text:
2013. CCXL. törvény a büntetések, az intézkedések, egyes kényszerintézkedések és a szabálysértési elzárás végrehajtásáról.
Az Országgyűlés
az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogainak védelme, kiemelten az  elítéltek és az  egyéb jogcímen
fogvatartottak emberi méltóságának a tiszteletben tartása érdekében, a kínzás, kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód
tilalmának és az egyenlő bánásmód követelményének érvényesülése céljából,
Magyarország nemzetközi jogi és európai uniós kötelezettségeinek figyelembevételével,
az állam kizárólagos büntető hatalmának a végrehajtáson keresztül történő érvényesítése céljából,
szem előtt tartva azt a társadalmi elvárást, hogy az elítéltek teljes körű foglalkoztatása által az önfenntartó büntetés-végrehajtás
megvalósíthatóvá váljon,
a következő törvényt alkotja:
ELSŐ RÉSZ
ÁLTALÁNOS SZABÁLYOK I. Fejezet
alapvetŐ rendelkezések
A büntetés-végrehajtás feladata és célja 1. § (1) A  büntetés-végrehajtás feladata a  büntetési célok érvényesítése a  büntetés, illetve az  intézkedés végrehajtásán
keresztül, azzal a  célkitűzéssel, hogy a  végrehajtás során az  egyéniesítés szempontjait biztosítani kell annak
érdekében, hogy az megfelelően szolgálja az egyéni megelőzési célok elérését.
(2) A büntetések és az intézkedések végrehajtásának rendjét úgy kell kialakítani, hogy az
a) a büntetésben és az intézkedésben megnyilvánuló joghátrányon, illetve a megelőzést szolgáló rendelkezések
érvényesítésén túl elősegítse az elítélt társadalmi beilleszkedését és a jogkövető magatartás kialakulását,
b) a fiatalkorúak tekintetében a gyermekek jogainak érvényesülését is szolgálja,
c) a  kényszergyógykezelés esetén a  társadalom védelmén túl, a  kényszergyógykezelt számára megfelelő
kezelést és gondozást biztosítson. A törvényt az Országgyűlés a 2013. december 17-i ülésnapján fogadta el.
A törvény hatálya 2. § E törvény rendelkezéseit
a) a  Büntető Törvénykönyvről szóló 2012.  évi C.  törvény (a  továbbiakban: Btk.) szerinti büntetések
és intézkedések, a  szabadságvesztésből szabadultak és a  javítóintézeti nevelésből elbocsátottak
utógondozásának végrehajtása,
b) a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény (a továbbiakban: Be.) szerinti előzetes letartóztatás, ideiglenes
kényszergyógykezelés és őrizet, valamint a Be. 161. § (5) bekezdése szerinti rendbírság helyébe lépő elzárás
(a továbbiakban: rendbírság helyébe lépő elzárás) végrehajtása,
c) az  Európai Unió tagállamaival folytatott bűnügyi együttműködésről szóló 2012.  évi CLXXX.  törvény
(a  továbbiakban: 2012.  évi CLXXX.  törvény) szerinti átadási és ideiglenes átadási letartóztatás, ideiglenes
végrehajtási letartóztatás, az eljárási jogsegély keretében ideiglenesen átszállított személy fogvatartásának,
továbbá a nemzetközi bűnügyi jogsegélyről szóló 1996. évi XXXVIII.  törvény (a továbbiakban: Nbjt.) szerinti
kiadatási és ideiglenes kiadatási letartóztatás, az  eljárási jogsegély keretében ideiglenesen átvett személy
fogvatartásának, illetve – ameddig az  átvételről a  bíróság nem határoz – a  külföldi bíróság által kiszabott
szabadságvesztés ideiglenes végrehajtása, valamint
d) a  szabálysértésekről, a  szabálysértési eljárásról és a  szabálysértési nyilvántartási rendszerről szóló 2012.  évi
II. törvény (a továbbiakban: Szabs. tv.) szerinti szabálysértési elzárás, továbbá a pénzbírság, a helyszíni bírság
és a  közérdekű munka helyébe lépő szabálysértési elzárás (a  továbbiakban együtt: szabálysértési elzárás)
végrehajtása
során kell alkalmazni. Értelmező rendelkezések 3. § E törvény alkalmazásában
 1. büntetés-végrehajtási ügy: a  bíróságnak, a  végrehajtásért felelős szervnek és az  adott ügyben döntési
jogkörrel rendelkező személynek a  büntetés, az  intézkedés, a  kényszerintézkedés, valamint a  rendbírság
helyébe lépő és a  szabálysértési elzárás végrehajtásával kapcsolatos olyan eljárása – ide nem értve a  Be.
XXIX. Fejezet II. Címe szerinti eljárásokat – amely érinti annak tartalmát, mértékét, a  végrehajtás helyét
vagy módját, megkezdésének időpontját, a  félbeszakítás, a  feltételes szabadságra bocsátás, az  ideiglenes
elbocsátás, illetve a  végrehajthatóság kérdését, vagy a  végrehajtás rendjének fenntartására irányul, és
lényeges kihatással van az elítélt és az egyéb jogcímen fogvatartott jogaira és kötelezettségeire,
2. büntetés-végrehajtási intézet (a  továbbiakban: bv. intézet) tisztántartását, karbantartását és ellátását szolgáló
munka: az  elítélt, a  kényszerintézkedés hatálya alatt álló személy, a  rendbírság helyébe lépő elzárásra
kötelezett személy és a  szabálysértési elzárásra kötelezett elkövető által, jogszabályban meghatározott
feltételekkel és tartamban, alkalomszerűen, a  fogva tartó bv. intézet fenntartása körében, díjazás nélkül
végzett takarítási, karbantartási és ellátási tevékenység, amely nem minősül munkáltatásnak,
3. egyéb jogcímen fogvatartott: a  kényszergyógykezelt, a  kényszerintézkedés hatálya alatt álló személy,
a rendbírság helyébe lépő elzárásra kötelezett személy és a szabálysértési elzárásra kötelezett elkövető,
4. elektronikus megfigyelési eszköz: zárt rendszerű biztonságtechnikai eszköz, amely elektronikus formában kép,
hang, vagy kép és hang együttes felvételére, továbbítására és rögzítésére alkalmas,
5. elektronikus távfelügyeleti eszköz: az  elítélt vagy az  egyéb jogcímen fogvatartott mozgását nyomon követő
technikai eszköz,
6. értesítőlap: a  bíróság által a  végrehajtás érdekében – papír alapon vagy elektronikus formátumban –
a végrehajtásért felelős szerv részére a kiszabott büntetésről, az alkalmazott intézkedésről, valamint az ezeket
érintő, az  ítélethozatalt követő érdemi rendelkezésekről, továbbá a  kényszerintézkedés elrendeléséről,
fenntartásáról, megszüntetéséről kiállított értesítés, amelynek része a  szabadságelvonással járó büntetés,
intézkedés vagy kényszerintézkedés foganatosítására, avagy a szabadításra adott bírói rendelvény,
7. hivatalos minőségben kapcsolattartó:
a) a Btk. szerinti hivatalos és külföldi hivatalos személy a hivatalos eljárásában,
b) a  védő, a  jogi képviselőként eljáró ügyvéd és jogtanácsos folyamatban lévő büntető, polgári,
szabálysértési eljárásban, közigazgatási hatósági eljárásban vagy egyéb hatósági ügyben, valamint
büntetés-végrehajtási ügyben, illetve ilyen eljárás megindításának kezdeményezése érdekében
eljárva, ideértve a meghatalmazás adását is,
c) az elítélt és az egyéb jogcímen fogvatartott államának konzuli tisztviselője,
d) a büntetőügyben eljáró tolmács,
e) az  egyházi személy hitéleti szolgálata ellátása során, a  büntetés-végrehajtási szervvel
(a  továbbiakban: bv. szerv) kötött megállapodás alapján a  bv. intézetben vallási tevékenységet
végző szervezet vallásos szertartást hivatásszerűen végző tagja, az  egyházi jogi személy vagy
a vallási tevékenységet végző szervezet által megbízott más személy e tevékenység végzése során,
f ) a  bv. szervvel kötött megállapodás alapján a  bv. intézetben jogvédő vagy karitatív tevékenységet
folytató civil szervezet tagja, képviselője vagy ilyen szervezet megbízásából eljáró személy
e tevékenység végzése során,
8. hozzátartozó: a Btk.-ban hozzátartozóként meghatározott személy,
 9. kapcsolattartó: az a személy, aki az elítélttel vagy az egyéb jogcímen fogvatartottal jogszabály vagy engedély
alapján kapcsolattartásra jogosult,
10. kényszerintézkedés: a  büntetőeljárásban, az  Európai Unió tagállamaival folytatott bűnügyi együttműködés
keretében és a  nemzetközi bűnügyi jogsegély ügyekben elrendelt szabadságelvonással járó
kényszerintézkedés,
11. munkáltatás: a  reintegrációs tevékenység azon formája, amikor az  elítéltek vagy a  kényszerintézkedés
hatálya alatt álló személy és a  szabálysértési elzárásra kötelezett elkövető munkavégzése szervezetten,
rendszeresen, haszon- vagy bevételszerzési céllal, a munka törvénykönyvében szabályozott munkaviszonytól
eltérő, jogszabályban meghatározott feltételekkel és díjazás ellenében történik, az így létrejövő munkáltatási
jogviszony alanyai munkáltatóként a  bv. intézet, a  fogvatartottak kötelező foglalkoztatására létrehozott
gazdasági társaság vagy a  bv. szerv szerződése és a  fogvatartott hozzájárulása alapján más gazdálkodó
szervezet, valamint munkavégzőként az  elítélt vagy a  kényszerintézkedés hatálya alatt álló személy, illetve
a szabálysértési elzárásra kötelezett elkövető;
12. terápiás foglalkoztatás: a reintegrációs tevékenység azon formája, amikor elsősorban a kényszergyógykezelt,
az  ideiglenesen kényszergyógykezelt és a  gyógyító-reintegráló csoportba helyezett, illetve megváltozott
munkaképességű vagy egyébként az  egészségi állapota miatt a  munkáltatásban részt venni nem képes
elítélt foglalkoztatása szervezetten, rendszeresen, e  törvényben meghatározott feltételekkel és térítési díj
ellenében, büntetés-végrehajtási jogviszony keretében történik,
13. védő: a  Be. szerinti védő, valamint a  büntetések és az  intézkedések végrehajtása alatt az  elítélt, illetve
az egyéb jogcímen fogvatartott büntetés-végrehajtási ügyében eljáró ügyvéd,
14. végrehajtásért felelős szerv: a  büntetés-végrehajtási szervezet, a  javítóintézet, a  pártfogó felügyelői
szolgálatként a Kormány által kijelölt szerv (a továbbiakban: pártfogó felügyelői szolgálat).
A határozatok végrehajthatósága és intézkedési kötelezettség a végrehajtás iránt
4. § (1) Büntetés, intézkedés és a  szabálysértési elzárás – a  (2)  bekezdésben meghatározott kivételekkel – csak a  bíróság
jogerős határozata alapján, jogszabályban meghatározott módon hajtható végre. Kényszerintézkedés – az  őrizet
kivételével –, továbbá a rendbírság helyébe lépő elzárás a bíróság határozata alapján, jogszabályban meghatározott
módon hajtható végre.
(2) Megrovás a  határozat jogerőre emelkedésének bevárása nélkül és az  ügyész határozata alapján is végrehajtható.
A  vádemelés elhalasztása mellett elrendelt pártfogó felügyelet az  ügyész határozata alapján hajtható végre.
Őrizetbe vételnek az ügyész és a nyomozó hatóság határozata alapján is helye van.
(3) A  büntetés és az  intézkedés, továbbá – az  őrizet kivételével – a  kényszerintézkedés és a  rendbírság helyébe lépő
elzárás végrehajtását a bíróság rendeli el. Az őrizet foganatosítása iránt az azt elrendelő bíróság, ügyész, nyomozó
hatóság intézkedik. A  szabálysértési elzárás végrehajtása iránt a  Szabs. tv.-ben kijelölt szabálysértési hatóság
intézkedik.
