. k.,
egészségügyi miniszter


text:
37/2011. (IV. 8.) HM utasítása a Magyar Honvédség új híradó és informatikai központ, valamint a kapcsolódó központi híradó, informatikai, információvédelmi szolgáltatások kialakítása, üzemeltetése, fenntartása és továbbfejlesztése feladatainak végrehajtására.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 52. § (1) bekezdésének f) pontja
alapján – figyelemmel a honvédelmi tárca védelmi tervező
rendszere felső szintű tervezési szabályainak alkalmazásáról szóló 98/2009. (XII. 11.) HM utasításra, a védelmi képességfejlesztési feladatok programozott tervezéséről és
végrehajtásáról szóló 113/2007. (HK 20.) HM utasításra, a
honvédelmi szervezetek beszerzéseinek eljárási rendjéről
szóló 120/2007. (HK 20.) HM utasításra, a hadfelszerelés
rendszeresítéséről és rendszerből történő kivonásának
rendjéről szóló 9/2010. (I. 22.) HM utasításra – a Magyar
Honvédség új híradó és informatikai központ, valamint a
kapcsolódó központi híradó, informatikai, információvédelmi szolgáltatások kialakítása, üzemeltetése, fenntartása
és továbbfejlesztése feladatainak végrehajtására a következő
utasítást adom ki. 1. § (1) Az utasítás hatálya a Honvédelmi Minisztériumra
(a továbbiakban: HM), a honvédelmi miniszter közvetlen
alárendeltségébe, valamint közvetlen irányítása alá tartozó
szervezetekre, továbbá a Magyar Honvédség (a továbbiakban: MH) katonai szervezeteire (a továbbiakban együtt:
honvédelmi szervezetek) terjed ki.
(2) Az utasításban nem szabályozott kérdésekben a termelői és a fogyasztói logisztikai rendszer szakirányításáról, valamint a logisztikai gazdálkodásról szóló 6/2008.
(HK 4.) HM VTISZÁT-intézkedés rendelkezéseit kell alkalmazni.
2. § (1) A Magyar Honvédség új híradó és informatikai központ kialakítására, a kapcsolódó központi híradó, informatikai, információvédelmi szolgáltatások kialakítására, üzemeltetésére, fenntartására és továbbfejlesztésére vonatkozó feladatok előkészítésére és végrehajtására vonatkozó
(a továbbiakban: MH HIK) feladatainak végrehajtásában
közvetlenül az alábbi szervezetek vesznek részt:
a) HVK Híradó, Informatikai és Információvédelmi
Csoportfőnökség (a továbbiakban: HVK HIICSF);
b) HM Közgazdasági és Pénzügyi Hivatal;
c) HM Fegyverzeti és Hadbiztosi Hivatal (a továbbiak
ban: HM FHH);
d) HM Védelmi Hivatal;
e) HM Sajtóiroda;
f) MH Katonai Igazgatási és Adatfeldolgozó Központ;
g) MH Támogató Dandár (a továbbiakban: MH TD);
h) MH Összhaderőnemi Parancsnokság (a továbbiak
ban: MH ÖHP);
ha) MH 43. Nagysándor József Híradó és Vezetéstámo
gató Ezred;
hb) MH 54. Veszprém Radarezred;
hc) MH Logisztikai Ellátó Központ;
i) A 36002/09-83/050-0510-01-0HA szerződésben ne
vesített vállalkozó (a továbbiakban: Vállalkozó).
(2) A feladatban döntéshozói, szakértői vagy felhaszná
lói szinten érintettek:
a) HM Miniszteri Kabinet;
b) HM Parlamenti Államtitkári Titkárság;
c) HM Közigazgatási Államtitkári Titkárság;
d) HM Tervezési és Koordinációs Főosztály;
e) HM Humánpolitikai Főosztály;
f) HM Jogi Főosztály;
g) HM Igazgatási és Jogi Képviseleti Főosztály;
h) HM Védelempolitikai Főosztály;
i) HM Védelmi Tervezési Főosztály;
j) HM Gazdasági Tervezési Főosztály;
k) HM Hadfelszerelési és Vagyonfelügyeleti Főosztály;
l) HM Kontrolling és Szabályozási Főosztály;
m) HVK Vezérkari Iroda;
n) HVK Személyzeti Csoportfőnökség;
o) HVK Hadműveleti Csoportfőnökség;
p) HVK Logisztikai Csoportfőnökség;
q) HVK Haderőtervezési Csoportfőnökség;
r) HVK Kiképzési Csoportfőnökség;
s) HVK Egészségügyi Csoportfőnökség;
t) MH Műveleti és Doktrinális Központ;
u) MK Katonai Biztonsági Hivatal.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott, a Projekt
Irányító Bizottság (a továbbiakban: PIB) kommunikációjában és kölcsönös adatszolgáltatásban érintett szervezetek kapcsolattartó személyt jelölnek ki, akinek adatait az
utasítás hatálybalépését követő egy héten belül megadják a
PIB titkára részére.
3. § (1) Az MH HIK feladat hatékony lebonyolítása érdekében projektszervezet kerül létrehozásra. A projektszervezet felelős az MH HIK feladatban meghatározott határidők
és előírt minőségbiztosítási követelményeknek megfelelő
feladat végrehajtás érdekében, a kivitelezésben érintett
honvédelmi szervezetek felelősségi körébe tartozó feladatok koordinálásáért.
(2) A projektszervezet testületei a Projekt Felügyelő Bizottság (a továbbiakban: PFB), a PIB és a szakértői munkacsoportok. A projektszervezet struktúrája, szerepköre,
testületeinek viszonya, konkrét feladata, a jog-, hatás- és
felelősségi kör, munkarend a szerződésben foglaltaknak
megfelelően, a vállalkozói oldallal egyetértésben, a PIB
által kidolgozott Projekt Alapító Dokumentumban (továbbiakban: PAD) kerül rögzítésre és jóváhagyásra.
(3) A projektszervezet kialakításánál figyelembe kell
venni a vállalkozói oldal hasonló projektszervezetét a kölcsönös kapcsolattartás és együttműködés érdekében,
amely azonos vezetői szinteken valósul meg. A vállalkozói oldal képviselői a vállalkozói szerződésben foglaltaknak megfelelően vesznek részt a bizottságok, munkacsoportok és értekezletek munkájában.
4. § (1) A PFB a projekt legmagasabb szintű ellenőrző, felügyeleti szerve, amely biztosítja a honvédelmi szervezetek
szintű koordinációt.
(2) A PFB feladata:
a) a PIB által felvetett problémás, a PIB jog-, vagy ha
táskörét meghaladó, és a PFB elé terjesztett egyéb kérdésekben döntések meghozatala,
b) az MH HIK feladat érdekében a projektszervezeti
döntések képviselete, illetve támogatása.
(3) A PAD-ot a PFB-nek kell felterjeszteni, és ezt a PFB
ülésen az elnök hagyja jóvá.
(4) A PFB
a) elnöke: a HM védelemgazdaságért felelős helyettes
államtitkára,
b) elnökhelyettese: a HVK HIICSF csoportfőnök,
c) titkára: a HM FHH főigazgató által kijelölt személy,
d) tagjai:
da) a 2. § (1) bekezdésben felsorolt, a végrehajtásban
részt vevő szervek és szervezetek vezetői, illetve az általuk
kijelölt döntési jogkörrel felruházott személyek,
db) a vállalkozói projektigazgató és a Vállalkozó oldali
projektvezető felkérés alapján,
dc) a HVK HIICSF csoportfőnök által kijelölt személy,
aki az MH oldali projektvezető.
(5) A PFB külön igény alapján, de legalább negyedévente egyszer kerül összehívásra.
5. § (1) A PIB a projekt középszintű irányító és ellenőrző
szerve.
(2) A PIB feladatai:
a) az MH HIK beruházás működési feltételeinek (erő
forrás, infrastruktúra stb.) biztosítására vonatkozó kérdések egyeztetése, b) az MH HIK feladat szerződésszerű teljesítésének ellenőrzése,
c) a szerződéses feltételek megváltozása esetén, a változások hatásainak elemzése alapján, a megfelelő döntések
meghozatala, magasabb szintű döntések előkészítése,
d) a projekt végrehajtói szintjein felmerült, és annak a
szintnek a hatáskörét meghaladó kérdésekben a döntések
meghozatala.
(3) A PIB időszakos beszámolókat, jelentéseket készít a
PFB felé.
(4) A PIB
a) vezetője: a vállalkozó által kijelölt személy,
b) vezetőhelyettese: az MH oldali projektvezető,
c) titkára: a HM FHH főigazgató által a PFB titkári fel
adatainak végzésére is kijelölt személy,
d) tagjai:
da) a 2. § (1) bekezdésben felsorolt, a végrehajtásban
részt vevő szerveknek és szervezeteknek, valamint a 2. §
(2) bekezdésben meghatározott szerveknek a – feladat
függvényében bevont – munkatársai,
db) a HM FHH képviseletében a HM FHH főigazgató
által kijelölt személy,
dc) az MH TD képviseletében az MH TD parancsnok
által kijelölt személy,
dd) az MH ÖHP képviseletében az MH ÖHP parancsnok által kijelölt személy.
(5) A PIB a PAD-ban megfogalmazott munkarendben
és struktúrában végzi feladatait.
6. § (1) Az MH oldali projektvezető feladatai különösen:
a) irányítja a projektet,
b) felelősségi körébe tartozik a projekt kitűzött határ
időre és minőségben történő teljesülése, c) kapcsolatot tart a projekt végrehajtásában érintett
szervezetek vezetőivel,
d) képviseli a projekt érdekeit a PFB felé,
e) felel a projektre vonatkozó PFB-döntések érvényre
juttatásáért,
f) végzi a stratégiák összehangolását és az erőforrások
felhasználásának harmonizálását,
g) koordinálja a projekttestületek működését, megte
remti az együttműködés lehetőségét és kereteit,
h) meghatározza a projektiroda vezető tevékenységét,
feladatait.
(2) A szakmai koordinátor feladatai különösen:
a) a projektvezető szakmai tevékenységének támogatása,
b) a szakmai stratégiai érdekek érvényesítése,
c) a projekt operatív szintű szakmai vezetése,
d) a szakértői munkacsoportok munkájának koordiná
lása, felügyelete,
e) a siker kritériumainak, a projekt teljes hatókörének
teljesülésének, az alkalmazói szakmai követelmények érvényesülésének műszaki-technikai szintű képviselete,
f) az MH Vállalkozó felé történő képviselete a projektet
érintő szakmai kérdésekben,
g) a végrehajtásban érintettek felé a szakmai feladatok
meghatározása.
(3) A vállalkozó és az MH oldal is rendelkezik szakmai
koordinátorral. Az MH oldali szakmai koordinátort a HVK
HIICSF csoportfőnök jelöli ki.
(4) Az MH TD parancsnok jelöli ki a projekttámogató
szakmérnököt, akinek feladata a projektvezető és a szakmai koordinátor tevékenységének támogatása.
7. § (1) A feladat végrehajtása érdekében a projektszervezet
az MH részéről állandó projektirodát tart fenn, amelynek
vezetője a PFB és PIB titkár, helyettese a HM FHH főigazgatója által kijelölt személy. A projektiroda a projekt adminisztrációs feladatait végzi.
(2) A projektiroda összetétele:
a) projektiroda-vezető, aki a PFB és a PIB titkára,
b) a HM FHH főigazgató által kijelölt személy, aki a
projektiroda-vezető helyettes,
c) a HM FHH főigazgató által kijelölt személyek, akik a
projektiroda-vezető segítői (2 fő adminisztrátor).
(3) A projektiroda működéséhez a szükséges elhelyezési,
működési és technikai feltételeket a HM FHH biztosítja.
(4) A projektirodának legalább 2 különálló, folyamato
san rendelkezésre álló, felszerelt irodai helyiséggel kell
rendelkezni, amely biztosítja:
a) a folyamatos (munkaidőn túli) munkavégzést,
b) a nagy mennyiségű szolgálati és minősített dokumen
tum készítését és tárolását,
c) az MH infokommunikációs szolgáltatások hozzáfér
hetőségét.