(4) A  büntetés, az  intézkedés és a  kényszerintézkedés végrehajtásának foganatosítása, illetve a  kényszerintézkedés
megszüntetése esetén a  terhelt szabadon bocsátása érdekében a  bíróság értesítőlapot állít ki. Ha
a kényszerintézkedés megszüntetéséről az ügyész határoz, a terhelt szabadon bocsátása végett határozatát eredeti
aláírással ellátva küldi meg a kényszerintézkedést foganatosító szervnek.
Az állam feladatai a végrehajtásban 5. § (1) A büntetés, az  intézkedés, a kényszerintézkedés és a szabálysértési elzárás végrehajtása, valamint az utógondozás
az  állam feladata. Az  elítélttel és az  egyéb jogcímen fogvatartottal szemben a  törvényben meghatározott
joghátrányok az  ítéletben, illetve az  egyéb határozatban foglaltak szerint – az  ott meghatározott tartamban és
tartalommal – érvényesíthetők.
(2) A  büntetés, az  intézkedés, a  kényszerintézkedés és a  szabálysértési elzárás végrehajtását az  állam a  bíróság,
a  végrehajtási ügyintéző, a  bírósági végrehajtói szervezet, az  ügyész, a  végrehajtásért felelős szervek,
a  rendőrség, valamint az  e  törvényben meghatározott más szervek útján teljesíti. A  végrehajtásban – törvényben
meghatározottak szerint – más szervek és szervezetek is közreműködnek.
(3) A  végrehajtásért felelős szerv a  jogszabályok keretei között együttműködik az  oktatási intézményekkel, valamint
a  fogvatartás körülményeinek a  figyelemmel kísérésére, a  szabadulás után a  társadalomba való beilleszkedés
elősegítésére, a  karitatív tevékenység végzésére, továbbá az  egyéb büntetés-végrehajtási feladatok segítésére
alakult civil szervezetekkel és az  ilyen tevékenységet ellátó vallási közösségekkel. Ha az  ilyen szervezet tagja vagy
a  megbízásából eljáró személy a  végrehajtásért felelős szerv rendjére és biztonságára vonatkozó jogszabályokat,
vagy a végrehajtásért felelős szervvel kötött megállapodásban foglaltakat megszegi, a végrehajtásért felelős szerv
az együttműködést megszüntetheti.
Törvényességi felügyelet 6. § A büntetések, az intézkedések, a kényszerintézkedések, a rendbírság helyébe lépő elzárás és a szabálysértési elzárás
végrehajtása felett az  ügyész törvényességi felügyeletet gyakorol, amelynek során az  ügyészségről szóló törvény
szerinti jogosultságok illetik meg és kötelezettségek terhelik.
A büntetés-végrehajtási jogviszony 7. § (1) A  büntetés-végrehajtási jogviszony a  büntetés, az  intézkedés, az  egyes kényszerintézkedések, a  rendbírság
helyébe lépő elzárás, a szabálysértési elzárás végrehajtása alatt – ideértve annak előkészítését és a foganatba vétel
érdekében megtett intézkedéseket is – a végrehajtásért felelős szerv, a végrehajtásban közreműködő más szerv és
az elítélt, illetve az egyéb jogcímen fogvatartott között fennálló jogviszony, amely meghatározza a végrehajtásért
felelős szervek, a  végrehajtásban közreműködő más szervek és személyek feladatait, valamint az  elítélt, illetve
az egyéb jogcímen fogvatartott jogait és kötelezettségeit és azok érvényesítésének módját.
(2) A  büntetés-végrehajtási jogviszony jellegéből eredően a  végrehajtás során az  elítéltet és az  egyéb jogcímen
fogvatartottat jogszabályban meghatározott sajátos jogok és kötelezettségek illetik meg, illetve terhelik.
Az alávetési, együttműködési és a lakcím-bejelentési kötelezettség 8. § (1) Az  elítélt köteles magát a  büntetés, illetve az  intézkedés végrehajtásának alávetni, a  kényszerintézkedés hatálya
alatt álló köteles eltűrni a  szabadságelvonással járó kényszerintézkedés foganatosítását, ennek megtagadása
esetén vele szemben a  törvényben meghatározott jogkövetkezmények állnak be, illetve kényszer alkalmazható.
A kényszergyógykezelt köteles eltűrni személyi szabadságának korlátozását, a végrehajtás rendőri elővezetéssel és
elfogatóparancs kibocsátásával kikényszeríthető. A  rendbírság helyébe lépő elzárásra kötelezett személy köteles
eltűrni személyi szabadságának elvonását, a végrehajtás elővezetéssel kikényszeríthető.
(2) A  büntetés és az  intézkedés végrehajtása során az  elítélt köteles a  végrehajtásért felelős szervvel együttműködni
és a  kért felvilágosítást megadni. Ha e  törvény úgy rendelkezik, az  együttműködés vagy a  felvilágosításadás
megtagadása esetén a büntetés-végrehajtási bíró az elítélttel szemben rendbírságot szabhat ki.
(3) A  Magyarországon élő elítélt köteles a  lakóhelye vagy a  tartózkodási helye címében (a  továbbiakban:
lakcím)  bekövetkező változást a  változás bekövetkeztétől számított három munkanapon belül a  végrehajtásáért
felelős szervnek, ha ez  nem ismert, az  érdemi határozatot hozó, első fokú bíróság székhelye szerint illetékes
büntetés-végrehajtási bírónak bejelenteni.
(4) A  (3)  bekezdés szerinti kötelezettség elmulasztása miatt a  büntetés-végrehajtási bíró hivatalból vagy
a  végrehajtásért felelős szerv kezdeményezésére rendbírságot szab ki. Erre az  elítéltet az  ítélet kihirdetésekor,
továbbá a végrehajtás során adott tájékoztatásakor vagy a részére kiadott idézésben, felhívásban figyelmeztetni kell.
(5) A (2) és a (4) bekezdés szerinti rendbírság kiszabására a Be. 161. § (1)–(4) bekezdését kell alkalmazni.
Alapvető jogok 9. § (1) Az  elítélt és az  egyéb jogcímen fogvatartott az  Alaptörvényben meghatározott alapvető jogait, valamint egyéb
jogait és kötelezettségeit – a  törvényben, a  bíróság ítéletében, valamint a  bíróság és az  ügyészség egyéb
határozatában meghatározott korlátozásokkal vagy tilalmakkal – a  büntetés-végrehajtás rendjével összhangban
gyakorolja, illetve teljesíti.
(2) A jogkorlátozás során az adott cél elérésére alkalmas legenyhébb eszközt kell alkalmazni.
Jogérvényesítés 10. § (1) Az  elítélt és az  egyéb jogcímen fogvatartott büntetés-végrehajtási ügyben vagy a  fogvatartással összefüggésben
kérelmet terjeszthet elő és a kérelemről hozott döntéssel szemben panaszt nyújthat be, továbbá e törvény szerinti
egyéb jogorvoslati jog illeti meg. Ha e törvény a jogorvoslatot lehetővé teszi, arról az elítéltet és az egyéb jogcímen
fogvatartottat a döntés meghozatalakor tájékoztatni kell.
(2) Az  elítélt és az  egyéb jogcímen fogvatartott az  (1)  bekezdés szerinti kérelmét, a  panaszt és a  jogorvoslat iránti
kérelmét írásban terjesztheti elő. Az  írni vagy olvasni nem tudó elítélt, illetve egyéb jogcímen fogvatartott
nyilatkozatát – kérelmére két érdektelen tanú jelenlétében – jegyzőkönyvbe kell foglalni.
(3) A  tartósan vagy véglegesen olyan érzékszervi, kommunikációs, fizikai, értelmi, pszicho-szociális károsodással
– illetve ezek bármilyen halmozódásával – élő, illetve írni vagy olvasni nem tudó, vagy a  magyar nyelvet nem
beszélő, valamint az egészségi állapota miatt akadályozott elítélt vagy egyéb jogcímen fogvatartott számára elő kell
segíteni, hogy jogorvoslati jogával élni tudjon. Az  elítélt vagy az  egyéb jogcímen fogvatartott az  akadályoztatása
fennállásáról a büntetés-végrehajtásért felelős szervet – kivéve, ha az erről tudomással bír – köteles tájékoztatni.
(4) A  fiatalkorú, valamint a  cselekvőképtelen nagykorú, vagy a  cselekvőképességében részlegesen korlátozott elítélt
vagy egyéb jogcímen fogvatartott büntetés-végrehajtási ügyben vagy a  fogvatartással összefüggésben önállóan
tehet panaszt, nyújthat be kérelmet, jogorvoslati kérelmet és tehet nyilatkozatot.
(5) Az elítélt és az egyéb jogcímen fogvatartott a végrehajtással kapcsolatosan
a) közvetlenül fordulhat a  büntetések, az  intézkedések, egyes kényszerintézkedések, a  rendbírság helyébe
lépő elzárás és a szabálysértési elzárás végrehajtásának törvényességi felügyeletét ellátó ügyészhez, kérheti
az ügyész általi meghallgatását,
b) közvetlenül fordulhat az  alapvető jogok biztosához, valamint a  kínzás és más kegyetlen, embertelen
vagy megalázó bánásmód vagy büntetés elleni fakultatív jegyzőkönyv 3.  cikke szerinti nemzeti megelőző
mechanizmus (a  továbbiakban: nemzeti megelőző mechanizmus) feladatainak teljesítésére felhatalmazott
munkatársához,
c) kérelemmel, panasszal fordulhat törvényben kihirdetett nemzetközi egyezményben elismerten erre
hatáskörrel rendelkező nemzetközi jogvédő szervezethez.
(6) Az  (1)  bekezdésen kívüli egyéb jogviszonyokat érintően az  elítélt és az  egyéb jogcímen fogvatartott az  általános
szabályok szerint, korlátozás nélkül – ide nem értve a fogvatartás tényéből eredő eltéréseket – érvényesítheti jogait,
vagy fordulhat a bírósághoz, illetve az állami szervekhez, tehet panaszt vagy közérdekű bejelentést.
A védelem joga és a képviselet szabályai 11. § (1) Az  elítéltet és az  egyéb jogcímen fogvatartottat a  büntetés-végrehajtási ügyben megilleti a  védelem joga,
a védőnek irat-betekintési és önálló nyilatkozattételi jogosultsága van.
(2) Az elítélt és az egyéb jogcímen fogvatartott védőjével mind írásban, mind szóban és – a fogvatartást foganatosító
szerv rendjének a megtartásával – személyesen, ellenőrzés nélkül érintkezhet.
(3) Ha az  elítélt és az  egyéb jogcímen fogvatartott nem magyar állampolgár, jogosult államának diplomáciai, illetve
konzuli képviseletéhez fordulni, és annak képviselőjével kapcsolatot tartani. Ha az  elítélt és az  egyéb jogcímen
fogvatartott hontalan, jogosult az Egyesült Nemzetek Szervezete Menekültügyi Főbiztosságához fordulni, és annak
képviselőjével kapcsolatot tartani.
(4) Védőt az  elítélt és az  egyéb jogcímen fogvatartott, előbbiek törvényes képviselője vagy nagykorú hozzátartozója,
külföldi állampolgár esetén továbbá hazája konzuli tisztviselője hatalmazhat meg, illetve a  végrehajtásért felelős
szerv székhelye szerint illetékes büntetés-végrehajtási bíró, kényszerintézkedés hatálya alatt álló esetén a  büntető
ügyben eljáró bíróság hivatalból, vagy az előbb felsoroltak kérelmére a Be. 48. § (3) bekezdése alapján védőt rendel ki.
(5) A  fogvatartással kapcsolatos, nem büntetés-végrehajtási ügyben az  elítélt, vagy az  egyéb jogcímen fogvatartott
képviselőt hatalmazhat meg, a  képviseleti jogosultságot igazolni kell. A  képviselő tevékenysége nem
veszélyeztetheti a fogvatartás biztonságát és a végrehajtás rendjét.