(5) A projektiroda részére a napi igénynek megfelelő
tárgyalót elsőbbséggel kell biztosítani. (6) A projektiroda részletes működési rendje a PAD-ban
kerül rögzítésre. A projekt- és projektiroda-vezető számára a rendezvények megszervezésével kapcsolatos okmányok esetén kiadmányozási jogot kell biztosítani.
(7) A projektirodán végzi feladatait:
a) az MH oldali projektvezető,
b) az MH oldali szakmai koordinátor,
c) az MH oldali projekttámogató szakmérnök.
(8) A (7) bekezdésben meghatározott személyek nem
tartoznak a projektiroda irányítása alá. 8. § (1) Az MH HIK feladat végrehajtásában részt vevő szervek és szervezetek az utasítás alapján a feladat végrehajtására, szabályozására és dokumentálására szakterületükre
vonatkozóan intézkednek.
(2) A PIB a belső kommunikáció és dokumentációáramlás hatékonyságának növelése és felgyorsítása érdekében,
a PAD-ban rögzítve ideiglenes (közvetlen kapcsolatokat
megteremtő) kommunikációs rendet alakít ki és alkalmaz.
(3) A résztvevő szervek és szervezetek a PAD-ban meghatározottak szerint jelölik ki a PFB-be, a PIB-be, valamint a szakértői munkacsoportokba delegálandó résztvevőket, akik a projekttel kapcsolatos, a szakterületükre vonatkozó feladataikat a projekt által megkövetelt ütemben
hajtják végre. Az érintett szervezetek vezetői biztosítják a
kijelölt személyek megfelelő helyettesítését.
(4) A HM FHH, valamint az MH ÖHP a PIB-be delegált
tagon keresztül saját hatáskörben végzi a projekt érdekében működő alárendelt szervezetei tevékenységének koordinálását, valamint annak a projekt üteméhez igazítását.
9. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Hende Csaba s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
19/2017. (VII. 18.) AB határozata a tizenkettedik életévet be nem töltött személy sérelmére elkövetett szexuális erőszak értelmezéséről szóló 2/2016. Büntető jogegységi határozat alaptörvény-ellenességének megállapításáról és megsemmisítéséről.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése jogegységi határozat alaptörvény-ellenességének megállapítására irányuló bírói
kezdeményezés tárgyában – dr.  Pokol Béla alkotmánybíró párhuzamos indokolásával, valamint dr.  Czine Ágnes,
dr. Hörcherné dr. Marosi Ildikó, dr. Salamon László, dr. Stumpf István, dr. Szabó Marcel és dr. Szalay Péter alkotmánybírók
különvéleményével – meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a  tizenkettedik életévét be nem töltött személy sérelmére elkövetett
szexuális erőszak értelmezéséről szóló 2/2016. Büntető jogegységi határozat alaptörvény-ellenes, ezért a jogegységi
határozatot 2017. október hó 31. napjával megsemmisíti.
Az Alkotmánybíróság e határozatát a Magyar Közlönyben közzé kell tenni.
I. [1] A Szolnoki Törvényszék bírája (a  továbbiakban: indítványozó I.), a  6.B.1226/2016/9. számú végzésével,
a  Fővárosi Törvényszék bírája (a  továbbiakban: indítványozó II.) a  8.B.879/2016/16-II. számú végzésével
az  előtte folyamatban lévő büntető eljárást felfüggesztette és az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontja,
valamint az  Alkotmánybíróságról szóló 2011.  évi CLI.  törvény (a  továbbiakban: Abtv.) 25.  § (1)  bekezdése és 37.  §
(2) bekezdése alapján kérte, hogy az Alkotmánybíróság a tizenkettedik életévét be nem töltött személy sérelmére
elkövetett szexuális erőszak értelmezéséről szóló 2/2016. Büntető jogegységi határozat (a  továbbiakban:
BJE) alaptörvény-ellenességét állapítsa meg. Az  indítványozók szerint a  BJE ellentétes az  Alaptörvény C)  cikk
(1) bekezdésével és 25. cikkének (3) bekezdésével, továbbá sérti a XXVIII. cikk (4) bekezdését is, ezért az Abtv. 45. §
(4)  bekezdésére és 45.  §-ának (6)  bekezdésére hivatkozva indítványozták a  BJE ex tunc hatályú megsemmisítését,
valamint a BJE alkalmazásával meghozott, jogerős határozattal lezárt büntetőeljárások felülvizsgálatát
[2] 1. Az indítványozó I. előtt folyamatban lévő büntetőügy egyik tényállása alapján, a megyei főügyészség 1 rendbeli,
a Büntető Törvénykönyvről szóló 2012. évi C. törvény (a továbbiakban: Btk.) 197. § (2) bekezdésében meghatározott
és figyelemmel a (3) bekezdés b) pontjára, a (4) bekezdés a) pontja szerint minősülő tizenkettedik életévét be nem
töltött, hozzátartozó sérelmére elkövetett szexuális erőszak bűntette miatt emelt vádat. A vádirat által tartalmazott,
az  indítvány szempontjából releváns tényállás szerint a  vádlott 2014.  év folyamán, közelebbről meg nem
határozható időpontban, szexuális célzattal közeledett sógornője (házastársának testvére), a tizenkettedik életévét
be nem töltött sértett felé. A vádlott az egymás lakóhelyén való vendégeskedés, illetve az utcán való találkozások
során dicsérte a sértett testalkatát, nőiességét és a 2014. február és 2015. március közötti időszakban minimálisan
három alkalommal átölelte a  sértettet, a  ruházaton keresztül megfogdosta a  melleit, és alsóneműjébe nyúlva
megkísérelte nemi szervét megsimogatni, ami azonban a  sértett védekezése miatt elmaradt. Az  indítvány szerint
a megyei főügyészség vádirata megfelel a BJE rendelkező részében foglalt minősítésnek.
[3] 2. Az  indítványozó II. előtt folyamatban lévő ügyben a Fővárosi Főügyészség 3 rendbeli, a Btk. 197. § (1) bekezdés
b) pontjába ütköző és a (3) bekezdés b) pontjára figyelemmel a (4) bekezdés a) pontja szerint minősülő tizenkettedik
életévét be nem töltött, az  elkövető felügyelete alatt álló személy sérelmére folytatólagosan elkövetett szexuális
erőszak bűntette, 2 rendbeli, a Btk. 196. § (1) bekezdésbe ütköző és a (3) bekezdés szerint minősülő tizennegyedik
életévét be nem töltött személy sérelmére folytatólagosan elkövetett szexuális kényszerítés bűntette, 2 rendbeli,
a  Btk. 196.  § (1)  bekezdésbe ütköző és a  (2)  bekezdés a) és b)  pontja szerint minősülő tizennyolcadik életévét be
nem töltött, az  elkövető felügyelete alatt álló személy sérelmére folytatólagosan elkövetett szexuális kényszerítés
bűntette, a Btk. 204. § (1) bekezdés b) pontjába ütköző és a (2) bekezdés szerint minősülő tizennyolcadik életévét
be nem töltött személyről az  elkövető felügyelete alatt álló személy sérelmére pornográf felvétel készítésével
elkövetett gyermekpornográfia bűntette és a  Btk. 204.  § (1)  bekezdés a)  pontjába ütköző, tizennyolcadik életévét
be nem töltött személyekről pornográf felvétel megszerzésével elkövetett gyermekpornográfia bűntette miatt
emelt vádat. A bíróság a 8.B.879/2016/16-I számú végzésével megállapította, hogy a vád tárgyává tett cselekmények
közül azon részcselekmények, amelyek a  sértettek tizenkettedik életévének betöltése előtt történtek, a  vádtól
eltérően, a  BJE-re figyelemmel a  Btk. 197.  § (1)  bekezdésébe ütköző és a  (2)  bekezdésre, valamint a  (3)  bekezdés
b) pontjára figyelemmel a (4) bekezdés a) pontja szerint minősülő szexuális erőszak bűntettének is minősülhetnek.
Az  indítványozó II. a  2017. február hó 10-én kelt indítvány-kiegészítésében akként pontosította indítványát, hogy
az Abtv. 25. § (1) bekezdése alapján kéri a BJE alaptörvény-ellenességének megállapítását és az előtte folyamatban
lévő egyedi ügyben történő alkalmazásának kizárását.
[4] 3. Az  indítványozók szerint a BJE abban a kérdésben foglalt el igenlő álláspontot, hogy a Btk. 197. § (3) bekezdés
b)  pontjában meghatározott minősítő körülmény alkalmazható-e a  (2)  bekezdésben meghatározott alapesetre
és ezáltal minősíthető-e a  cselekmény a  (4)  bekezdés a)  pontja alapján. A  BJE – állítják az  indítványozók  –
a  (2)  bekezdés dogmatikai karakterét nem tisztázva, azt inkább minősített esetnek tekintve, de egyértelműen
ezt sem kimondva, arra az  eredményre jut, hogy öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztéssel fenyegetett
a  tizenkét éven aluli sértett hozzátartozója akkor is, ha a  szexuális cselekményt kényszerítés nélkül, a  sértett
beleegyezésével követi el, és akkor is, ha a cselekményt a sértett erőszak, vagy kvalifikált fenyegetés útján történő
kényszerítésével valósítja meg. Az  indítványozók szerint a Kúria minősítési bizonytalanságát már önmagában az  is
mutatja, hogy a BJE rendelkező része generálisan az (1) bekezdésbe ütközőnek minősíti a cselekményt, holott annak
két fordulata [az a) és b) pont] egyébként fogalmilag kizárja egymást. Ezzel szemben az  indítványozók – lényegét
illetően azonos  – érvelése szerint, a  Btk. 197.  § (2)  bekezdése nyilvánvalóan önálló alapeseti tényállás, amely
a kényszerítési elemet, vagy a gyermek állapotának felhasználását nem tartalmazza. Ez következik a (3) bekezdésből,
amely a  minősített eseteket sorolja fel és egyértelműen azt mondja ki, hogy az  ott írt minősítő körülmények
az (1) bekezdésben meghatározott alapesetekre alkalmazandók, a (2) bekezdésben meghatározott alapesetre nem.
Indítványozói álláspont szerint ugyanezt az értelmezést támasztja alá a Btk. 197. § (4) bekezdés a) pontja is, amely
az (1) bekezdés a) pontjában, vagy a (3) bekezdés b) vagy c) pontjában meghatározott esetekre vonatkozik és nincs
benne visszautalás a (2) bekezdésben meghatározott alapesetre.
[5] Az indítványozó II. hibásnak tartja a  Kúriának a  BJE-ben foglalt történeti értelmezését is, melynek során a  Btk.
197.  §-át az „elődbűncselekményekkel”, a  Büntető Törvénykönyvről szóló 1978.  évi IV.  törvény (a  továbbiakban:
régi Btk.) 197. és 198.  §-aival veti össze, azonban figyelmen kívül hagyja azt a  tényt, hogy a  régi Btk. 197.  §
(3)  bekezdésében írt minősített eset kizárólag akkor volt alkalmazható, ha a  tizenkét éven aluli gyermeket
erőszakkal, vagy kvalifikált fenyegetéssel kényszerítették közösülésre, vagy fajtalanságra. A  történeti értelmezés
ilyen módon a  Kúria álláspontjával ellentétes következtetés levonására alkalmas – véli az  indítványozó  II.