(6) A fogvatartással kapcsolatos egyéb ügyben vagy bármely más ügyben az elítélt és az egyéb jogcímen fogvatartott
képviselőjével mind írásban, mind szóban és – a  fogvatartást foganatosító szerv rendjének a  megtartásával –
a  látogatás során személyesen, ellenőrzés mellett érintkezhet. Nem ellenőrizhető a  személyes kapcsolattartás
az  érintett bv. intézet eljárásával kapcsolatban az  elítélt vagy az  egyéb jogcímen fogvatartott és őt nemzetközi
szerződéssel létrehozott emberi jogi szerv, így különösen az Emberi Jogok Európai Bírósága elé terjesztett ügyben
képviselő személy között, kivéve abban az esetben, ha a képviselő az elítélt, vagy az egyéb jogcímen fogvatartott
hozzátartozója.
(7) Telefonon történő kapcsolattartás során, ha a  beszélgetés nem ellenőrizhető, a  büntetés-végrehajtásért felelős
szerv jogosult a  hívást kezdeményező védő vagy képviselő, illetve az  elítélt vagy az  egyéb jogcímen fogvatartott
híváskezdeményezése esetén a  hívott fél személyazonosságáról meggyőződni, ennek érdekében a  beszélgetés
megszakítható.
(8) Fogvatartással kapcsolatos egyéb ügyben az elítélt és az egyéb jogcímen fogvatartott a jogi segítségnyújtásról szóló
törvény rendelkezései szerinti jogi szolgáltatást vehet igénybe és jogosult a jogi segítségnyújtási eljárást lefolytató
szervvel, valamint a jogi szolgáltatást nyújtó jogi segítővel, illetve pártfogó ügyvéddel kapcsolatot tartani.
Az anyanyelv használata és a tájékoztatáshoz való jog
12. § (1) A  magyar nyelv nem tudása miatt az  elítéltet, illetve az  egyéb jogcímen fogvatartottat nem érheti hátrány.
A végrehajtás során az elítélt és az egyéb jogcímen fogvatartott mind szóban, mind írásban anyanyelvét, törvénnyel
kihirdetett nemzetközi szerződés alapján, az  abban meghatározott körben regionális vagy nemzetiségi nyelvét,
vagy – ha a magyar nyelvet nem ismeri – az általa ismert más nyelvet használhatja.
(2) A  végrehajtásért felelős szervnek az  elítélt, illetve az  egyéb jogcímen fogvatartott részére az  anyanyelvén,
törvénnyel kihirdetett nemzetközi szerződés alapján, az abban meghatározott körben regionális vagy nemzetiségi
nyelven, vagy az  általa ismert más nyelven a  végrehajtás rendjére, a  végrehajtással összefüggő jogaira és
kötelezettségeire vonatkozó jogszabályi rendelkezések lényegi elemeiről, valamint a fogvatartást foganatosító szerv
házirendjéről tájékoztatást kell adnia.
(3) Az elítélt, illetve az egyéb jogcímen fogvatartott részére írásban kell a tájékoztatást megadni
a) a büntetés-végrehajtási ügyben a panaszjogról és a jogorvoslati lehetőségekről,
b) a  büntetés-végrehajtási ügyben, továbbá kényszerintézkedés hatálya alatt álló személy esetén
a büntetőeljárás során őt megillető védelemhez való jogról,
c) a  büntetés-végrehajtási ügy irataiba, kényszerintézkedés hatálya alatt álló személy esetén a  büntetőügy
irataiba való betekintés jogáról,
d) a kapcsolattartás formáiról,
e) a  konzuli hatóságok, továbbá kényszerintézkedés hatálya alatt álló személy esetén az  általa megjelölt
hozzátartozó vagy az általa megjelölt más személy értesítéséhez való jogról,
f ) a fegyelemről szóló szabályozásról,
g) a  biztonsági intézkedésekről, különösen az  elektronikus megfigyelési rendszer alkalmazására vonatkozó
szabályokról,
h) a büntetés, illetve intézkedés, valamint a szabálysértési elzárás kezdő és utolsó napjáról, valamint a feltételes
szabadságra bocsátás, illetve ideiglenes elbocsátás esedékessége napjáról,
i) a kényszerintézkedés hatálya alatt álló személyek esetén a kényszerintézkedés elrendeléséről szóló határozat
szerinti, illetve a  törvényben meghatározott lehetséges végső tartamáról, valamint a  kényszerintézkedés
meghosszabbításáról, felülvizsgálatáról és a szabadlábra helyezési kérelem benyújtásához való jogról,
j) a kártérítési felelősség rendjéről,
k) az egészségügyi ellátáshoz való jogról.
(4) A  (3)  bekezdésben meghatározott jogokról szóló írásbeli tájékoztatót az  elítélt és az  egyéb jogcímen fogvatartott
magánál tarthatja.
(5) A  (2) és (3)  bekezdés szerinti tájékoztatás megtörténtét és annak tudomásul vételét írásban kell rögzíteni. Ha
az  elítélt, vagy az  egyéb jogcímen fogvatartott írni, olvasni nem tud, a  (2) és (3)  bekezdés szerinti tájékoztatást
szóban – két tanú jelenlétében – kell elvégezni, és annak megtörténtét írásban kell rögzíteni.
(6) A  tartósan vagy véglegesen olyan érzékszervi, kommunikációs, fizikai, értelmi, pszicho-szociális károsodással
– vagy ezek bármilyen halmozódásával – élő, az írni vagy olvasni nem tudó, valamint a fiatalkorú elítélt vagy egyéb
jogcímen fogvatartott részére a tájékoztatást – állapotára, adottságaira, illetve helyzetére figyelemmel – a számára
érthető módon kell megadni.
A sértett jogainak és érdekeinek védelme 13. § (1) Az élet, a testi épség és az egészség elleni szándékos, ötévi vagy azt meghaladó szabadságvesztéssel büntetendő
bűncselekmények (Btk. XV. Fejezet) és a  nemi élet szabadsága és a  nemi erkölcs elleni bűncselekmények
(Btk. XIX. Fejezet) sértettjét kérelmére értesíteni kell az  elítélt véglegesen vagy feltételesen történő szabadon
bocsátásáról és a  szabadságvesztés végrehajtásának félbeszakításáról, továbbá szökéséről, illetve javítóintézeti
nevelés esetén a  fiatalkorú végleges és ideiglenes elbocsátásáról, valamint a  javítóintézet engedély nélküli
elhagyásáról.
(2) A  kérelmet a  büntető ügyben első fokon eljárt bíróságnál kell benyújtani, és abban meg kell jelölni, hogy milyen
lakcímre kéri a sértett az értesítést. A sértett a kérelmét, annak a bírósághoz történő bejelentésével visszavonhatja.
(3) A szabadságvesztést foganatosító bv. intézet, illetve a  javítóintézet a bíróság értesítése alapján a sértetti kérelmet
a  fogvatartotti nyilvántartásban rögzíti, és a  szabadulás, illetve az  elbocsátás előtt egy hónappal, félbeszakítás
engedélyezése, valamint szökés, illetve a javítóintézet engedély nélküli elhagyása esetén haladéktalanul tájékoztatja
a sértett által megadott lakcím szerint illetékes rendőri szervet, amely haladéktalanul értesítést küld a sértett részére
az elítélt szabadon bocsátásának időpontjáról.
(4) A bíróság, a bv. intézet és a  javítóintézet a sértett kérelmét, a sértett nevét és lakcímét zártan kezeli, és biztosítja,
hogy ezek az adatok ne jussanak az elítélt tudomására.
A végrehajtás rendje 14. § (1) A  büntetések közül a  Btk. büntetési nemei szerinti súlyosabb büntetést kell előbb végrehajtani, kivéve,
ha a  büntetések egymás melletti végrehajtását törvény nem zárja ki. Az  azonos nemű büntetéseket
– a  (2)  bekezdésben meghatározott kivétellel – az  értesítőlapoknak a  végrehajtásért felelős szervhez érkezésének
sorrendjében kell végrehajtani.
(2) Több határozott tartamú, összbüntetésbe nem foglalható, vagy összbüntetésbe nem foglalt szabadságvesztés
végrehajtásának sorrendje: fegyház, börtön, fogház. A  fiatalkorúval szemben kiszabott börtön- és fogházbüntetés
végrehajtása megelőzi az  egyéb szabadságvesztés végrehajtását. Az  azonos végrehajtási fokozatban
lévő – összbüntetésbe nem foglalható vagy összbüntetésbe nem foglalt – szabadságvesztések közül azt
a szabadságvesztést kell előbb végrehajtani, amelyből az elítélt feltételes szabadságra bocsátása kizárt.
(3) A  végrehajtási sorrend érvényesítése érdekében – ha e  törvény eltérően nem rendelkezik – a  folyamatban lévő
büntetés végrehajtását meg kell szakítani.
(4) A kényszergyógykezelés elrendelése a szabadságvesztés, az elzárás, a közérdekű munka és a  javítóintézeti nevelés
végrehajtását megszakítja.
(5) A  szabadságvesztés és a  kényszerintézkedés foganatba vétele az  elzárás, a  közérdekű munka és a  javítóintézeti
nevelés végrehajtását megszakítja. A  javítóintézeti nevelés foganatba vétele az  elzárás és a  közérdekű munka
végrehajtását megszakítja. Az elzárás a közérdekű munka végrehajtását megszakítja.
(6) A szabadságelvonással járó büntetés és intézkedés, valamint a kényszerintézkedés foganatba vétele a szabálysértési
elzárás végrehajtását megszakítja.
(7) A  büntetés, az  intézkedés és a  szabálysértési elzárás végrehajtásának megszakítását kiváltó körülmény
megszűnéséig az elévülés nyugszik.
15. § (1) A szabadságelvonással járó büntetés és intézkedés, valamint a szabálysértési elzárás tartamába minden megkezdett
nap beszámít, a végrehajtás utolsó napját naptári nap szerint kell meghatározni.
(2) A  végrehajtás rendjét a  végrehajtásért felelős szerv és az  elítélt, illetve az  egyéb jogcímen fogvatartott, valamint
a kapcsolattartás során a kapcsolattartó köteles megtartani.
16. § A büntetés, az  intézkedés és a  szabálysértési elzárás végrehajtását a  Be.-ben és az  e  törvényben meghatározott
feltételek szerint, kérelemre vagy hivatalból a bíróság, az igazságügyért felelős miniszter, a büntetés-végrehajtásért
felelős miniszter, valamint a  gyermekek és az  ifjúság védelméért felelős miniszter felfüggesztheti, elhalaszthatja
vagy félbeszakíthatja.
A megkeresés 17. § (1) A  büntetés, az  intézkedés és a  szabálysértési elzárás végrehajtása, továbbá az  elítélt, illetve egyéb jogcímen
fogvatartott kérelmének elbírálása érdekében a  bíróság, az  ügyész, a  végrehajtásért felelős szerv, valamint
az  igazságügyért felelős miniszter, a  gyermekek és az  ifjúság védelméért felelős miniszter és a  büntetésvégrehajtásért felelős miniszter megkereséssel élhet, amelyre a Be. 71. § (1)–(5) és (7) bekezdését kell megfelelően
alkalmazni.
(2) Ha a  megkeresett szerv, szervezet a  megkeresést a  megadott határidőn belül nem teljesíti, vagy a  megkeresés
teljesítését jogosulatlanul megtagadja, a  bíróság, illetve az  ügyész rendbírságot szabhat ki. A  rendbírság
kiszabására a  Be. 161.  § (1)–(4)  bekezdését kell alkalmazni. A  rendbírság kiszabását a  végrehajtásért felelős szerv
kezdeményezheti a büntetés-végrehajtási bírónál, vádemelés elhalasztása esetén az ügyésznél.
(3) Ha ez  feladatának ellátásához szükséges, a  bíróság, az  ügyész, az  igazságügyért felelős miniszter, a  büntetésvégrehajtásért felelős miniszter és a  végrehajtásért felelős szerv egymástól, illetve a  büntető ügyben eljáró vagy
eljárt bíróságtól, ügyészségtől vagy nyomozó hatóságtól, továbbá a  szabálysértési ügyben eljárt bíróságtól,
szabálysértési hatóságtól is kérhet adatokat, iratokat és felvilágosítást.