Az  indítványozók szerint hibás – mind az  érvelés premisszája, mind annak módszertana tekintetében  –
a  BJE-nek az  Európai Parlament és a  Tanács 2011/93/EU irányelvében (a  továbbiakban: Irányelv) foglaltakra
való hivatkozása is. Az  Irányelv 2.  cikk b)  pontja alapján a  beleegyezési korhatár meghatározása tagállami
hatáskör, a  3.  cikk (5)  bekezdése pedig differenciált szabályozást tartalmaz – egyebek mellett – arra figyelemmel,
hogy a  sértett betöltötte-e a  beleegyezési korhatárt, illetve az  elkövető alkalmaz-e kényszert. Ennek alapján
a  beleegyezési korhatárt el nem ért sértettek vonatkozásában „nem erőszakos fordulat” esetén legalább nyolc év,
míg az  erőszakkal való elkövetésnél legalább tíz év az  Irányelvben meghatározott felső büntetési tétel. Ezt pedig
a  jogalkotó jelentősen túl is teljesítette, hiszen a  Btk.-ban már a  197.  § (2)  bekezdés szerinti alapesetnél is tíz év
a büntetési tételkeret felső határa, erőszak alkalmazása esetében pedig a Btk. 197. § (4) bekezdés a) pontja alapján
akár tizenöt év kiszabására is lehetőség van. Az  indítványozók szerint, ugyan a  BJE az  Alaptörvény 28.  cikkére
hivatkozik, valójában nem az  abból következő objektív teleologikus értelmezést alkalmazza, hanem a  jogalkotó
feltehető, vélelmezett szándékára hivatkozik, vagyis szubjektív teleologikus értelmezési módszerrel kívánja
igazolni álláspontját. Indítványozói okfejtés alapján azonban a  jogszabály céljára annak szövegéből kell levonni
a következtetéseket, nem pedig a miniszteri indokolásból, amely miniszteri indokolás a minősítési rendszert illetően
maga is zavaros, sőt téves, mert magát a védekezésre képtelen személy sérelmére történő elkövetést is minősített
esetként nevesíti. Tévesnek tartja az indítványozó II. a BJE indokolásának rendszertani értelmezését is, amely a Btk.
197. §-ában szabályozott szexuális erőszak és a Btk. 196. §-ában szabályozott szexuális kényszerítés tényállásainak
minősítési rendszerét veti össze. A  Btk. 196.  §-a ugyanis kizárólag kényszerítés alapú cselekményeket büntet, míg
a BJE által megállapított értelmezési eredmény éppen a kényszerítés-mentes cselekmények súlyosabb minősítését
eredményezi. Megjegyzi továbbá, hogy a  jogalkotó valójában nem a  szexuális kényszerítés, hanem a  szexuális
visszaélés (Btk. 198. §) tényállásából emelte ki a vizsgált tényállást és ebben az összefüggésben viszont a  fokozott
büntetőjogi védelem nem vitatható. Mindezek alapján az  indítványozók álláspontja szerint, a  BJE valójában
nem értelmezte a  normát, hanem az  elkövető hátrányára a  világos és egyértelmű normaszöveggel ellentétesen
terjesztette ki a Btk. 197. § (3) bekezdés b) pontjának és (4) bekezdés a) pont második fordulatának az alkalmazási
körét, azaz felelősséget súlyosító normát alkotott, holott nem merül fel olyan jogértelmezési kérdés, amelyet
a  szövegtől elrugaszkodva, teleologikus módszerrel kellene megoldani. Az  indítványozó II. végül hivatkozott
az Alkotmánybíróság egyes döntéseire, így a 42/2004. (XI. 9.) AB határozatban, a 11/2015. (V. 14.) AB határozatban
és a 2/2016. (II. 8.) AB határozatban foglalt, a „bírói jogalkotás határaival” kapcsolatos egyes megállapításokra, amely
döntéseket is figyelembe véve a  BJE nem jogértelmezést, hanem jogalkotást – ráadásul a  felelősséget súlyosító  –
normaalkotást tartalmaz, ezért sérti az  Alaptörvény C)  cikk (1)  bekezdését, XXVIII.  cikkének (4)  bekezdését és
a 25. cikk (3) bekezdését.
II. [6] 1. Az Alaptörvény indítvánnyal érintett rendelkezései:
„C) cikk (1) A magyar állam működése a hatalom megosztásának elvén alapszik.”
„XXVIII.  cikk (4) Senki nem nyilvánítható bűnösnek, és nem sújtható büntetéssel olyan cselekmény miatt,
amely az  elkövetés idején a  magyar jog vagy – nemzetközi szerződés, illetve az  Európai Unió jogi aktusa által
meghatározott körben – más állam joga szerint nem volt bűncselekmény.”
„25. cikk (3) A Kúria a (2) bekezdésben meghatározottak mellett biztosítja a bíróságok jogalkalmazásának egységét,
a bíróságokra kötelező jogegységi határozatot hoz.”
[7] 2. A Btk. szexuális erőszak bűntettére vonatkozó rendelkezésének a BJE közzététele napján hatályos szövege:
„197.  § (1) Szexuális erőszakot követ el, és bűntett miatt két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel
büntetendő, aki
a) a szexuális kényszerítést erőszakkal, illetve az élet vagy a testi épség elleni közvetlen fenyegetéssel követi el,
b) más védekezésre vagy akaratnyilvánításra képtelen állapotát szexuális cselekményre használja fel.
(2) Szexuális erőszakot követ el az  is, és öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés büntetéssel büntetendő, aki
tizenkettedik életévét be nem töltött személlyel szexuális cselekményt végez vagy végeztet.
(3) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha az (1) bekezdésben meghatározott bűncselekményt
a) tizennyolcadik életévét be nem töltött személy sérelmére követik el,
b) az  elkövető a  hozzátartozója, vagy nevelése, felügyelete, gondozása, gyógykezelése, illetve egyéb módon
a hatalma vagy befolyása alatt álló személy sérelmére követi el, vagy
c) azonos alkalommal, egymás cselekményéről tudva, többen követik el.
(4) Öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő,
a) aki az  (1)  bekezdés a)  pontjában vagy a  (3)  bekezdés b) vagy c)  pontjában meghatározott bűncselekményt
tizenkettedik életévét be nem töltött személy sérelmére követi el, vagy
b) ha a (3) bekezdés a) pontjában meghatározott bűncselekmény a (3) bekezdés b) vagy c) pontja szerint is minősül.
(5) Aki szexuális erőszak elkövetéséhez szükséges vagy azt könnyítő feltételeket biztosítja, bűntett miatt három évig
terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.”
[8] 3. A BJE rendelkező része:
„A Büntető Törvénykönyvről szóló 2012.  évi C.  törvény 197.  § (1)  bekezdésébe ütközik és a  (2)  bekezdésre
figyelemmel a  (4)  bekezdés a)  pontja szerint minősül a  tizenkettedik életévét be nem töltött személy sérelmére
elkövetett szexuális erőszak bűntette, ha a  cselekmény sértettje az  elkövető hozzátartozója, vagy nevelése,
felügyelete, gondozása, gyógykezelése, illetve egyéb módon a  hatalma vagy befolyása alatt áll, függetlenül attól,
hogy azt kényszerítéssel valósította-e meg.”
III. [9] 1. Az  Alkotmánybíróság mindenekelőtt azt vizsgálta meg, hogy a  bírói indítványok megfelelnek-e az  Abtv.-ben
előírt feltételeknek. Az  Abtv. 25.  §-ának (1)  bekezdése szerint a  bíró – a  bírósági eljárás felfüggesztése mellett  –
abban az  esetben kezdeményezi az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontja alapján az  Alkotmánybíróságnál
a jogszabály vagy jogszabályi rendelkezés alaptörvény-ellenességének megállapítását, illetve az alaptörvény-ellenes
jogszabály alkalmazásának kizárását, ha az  előtte folyamatban lévő egyedi ügy elbírálása során olyan jogszabályt
kell alkalmazni, amelynek alaptörvény-ellenességét észleli, vagy alaptörvény-ellenességét az  Alkotmánybíróság
már megállapította. Az indítványok jelen ügyben nem jogszabály vagy jogszabályi rendelkezés, hanem jogegységi
határozat alaptörvény-ellenességének megállapítására irányulnak. Az  Abtv. 37.  § (2)  bekezdése alapján azonban
az  Alkotmánybíróság bírói kezdeményezés alapján folytatott egyedi normakontroll eljárásban felülvizsgálja
az  Alaptörvény 25.  cikk (3)  bekezdésében meghatározott jogegységi határozatoknak az  Alaptörvénnyel
való összhangját, melynek során az  indítványozókra, az  eljárásra és a  jogkövetkezményekre a  jogszabályok
felülvizsgálatára vonatkozó szabályokat kell alkalmazni. Az  egyedi normakontroll eljárást kezdeményező bírói
indítványnak az  Abtv. 52.  § (1) és (1b)  bekezdése szerint határozott kérelmet kell tartalmaznia. A  kérelem akkor
határozott, ha tartalmazza az  Alkotmánybíróság hatáskörére és az  indítványozó jogosultságára vonatkozó
hivatkozást, megjelöli az eljárás megindításának indokait, az Alaptörvény megsértett rendelkezéseit és indokolása
alkotmányjogilag is releváns. A  határozottság további feltétele, hogy az  indítvány jelölje meg a  sérelmezett
jogszabályt (jogegységi határozatot) és tartalmazzon kifejezett kérelmet az alaptörvény-ellenesség megállapítására,
illetve alkalmazásának a kizárására.
[10] 2. A  vizsgált bírói kezdeményezések tartalmazzák az  Alkotmánybíróság hatáskörére és az  indítványozók
jogosultságára való hivatkozást, tartalmazzák az  eljárás megindításának indokait, megjelölik a  megsérteni vélt
alaptörvényi rendelkezéseket és a  vizsgálandó jogegységi határozatot, valamint indokolják azt, hogy a  BJE
miért ellentétes az  Alaptörvény jelölt rendelkezéseivel. Az  Abtv. 25.  § (1)  bekezdésében foglaltakra figyelemmel
az  Alkotmánybíróságnak vizsgálnia kellett a  BJE alkalmazásának szükségességét is. Ennek kapcsán azt állapította
meg, hogy – figyelemmel a  sértetteknek az  egyes szexuális bűncselekmények elkövetésekor még be nem töltött
tizenkettedik életévére, a  cselekmények jellegére és körülményeire, valamint a  sértettek és az  elkövetők közötti
hozzátartozói, illetve felügyeleti viszonyra – az  indítványozók olyan jogegységi határozat felülvizsgálata iránt
terjesztettek elő indítványt, amelyet az előttük folyamatban lévő büntetőeljárásban alkalmazniuk kellene. Mindezek
alapján az Alkotmánybíróság álláspontja szerint a bírói kezdeményezések az Abtv. 25. § (1) bekezdésben, valamint
az 52. § (1) és (1b) bekezdéseiben előírt feltételeknek megfelelnek.
IV. [11] Az indítványok megalapozottak. [12] 1. Az  indítványozók állítása szerint a  BJE azért sérti az  Alaptörvény C)  cikk (1)  bekezdését, XXVIII.  cikkének
(4) bekezdését és 25. cikkének (3) bekezdését, mert a Kúria nem értelmezte a normát, hanem valójában felelősséget
súlyosító normát alkotott.
[13] 2. A  BJE indokolása I. részében több olyan büntetőeljárást ismertet, ahol a  nem erőszakkal, vagy kvalifikált
fenyegetéssel megvalósított, a Btk. 197. § (2) bekezdésébe ütköző cselekmény elkövetője a tizenkettedik életévét be
nem töltött sértett hozzátartozója, illetve a sértett felügyeletével megbízott személy volt. A bemutatott eljárásokban
az első-, és másodfokon eljárt bíróságok által hozott ítéletek – egyes esetekben az eljárás során hozott, de a vitatott
jogkérdés szempontjából relevanciával bíró, hatáskört megállapító végzések – között az alapvető különbség abban
állt, hogy az adott cselekményt a Btk. 197. § (2) bekezdése szerint minősítették, vagy a Btk. 197. § (2) bekezdésébe
ütköző, de a  (3)  bekezdés b)  pontjára figyelemmel a  (4)  bekezdés a)  pontja szerint. A  BJE az  indokolásában ezt
követően áttekinti a  régi Btk. erőszakos közösülésre és szemérem elleni erőszakra vonatkozó szabályozását,
a  Btk. indokolását, majd összeveti a  Btk. XIX. fejezetében („A nemi élet szabadsága és a  nemi erkölcs elleni
bűncselekmények”) szabályozott szexuális erőszak tényállását a szexuális kényszerítés tényállásával. A BJE a Btk.-hoz
fűzött indokolás szövegének idézésével ismerteti az Irányelv 2. cikkének a) és b) pontját, a 3. cikke (5) bekezdésének
I., II. és III. pontját, valamint megjelöli a 3. cikk (6) bekezdését, továbbá az Európa Tanácsnak a gyermekek szexuális
kizsákmányolás és szexuális zaklatás elleni védelméről szóló Egyezménye (a  továbbiakban: Lanzarote Egyezmény)
18. cikkének 1. bekezdés b) pontját.
[14] 3. Az  Alkotmánybíróság elsőként a  Lanzarote Egyezménynek és az  Irányelvnek a  BJE által – a  törvényhez fűzött
indokoláson keresztül – hivatkozott rendelkezéseit tekintette át.
[15] 3.1. A  Lanzarote Egyezményt Magyarország 2010. november 29-én írta alá és bár kihirdetésére 2015. július 2-án
a  2015.  évi XCII.  törvénnyel került sor, megállapítható, hogy az  Egyezmény rendelkezéseit a  törvényhozó a  Btk.
megalkotásakor figyelembe vette. A  T/6958 irományszámon 2012. április 27-én benyújtott törvényjavaslathoz
fűzött indokolás tanúsága szerint ugyanis kifejezetten a  Lanzarote Egyezmény volt az  egyik olyan nemzetközi
dokumentum, amely a  – korábbi meghatározás szerinti – „nemi erkölcs elleni bűncselekményekkel” kapcsolatos
változtatásokat szükségessé tette. A  Lanzarote Egyezménynek a  Btk. (és ezen keresztül a  BJE) indokolásában
hivatkozott 18. cikke 1. bekezdésének b) pontja a következőket tartalmazza:
„Mindegyik Fél megteszi a  szükséges jogalkotási vagy más intézkedéseket az  alábbi szándékos magatartás
büntethetősége céljából: […] b) szexuális cselekmény folytatása gyermekkel
– kényszer, erőszak vagy fenyegetés alkalmazásával; vagy
– elismert bizalmi helyzettel, tekintéllyel vagy a gyermek befolyásolásával történő visszaéléssel, ideértve a családon
belüli eseteket is; vagy
– a  gyermek különösen veszélyeztetett helyzetével történő visszaéléssel, nevezetesen a  testi vagy szellemi
fogyatékossága vagy függőségi helyzete miatt.”
[16] A Lanzarote Egyezmény 3. cikkének a. pontja alapján „gyermek” alatt a  tizennyolcadik éven aluli személy értendő,
míg a  18.  cikk 2. bekezdése a  felekre bízza azon életkor meghatározását, amely alatt tilos egy gyermekkel
szexuális cselekményt folytatni. Az  Alkotmánybíróság a  Btk. 196–198.  §-aiban foglalt egyes törvényi tényállásokat
megvizsgálva – a  sértetti (és az  elkövetői) életkori határokat, valamint az  egyéb körülmények szerinti minősítési
rendszert figyelembe véve –, azt állapította meg, hogy a szexuális kényszerítésre, a szexuális erőszakra és a szexuális
visszaélésre vonatkozó törvényi szabályozás tekintettel volt a  Lanzarote Egyezmény idézett rendelkezése által
előírt követelményekre. A  Btk. fenti szabályai a  tizennyolcadik (meghatározott esetekben a  tizenkettedik, illetve
a tizennegyedik) életévét be nem töltött passzív alanyok tekintetében – az elkövetői életkort is figyelembe véve –
koherensen szabályozza és rendeli büntetni a gyermekek sérelmére elkövetett szexuális cselekményeket.
[17] 3.2. Az Irányelvnek a jogalkotó – és így a BJE által is – idézett szövege a következő:
„3. cikk Szexuális bántalmazással kapcsolatos bűncselekmények
[…]
(5) A gyermekkel folytatott szexuális tevékenység, amennyiben:
i. a  gyermekkel kapcsolatban fennálló, elismert bizalmi vagy hatalmi helyzettel vagy befolyással élnek vissza,
szabadságvesztéssel büntetendő, melynek felső határa legalább nyolc év, ha a  gyermek a  beleegyezési korhatárt
nem érte el, és legalább három év, ha a gyermek a beleegyezési korhatárt már betöltötte; vagy
ii. a gyermek különösen kiszolgáltatott helyzetével, különösen szellemi vagy testi fogyatékosságával, vagy eltartotti
helyzetével élnek vissza, szabadságvesztéssel büntetendő, melynek felső határa legalább nyolc év, ha a  gyermek
a beleegyezési korhatárt nem érte el, és legalább három év, ha a gyermek a beleegyezési korhatárt már betöltötte;
vagy
iii. kényszert, erőszakot vagy fenyegetést alkalmaznak, szabadságvesztéssel büntetendő, melynek felső határa
legalább tíz év, ha a gyermek a beleegyezési korhatárt nem érte el, és legalább öt év, ha a gyermek a beleegyezési
korhatárt már betöltötte.
(6) A  gyermeknek valamely harmadik féllel folytatott szexuális tevékenységre kényszer, erőszak vagy fenyegetés
alkalmazásával történő késztetése szabadságvesztéssel büntetendő, melynek felső határa legalább tíz év, ha
a  gyermek a  beleegyezési korhatárt nem érte el, és legalább öt év, ha a  gyermek a  beleegyezési korhatárt már
betöltötte.”
[18] Mivel a  BJE rendelkező része a  tizenkettedik életévét be nem töltött sértett sérelmére elkövetett cselekményekre
vonatkozó szabályozást tartalmaz, ezért az  Alkotmánybíróság az  Irányelv felhívott rendelkezéseit erre tekintettel
vizsgálta. Ennek során azt állapította meg, hogy a Btk. 197. §-ában szabályozott szexuális erőszak bűncselekmény
alap- és minősített eseteihez rendelt büntetési tétel felső határa – tizenkettedik életévét be nem töltött sértett
esetén – tíz, illetve tizenöt év, ezért a  Btk. szabályozása figyelembe vette az  Irányelv felhívott rendelkezéseiben
a  [2.  cikk b)  pontja alapján a  nemzeti jogban meghatározandó] beleegyezési korhatárt be nem töltött személyek
sérelmére elkövetett bűncselekményekhez rendelt minimum előírásokat. Az  Alkotmánybíróság ugyanakkor
megállapítja azt is, hogy az  Irányelv 27.  cikk (1)  bekezdése alapján a  tagállamoknak volt arra vonatkozó
kötelezettsége, hogy megalkossák és hatályba léptessék azon jogszabályokat, amelyek révén az  Irányelvben
foglaltaknak a  tagállami szabályozás – legkésőbb 2013. december 18-ig – megfelel. Az  Irányelv az  ítélkezésre és
így a  jogalkalmazás egységességének biztosítására nézve közvetlen hatállyal nem bír. Végül az  Alkotmánybíróság
rögzíti azt is, hogy bár a  BJE indokolása áttételesen többször is felhívta a  Lanzarote Egyezmény és az  Irányelv
ismertetett szövegrészeit, azokból azonban a  Btk. érintett rendelkezéseire – illetve azok megfelelőségére – nézve
következtetést nem vont le. Ezt figyelembe véve, a  Lanzarote Egyezményt illetően ennek okán, míg az  Irányelvet
illetően hatáskör hiányában az  Alkotmánybíróság nem folytatott le a  Btk. érintett normaszövegének vizsgálatára
vonatkozó eljárást. Megjegyzendő, hogy az indítványozók e vizsgálatra irányuló kérelmet nem is terjesztettek elő.
[19] 4. A  BJE a  történeti értelmezés keretében hivatkozik a  régi Btk. rendelkezéseire, a  következők szerint: „a 197.  §
(3)  bekezdésében – a  (2)  bekezdés b)  pontjára figyelemmel – öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztéssel
rendelte büntetni az erőszakos közösülés elkövetőjét, ha a tizenkettedik életévét be nem töltött sértett az elkövető
nevelése, felügyelete, gondozása vagy gyógykezelése alatt áll, illetve az elkövető az erőszakos közösülést a sértettel
kapcsolatban fennálló egyéb hatalmi vagy befolyási viszonyával visszaélve követte el. Ugyanez volt a  büntetési
tétele a szemérem elleni erőszak bűntettének a 198. § (2) bekezdés b) pontjára figyelemmel annak (3) bekezdése
szerint, ha a tizenkettedik életévét be nem töltött sértett a fajtalanságot elkövető nevelése, felügyelete, gondozása
vagy gyógykezelése alatt állt, illetve az  elkövető a  fajtalanságot a  sértettel kapcsolatban fennálló egyéb hatalmi
vagy befolyási viszonyával visszaélve követte el. A  Btk. ezt a  korábban két külön tényállásban szabályozott
bűncselekményt – az  erőszakos közösülést, illetve a  szemérem elleni erőszakot – összevonva, egy tényállásban
rendeli büntetni, a bűncselekményt szexuális erőszaknak nevezve.”
[20] Az Alkotmánybíróság az „elődbűncselekményekre” való hivatkozás kapcsán indokoltnak tartja felhívni a  figyelmet
arra, hogy a  Btk. teljes egészében újraszabályozta a  régi Btk. (cím) megnevezése szerinti „nemi erkölcs elleni
bűncselekmények” körét. A  Btk. fejezetcímének megváltozása egyértelműsíti azt a  jogalkotói szemléletváltozást
(„A nemi élet szabadsága és a  nemi erkölcs elleni bűncselekmények”), amely a  szabályozás további elemeiben is
megmutatkozik. Változott – egyebek mellett – a  bűncselekmények megnevezése, változtak az  egyes tényállások,
a  minősített esetek szabályozása, és – ami a  BJE által vizsgált passzív alanyi kört illető jogkérdés szempontjából
a  legnagyobb jelentőséggel bír – megszűnt a  tizenkettedik életévét be nem töltött személy védekezésre
képtelenségére vonatkozó, a  régi Btk. 210.  §-ában (azt megelőzően a  Büntető Törvénykönyvről szóló 1961.  évi
V.  törvény 290. §-ában) meghatározott törvényi vélelem. Az említett változások miatt alappal kérdőjelezhető meg
a régi Btk. és a Btk. szabályai összevetésének – a büntetés mértékére vonatkozó jogalkotói szándék meghatározását
célzó – indokoltsága. Kizárólag a büntetési tételek mértékének oldaláról vizsgálva azonban az állapítható meg, hogy
a  Btk. szabályozása – tizenkét év alatti sértett esetén megszüntetve az  alapesetnél alkalmazandó két évtől nyolc
évig terjedő szabadságvesztést, valamint az ugyancsak tizenkét év alatti sértett esetén egyes minősített eseteknél
az  öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztést – összességében szigorúbb a  megelőző szabályozásnál. A  BJE
által hivatkozott, a  régi Btk. 197.  § (3)  bekezdése szerinti minősített eset – és e  tekintetben az  Alkotmánybíróság
osztja az  indítványozó II. álláspontját – csak a  kényszerrel, illetve kvalifikált fenyegetéssel való elkövetés esetén
volt alkalmazható, ezért az  összehasonlítás a  BJE rendelkező részében foglalt megállapítás alátámasztására még
az esetben sem volna alkalmas, ha egyébként a szabályozás nem változott volna meg alapjaiban.
[21] 5. A  BJE a  rendszertani értelmezés keretében ismerteti a  Btk. 196.  §-ában szabályozott szexuális kényszerítés
alap- és minősített eseteit, valamint a  197.  §-ban szabályozott szexuális erőszak minősítési rendszerét, melynek
alapján a  következő megállapítást teszi: „[í]gy akkor, ha a  jogalkotó csupán az  erőszakkal vagy kvalifikált
fenyegetéssel végrehajtott szexuális erőszak miatt kívánta volna súlyosabban büntetni a  tizenkettedik életévét
be nem töltött személy sérelmére a  minősített esetekben meghatározott módon elkövetett bűncselekményt
a 197. § (2) bekezdésben meghatározottnál, elegendő lett volna a tizenkettedik életévét be nem töltött személlyel
kényszerítés nélkül végzett vagy végeztetett szexuális cselekményt az  előzőekben kifejtetteknek megfelelően
a  196.  §-ban szabályozottnak tekinteni, és ekkor – miután a  tizennyolcadik életévét be nem töltött személyek
körébe ők is beletartoznak – a sérelmükre erőszakkal vagy kvalifikált fenyegetéssel elkövetett szexuális kényszerítést
nem kellett volna külön kiemelni a 197. § (4) bekezdés a) pontjában. Azzal, hogy a  tizenkettedik életévét be nem
töltött személlyel végzett vagy végeztetett szexuális cselekményt önmagában – azaz kényszerítés nélkül is  –
szexuális erőszaknak tekinti a törvény, nem lehetett a jogalkotó célja az, hogy ugyanolyan – és ne magasabb fokú –
büntetőjogi védelemben részesítse az ilyen korú személyt, mint a tizenkét és tizennyolc év közöttit.”