Az idézéssel és a felhívással szembeni mulasztás következményei
18. § (1) Ha az elítélt, illetve az egyéb jogcímen fogvatartott
a) szabályszerű idézés ellenére, vagy
b) a  szabályszerűen kézbesített felhívásban meghatározott határidőn belül vagy határnapon, az  ott megjelölt
helyen
nem jelenik meg, elővezetése rendelhető el. (2) A  büntetés és az  intézkedés esetén az  elővezetésre a  Be. 162.  §-át kell alkalmazni azzal, hogy – e  törvény eltérő
rendelkezése hiányában – az elővezetés elrendelésére a bíróság, a vádemelés elhalasztása esetén az ügyész jogosult.
Intézkedés ismeretlen helyen tartózkodó elítélt és kényszergyógykezelt felkutatására
és az elfogatóparancs
19. § (1) Az ismeretlen helyen tartózkodó elítélt, illetve kényszergyógykezelt tartózkodási helyének felkutatására
a) a Be. 73. §-át,
b) a 2012. évi CLXXX. törvény 25. § (1) és (2) bekezdését, valamint
c) az Nbjt. 32. § (2) bekezdését
kell alkalmazni azzal, hogy körözés elrendelésére és elfogatóparancs kibocsátására kizárólag a bíróság jogosult.
(2) A  szabadságvesztés, a  közérdekű munka és a  pártfogó felügyelet végrehajtása körében a  végrehajtásért felelős
szerv is jogosult az elítélt lakó- és tartózkodási helyének megállapítása iránt [Be. 73. § (2) bekezdés] intézkedni.
(3) Ha az  elítélt vagy a  kényszergyógykezelt tartózkodási helyének felkutatása iránt megtett intézkedés, vagy
a végrehajtás foganatosítása érdekében elrendelt elővezetés nem vezetett eredményre, a bíróság elfogatóparancsot
bocsát ki annak az  ismeretlen helyen tartózkodó elítéltnek vagy kényszergyógykezeltnek a  felkutatása érdekében,
aki
a) a jogerősen kiszabott szabadságvesztés vagy elzárás, illetve a jogerősen elrendelt javítóintézeti nevelés vagy
kényszergyógykezelés letöltését nem kezdte meg,
b) a bv. szerv őrizetéből megszökött,
c) a  jogerősen kiszabott közérdekű munka végzését nem kezdte meg – akkor is, ha a munkavégzés helyének
kijelölése az elítélt felróható magatartása miatt még nem történt meg –, vagy jogellenesen megszakította,
d) a  javítóintézetből, vagy a  javítóintézetből történő előállítás, más javítóintézetbe vagy egészségügyi
intézménybe vagy onnan történő szállítás, illetve ott-tartózkodás során engedély nélkül távozott, avagy
a javítóintézetből engedéllyel távozott, de jogellenesen nem tért vissza,
e) az  Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézetből (a  továbbiakban: IMEI) kényszergyógykezeltként,
illetve ott elhelyezett kóros elmeállapotúvá vált elítéltként engedély nélkül távozott, vagy engedéllyel
távozott, de határidőben nem tért vissza.
(4) A  (3)  bekezdés rendelkezéseit a  közérdekű munka és a  pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztés, valamint
a bíróság által elrendelt pártfogó felügyelet végrehajtása során is alkalmazni kell a fokozatosság elvének szem előtt
tartásával.
A végrehajtásért felelős szerv döntése és a panasz
20. § (1) Az  elítélt és az  egyéb jogcímen fogvatartott büntetés-végrehajtási ügyében, illetve a  fogvatartással kapcsolatos
egyéb ügyében – ha e törvény eltérően nem rendelkezik – a végrehajtásért felelős szerv azon szervezeti egységének
a vezetője intézkedik vagy dönt, ahol a végrehajtás történik.
(2) Ha a  végrehajtásért felelős szerv szervezeti egységének vezetője hivatalból jár el – e  törvény eltérő rendelkezése
hiányában – az  intézkedésre vagy döntés meghozatalára okot adó körülmény felmerülését követő nyolc napon
belül kell intézkedni, illetve dönteni, kivéve, ha az ügy jellege soron kívüli elintézést kíván.
(3) Ha a végrehajtásért felelős szerv szervezeti egységének vezetője kérelemre jár el, a kérelem benyújtásától számított
harminc napon belül intézkedik, illetve dönt, kivéve, ha az  ügy jellege soron kívüli elintézést kíván. Az  elintézési
határidőt a  kérelem elbírálására – az  (1)  bekezdés szerint – jogosult indokolt esetben, írásban, egy alkalommal
legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről a kérelmezőt írásban értesíteni kell.
(4) Az  elintézési határidőbe nem számít be a  hiánypótlásnak, a  hivatalból történő iratok beszerzésének,
a megkeresésnek, a szakértői vélemény, illetve a pártfogó felügyelői vélemény elkészítésének és az  indítványozott
tanúmeghallgatások teljesítésének időtartama.
(5) A kérelemben foglaltak megalapozása a kérelmező feladata, erre a figyelmét fel kell hívni, és ha ez elmaradt ezzel
egyidejűleg hiánypótlásra kell felszólítani. Ugyanígy kell eljárni, ha a  kérelemből nem lehet megállapítani, hogy
az mire irányul. A kérelmezőt tájékoztatni kell arról, hogy ha a hiánypótlásnak az előírt határidőben nem tesz eleget,
kérelmét a rendelkezésre álló adatok alapján bírálják el.
(6) Nem kérhető hiánypótlás olyan adatról, amelyről a végrehajtásért felelős szervnek hivatalos tudomása van, amely
nyilvános, vagy amelyet valamely jogszabállyal rendszeresített közhiteles nyilvántartás tartalmaz. Ha az  adatok
beszerzése a végrehajtásért felelős szerv feladata, arról hivatalból intézkedni köteles.
(7) Ha e  törvény elrendeli, a  végrehajtásért felelős szerv vagy szervezeti egység vezetője az  (1)–(3)  bekezdés szerinti
intézkedéséről, döntéséről – az ott meghatározott eljárásban – határozatot hoz.
(8) A  bv. intézet parancsnokának, a  büntetés-végrehajtás országos parancsnokának (a  továbbiakban: országos
parancsnok), a  büntetés-végrehajtásért felelős miniszternek, valamint a  javítóintézet igazgatójának döntése – ha
jogszabály kivételt nem tesz – végrehajtható.
(9) Érdemi vizsgálat nélkül el lehet utasítani az  ugyanazon ügyben hat hónapon belül ismételten előterjesztett
kérelmet, ha az új tényre vagy körülményre nem hivatkozik.
(10) Ha a kérelem elbírálása nem a végrehajtásért felelős szerv hatáskörébe tartozik, erre az elutasító határozatban utalni
kell. Ha a kérelemből ez egyértelműen megállapítható, az elítéltet és az egyéb jogcímen fogvatartottat tájékoztatni
kell az ügyben hatáskörrel és illetékességgel rendelkező szervről.
21. § (1) A  végrehajtásért felelős szerv intézkedése vagy döntése ellen, illetve annak elmulasztása miatt panasszal lehet
fordulni a végrehajtásért felelős szerv vezetőjéhez. E törvényben meghatározott esetekben a döntés ellen az elítélt
és az egyéb jogcímen fogvatartott bírósági felülvizsgálat iránti kérelmet terjeszthet elő, illetve keresettel fordulhat
a bírósághoz.
(2) Panasz megtételére jogosult az  elítélt, az  egyéb jogcímen fogvatartott, a  védő, a  fiatalkorú törvényes képviselője,
a  kényszergyógykezelt törvényes képviselője, házastársa, élettársa, illetve az  a  kapcsolattartó, akit az  intézkedés
vagy a döntés, illetve annak elmulasztása a kapcsolattartás vonatkozásában érint.
(3) A  panaszt – e  törvény eltérő rendelkezése hiányában – az  intézkedés, vagy a  döntés közlésétől, illetve annak
elmulasztásától számított tizenöt napon belül lehet előterjeszteni. A  panaszt írásban kell benyújtani, vagy arról
jegyzőkönyvet kell felvenni.
(4) Ha a  jogosult a  panasz megtételében akadályoztatva volt, a  panaszt az  akadály megszűnésétől számított tizenöt
napon belül lehet igazolási kérelemmel együtt előterjeszteni. Az igazolási kérelemben elő kell adni a mulasztás okát
és azokat a körülményeket, amelyek a mulasztás vétlenségét valószínűsítik. Az intézkedés vagy a döntés közlésétől,
illetve annak elmulasztásától számított három hónapon túl igazolási kérelem nem terjeszthető elő.
(5) A  panaszt harminc napon belül kell elbírálni, kivéve, ha az  ügy jellege ezt soron kívül szükségessé teszi.
E  határidő indokolt esetben harminc nappal meghosszabbítható. A  panasz elbírálásáról, valamint a  határidő
meghosszabbításáról az elítéltet és az egyéb jogcímen fogvatartottat, illetve a panasztevőt írásban tájékoztatni kell.
A panasz elbírálásáról szóló határozat ellen további jogorvoslatnak nincs helye.
(6) Ha az  elítélt vagy az  egyéb jogcímen fogvatartott a  panaszában olyan új tényről vagy körülményről nyilatkozik,
amelyet érdemben a  döntésre jogosult végrehajtásért felelős szerv még nem bírált el, azt új kérelemnek kell
tekinteni és panaszként nem bírálható el, kivéve ha az ügy jellege soron kívüli elintézést kíván.
(7) Nincs helye panasznak és azt érdemi vizsgálat nélkül el kell utasítani, ha
a) a panasz benyújtására előírt határidő már eltelt, a  fogvatartott a panaszjogáról lemondott vagy a panaszát
korábban visszavonta,
b) annak tárgya nem tartozik a  végrehajtásért felelős szerv hatáskörébe vagy az  nem büntetés-végrehajtási
jogviszonyhoz kötődik,
c) az elítélt vagy az egyéb jogcímen fogvatartott panaszát korábban már elbírálták,
d) a panasz nem a jogosulttól származik, vagy a képviselő jogosultságát felhívás ellenére nem igazolta,
e) a kérelem valamennyi részét elbírálták és annak helyt adtak.
A végrehajtásért felelős szerv határozata 22. § (1) Ha e törvény határozat meghozatalát írja elő, akkor a határozat tartalmazza:
a) az eljáró szerv, döntésre jogosult személy megnevezését, az ügy számát és az ügy tárgyának megjelölését,
b) az elítélt, illetve az egyéb jogcímen fogvatartott természetes személyazonosító adatait és lakcímét, továbbá
a fogva lévő elítélt, illetve az egyéb jogcímen fogvatartott nyilvántartási számát, egyéb érintett esetén annak
nevét és lakcímét,
c) a rendelkező részében a döntést, valamint a jogorvoslat lehetőségéről való tájékoztatást,
d) az  indokolásban a  megállapított tényállást és az  annak alapjául szolgáló bizonyítékokat, továbbá azokat
a jogszabályokat, amelyeken a határozat alapul,
e) a  határozathozatal helyét és idejét, a  határozatot hozó nevét és beosztását, aláírását, valamint a  szerv
hivatalos bélyegzőlenyomatát.
 (2) A kérelemnek vagy panasznak helyt adó határozatot indokolni nem kell.
 (3) A  határozatot az  ügyiratra kell feljegyezni vagy jegyzőkönyvbe kell foglalni. Külön íven kell megszövegezni
a  határozatot, ha azt kézbesítés útján közlik. Ez  esetben a  határozatot a  meghozatalára előírt határidőn belül
kell írásba foglalni. Az  ügyiratra feljegyzett vagy jegyzőkönyvbe foglalt határozat esetén az  (1)  bekezdés a) és
b) pontjában foglalt adatokat nem kell feltüntetni, ha azok az iratból kitűnnek.
(4) A  határozatot azzal kell közölni, aki a  kérelmet vagy panaszt benyújtotta, illetve akire nézve az  rendelkezést
tartalmaz. A határozatot kihirdetés vagy kézbesítés útján kell közölni. A határozat kihirdetését írásban kell igazolni.
A határozat közlésének napja az a nap, amelyen azt kihirdették vagy kézbesítették.
23. § (1) A végrehajtásért felelős szerv, illetve szervezeti egység vezetője a határozatot név-, szám- vagy számítási hiba, illetve
más hasonló elírás esetén – ha ez szükséges, a kérelmező meghallgatását követően – kijavítja.