[22] Az Alkotmánybíróság a  BJE rendszertani értelmezését illetően rámutat a  következőkre: a  jogalkotó úgy döntött,
hogy a  tizenkettedik életévüket be nem töltött személyek sérelmére elkövetett szexuális cselekményeket a  Btk.
197.  §-a szerinti szexuális erőszak törvényi tényállásának keretei között szabályozza. A  Btk. 197.  § (2)  bekezdése
a  kényszer alkalmazása nélkül végzett, vagy végeztetett szexuális cselekményeket is szexuális erőszaknak tekinti
[a Btk. 459. § (1) bekezdés 27. pontja szerint: „szexuális cselekmény: a közösülés és minden súlyosan szeméremsértő
cselekmény, amely a  nemi vágy felkeltésére, fenntartására vagy kielégítésére alkalmas, vagy arra irányul;”].
Amennyiben az  elkövető erőszakot, vagy kvalifikált fenyegetést alkalmaz, úgy – ha a  sértett a  tizenkettedik
életévét nem töltötte be –, a  bűncselekménynek a  197.  § (4)  bekezdés a)  pontja szerinti minősített esete valósul
meg. Ez  a  jogalkotói döntés egyben azt is jelenti, hogy a  tizenkettedik életévüket be nem töltött passzív alanyok
sérelmére elkövetett cselekmény esetén a Btk. kizárja mind a 196. § szerinti szexuális kényszerítés, mind a 198. §-ban
szabályozott szexuális visszaélés bűncselekményének megállapíthatóságát, így a  BJE által e  tekintetben végzett
összevetésből a  197.  § szerinti normatartalomra – annak belső szerkezetére – vonatkozó következtetés nem
vonható le.
[23] 6. A  BJE a  Btk. 197.  § (1) és (2)  bekezdésének értelmezése során a  következőket állapítja meg: „[a]zaz a  jogalkotó
a  (2)  bekezdésben nem egy önálló tényállásnak tekintendő, az  (1)  bekezdésben foglaltaktól eltérő magatartást
határoz meg, hanem az  (1)  bekezdésben meghatározott szexuális erőszakot kiterjeszti arra az  esetre is, amikor
a tizenkettedik életévét be nem töltött sértett sérelmére valósul meg a szexuális cselekmény, függetlenül attól, hogy
arra az elkövető kényszerítette-e a sértettet, azonban annál súlyosabb büntetési tétellel fenyegetve.”
[24] Az Alkotmánybíróság álláspontja – az idézett megállapítással szemben – a következő: a szexuális erőszak bűntette
megvalósulhat a Btk. 197. § (1) bekezdés a) pontja szerint erőszakkal, illetve kvalifikált fenyegetéssel, vagy b) más
védekezésre vagy akaratnyilvánításra képtelen állapotának felhasználásával, továbbá a  (2)  bekezdésben foglaltak
alapján – kizárólag a tizenkettedik életévét be nem töltött személy esetén – már önmagában a szexuális cselekmény
végzésével (végeztetésével). A  szexuális erőszak minősített eseteit megállapító (3) és (4)  bekezdés – részben
közvetlen hivatkozással, részben utaló szabállyal – csak az (1) bekezdésben meghatározott fordulatokra hivatkozik,
így a  (2) bekezdés szerinti tettesi alapcselekménynek a kontextuális értelmezés szabályainak megtartása mellett –
a  törvény szövegéből következően nincs minősített esete. Annak megállapítása pedig, hogy a  konkrét esetben
megvalósult-e az erőszak, illetve a kvalifikált fenyegetés, mindenkor az ügyben eljáró bíróság mérlegelését igényli.
[25] 7. Az  Alkotmánybíróság a  fentiek szerint a  3.  pontban foglaltakon túlmenően megvizsgálta a  BJE indokolásának
a történeti, rendszertani, szerkezeti és kontextuális jogértelmezését is. Ennek során – kizárólag az alkotmányossági
vizsgálat szempontjait szem előtt tartva –, arra a megállapításra jutott, hogy a BJE által hivatkozott jogalkotói célt
az indokolásban felhívott egyik értelmezési mód sem támasztotta alá. Márpedig abban az esetben, ha a teleologikus
értelmezést az  adott jogág normáinak értelmezése során elfogadott egyetlen más interpretációs módszerrel
sem lehet igazolni, úgy a  jogegység biztosítására irányuló jogalkalmazói döntés szinte szükségképpen átveszi
a jogalkotó jogkörét.
[26] 8. Az  Alkotmánybíróság a  hatalommegosztás elvének és a  bírói hatalmi ág önálló jogszabály-értelmező
tevékenységének összefüggésével számos korábbi határozatában foglalkozott. Ennek során, megerősítve
korábbi gyakorlatát – egyebek mellett – rámutatott arra, hogy „[a] jogalkalmazás egységességének biztosítása
érdekében többféle alkotmányos megoldás lehetséges az  igazságszolgáltatás rendszerén belül. Önmagában
azzal a  ténnyel nem sérül a  jogalkotói hatalom, benne a  törvényhozói hatalmi ág alkotmányos jogköre, hogy
a bírói hatalom a  jogszabályoknak egységesen alkalmazandó tartalmat ad. A »bírói jogalkotás«, amíg az kizárólag
a  jogszabályok értelmezésén alapul (amíg a  bírói-ítélkezési hatalom nem veszi át alapvetően és közvetlenül
a  jogalkotás funkcióját), nem kerül ellentétbe a hatalommegosztás elvével” {2/2016. (II. 8.) AB határozat, Indokolás
[40]}. A Kúriát az Alaptörvény 25. cikk (3) bekezdése hatalmazza fel – és kötelezi egyben – a bírósági jogalkalmazás
egységességének biztosítására és a bíróságokra nézve kötelező jogegységi határozat meghozatalára. A jogegységi
határozatra irányadó eljárást – az elvi bírósági határozat és az elvi bírósági döntés intézményére, valamint a bírósági
joggyakorlat-elemző csoport működésére vonatkozó szabályok mellett –, a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról
szóló 2011.  évi CLXI.  törvény (a  továbbiakban: Bszi.) 25–44.  §-ai állapítják meg. Az  Alaptörvény és a  Bszi. felhívott
rendelkezéseiből az  is következik, hogy az  arra jogosult indítványa alapján eljárva a  Kúria alkotmányos jogköre
annak eldöntése, hogy a  Bszi. 32.  § (1)  bekezdés a) vagy b)  pontjában foglaltak alapján helye van-e jogegységi
eljárásnak, ahogyan értelemszerűen a Kúria el nem vonható hatáskörébe tartozik az egységes ítélkezési gyakorlat
biztosítása érdekében szükséges elvi kérdés mikénti eldöntése.
[27] A jogegységi határozat – a  bíróságokra nézve általánosan kötelező erejéből fakadó normatív jellege ellenére is  –
bírói döntés. A bírói döntés előtt azonban – ahogyan forrásából, a bírói hatalomból eredően következik – korlát áll.
Ez pedig nem más, mint az, a – történeti alkotmányunk vívmányának is tekinthető – töretlen jogértelmezési axióma,
amely a  bírói döntést a  törvény alá rendeli, és amely felfogás a  több mint 1000 éves alkotmánytörténetünkben
–  a  diktatúrák időszakait leszámítva – töretlenül érvényesült. Erre utal például a  bírói hatalom gyakorlásáról szóló
1869. évi IV. törvénycikk is, amely szerint a törvények érvényét a bíró nem vonhatja kétségbe.
[28] A 19. § szerint: „[a] bíró a törvények, a  törvény alapján keletkezett s kihirdetett rendeletek s a törvényerejű szokás
szerint tartozik eljárni és ítélni. A  rendesen kihirdetett törvények érvényét kétségbe nem veheti, de a  rendeletek
törvényessége felett egyes jogesetekben a  bíró ítél.” Az  egyetlen korlát tehát: a  törvényeknek való alávetettség.
Ez  a  korlát pedig – elsősorban az  Alaptörvény 26.  cikk (1)  bekezdéséből is következően – nemcsak alkotmányos
múltunkban, hanem a  jelenben sem léphető át. A  jogszabály-értelmezés természetszerűen visel magán olyan
jegyeket, melyeken keresztül e  tevékenység – különösen a  Kúria esetében – a  jogalkotás határán járhat, de
ez a jogszabályoknak való alárendeltségen nem változtat.
[29] A jogértelmezésre – akár az  adott jogvitához kötődően, akár, mint jelen esetben a  tartós jogalkalmazási
gyakorlat egységének biztosítására irányulóan – csak a  jogi szabályozás keretei között kerülhet sor. A  bírói
hatalom tehát alapvetően és közvetlenül nem veheti át a  jogalkotás funkcióját egyik – a  hatalommegosztás
rendjében erre feljogosított – szervtől sem. A  BJE indokolásában foglaltak szerint a  jogegységi indítvány arra
irányult, hogy „a  jogegységi tanács minősítse a  Btk. 197.  § (4)  bekezdés a)  pontja szerint annak a  cselekményét,
aki a  hozzátartozója, vagy nevelése, felügyelete, gondozása, gyógykezelése, illetve egyéb módon a  hatalma vagy
befolyása alatt álló, tizenkettedik életévét be nem töltött személlyel szexuális cselekményt végez vagy végeztet.”
[30] A Btk. rendszerében a  törvényhozó az  általános részben állapítja meg az  egyes büntetési nemekre vonatkozó
szabályokat, míg a  törvény különös részében az  egyes különös részi törvényi tényállásokhoz kapcsolódóan
a  bűncselekmények súlya szerint, az  adott tényálláshoz tapadó speciális szabadságvesztési minimumot
és maximumot. Jelen esetben a  BJE átvette a  törvényhozó hatalom jogkörét akkor, amikor a  Btk. 197.  §
(2)  bekezdésében szabályozott, kényszerítés nélkül elkövetett cselekményt is a  kényszerítés, azaz a  Btk. 197.  §
(1)  bekezdés [a)  pontjának] hatálya alá vonta annak érdekében, hogy egy meghatározott minősítő körülmény
(a  hozzátartozója, vagy nevelése, felügyelete, gondozása, gyógykezelése, illetve egyéb módon a  hatalma vagy
befolyása alatt álló sértett sérelmére történő elkövetés) fennállása esetén a  cselekményt a  bíróságok minősített
esetként értékeljék.
[31] 9. Az  Alkotmánybíróság álláspontja szerint a  Btk. 197.  §-ának szövegezése a  normavilágosság kérdését nem
veti fel, mert a  norma tartalma megállapítható. A  Kúria pedig az  eltérő bírói döntések közül nem választhat
szabad (diszkréciós) mérlegelés alapján. A  jogegységi határozatát – az  Alaptörvény 28.  cikkének megfelelően  –
a  vizsgált törvényi rendelkezésnek az  Alaptörvénnyel összhangban álló értelmezésére kell alapítania. Ugyanakkor
a  Btk. 197.  §-ában foglalt, a  12 év alatti sértettekre vonatkozó szabályozás – jogalkotói döntéstől függő  –
esetleges jövőbeni módosítása során megfontolhatóak a  jogalkalmazói szempontok is. Az  Alkotmánybíróság
megjegyzi, hogy a  Btk. 197.  § (2)  bekezdése szerinti alapeseti törvényi tényállás szabályozása nemcsak a  BJE-ben
– egyébként a minősítési rendszert figyelembe véve érthető okokból – szabályozni kívánt esetkörben eredményez
aránytalanságot, hanem más esetekben, így például a (3) bekezdés c) pontja szerinti úgynevezett „többes” elkövetés
esetén is.