(2) A  végrehajtásért felelős szerv, illetve szervezeti egység vezetője hivatalból vagy kérelemre a  határozatot
kiegészítheti, ha az  ügy érdeméhez tartozó kérdésben nem határozott. A  kiegészítés a  határozat egyéb
rendelkezéseit nem érintheti.
(3) A  kijavítást és a  kiegészítést az  alaphatározat eredeti példányára és lehetőleg kiadmányaira is fel kell jegyezni,
továbbá az alaphatározatra előírt módon mindazokkal közölni kell, akikkel az alaphatározatot közölték.
Bírósági felülvizsgálat 24. § (1) A  végrehajtásért felelős szerv határozata ellen, ha e  törvény így rendelkezik, a  büntetés-végrehajtási bíróhoz
címzett bírósági felülvizsgálati kérelemnek van helye. Felülvizsgálati kérelem benyújtására – ha e törvény eltérően
nem rendelkezik – az  elítélt, az  egyéb jogcímen fogvatartott, a  védő, a  fiatalkorú törvényes képviselője, valamint
a  kényszergyógykezelt törvényes képviselője, házastársa és élettársa jogosult. A  jogosultságot, ha ez  az iratokból
nem állapítható meg, hitelt érdemlően igazolni kell.
(2) A  bírósági felülvizsgálati kérelmet – e  törvény eltérő rendelkezése hiányában – a  határozat közlésétől számított
nyolc napon belül lehet a  határozatot hozó végrehajtásért felelős szervhez, illetve szervezeti egységhez írásban
benyújtani. Ha e  törvény úgy rendelkezik, hogy az elítéltnek vagy az egyéb jogcímen fogvatartottnak a határozat
közlésekor nyomban nyilatkoznia kell a jogorvoslatról, akkor azt jegyzőkönyvbe kell foglalni.
(3) Ha a  jogosult a  bírósági felülvizsgálati kérelem megtételében akadályoztatva volt, a  bírósági felülvizsgálati
kérelmet az akadály megszűnésétől számított tizenöt napon belül lehet igazolási kérelemmel együtt előterjeszteni.
Az igazolási kérelemben elő kell adni a mulasztás okát és azokat a körülményeket, amelyek a mulasztás vétlenségét
valószínűsítik. A határozat meghozatalától számított három hónapon túl igazolási kérelem nem terjeszthető elő.
(4) A  bírósági felülvizsgálati kérelem benyújtásra nyitva álló határidő lejártát követően a  végrehajtásért felelős szerv,
illetve szervezeti egység vezetője haladéktalanul felterjeszti az iratokat a bírósághoz.
(5) A bírósági felülvizsgálati kérelmet a határozatot hozó végrehajtásért felelős szerv, illetve szervezeti egység székhelye
szerint illetékes büntetés-végrehajtási bíró bírálja el.
(6) A bírósági felülvizsgálati kérelemben új tények és bizonyítékok is felhozhatók. A büntetés-végrehajtási bíró bírósági
felülvizsgálati eljárásban hozott határozata ellen fellebbezésnek nincs helye.
25. § (1) A bírósági felülvizsgálati kérelemnek – e törvény eltérő rendelkezése hiányában – a határozat végrehajtására nincs
halasztó hatálya.
(2) Ha a bírósági felülvizsgálati kérelemnek a határozat végrehajtására halasztó hatálya van és
a) a  határozat ellen bírósági felülvizsgálati kérelmet nem nyújtottak be, a  határozat a  határidő leteltét követő
napon,
b) a  bírósági felülvizsgálati kérelem benyújtásáról a  jogosult lemondott, vagy a  kérelmet visszavonták,
a határozat a lemondás, illetve a visszavonás napján,
c) a  büntetés-végrehajtási bíró a  benyújtott bírósági felülvizsgálati kérelmet jogerősen elbírálta, a  határozat
a jogerő beállta napján
hajtható végre. Iratbetekintés és másolatkészítés
26. § (1) A  büntetés, az  intézkedés és a  szabálysértési elzárás végrehajtása, valamint a  kényszerintézkedés foganatosítása
során keletkezett iratokat az elítélt és az egyéb jogcímen fogvatartott, valamint védője és képviselője, a fiatalkorú
törvényes képviselője, továbbá a kényszergyógykezelt törvényes képviselője, házastársa és élettársa tekintheti meg.
A jogosultságot, ha ez az iratokból nem állapítható meg, hitelt érdemlően igazolni kell.
(2) Aki az (1) bekezdés szerint az iratokat megtekintheti, azokról másolat kiadását kérheti.
 (3) Az iratokról a végrehajtásért felelős szerv a kérelem előterjesztésétől számított nyolc munkanapon belül másolatot
ad ki. A másolat kiadása során a Be. 70/B. § (9) és (11) bekezdését és a 70/C. § (5) bekezdését alkalmazni kell.
 (4) Nem engedhető betekintés és nem adható ki másolat a döntés-előkészítés során készült tervezetekről, a bv. szerv
előterjesztéseiről, az elítélt biztonsági csoportba, részlegre sorolásának alapjául szolgáló iratokról, a foglalkozásokról
szóló feljegyzésekről, a pártfogó felügyelő feljegyzéseiről és az egyéni pártfogó felügyelői tervről, valamint azokról
az iratokról, amelyeknek a megismerésére a kérelmező törvény szerint nem jogosult.
(5) Ha a  kiadandó másolat olyan adatot tartalmaz, amely megismerésére a  kérelmező nem jogosult, részére olyan
másolatot kell kiadni, amely a védett vagy zártan kezelt adatokat nem tartalmazza.
(6) A  másolat kiadásának megtagadásáról indokolt határozatot kell hozni. A  határozattal szemben bírósági
felülvizsgálati kérelmet lehet benyújtani.
(7) Az egészségügyi dokumentációval kapcsolatos iratbetekintésre és másolat kiadására az egészségügyi és a hozzájuk
kapcsolódó személyes adatok kezeléséről és védelméről szóló törvény rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni.
II. Fejezet
a BÜntetések és az Intézkedések végreHajtÁsÁt kIzÁró okok
A büntetések és az intézkedések végrehajtását kizáró okok
27. § (1) A büntetés végrehajtását kizárja:
a) az elítélt halála,
b) az elévülés,
c) a kegyelem,
d) törvényben meghatározott egyéb ok.
(2) Az intézkedés végrehajtását kizárja:
a) az  elkobzás, a  vagyonelkobzás és az  elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tétele kivételével
az elítélt, illetve annak a személynek a halála, akivel szemben az intézkedést elrendelték,
b) az elévülés,
c) a kegyelem,
d) törvényben meghatározott egyéb ok.
A büntetés és az intézkedés elévülése 28. § (1) A szabadságvesztés végrehajthatósága elévül:
a) tizenöt évi szabadságvesztés vagy ennél súlyosabb büntetés esetén húsz év,
b) tízévi vagy ezt meghaladó tartamú szabadságvesztés esetén tizenöt év,
c) ötévi vagy ezt meghaladó tartamú szabadságvesztés esetén tíz év,
d) öt évet el nem érő tartamú szabadságvesztés esetén öt év
elteltével.
(2) Az  elzárás, a  közérdekű munka, a  pénzbüntetés, a  kitiltás és a  sportrendezvények látogatásától való eltiltás
végrehajthatósága öt év elteltével évül el.
(3) A foglalkozástól eltiltás, a járművezetéstől eltiltás, a kiutasítás és a közügyektől eltiltás végrehajthatósága
a) ötévi vagy ezt meghaladó határozott tartam esetén tíz év,
b) öt évet el nem érő tartam esetén öt év
elteltével évül el.
(4) Nem évül el
a) az emberiesség elleni bűncselekmény (Btk. XIII. Fejezet) miatt kiszabott,
b) a háborús bűncselekmény (Btk. XIV. Fejezet) miatt kiszabott,
c) az  1945.  évi VII.  törvénnyel törvényerőre emelt és az  1440/1945. (V. 1.) ME rendelettel módosított és
kiegészített, a  népbíráskodásról szóló 81/1945. (II. 5.) ME rendelet 11. és 13.  §-ában meghatározott egyéb
háborús bűntettek miatt kiszabott tizenöt évig tartó vagy ennél súlyosabb,
d) az életfogytig tartó
szabadságvesztés végrehajthatósága. (5) A javítóintézeti nevelés végrehajthatósága három év elteltével évül el.
29. § (1) A  büntetés és az  intézkedés elévülésének határideje a  büntetést kiszabó, vagy az  intézkedést elrendelő határozat
jogerőre emelkedésének napjával, ha a  szabadságvesztés végrehajtását felfüggesztik, a  próbaidő leteltének
a napjával kezdődik.
(2) Ha az  elítélt a  szabadságvesztés vagy a  javítóintézeti nevelés végrehajtása alatt megszökik, az  elévülés határideje
a szökés napjával ismét elkezdődik.
(3) A  szabadságvesztés mellett kiszabott büntetés elévülésének határideje a  szabadságvesztés végrehajtása
befejezésének vagy a végrehajthatósága megszűnésének napján kezdődik.
(4) Az  elévülést félbeszakítja az  elítélt ellen a  büntetés vagy az  intézkedés végrehajtása végett tett intézkedés.
Az  elévülést minden olyan hatósági intézkedés félbeszakítja, amelyet a  büntetés végrehajtásának előbbre vitele
érdekében foganatosítottak. A félbeszakítás napjával az elévülés ismét elkezdődik.
(5) A  halasztás ideje, valamint a  büntetés-félbeszakítás és a  14.  § szerinti végrehajtási sorrendre tekintettel történő
megszakítás tartama az elévülés határidejébe nem számít be.
A kegyelem 30. § (1) A  kegyelmi jogkör gyakorlója az  elítélt büntetését vagy a  vele szemben alkalmazott próbára bocsátást, jóvátételi
munkát és javítóintézeti nevelést kegyelemből elengedheti vagy mérsékelheti. A  kegyelmi rendelkezésként
elengedett büntetés vagy intézkedés, illetve mérséklés esetén a  büntetés vagy intézkedés az  elengedett rész
tekintetében nem hajtható végre.
(2) Kegyelmi rendelkezés kizárólag még végre nem hajtott büntetésre vagy intézkedésre vonatkozhat. A  kegyelem
gyakorlása szempontjából a kiutasítás mindaddig nem tekinthető végrehajtottnak, amíg annak tartama el nem telt.
(3) Ha a  kegyelmi jogkör gyakorlója az  elítéltet kegyelemben részesíti, a  büntetőjogi következmények [Btk. 98.  §
(3) bekezdés] – ellenkező rendelkezés hiányában – az ítéletben kiszabott büntetéshez igazodnak.
(4) Ha a köztársasági elnök a büntetés végrehajtását kegyelemből próbaidőre felfüggeszti, a próbaidő és a mentesítés
hatályának beálltához szükséges időtartam a kegyelmi elhatározás keltének napján kezdődik.
A büntetés végrehajtásának kizárása életfogytig tartó szabadságvesztés esetén
31. § Életfogytig tartó szabadságvesztés esetén a  határozott ideig tartó szabadságvesztés, az  elzárás és a  közérdekű
munka nem hajtható végre.
III. Fejezet
a BÍrósÁg és az Ügyész FeladataI a végreHajtÁsBan
A büntetőügyben eljáró bíróság és ügyész feladatai 32. § (1) A  büntetés vagy az  intézkedés végrehajtása iránt az  a  bíróság intézkedik, amelynek eljárása során
az  végrehajthatóvá válik. A  szükséges intézkedéseket az  e  törvényben és a  büntetőügyekben hozott határozatok
végrehajtása során a  bíróságokra háruló feladatokat megállapító jogszabályban foglaltak szerint a  tanács elnöke
vagy az egyesbíró (a továbbiakban együtt: a tanács elnöke) teszi meg.
(2) A  vádemelés elhalasztása során elrendelt pártfogó felügyelet, valamint az  ügyész által alkalmazott megrovás
végrehajtása céljából az ügyész intézkedik.
(3) A tanács elnöke – e törvény eltérő rendelkezése hiányában – az ügydöntő határozat jogerőre emelkedését követő
három munkanapon belül intézkedik az értesítőlap kiállítása és megküldése iránt.
(4) Pénzbüntetés, elkobzás és vagyonelkobzás esetén a Be. 588. § (5) bekezdése szerinti ügydöntő határozat rendelkező
részének végrehajtási záradékkal és eredeti bírói aláírással ellátott példánya pótolja az  értesítőlap kiállítását, és
a végrehajtás alapjául szolgál.
(5) A  (3)  bekezdés alkalmazásában ügydöntő határozat alatt a  perújítás, a  felülvizsgálat, a  törvényesség érdekében
emelt jogorvoslat folytán, vagy a jogegységi eljárásban (a továbbiakban együtt: rendkívüli jogorvoslat) meghozott
ügydöntő, illetve a kiszabott büntetést, az alkalmazott intézkedést érintő jogegységi határozatot is érteni kell.
(6) A  kényszerintézkedés elrendeléséről, meghosszabbításáról, fenntartásáról vagy megszüntetéséről szóló végzés
végrehajthatósága esetén a tanács elnöke haladéktalanul intézkedik a foganatosítás, illetve a szabadlábra helyezés
céljából az értesítőlap azonnali kiállítása, átadása, illetőleg megküldése iránt. A tanács elnöke az értesítőlapra bírói
rendelvényt vezet. Kényszerintézkedés megszüntetése esetén, ha a  terhelt előállítására nem került sor, a  tanács
elnöke azonnal intézkedik a szabadlábra helyezés iránt a fogvatartást foganatosító szervnél.
(7) Ha a kényszerintézkedést az ügyész rendeli el vagy szünteti meg, akkor haladéktalanul intézkedik a  foganatosítás,
illetve a szabadlábra helyezés iránt.
33. § (1) Ha a  bíróság az  értesítőlap alapjául szolgáló határozatot kijavítja, újabb értesítőlapot kiállítani nem kell. A  tanács
elnöke a  kijavítást elrendelő jogerős határozatot – a  jogerőre emelkedését követően nyomban – és az  eredeti
aláírással ellátott megkeresést megküldi annak a  végrehajtásért felelős szervnek, illetve a  törvényszék büntetésvégrehajtási csoportjának (a  továbbiakban: bv. csoport), amelynek az  értesítőlapot már megküldte, és utal arra,
hogy a megküldött határozatot milyen módosítással kell végrehajtani.
(2) Ha a  bíróság olyan kérdésben, amelyre nézve az  értesítőlap adatot tartalmaz, utóbb a  Be. XXIX. Fejezet II. Címe
szerinti eljárásban másként határoz, vagy a határozata mulasztását utólag pótolja, a tanács elnöke erről értesítőlapot
állít ki, és azt határozatával együtt haladéktalanul megküldi a  végrehajtásért felelős szervnek, szabadságvesztés
esetén a bv. csoportnak.
34. § (1) A  jogerősen kiszabott szabadságvesztés azonnali foganatba vételének elrendelésekor a  tanács elnöke
a  szabadságvesztésről kiállított értesítőlapra bírói rendelvényt vezet, és azt a  végrehajtás foganatosítása végett
az elítéltet a bv. intézetbe előállító rendőrnek, vagy büntetés-végrehajtási őrnek adja át.
(2) A  tanács elnöke az  (1)  bekezdésben foglaltak szerint jár el, ha szabadságvesztés, illetve az  elzárás kiszabása,
javítóintézeti nevelés vagy kényszergyógykezelés elrendelése esetén a  terhelt az  ítélet jogerőre emelkedésekor
– akár az adott, akár más büntetőügyben – fogva van.
(3) Ha a  terhelt fogva van, de előállítására nem került sor, a  tanács elnöke haladéktalanul megküldi
a  szabadságvesztésről, az  elzárásról, a  javítóintézeti nevelésről vagy a  kényszergyógykezelésről kiállított és
bírói rendelvénnyel ellátott értesítőlapot a  végrehajtásért felelős szervnek, ha a  terhelt más szervnél van fogva,
a fogvatartást foganatosító szervhez, amely haladéktalanul intézkedik a terhelt átszállítása iránt.
(4) Ha a  terhelt szabadlábon van és a  szabadságvesztés azonnali foganatba vételének nincs helye, a  tanács elnöke
a  szabadságvesztésről, illetve az  elzárásról kiállított értesítőlapra bírói rendelvényt vezet, és azt megküldi
a végrehajtás érdekében a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: BVOP) részére.
(5) Kényszergyógykezelés és javítóintézeti nevelés elrendelése esetén a  tanács elnöke az  értesítőlapra bírói
rendelvényt vezet, és azt megküldi az  intézkedés végrehajtásáért felelős illetékes intézetnek, továbbá intézkedik
a kényszergyógykezeltnek, illetve a fiatalkorú elítéltnek az intézetbe szállítása vagy kísérése végett.
35. § (1) Ha a  perújítás vagy felülvizsgálat folytán indult eljárásban a  bíróság az  alapügyben hozott bármely
rendelkezés végrehajtását felfüggeszti vagy félbeszakítja, a  tanács elnöke – a  határozatnak a  büntetést vagy
intézkedést foganatosító szervhez történő megküldésével – azonnal intézkedik a  szabadságvesztésre ítélt,
a kényszergyógykezelt és a javítóintézeti nevelt szabadítása, illetve elbocsátása iránt.
(2) A tanács elnöke az  (1) bekezdésben foglaltak szerint jár el, ha a  fellebbezési joggal kapcsolatban benyújtott, a Be.
65. § (5) bekezdése szerinti igazolási kérelem alapján a végrehajtást felfüggeszti.
(3) Ha a rendkívüli jogorvoslat folytán meghozott határozattal a bíróság az elítéltet felmenti, a kényszergyógykezelést
mellőzi, vagy az  eljárást megszünteti, és a  végrehajtás felfüggesztésére vagy félbeszakítására nem került sor,
a  tanács elnöke azonnal intézkedik a  szabadságvesztésre ítélt, a  kényszergyógykezelt és a  javítóintézeti nevelt
szabadítása, illetve elbocsátása iránt.
(4) Ha a bíróság a Be. XXIX. Fejezet II. Címe szerinti valamely eljárásban – a végrehajtást érintő – olyan határozatot hoz,
amelynek végrehajtására nincs értesítőlap rendszeresítve, a tanács elnöke a jogerős, eredeti bírói aláírással ellátott
határozatát haladéktalanul megküldi a végrehajtásért felelős szervnek, szabadságvesztés esetén a bv. csoportnak.
(5) A  tanács elnöke, ha utóbb a  büntetés vagy az  intézkedés végrehajtását kizáró ok bekövetkeztét állapítja meg,
– a  kegyelem kivételével –, végzést hoz, és eredeti bírói aláírással ellátott határozatát megküldi a  végrehajtásért
felelős szervnek, továbbá szabadságvesztés esetén a bv. csoportnak.
36. § (1) Az ügydöntő határozat írásba foglalását követően haladéktalanul meg kell küldeni annak kiadmányát – a vagyoni
jellegű büntetések és intézkedések kivételével – a  külön jogszabályban foglaltak szerint a  végrehajtásért felelős
szervnek, illetve a bv. csoportnak.
(2) Halasztás vagy részletfizetés engedélyezése esetén a  tanács elnöke intézkedik az  engedélyezés tényének és
tartalmának az értesítőlapon történő feltüntetése iránt. Az értesítőlap elküldését követően meghozott határozatot
haladéktalanul meg kell küldeni a végrehajtásért felelős szervnek, illetve a bv. csoportnak.
(3) Szabadságvesztés, elzárás és közérdekű munka kiszabása, kényszergyógykezelés, pártfogó felügyelet és
javítóintézeti nevelés elrendelése esetén az  ügydöntő határozathoz – amennyiben rendelkezésre áll – mellékelni
kell:
a) az  elítéltről készült pártfogó felügyelői vélemény, valamint az  elítélt személy mentális és testi állapotáról
készült szakvélemény, orvosi bizonyítvány másodpéldányát vagy másolatát,
b) fiatalkorú elítélt esetében a  környezettanulmány és az  iskolai bizonyítvány, az  iskolai vagy munkahelyi
jellemzés másolatát.
 (4) Az  értesítőlap, az  ügydöntő határozat, a  végrehajtást érintő egyéb határozat, vagy a  (3)  bekezdés szerinti iratok,
ha ennek biztonsági feltételei adottak, elektronikus úton is továbbíthatók a végrehajtásért felelős szervnek, illetve
a bv. csoportnak.
A szabadságvesztés azonnali foganatba vétele, a szabadságvesztés végrehajtásának biztosítása
37. § (1) A bíróság a szabadlábon lévő elítélttel szemben a jogerősen kiszabott szabadságvesztés azonnali foganatba vételét
a) rendelheti el, ha annak tartama öt év, vagy ennél súlyosabb, és a bűncselekmény jellegére, az elítélt személyi
és családi körülményeire tekintettel alaposan feltehető, hogy a szökésével vagy az elrejtőzésével a büntetés
végrehajtása alól kivonná magát,
b) rendeli el, ha azt bűnszervezetben elkövetett bűncselekmény miatt szabta ki.
 (2) Az (1) bekezdés esetén a bíróság a székhelyén működő bv. intézet parancsnokától rövid úton büntetés-végrehajtási
őr kirendelését kéri, és az  elítéltet az  őrnek adja át. Ha a  bíróság székhelyén nincs bv. intézet, vagy a  büntetésvégrehajtási őr kirendelésének akadálya van, a  bíróság az  elítéltnek a  bv. intézetbe kísérése végett rövid úton
a rendőrséget keresi meg.
38. § (1) Ha a végrehajtandó szabadságvesztést kiszabó ügydöntő határozat jogerőre emelkedésekor a terhelt nincs előzetes
letartóztatásban, és a  szabadságvesztés végrehajtásának azonnali foganatba vételét a  bíróság nem rendelte el,
az  elítélttel szemben – a  bv. intézetbe történő befogadásáig – a  szabadságvesztés végrehajtásának biztosítására
irányuló intézkedés rendelhető el, ha a bűncselekmény jellegére, a kiszabott szabadságvesztésre az elítélt személyi
és családi körülményeire – különösen az  egészségi állapotára, idős korára – tekintettel alaposan feltehető, hogy
ezzel is biztosítható, hogy a terhelt szökésével vagy elrejtőzésével a büntetés végrehajtása alól ne vonja ki magát.
(2) A  szabadságvesztés végrehajtásának biztosítására irányuló intézkedést el kell rendelni, ha a  bíróság két évet
meghaladó tartamú szabadságvesztés végrehajtásának megkezdésére halasztást engedélyezett.
(3) A  szabadságvesztés végrehajtásának biztosítására irányuló intézkedés elrendeléséről a  bíróság határoz.
Az  intézkedés hatálya alatt álló elítélt a  bíróság határozatában meghatározott területet, körzetet engedély nélkül
nem hagyhatja el, a tartózkodási helyét vagy a lakóhelyét nem változtathatja meg. A határozatban előírható, hogy
a terhelt meghatározott időközönként a rendőrségen jelentkezzen.
(4) A  szabadságvesztés végrehajtásának biztosítására irányuló intézkedés előírásainak megtartását
– a Be. lakhelyelhagyási tilalom megtartásának ellenőrzésére vonatkozó szabályai szerint – a rendőrség ellenőrzi.
(5) Ha a szabadságvesztés végrehajtásának biztosítására irányuló intézkedés előírásait az elítélt megszegte, a rendőrség
haladéktalanul értesíti az  intézkedést elrendelő bíróságot, és az  elítéltet a  bíróság határozatának meghozataláig
– legfeljebb hat napig – büntetés-végrehajtási őrizetbe veheti. A  bíróság a  szabadságvesztés végrehajtásának
biztosítására irányuló intézkedés előírásainak megszegése esetén a  szabadságvesztés azonnali foganatba vételét
rendelheti el.
(6) Ha az  elítélt ismeretlen helyre távozott és a  tartózkodási helyének felkutatása iránt megtett intézkedések nem
vezettek eredményre, a tanács elnöke elfogatóparancsot bocsát ki.
(7) A  szabadságvesztés végrehajtásának biztosítására irányuló intézkedést meg kell szüntetni, ha a  büntetés
végrehajthatósága megszűnt vagy kizárt.