[32] Az a  jogalkotói megoldás, amely nem engedett minősítő körülményt kapcsolni az  egyébként számos lehetséges
elkövetési magatartást (és ezzel együtt más, lehetséges, büntetőjogi relevanciával bíró körülményt) magában
foglaló (2)  bekezdés szerinti alapesethez, nyilvánvalóan megkérdőjelezhetővé teszi a  gradációt és szűkíti
a  jogalkalmazói mérlegelés lehetőségét. A  BJE alkotmánybírósági megsemmisítésére is figyelemmel, a  Btk.
szóbanforgó rendelkezésének jogpolitikai döntést követő felülvizsgálata során, az  Országgyűlésnek nyílik
lehetősége arra, hogy a gyermekek sérelmére elkövetett szexuális cselekményt önállóan kiemelje a jelenlegi keretek
közül és külön törvényi tényállásban szabályozza. Ez  esetben az  alap- és minősített esetek büntetési tételkereteit
a  törvényhozó az  ítélkezési szempontokat is figyelembe véve, a  jelenleginél arányosabban határozhatja meg.
Mindez értelemszerűen nem zárja ki azt sem, hogy a  jogalkotó – figyelembe véve a  BJE 2017. október 31-ével
történt megsemmisítését is – a Btk. módosítása során a BJE által választott megoldásból induljon ki.
V. [33] Az Alkotmánybíróság fentiek szerint megállapította, hogy a  BJE meghozatalakor a  Kúria túllépte a  jogegység
biztosítására vonatkozó alaptörvényi felhatalmazás kereteit, ami az Alaptörvény C) cikk (1) bekezdésének sérelmét
eredményezte. Mivel az  Alkotmánybíróság a  BJE alaptörvény-ellenességét az  Alaptörvény C)  cikk (1)  bekezdése
alapján megállapította, az  indítványok által állított, az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (4)  bekezdésével és a  25.  cikkének
(3)  bekezdésével összefüggő vizsgálatot mellőzte. Az  Abtv. 37.  § (2)  bekezdése alapján az  Alkotmánybíróság
utólagos normakontroll eljárásban, bírói kezdeményezés alapján folytatott egyedi normakontroll eljárásban,
alkotmányjogi panasz alapján, vagy nemzetközi szerződésbe ütközés vizsgálata során felülvizsgálja a  közjogi
szervezetszabályozó eszközöknek, valamint az  Alaptörvény 25.  cikk (3)  bekezdésében meghatározott jogegységi
határozatoknak az  Alaptörvénnyel, illetve nemzetközi szerződéssel való összhangját. Az  indítványozókra,
az  eljárásra és a  jogkövetkezményekre a  jogszabályok felülvizsgálatára vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
Az Alkotmánybíróság által megsemmisített jogszabály vagy jogszabályi rendelkezés főszabály szerint az Abtv. 45. §
(1)  bekezdése értelmében az  Alkotmánybíróság megsemmisítésről szóló határozatának a  hivatalos lapban való
közzétételét követő napon hatályát veszti, és e  naptól nem alkalmazható, a  kihirdetett, de hatályba nem lépett
jogszabály pedig nem lép hatályba. Az  Alkotmánybíróság ugyanakkor a  főszabálytól eltérően is meghatározhatja
az  Alaptörvénnyel ellentétes jogszabály hatályon kívül helyezését, illetve a  megsemmisített jogszabály általános
vagy egyedi ügyekben történő alkalmazhatatlanságát, ha ezt az  Alaptörvény védelme, a  jogbiztonság vagy
az  eljárást kezdeményező különösen fontos érdeke indokolja [Abtv. 45.  § (4)  bekezdés]. Az  Alaptörvény 25.  cikk
(3) bekezdésében foglaltak szerint a Kúria biztosítja a bíróságok jogalkalmazásának egységét, a bíróságokra kötelező
jogegységi határozatot hoz. Az  Alkotmánybíróság e  hatáskör – és ezáltal az  Alaptörvény – védelme érdekében
a  BJE pro futuro megsemmisítéséről döntött. Ily módon a  döntés kellő időt biztosít a  Kúria számára ahhoz, hogy
az alaptörvény-ellenesség konzekvenciáit levonva megtegye a szükséges intézkedéseket az egységes joggyakorlás
érdekében.
VI. [34] Az alaptörvény-ellenesség megállapítására tekintettel az  Abtv. 44.  § (1)  bekezdés első mondata alapján
e határozatot a Magyar Közlönyben közzé kell tenni.
Budapest, 2017. július 11. Dr. Sulyok Tamás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
2018. LI. törvény a Magyarország és a Szlovák Köztársaság között az államhatárról szóló Szerződés kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e  törvénnyel felhatalmazást ad a  Magyarország és a  Szlovák Köztársaság között az  államhatárról
szóló Szerződés (a továbbiakban: Szerződés) kötelező hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés a Szerződést e törvénnyel kihirdeti.
3. § A Szerződés hiteles magyar és szlovák nyelvű szövege a következő:
„SZERZŐDÉS MAGYARORSZÁG ÉS A SZLOVÁK KÖZTÁRSASÁG KÖZÖTT AZ ÁLLAMHATÁRRÓL
Magyarország és a Szlovák Köztársaság (a továbbiakban: Szerződő Felek)
tiszteletben tartva egymás területi épségét és a két állam közötti államhatár sérthetetlenségét,
betartva és megvalósítva a  Magyar Köztársaság és a  Szlovák Köztársaság között a  jószomszédi kapcsolatokról és
a baráti együttműködésről szóló Párizsban, 1995. március 19-én aláírt Szerződés alapelveit és céljait,
attól az óhajtól vezérelve, hogy meghatározzák és dokumentálják az államhatárt,
abbéli törekvésükben, hogy biztosítsák a  határvonal megjelölését és láthatóságát, ezek ellenőrzését, a  határjelek
folyamatos karbantartását és az államhatár felmérését,
azzal a céllal, hogy a kölcsönös megértés szellemében rendezzék az államhatár azon változásait, amelyekre az Ipoly
határfolyó vízgazdálkodásilag szabályozott szakaszain végrehajtott intézkedésekkel összefüggésben került sor,
továbbá rendezzék a  magyar Somoskőújfalu település önkormányzata által létesített szennyvízcsatornának
az  államhatáron átnyúlva történt megépítésével keletkezett helyzetet, és megteremtsék a  feltételeket az  érintett
földterületek hasznosításához,
az alábbiakban állapodtak meg: I. FEJEZET
ÉRTELMEZŐ RENDELKEZÉSEK
1. cikk
A jelen Szerződésben használt kifejezések jelentése a következő:
a) határvonal: az államhatár és a földfelszín metszési vonala;
b) határpont: a határvonalnak a határokmányokban koordinátákkal egyértelműen meghatározott pontja;
c) jelöletlen határpont: a terepen határjellel nem jelölt határpont;
d) határút: olyan út vagy útszakasz, amelyen hosszanti irányban a határvonal halad;
e) határárok: olyan árok, vagy annak egy szakasza, amelyen hosszanti irányban a határvonal halad;
f ) határvíz: folyó, patak, csatorna, állandó jellegű állóvíz vagy ezeknek a  szakaszai, amelyeken
a  határvonal halad, vagy amelyeket a  határvonal ismételten metsz, és amelyek szerepelnek
a határokmány-gyűjteményben;
g) határmunkák: az  államhatár felmérésével, megjelölésével, a  megjelölés ellenőrzésével, felújításával és
karbantartásával kapcsolatos munkák;
h) államhatár térsége: az államhatár mindkét oldalán ötven (50) m, illetve a határvizek szakaszán az államhatár
mindkét oldalán százötven (150) m széles egybefüggő sáv;
i) Határbizottság: a jelen Szerződés 22. cikke alapján létrehozott Magyar–Szlovák Határbizottság.
A törvényt az Országgyűlés a 2018. július 20-i ülésnapján fogadta el.
II. FEJEZET
AZ ÁLLAMHATÁR MEGHATÁROZÁSA 2. cikk
A Magyarország és a  Szlovák Köztársaság közötti államhatár (a továbbiakban: államhatár) azon függőleges síkok
határvonalon áthaladó sorozata, amely elválasztja egymástól a  Szerződő Felek területét, a  létesítményeket, illetve
egyéb berendezéseket a Föld felszínén, a felszín alatt és a felszín felett.
3. cikk
 (1) Az államhatár állandó, és Magyarország, a Szlovák Köztársaság és az Osztrák Köztársaság államhatárainak „Triplex”
határjellel megjelölt csatlakozási pontjától általában keleti irányba haladva Magyarország, a Szlovák Köztársaság és
Ukrajna államhatárainak „Tisza” határjellel megjelölt csatlakozási pontjáig tart.
(2) Az államhatárt csak nemzetközi szerződés alapján lehet megváltoztatni.
4. cikk
Az államhatárt meghatározza:
a) a Szövetséges és Társult Hatalmak, valamint Magyarország között, 1920. évi június hó 4. napján a Trianonban
kötött békeszerződés [II. rész 27. Cikk 4. pontja];
b) a Szövetséges és Társult Hatalmak, valamint Magyarország között Párizsban, 1947. évi február hó 10. napján
kelt békeszerződés [I. rész 1. Cikk (4) bekezdés b) és c) pontja];
c) a Párizsi Békeszerződés 1. Cikke (4) bekezdésének d) pontja értelmében a magyar és a csehszlovák kormány
képviselőiből alakított Határrendező Bizottság munkálatairól Pozsonyban, 1947. évi december hó 22. napján
aláírt zárójegyzőkönyv;
d) a  magyar–csehszlovák Határrendező Bizottság Pozsonyban, 1947. évi december hó 22. napján aláírt
zárójegyzőkönyvének Pozsonyban, 1948. évi október hó 11. napján aláírt I. számú pótjegyzőkönyve;
e) a  Magyar Népköztársaság Minisztertanácsa küldöttsége és a  Csehszlovák Köztársaság kormányküldöttsége
között a  magyar–csehszlovák határ kisebb hibáinak rendezése tárgyában folytatott tárgyalásokról
Pozsonyban, 1952. június hó 6. napján aláírt zárójegyzőkönyv és mellékletei;
f ) a Magyar Köztársaság és a Szlovák Köztársaság között az Ipoly, a Sajó és a Ronyva határfolyók vízgazdálkodási
szabályozása következtében az  államhatár megváltoztatásáról szóló, Pozsonyban, 1997. április 21-én aláírt
Szerződés.
5. cikk
 (1) Az államhatár húsz határszakaszból áll, amelyek folyamatosan, nyugat felől keleti irányba I.-től XX.-ig, római
számokkal vannak megjelölve.
 (2) Az államhatárra, annak megjelölésére és a határszakaszokra vonatkozó adatokat a határokmányok tartalmazzák.
6. cikk
A határvonalat rögzítik:
1. a  jelen Szerződés hatálybalépése napján hatályos nemzetközi dokumentumok elválaszthatatlan részét
képező határokmányok:
a) a Szerződő Felek közötti határvonal részletes leírása,
b) az államhatár 1:2880 és 1:5000 méretarányú térképei,
c) mérési vázlatok,
d) az a)–c)  pontokban felsorolt okmányoknak a  Szerződő Felek illetékes szervei által jóváhagyott
módosításai és kiegészítései, és
2. a jelen Szerződés10. cikkében megjelölt okmány.
7. cikk
 (1) A Szerződő Felek a  jelen Szerződés hatályba lépésének napjától számított két éven belül gondoskodnak
az államhatár felmérésének megkezdéséről, a határjelek helyzetének geodéziai mérésekkel történő ellenőrzésével,
a  határvizek partjainak, a  határutak és határárkok széleinek felmérésével, a  környező területek újbóli felmérésével
az államhatár teljes hosszában, és ennek alapján új határokmány-gyűjtemény elkészítéséről.
(2) Az új határokmány-gyűjteményt az alábbiak képezik:
a) az államhatár leírása, a határvizek, határutak és határárkok jegyzéke,
b) az államhatár térképei,
c) az államhatár koordinátajegyzéke.
(3) Az államhatár (1) bekezdés szerinti felmérésének módszereit, valamint az új határokmány-gyűjtemény tartalmát és
formáját a Határbizottság állapítja meg.
(4) Amennyiben az  államhatár felmérésének eredményeképpen megállapításra kerül, hogy a  jelen Szerződés
6. cikkében említett határokmányokban rögzített határvonal a határvizek helyett szárazföldre esik, a Határbizottság
a hatályos határokmányok alapján kitűzi és megjelöli az államhatárt.
8. cikk
Az államhatár megegyezik:
a) a határvonalon közvetlenül elhelyezett, egymást követő határjeleket összekötő egyenessel, vagy
b) az egymást követő jelöletlen határpontokat összekötő egyenessel, vagy
c) egy jelöletlen határpontot és az azt követő, a határvonalon elhelyezett határjelet összekötő egyenessel, vagy
fordítva. III. FEJEZET
AZ ÁLLAMHATÁR VÁLTOZÁSAI 9. cikk
 (1) Az államhatár az  Ipoly határfolyó medrének elvégzett szabályozása következtében a  III. és IV. határszakaszon
az alábbiak szerint változik meg:
a) Letkés magyar település, valamint Leléd (Leľa) és Ipolyszalka (Salka) szlovák települések térségében,
a III.6/2 határjeltől a III.7 határjelig (III.5a., III.6b. és III.7c. számú határtérképek);
b) Letkés és Ipolytölgyes magyar települések, valamint Ipolyszalka (Salka) és Ipolykiskeszi (Malé Kosihy) szlovák
települések térségében, a III.8/8 határjeltől a III.12/6 határjelig (III.8c., III.9b. és III.10c. számú határtérképek);
c) Ipolytölgyes magyar település és Ipolykiskeszi (Malé Kosihy) szlovák település térségében,
a III.12/14 határjeltől a III.12/17 határjelig (III.11b. számú határtérkép);
d) Perőcsény magyar település és Ipolyszakállos (Ipeľský Sokolec) szlovák település térségében,
a III.20/6 határjeltől a III.22 határjelig (III.19b. számú határtérkép);
e) Tésa és Hont magyar települések, valamint Szete (Kubáňovo) és Ipolyság (Šahy) szlovák települések
térségében, a IV./ax határjeltől a IV./1 határjelig és a IV.15/10 határjeltől a IV.15/13x határjelig (a IV.1b. számú
és a IV.7a. számú határtérképek).
(2) Az államhatár a  Somoskőújfalu településen végzett csatornázással összefüggésben a  VIII. határszakaszon,
Somoskőújfalu és Salgótarján-Somoskő magyar települések, valamint Sátorosbánya (Šiatorská Bukovinka)
szlovák település térségében megváltozik, a  VIII.7/2x határjeltől a  VIII.8x határjelig és a  VIII.12/4x határjeltől
a VIII.12/6x határjelig (a VIII.2a. számú és a VIII.4a. számú határtérképek).
10. cikk
Az államhatár jelen Szerződés 9.  cikke szerinti változásait „A magyar–szlovák államhatár vonala változásainak
dokumentációja – III., IV., VIII. határszakasz – 2013” című okmány rögzíti, amely mint melléklet, a  jelen Szerződés
elválaszthatatlan részét képezi.
11. cikk
 (1) A Szlovák Köztársaság államterületének az  államhatár jelen Szerződés 9.  cikke szerinti változásai következtében
leválasztott, összesen 177 802 m2-t kitevő részei Magyarországhoz kerülnek.
 (2) Az (1)  bekezdésben említett, a  Szlovák Köztársaság államterületének leválasztott részén található ingatlanok
– beleértve az  építményeket –, a  berendezések és a  növényzet a  jelen Szerződés hatálybalépésének napjával
Magyarország tulajdonába kerülnek át. A  jelen Szerződés 9.  cikke (1)  bekezdésének c) és d)  pontjai szerinti
térségekben lévő duzzasztóművek építményei üzemeltetését, fenntartását és rekonstrukcióját a  Szerződő Felek
külön nemzetközi szerződésben rögzítik, legkésőbb a jelen Szerződés hatálybalépését követő két (2) éven belül.
(3) Magyarország államterületének az államhatár jelen Szerződés 9. cikke szerinti változásai következtében leválasztott,
összesen 177 802 m2-t kitevő részei a Szlovák Köztársasághoz kerülnek.
(4) A (3)  bekezdésben említett, Magyarország államterületének leválasztott részén található ingatlanok – beleértve
az  építményeket –, a  berendezések és a  növényzet a  jelen Szerződés hatálybalépésének napjával a  Szlovák
Köztársaság tulajdonába kerülnek át.
(5) Az államterületek leválasztott részeit a Szerződő Felek kölcsönösen kiegyenlítették.
12. cikk
A Határbizottság a  jelen Szerződés hatálybalépésétől számított egy (1) éven belül a  terepen végrehajtja
az  államhatár jelen Szerződés szerinti változásainak megjelölését, valamint ezeknek a  változásoknak a  hatályos
határokmányokban történő átvezetését.
13. cikk
 (1) A jelen Szerződés 11.  cikkének (1)–(4)  bekezdéseiben említett tulajdonváltozással a  területrészekre és az  azokon
található ingatlanokra – beleértve az építményeket –, a berendezésekre és a növényzetre korábban fennálló minden
jog és kötelezettség megszűnik.
(2) A Szerződő Felek megerősítik, hogy a  jelen Szerződés 11.  cikkében említett ingatlanok – beleértve
az  építményeket  –, a  berendezések és a  növényzet tulajdonosainak azon Szerződő Fél belső jogszabályai szerint
kártalanítást nyújtottak, amelynek államterületén a  jelen Szerződés hatálybalépése előtt az  ingatlanok – beleértve
az építményeket –, a berendezések és a növényzet voltak.
(3) A kicserélt területrészeken a  tulajdonváltozással kapcsolatosan felmerülő utólagos kártérítési igényt azzal
a  Szerződő Féllel szemben kell érvényesíteni, amelynek államterületén ezek a  területrészek a  jelen Szerződés
11.  cikke szerinti tulajdonváltozást megelőzően voltak. Azzal a  Szerződő Féllel szemben, amelynek a  tulajdonába
e területrészek kerültek, semmilyen kártérítési igény nem támasztható.
(4) A saját államterületén mindkét Szerződő Fél maga viseli a jelen Szerződés szerinti államhatár-változással összefüggő
valamennyi költséget.
IV. FEJEZET
AZ ÁLLAMHATÁR MEGJELÖLÉSE 14. cikk
 (1) Az államhatárt jelölő határjelek típusai:
a) Magyarország, a  Szlovák Köztársaság és az  Osztrák Köztársaság államhatárainak csatlakozási pontján
elhelyezett háromoldalú oszlop (Triplex határjel);
b) Magyarország, a  Szlovák Köztársaság és Ukrajna államhatárainak csatlakozási pontját közvetetten jelölő,
három önállóan elhelyezett oszlop (Tisza határjel);
c) a határszakaszok kezdetén elhelyezett szakaszhatárjelek;
d) az államhatár jellegzetes irányváltozásainál, terepváltozásoknál vagy fontosabb földrajzi elemeknél
elhelyezett főhatárjelek;
e) a főhatárjelek között elhelyezett mellékhatárjelek;
f ) az államhatár jobb láthatósága érdekében elhelyezett közbeiktatott határjelek;
g) műszaki okokból, illetve terepviszonyok miatt elhelyezett egyedi határjelek.
(2) Az államhatárt a terepen a határjelek a következőképpen jelölik:
a) közvetlenül, a határvonalon egyesével elhelyezve,
b) közvetetten, a határvonalon kívül elhelyezve:
(i) egyesével a határutak, a határárkok vagy a határvizek két oldalán váltakozva;
(ii) kettesével a  határutak, a  határárkok vagy a  határvizek elején és végén, azokon a  helyeken, ahol
az  államhatár belép ezekbe, illetve kilép azokból, továbbá ott, ahol a  terepviszonyok miatt
a határjelet nem lehet közvetlenül a határpontra elhelyezni;
(iii) hármasával azokon a helyeken, ahol az államhatár két közvetetten megjelölt szakasza találkozik.
 (3) A határjelek formáját, méretét, anyagát, megjelölését és elhelyezését a hatályos határokmányok tartalmazzák.
 (4) Amennyiben szükséges, az  államhatár – különösen hidakon, létesítményeken – az  (1)  bekezdésben foglaltaktól
eltérően is megjelölhető. V. FEJEZET
AZ ÁLLAMHATÁRHOZ KAPCSOLÓDÓ IGAZGATÁS
15. cikk
 (1) A Szerződő Felek biztosítják, hogy az  államhatár egyértelműen és jól láthatóan kijelölt és geodéziailag
meghatározott legyen. Kötelezik magukat arra, hogy a  jelen Szerződésben foglalt rendelkezéseknek megfelelően
karbantartják, szükség szerint felújítják a  határjeleket, és átvezetik a  változásokat a  határokmány-gyűjteményben;
az új vagy kiegészítő határokmányokat a Szerződő Felek belső jogszabályaik szerint hagyják jóvá.
(2) A Szerződő Felek a  határvizeket és az  államhatáron lévő létesítményeket oly módon tartják karban, hogy
megakadályozzák a határjelek veszélyeztetését vagy megsemmisülését.
16. cikk
 (1) A Szerződő Felek biztosítják, hogy az  államhatár közvetlenül megjelölt szakaszain az  államhatár mindkét oldalán
egy (1) méter széles sáv a határjelek és az államhatár láthatóságát akadályozó növényzettől mentes, karbantartott
terület legyen.
(2) A Szerződő Felek biztosítják, hogy az államhatár közvetetten megjelölt szakaszain a határjelek körül található egy (1)
méter sugarú terület mentes legyen a határjelek láthatóságát, illetve a kettős és a hármas határjelek esetében ezek
kölcsönös láthatóságát akadályozó növényzettől.
(3) A Szerződő Felek az  (1) és (2)  bekezdésben említett a  határjelek láthatóságát akadályozó növényzetnek tekintik
a határnyiladékba, vagy a határjelek körüli kör alakú szabad területre benyúló növényi részeket is.
(4) A Határbizottság egyedi és gazdaságossági indokok alapján dönthet úgy, hogy az  (1) és (2)  bekezdés szerinti
karbantartott határnyiladékkal, valamint a  kör alakú szabad terület tisztításával kapcsolatos munkákat mindkét
államterületen az egyik Szerződő Fél biztosítja.
17. cikk
 (1) A jelen Szerződés 16.  cikkében meghatározott területen kizárólag közlekedést, határrendészeti vagy
vízgazdálkodási célokat szolgáló létesítmény, valamint államhatáron átvezető vezeték létesíthető. A Szerződő Felek
egyedi esetekben ettől eltérően állapodhatnak meg.
(2) Az államhatáron lévő létesítmények üzemeltetését, fenntartását és rekonstrukcióját nemzetközi szerződés rendezi.
 (3) Az államhatár mentén fekvő ingatlan határát állandó módon megjelölni csak az  államhatártól több, mint két (2)
méteres távolságra lehet.
 (4) Az (1) és (3) bekezdésben szereplő korlátozások nem vonatkoznak jelen Szerződés hatályba lépésekor már meglévő
létesítményekre. 18. cikk
 (1) A Szerződő Felek gondoskodnak az  államhatár megjelölésének hétévenkénti közös ellenőrzéséről, szükség
szerinti felméréséről, és a  megállapított hiányosságok megszüntetéséről. A  hétéves időszakot az  előző ellenőrzés
terepmunkáinak megkezdésétől kell számítani.
(2) A egyik Szerződő Fél javaslatára, indokolt esetben az  államhatár, vagy egy része megjelölésének ellenőrzését,
felmérését és a  hiányosságok megszüntetését a  Szerződő Felek az  (1)  bekezdés szerinti rendszeres közös
ellenőrzésen kívül is biztosítják.
(3) Az államhatár (1) és (2)  bekezdés szerinti közös ellenőrzésének eredményei alapján aktualizálni kell
a határokmányokat, vagy el kell készíteni egy új határokmány-gyűjteményt.