(8) Ha a  bíróság az  elítélttel szemben nem végrehajtandó szabadságvesztés mellett alkalmazott kiutasítást és
az ügydöntő határozat a kihirdetésekor jogerőre emelkedik, a bíróság a kiutasítás végrehajtása érdekében elrendeli
az  elítéltnek az  illetékes idegenrendészeti hatósághoz történő előállítását. Az  előállítás végrehajtása érdekében
a tanács elnöke a rendőrséget keresi meg.
A szabadságvesztés végrehajtásának elhalasztása 39. § (1) A tanács elnöke a szabadságvesztés végrehajtásának megkezdésére, ha annak hátralévő része két évnél rövidebb,
az elítélt kérelmére – fontos okból – különösen az elítélt személyi vagy családi körülményeire tekintettel – legfeljebb
három hónapra halasztást engedélyezhet.
(2) Ha az elítélt betegsége az életét közvetlenül veszélyezteti, a tanács elnöke
a) az  (1)  bekezdésben szabályozott tartamú halasztást meghaladó, határozott ideig tartó halasztást is
engedélyezhet,
b) az (1) bekezdés alapján engedélyezett halasztást meghosszabbíthatja,
c) halasztást engedélyezhet a  szabadságvesztés végrehajtás megkezdésére abban az  esetben is, ha
a szabadságvesztés hátralévő része két évnél hosszabb.
 (3) El kell halasztani – kérelem nélkül, hivatalból is – a  szabadságvesztés végrehajtásának megkezdését annak
az elítéltnek az esetében, aki
a) a tizenkettedik hetet meghaladó várandós, legfeljebb a szülés várható idejét követő első év végéig,
b) egy évesnél fiatalabb gyermekét gondozza.
(4) A (2) bekezdés esetében a tanács elnöke igazságügyi orvos-szakértői szakvélemény alapján állapítja meg a halasztás
egészségügyi feltételeinek fennállását, és a  BVOP egészségügyi szakterület vezetőjének – az  elítélt egészségi
állapotának büntetés-végrehajtás keretei között való kezelhetőségére vonatkozó – nyilatkozatát figyelembe véve
határoz a kérelemről.
(5) A  (3)  bekezdés a)  pontja esetén, ha a  gyermek halva született, vagy utóbb meghalt, a  szabadságvesztés
végrehajtását a  bíróság felhívására hat héten belül kell megkezdeni. Ha a  gyermek véglegesen vagy tartósan
kikerül az elítélt gondozásából, a szabadságvesztés végrehajtását – amint azt a nő szülés utáni egészségi állapota
lehetővé teszi – haladéktalanul meg kell megkezdeni. A  nő szülés utáni egészségi állapotáról a  tanács elnökének
a  felhívására a  BVOP egészségügyi szakterületének vezetője – a  rendelkezésre bocsátott orvosi dokumentumok
alapján – nyilatkozik.
(6) Az  (1)–(3)  bekezdésben meghatározott feltételek esetén sincs helye a  szabadságvesztés végrehajtása
elhalasztásának, ha az  súlyosan veszélyeztetné a  közbiztonságot vagy a  közrendet, illetve ha az  elítélt szökésétől
vagy elrejtőzésétől kell tartani.
(7) Ha az  igazságügyért felelős miniszter a  46.  § (2)  bekezdése szerint a  büntetés végrehajtását elhalasztotta vagy
félbeszakította, a  bíróság az  ezt követően a  halasztás iránt benyújtott kérelem tárgyában a  döntés meghozatalát
mindaddig felfüggeszti, ameddig a 46. § (2) bekezdése szerinti halasztás vagy félbeszakítás tart.
(8) A  katona szabadságvesztése végrehajtásának elhalasztásáról az  elítélt munkáltatói jogkört gyakorló parancsnokát
(vezetőjét) értesíteni kell.
(9) Ha a  szabadságvesztés végrehajtásának elhalasztása iránti kérelmet olyan időben terjesztik elő, hogy annak
elintézésére a  végrehajtás megkezdésére kitűzött határnap előtt már nincs lehetőség, a  tanács elnöke a  kérelem
elbírálását mellőzi és erről a  kérelmezőt értesíti. Ha a  szabadságvesztést már foganatba vették, a  kérelmet
a  szabadságvesztés végrehajtásának esetleges félbeszakítása iránti intézkedés megtétele végett a  bv. intézetnek
megküldi.
Az elzárás végrehajtásának elhalasztása 40. § (1) A  tanács elnöke az  elzárás végrehajtásának megkezdésére az  elítélt kérelmére fontos okból, különösen az  elítélt
személyi vagy családi körülményeire való tekintettel, legfeljebb három hónapra halasztást engedélyezhet.
(2) Ha az elítélt betegsége az elítélt életét közvetlenül veszélyezteti, a tanács elnöke
a) az  (1)  bekezdésben szabályozott tartamú halasztást meghaladó, határozott ideig tartó halasztást is
engedélyezhet,
b) az (1) bekezdés alapján engedélyezett halasztást meghosszabbíthatja.
(3) El kell halasztani – kérelem nélkül, hivatalból is – az  elzárás végrehajtásának megkezdését annak az  elítéltnek
az esetében, aki
a) a  tizenkettedik hetet meghaladó várandós, legfeljebb a  szülés várható idejét követő tizenkettedik hónap
végéig,
b) egy évesnél fiatalabb gyermekét gondozza. (4) A (2) bekezdés esetében a tanács elnöke igazságügyi orvos-szakértői szakvélemény alapján állapítja meg a halasztás
egészségügyi feltételeinek fennállását, és a  BVOP egészségügyi szakterület vezetőjének – az  elítélt egészségügyi
állapotának büntetés-végrehajtás keretei között való kezelhetőségére vonatkozó – nyilatkozatát figyelembe véve
határoz a kérelemről.
(5) A  (3)  bekezdés a)  pontja esetén, ha a  gyermek halva született, vagy utóbb meghalt, a  szabadságvesztés
végrehajtását a bíróság felhívására hat héten belül kell megkezdeni. Ha a gyermek véglegesen vagy tartósan kikerül
az elítélt gondozásából, a szabadságvesztés végrehajtását – amint azt a nő szülés utáni egészségi állapota lehetővé
teszi – haladéktalanul meg kell megkezdeni. A nő szülés utáni egészségi állapotáról a tanács elnökének a felhívására
a  BVOP egészségügyi szakterületének – a  rendelkezésre bocsátott orvosi dokumentumok alapján – vezetője
nyilatkozik.
(6) Az (1)–(4) bekezdésben meghatározott feltételek esetén sincs helye az elhalasztásnak, ha az súlyosan veszélyeztetné
a közbiztonságot vagy a közrendet, illetve ha az elítélt szökésétől vagy elrejtőzésétől kell tartani.
(7) Az  elzárás végrehajtásának elhalasztása iránti kérelemmel összefüggésben a  39.  § (7)–(9)  bekezdését
értelemszerűen alkalmazni kell.
A közérdekű munka végrehajtásának elhalasztása 41. § (1) A  tanács elnöke a  közérdekű munka végrehajtásának megkezdésére az  elítélt kérelmére fontos okból, különösen
az elítélt személyi vagy családi körülményeire való tekintettel, legfeljebb három hónapra halasztást engedélyezhet.
(2) Ha az elítélt betegsége az elítélt életét közvetlenül veszélyezteti, a tanács elnöke
a) az  (1)  bekezdésben szabályozott tartamú halasztást meghaladó, határozott ideig tartó halasztást is
engedélyezhet,
b) az (1) bekezdés alapján engedélyezett halasztást meghosszabbíthatja.
(3) El kell halasztani – kérelem nélkül, hivatalból is – a  közérdekű munka végrehajtásának megkezdését annak
az elítéltnek az esetében, aki
a) a  tizenkettedik hetet meghaladó várandós, legfeljebb a  szülés várható idejét követő tizenkettedik hónap
végéig,
b) egy évesnél fiatalabb gyermekét gondozza. (4) A (2) bekezdés esetében a tanács elnöke igazságügyi orvos-szakértői szakvélemény alapján állapítja meg a halasztás
egészségügyi feltételeinek fennállását.
(5) Ha a  közérdekű munka végrehajtásának elhalasztása iránti kérelmet olyan időben terjesztik elő, hogy annak
elintézésére a  végrehajtás megkezdésére kitűzött határnap előtt már nincs lehetőség, a  tanács elnöke a  kérelem
elbírálását mellőzi és erről a  kérelmezőt értesíti, és a  kérelmet a  közérdekű munka végrehajtásának esetleges
félbeszakítása iránti intézkedés megtétele végett a  büntetés-végrehajtási bírónak, tájékoztatásul az  illetékes
pártfogó felügyelői szolgálatnak is megküldi.
(6) Ha az elítélt gyermeke halva született, vagy utóbb meghalt, a közérdekű munka végrehajtását a bíróság felhívására
hat héten belül meg kell kezdeni.
(7) A büntetés végrehajtását haladéktalanul meg kell kezdeni, ha
a) a  gyermek véglegesen vagy tartósan kikerül az  elítélt gondozásából, és azt a  nő szülés utáni egészségi
állapota lehetővé teszi,
b) az  elítélt részére a  gyermekgondozási díj, gyermekgondozási segély, vagy gyermeknevelési támogatás
folyósítását egy év eltelte előtt megszüntetik,
c) az elítélt fogvatartása vagy házi őrizete megszűnik, kivéve, ha a közérdekű munka végrehajtásának e törvény
szerinti végrehajtási akadálya áll fenn.
 (8) A (6) bekezdés és (7) bekezdés a) pontja szerinti szülés utáni egészségi állapotról az igazságügyi orvos-szakértő vagy
a szülést levezető egészségügyi intézmény főorvosa nyilatkozik. Halasztás és részletfizetés engedélyezése pénzbüntetés esetén
42. § (1) Ha az  elítélt valószínűsíti, hogy a  pénzbüntetés azonnali vagy egy összegben való megfizetése magának,
vagy tartásra szoruló hozzátartozójának a  büntetés célján túlmenő jelentős anyagi nehézséget okozna, és
megalapozottan feltehető, hogy az  elítélt a  meghosszabbított határidőben fizetési kötelezettségének pontosan
eleget tesz, részére a bíróság legfeljebb három hónapi halasztást, illetve azt engedélyezheti, hogy a pénzbüntetést
két éven belül, részletekben fizesse meg.
(2) A  pénzbüntetés megfizetésére adott halasztás fontos okból egy alkalommal, legfeljebb további három hónappal
meghosszabbítható.
(3) A  részletfizetés olyan, havonta fizetendő összegben engedélyezhető, amely osztható a  pénzbüntetés esetén
az ítéletben megállapított napi tétel összegével.
(4) A  pénzbüntetés szabadságvesztésre történő átváltoztatását követően halasztás vagy részletfizetés nem
engedélyezhető.
Javítóintézeti nevelés végrehajtásának elhalasztása 43. § (1) A  fiatalkorúval szemben jogerős ítéletben elrendelt javítóintézeti nevelés végrehajtását a  tanács elnöke a  39.  §
(1) bekezdésében meghatározott feltételek mellett és keretek között elhalasztja.
(2) Ha a  fiatalkorú egészségi állapota indokolja, három hónapot meghaladóan, vagy ismételten is engedélyezhető
halasztás.
A halasztás és a részletfizetés engedélyezésének eljárási szabályai
44. § (1) A halasztás és a részletfizetés iránti kérelemnek nincs halasztó hatálya.
 (2) A  kérelemről, ha azt a  terhelt az  ügydöntő határozat jogerőre emelkedését követően nyomban előterjesztette,
az ügydöntő határozatot hozó bíróság dönt, a határozatát indokolni köteles.
 (3) A  terhelt később előterjesztett kérelmének elbírálására a  különleges eljárások szabályait (Be. XXIX. Fejezet) kell
alkalmazni. A kérelemről bírósági titkár is határozhat.
 (4) A  pénzbüntetés, a  rendbírság és az  államot illető bűnügyi költség tekintetében a  halasztás, vagy a  részletfizetés
engedélyezése tárgyában hozott határozat ellen nincs helye fellebbezésnek.
 (5) A  szabadságvesztés, az  elzárás, a  közérdekű munka és a  javítóintézeti nevelés végrehajtásának elhalasztása
tárgyában hozott határozat ellen az ügyész, az elítélt, a törvényes képviselő és a védő fellebbezhet. Ha a halasztást
a  (2)  bekezdés alapján a  másodfokú bíróság engedélyezte, a  fellebbezés elbírálására a  Be. XIV. Fejezet IV. Címe
megfelelően irányadó.
(6) A  tanács elnöke szabadságvesztés esetén a  39.  § (2) és (3)  bekezdésében, elzárás esetén a  40.  § (2) és
(3) bekezdésében meghatározott körben – a 39. § (4) bekezdésére és a 40. § (4) bekezdésére figyelemmel – szükség
szerint intézkedik a büntetés-végrehajtási bírónál a végrehajtás függőben tartása iránt.
(7) Az elítéltet bejelentési kötelezettség terheli minden olyan tény vagy körülmény tekintetében, amely a végrehajtás
elrendeléséhez alapul szolgál. Ennek elmulasztása esetén rendbírsággal sújtható. Az  elítéltet a  halasztást
engedélyező határozatban tájékoztatni kell bejelentési kötelezettségéről, továbbá a  bejelentés elmulasztása
jogkövetkezményéről.
Kegyelmi eljárás 45. § (1) Kegyelem iránti előterjesztést – hivatalból vagy kérelemre – a még végre nem hajtott büntetés, a próbára bocsátás,
a jóvátételi munka és a javítóintézeti nevelés elengedésére vagy mérséklésére, illetve a büntetett előélethez fűződő
hátrányok alóli mentesítésre az igazságügyért felelős miniszter tehet a köztársasági elnökhöz.
(2) Az  (1) bekezdésben fel nem sorolt intézkedés mérséklése vagy elengedése, valamint a már végrehajtott büntetés
vagy intézkedés utólagos elengedése iránt kegyelmi kérelem nem nyújtható be.
(3) Kegyelmi kérelmet az elítélt, a védő, a fiatalkorú törvényes képviselője, valamint az elítélt hozzátartozója nyújthat be.
 (4) A  még végre nem hajtott büntetés, az  (1)  bekezdés szerinti intézkedés elengedése vagy mérséklése, illetve
a büntetett előélethez fűződő hátrányok alóli mentesítés iránt a kegyelmi kérelmet az első fokon eljárt bíróságnál
kell benyújtani.
(5) Az első fokon eljárt bíróság tanácsának elnöke a kegyelmi eljárás során az elítéltnek a kegyelmi döntéshez szükséges
személyes adatait beszerzi.
(6) A döntéshez szükséges adatokat tartalmazó iratokat, valamint a kegyelmi kérelmet a tanács elnöke az igazságügyért
felelős miniszterhez felterjeszti.
46. § (1) Az  igazságügyért felelős miniszter az előterjesztés előkészítése során – a büntetés végrehajtásának megkezdésére
halasztó hatállyal – elrendelheti az  elítéltnek a  Büntetés-végrehajtás Központi Kórházában (a  továbbiakban:
Központi Kórház) vagy az  IMEI-ben történő szakorvosi vizsgálatát – ha a  kegyelmi kérvényben egészségügyi okra
hivatkozik –, illetve további iratok beszerzését.
(2) A  büntetés vagy az  intézkedés elengedése vagy mérséklése iránti kérelem, illetve előterjesztés esetén
az  igazságügyért felelős miniszter elrendelheti a  büntetés vagy javítóintézeti nevelés intézkedés végrehajtásának
a köztársasági elnök döntéséig történő elhalasztását vagy félbeszakítását.
(3) Az igazságügyért felelős miniszter a kegyelmi kérelmet a köztársasági elnökhöz akkor is felterjeszti, ha a kegyelem
gyakorlása iránt nem tesz előterjesztést.
(4) A kegyelmi döntésről szóló határozatot az ügyben első fokon eljárt bíróság tanácsának elnöke kézbesíti az elítéltnek,
és a kegyelmi kérelem előterjesztőjének.
(5) Ha az  elítélt a  szabadságvesztését vagy a  javítóintézeti nevelését tölti, részére a  kegyelmi döntésről szóló
határozatot az  igazságügyért felelős miniszter közvetlenül a  bv. intézet, illetve a  javítóintézet útján kézbesíti,
egyidejűleg a kegyelmi határozat megküldésével értesíti az első fokon eljárt bíróságot.
(6) Ha a köztársasági elnök kegyelmet gyakorolt, az elítélt részére küldött értesítés tartalmazza a kegyelemhez fűződő
jogkövetkezményekről szóló tájékoztatást is.
A büntetés-végrehajtási bíró és a bv. csoport feladatai a végrehajtás foganatosítása körében
47. § (1) A  büntetések és az  intézkedések végrehajtása során a  bíróságra háruló feladatokat a  törvényszéken működő,
a  törvényszék elnöke által kijelölt büntetés-végrehajtási bíró, vagy a  katonai büntetőeljárásban elítélt katona
esetében a  büntetés-végrehajtási bíró feladatait a  törvényszék elnöke által kijelölt katonai bíró (a  továbbiakban
együtt: büntetés-végrehajtási bíró) látja el. Büntetés-végrehajtási feladatokat esetenként a törvényszék elnöke által
kijelölt más bíró is elláthat.
(2) A  büntetések és az  intézkedések végrehajtásának elősegítése vagy ellenőrzése érdekében bv. csoport működik,
amelynek illetékessége a törvényszék illetékességi területére terjed ki.
(3) A bv. csoport munkáját a törvényszék elnöke által kijelölt büntetés-végrehajtási bíró szervezi, irányítja és ellenőrzi.
48. § (1) A  szabadságvesztés – ideértve a  64.  § és 66.  § szerinti szabadságvesztést is –, az  elzárás, a  közérdekű munka
vagy a  javítóintézeti nevelés kiszabása esetén a  büntetés-végrehajtási bíró a  bíróság határozata és a  BVOP által
megküldött gyűjtőjegyzék alapján – külön jogszabályban meghatározottak szerint – megvizsgálja, hogy
a) nem állapítható-e meg a büntetés vagy az intézkedés végrehajtását kizáró ok, vagy e törvény szerinti egyéb
végrehajtási akadály bekövetkezése,
b) az  elítélt az  előzetes fogvatartásban vagy házi őrizetben töltött-e annyi időt, hogy a  kiszabott
szabadságvesztést, a 64. § és 66. § szerinti szabadságvesztést, az elrendelt javítóintézeti nevelést kitöltötte,
vagy a szabadságvesztésből a feltételes szabadságra bocsátása, vagy javítóintézeti nevelésből az  ideiglenes
elbocsátása kérdésében való döntés esedékes.
(2) A büntetés-végrehajtási bíró az e törvény szerinti végrehajtási akadály fennállását határozattal állapítja meg.
49. § (1) Ha a  büntetőügyben eljárt bíróság a  halasztás iránti kérelemmel kapcsolatosan – a  44.  § (6)  bekezdése alapján –
a végrehajtás függőben tartása iránt küldött megkeresést, a büntetés-végrehajtási bíró intézkedik annak érdekében,
hogy az  elítélt részére a  büntetés megkezdésére a  felhívást ne küldjék ki, vagy – ha az  elítélt nem jelenik meg
a megjelölt határnapon a bv. intézetnél – nem bocsát ki elfogatóparancsot, illetve az elfogatóparancsot, elővezető
parancsot visszavonja, vagy visszavonatja. Ha az  elítéltet a  bv. intézet befogadta, a  büntetés-végrehajtási bíró
erről haladéktalanul értesíti a  megkeresést küldő bíróságot a  kérelemnek, mint félbeszakítás iránti kérelemnek
a továbbítása végett.
(2) A  közérdekű munka, vagy a  pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztés megkezdésére – az  elítéltnek
az  átváltoztatásról hozott határozat kihirdetésekor nyomban, vagy a  határozat kézbesítésétől számított nyolc
napon belül bejelentett kérelmére – a büntetés-végrehajtási bíró a 39. §-ban foglaltak értelemszerű alkalmazásával
halasztást engedélyezhet, határozatát indokolni köteles. Az elmulasztott határidő utolsó napjától számított tizenöt
nap elteltével igazolásnak nincs helye. A  halasztás tárgyában hozott határozat ellen nincs helye fellebbezésnek.
A 44. § (6) és (7) bekezdésében foglaltakat megfelelően alkalmazni kell.
A büntetés-végrehajtási bíró eljárásának általános szabályai 50. § (1) A büntetés-végrehajtási bíró
a) egyesbíróként jár el,
b) az  e  törvényben meghatározott esetekben iratok alapján hozhatja meg a  döntést, ez  esetben beszerezheti
az  ügyész és az  elítélt nyilatkozatát. Az  ügyész és az  elítélt a  nyilatkozatát a  bíróság felhívásától számított
nyolc napon belül teheti meg; egyéb esetekben, vagy ha azt szükségesnek tartja, az elítéltet meghallgatja,
bizonyítás felvétele esetén tárgyalást tart, az  ügyész, a  végrehajtásért felelős szerv képviselője és a  védő
az elítélt meghallgatásán jelen lehet, a tárgyaláson az ügyész és a védő részvétele kötelező, a végrehajtásért
felelős szerv képviselője jelen lehet,
c) e  törvény eltérő rendelkezése hiányában a  meghallgatást az  indítvány, illetve az  előterjesztés beérkezését
követő, vagy hivatalból történő eljárás esetén, az  eljárás alapjául szolgáló ténynek vagy körülménynek
a tudomására jutásától számított harminc napon belüli, fogva lévő elítélt esetén tizenöt napon belüli időpontra,
a tárgyalást negyvenöt napon belüli, fogva lévő elítélt esetén harminc napon belüli időpontra tűzi ki,
d) az elítélt vagy védője kérelmére, továbbá a bírósági felülvizsgálati kérelem alapján indult eljárásban beszerzi
az  ügyész és a  végrehajtásért felelős szerv véleményét, ezek beérkezésétől számított tizenöt napon belüli
időpontra tűzi ki a meghallgatást, vagy harminc napon belüli időpontra a tárgyalást; ha iratok alapján dönt,
a kérelmet tizenöt napon belül bírálja el,
e) a  meghallgatást és a  tárgyalást a  bíróság épületében, ha az  elítélt fogva van, a  meghallgatást
a bv. intézetben, vagy a javítóintézetben tartja,
f ) eljárása során hozott végzés ellen – e törvény eltérő rendelkezése hiányában – fellebbezésnek van helye,
g) az  eljárást megszünteti, ha az  ügyész indítványát visszavonta, illetve az  előterjesztést vagy a  kérelmet
visszavonták,
h) határozatát hatályon kívül helyezi, ha a  büntetőügyben első fokon eljárt bíróságnak a  Be. XXIX. Fejezet
II. Címe szerinti valamely eljárásban meghozott határozata ezt szükségessé teszi, ugyanígy jár el, ha
hivatalból, az  ügyész, az  elítélt vagy védője indítványa alapján észleli, hogy valamely rendelkezése nem
a  törvénynek megfelelő. Ezekben az esetekben a Be. XXIX. Fejezetében írt szabályok alapján új határozatot
hoz,
i) az eljárást felfüggeszti, ha az elítélt ismeretlen helyre távozott, vagy külföldön tartózkodik és a kiadatása, vagy
az európai elfogatóparancs alapján történő átadása iránt kell intézkedni, vagy ha a Be. XXIX. Fejezet II. Címe
szerinti valamely eljárás lefolytatására hívta fel a büntetőügyben első fokon eljárt bíróságot,
j) az ismeretlen helyen tartózkodó elítélttel szemben elfogatóparancsot bocsáthat ki,
k) szükség esetén szakértői vizsgálatot rendelhet el.
(2) Az e fejezet szerinti eljárásokat – e törvény eltérő rendelkezése hiányában – annak a végrehajtásért felelős szervnek,
szervezeti egységnek vagy javítóintézetnek a székhelye szerint illetékes büntetés-végrehajtási bíró folytatja le, ahol
az eljárás alapjául szolgáló büntetést vagy intézkedést végrehajtják.
(3) Az e fejezetben szabályozott eljárások közül azokban, amelyeknél e törvény az elítélt meghallgatását nem írja