(4) Az aktualizált határokmányt, vagy az új határokmány-gyűjteményt a Szerződő Felek belső jogszabályai szerint kell
jóváhagyni.
19. cikk
Amennyiben szükségessé válik a  Szerződő Felek és harmadik ország államhatárainak találkozási pontját jelölő
határjel felújítása, akkor a munkát valamennyi érintett állam illetékes szerveinek megállapodása alapján végzik el.
20. cikk
 (1) A határmunkák elvégzéséről – a  (2)  bekezdésben foglalt kivétellel – az  I., XI., XII., XIII., XIV., XV., XVII. és XIX.
határszakaszon Magyarország, a IV., VI., VII., VIII., IX. és X. határszakaszon a Szlovák Köztársaság gondoskodik.
(2) A Duna, Ipoly, Hernád, Ronyva, Bodrog, Felsőberecki-csatorna, Nagy-Karcsa, Kis-Karcsa, Holt-Tisza és Tisza
határvizeket érintő határmunkák elvégzéséről a  Szerződő Felek közösen, azonos teherviselés mellett
gondoskodnak, kivéve az államhatár megjelölésének karbantartását, amelyet mindkét Szerződő Fél a saját területén
biztosít.
(3) A Szerződő Felek saját költségük terhére biztosítják a határokmányok és a határokmány-gyűjtemény kidolgozását és
aktualizálását.
(4) A Határbizottság indokolt esetben dönthet a határmunkák elvégzésének (1) és (2) bekezdésekben foglaltaktól eltérő
felosztásáról, szem előtt tartva a célszerűség, a gazdaságosság és az azonos teherviselés elveit.
21. cikk
 (1) A Szerződő Felek biztosítják, hogy az  államhatáron, vagy az  államhatár térségében lévő ingatlanok tulajdonosai,
használói, valamint az  egyéb jogcím szerinti jogosultak a  határmunkák végzését előzetes tájékoztatást követően
eltűrjék, beleértve az ingatlanokra történő belépést és behajtást.
(2) Határmunkát csak a  jelen Szerződés 23.  cikke (1)  bekezdésének m)  pontjában meghatározott megbízólevéllel
rendelkező, vagy az általa készített névjegyzékben szereplő személy végezhet.
(3) Amikor az egyik Szerződő Fél megbízásából eljáró személy a másik Szerződő Fél területén teljesíti feladatát, az általa
a tevékenysége során okozott károkért az őt megbízó Szerződő Fél azon Szerződő Fél joga szerint felel, amelynek
a területén a károkozás történt.
(4) Az a  Szerződő Fél, amelynek területén a  (3)  bekezdésben említett kár bekövetkezett, a  kárt ugyanolyan feltételek
mellett téríti meg, mintha azt az általa megbízott személy okozta volna.
(5) Az a  Szerződő Fél, amelynek a  megbízásából eljáró személy a  másik Szerződő Fél területén harmadik személynek
kárt okozott, teljes mértékben megtéríti a másik Szerződő Félnek az általa a károsultnak vagy a kártérítésre jogosult
más személyeknek kifizetett kártérítés összegét.
(6) A (3)  bekezdésben szabályozott esetben – az  (5)  bekezdésben foglalt rendelkezés kivételével – a  Szerződő Felek
kölcsönösen lemondanak a  másik Szerződő Fél által okozott károk megtérítésének igényéről, kivéve, ha a  kárt
szándékosan vagy súlyos gondatlansággal okozták.
VI. FEJEZET
A MAGYAR–SZLOVÁK HATÁRBIZOTTSÁG 22. cikk
 (1) A Szerződő Felek a  jelen Szerződésből fakadó feladataik végrehajtására létrehozzák a Magyar–Szlovák
Határbizottságot.
 (2) A Határbizottság Magyarország és a  Szlovák Köztársaság küldöttségeiből áll. A  Szerződő Felek saját belső
jogszabályaik alapján nevezik ki a küldöttségeik elnökét, elnökhelyettesét és legfeljebb további három tagját.
 (3) A Szerződő Felek a küldöttségek, valamint az elnökök kinevezéséről és az elnökök felmentéséről diplomáciai úton
értesítik egymást.
 (4) A küldöttségek összetételében végrehajtott változásokról az elnökök írásban tájékoztatják egymást.
 (5) Az elnökök és elnökhelyetteseik, továbbá az  elnökök által felhatalmazott személyek jogosultak közvetlen
kapcsolatot tartani egymással.
 (6) A Határbizottság küldöttségei és elnökei a jelen Szerződésből fakadó feladatok teljesítéséhez jogosultak szakértőket
és más személyeket igénybe venni.
 (7) A Szerződő Felek maguk viselik saját küldöttségük, szakértőik és a  jelen Szerződésből fakadó feladatok
teljesítésében részt vevő, általuk igénybe vett más személyek tevékenységének költségeit.
23. cikk
 (1) A Határbizottság: a) tervezi, szervezi, biztosítja, irányítja és ellenőrzi a  határmunkákat, ellátja az  államhatárhoz kapcsolódó
igazgatási feladatokat;
b) szervezi és elvégzi az államhatár megjelölésének közös ellenőrzését, a feltárt hiányosságok felszámolását, és
ezek eredményéről zárójegyzőkönyvet készít;
c) közös határszemlét tart az  államhatáron, az  államhatár és a  határjelek állapotának megvizsgálása, illetve
a határvonallal és annak megjelölésével kapcsolatos problémák megoldása céljából;
d) dönt az államhatár megjelölésének módjáról és a megjelölés megváltoztatásáról;
e) meghatározza a határokmányok és a határokmány-gyűjtemény tartalmát, formáját és elkészítésének módját;
f ) elkészíti a határokmányokat és a határokmány-gyűjteményt, valamint biztosítja azok aktualizálását;
g) véleményezi a jelen Szerződés 16. cikkében meghatározott területeken tervezett építési munkákat;
h) véleményezi az  államhatár térségében tervezett, a  természeti kincsek felkutatásával, valamint
az  építkezésekkel összefüggő munkákat, amennyiben azok kivitelezése a  Szerződő Felek illetékes
hatóságainak álláspontja szerint kihatással lehet a határvonalra és annak megjelölésére;
i) meghatározza a  g) és h)  pontokban említett munkák megkezdése előtt a  határvonallal és annak
megjelölésével összefüggő intézkedéseket;
j) javaslatokat készít az államhatár módosítására, a változtatással összefüggő okmányokra, és ezeket a Szerződő
Felek illetékes szervei elé terjeszti;
k) közös műszaki szakértői csoportot és közös mérőcsoportokat, valamint szükség esetén, konkrét feladat
megoldására szakértői munkacsoportot hoz létre, és meghatározza tevékenységük és együttműködésük
elveit;
l) elbírálja és jóváhagyja a  közös műszaki szakértői csoport és a  közös mérőcsoportok által kidolgozott
okmányokat;
m) a természetes személyek részére az államhatáron végzendő határmunkákhoz megbízólevelet állít ki, valamint
meghatározza annak tartalmát és formáját;
n) meghatározza ügyrendjét, és kiadja a határmunkák elvégzésére, valamint a határokmányok elkészítésére és
aktualizálására vonatkozó utasításokat.
(2) A Határbizottság nem jogosult módosítani az államhatárt.
24. cikk
 (1) A Határbizottság üléseken, munkatalálkozókon, közös határszemléken vagy elnökei közötti levélváltás útján végzi
tevékenységét.
 (2) A Határbizottság üléseit szükség szerint, de legalább kétévente egyszer a  Szerződő Felek államterületén felváltva
tartja. Az ülés határszemlével is összeköthető.
 (3) A Határbizottság indokolt esetben, egyik elnökének írásbeli javaslata alapján soron kívüli ülést vagy közös
határszemlét tart, ezen javaslat kézhezvételétől számított három (3) hónapon belül.
 (4) A Határbizottság minden ülésről, munkatalálkozóról és közös határszemléről két (2) példányban, magyar és szlovák
nyelven jegyzőkönyvet készít. A  Határbizottság jegyzőkönyveit és zárójegyzőkönyveit a  Szerződő Felek belső
jogszabályai szerint kell jóváhagyni.
(5) A Határbizottság mindkét küldöttsége saját államának címerével ellátott, a  Határbizottság elnevezését és
a küldöttség megnevezését feltüntető száraz és nedves bélyegzőt használ.
VII. FEJEZET
A VITÁK RENDEZÉSE 25. cikk
 (1) A jelen Szerződés értelmezésével vagy végrehajtásával kapcsolatos vitákat a  Szerződő Felek illetékes hatóságaik
közötti tárgyalások útján rendezik. Amennyiben a  Szerződő Felek ily módon nem tudnak megállapodni, a  vitát
diplomáciai úton rendezik.
(2) Amennyiben az  (1)  bekezdés szerinti eljárással sem kerül sor megegyezésre, a  Szerződő Felek egyikének kérésére
a vitát a nemzetközi jog rendelkezései szerint választottbíróság elé terjesztik.
VIII. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 26. cikk
A jelen Szerződés rendelkezései nem érintik a  Szerződő Felek egyéb két- vagy többoldalú nemzetközi
szerződéseiben szereplő kötelezettségvállalásait. A  jelen Szerződés nem befolyásolja azokat a  kötelezettségeket,
amelyek a Szerződő Felek európai uniós tagságából fakadnak.
27. cikk
 (1) A jelen Szerződést meg kell erősíteni. A  megerősítő okiratokat a  Szerződő Felek Pozsonyban cserélik ki. A  jelen
Szerződés a megerősítésről szóló okiratok kicserélését követő második (2.) hónap első (1.) napján lép hatályba.
 (2) A jelen Szerződés 2., 3., 4., 6., 7., 9., 10. és 11.  cikkeinek rendelkezései nem mondhatók fel. A  jelen Szerződés
többi rendelkezése határozatlan időre szól, és azt bármelyik Szerződő Fél diplomáciai úton, írásban bármikor
felmondhatja. A  jelen Szerződés felmondott rendelkezései a  felmondásról szóló jegyzék másik Szerződő Fél általi
kézhezvételét követő hatodik (6.) hónapot követő hónap első (1.) napján hatályukat vesztik.
(3) A jelen Szerződés 7.  cikk (2)  bekezdése szerinti új határokmány-gyűjtemény hatálybalépését követően a  jelen
Szerződés 6. cikkében felsorolt határokmányok hatályukat vesztik.
(4) A jelen Szerződés hatálybalépésével egyidejűleg a  Magyar Népköztársaság és a  Csehszlovák Köztársaság között
az  államhatár rendjének szabályozásáról szóló, Prágában, 1956. évi október hó 13. napján aláírt Szerződés és
Zárójegyzőkönyv hatályát veszti.
Készült Amszterdamban, 2016. évi január hónap 25. napján, két eredeti példányban, magyar és szlovák nyelven
készült. Mindkét nyelvű szöveg egyaránt hiteles.
Magyarország nevében a Szlovák Köztársaság nevében” „ZMLUVA MEDZI MAĎARSKOM A SLOVENSKOU REPUBLIKOU O ŠTÁTNEJ HRANICI
ZA ZA
 MAĎARSKO SLOVENSKÚ REPUBLIKU“ 4. § Az államhatár Szerződés szerinti változásait az  1.  melléklet „A magyar–szlovák államhatár vonala változásainak
dokumentációja – III., IV., VIII. határszakasz – 2013” címmel tartalmazza.
5. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) A  2–4.  §, a  7.  §, valamint az  1.  melléklet a  Szerződés 27.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott időpontban lép
hatályba.
 (3) A  Szerződés, a  2–4.  §, a  7.  §, valamint az  1.  melléklet hatálybalépésének naptári napját a  külpolitikáért felelős
miniszter annak ismertté válását követően a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett közleményével állapítja
meg.
6. § Az e  törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről a  határrendészetért és a  térképészetért felelős miniszter
gondoskodik.
7. § Hatályát veszti a Magyar Népköztársaság és a Csehszlovák Köztársaság között az államhatár rendjének szabályozása
tárgyában 1956. évi október hó 13. napján Prágában aláírt szerződés kihirdetéséről szóló 1958. évi 15. törvényerejű
rendelet.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke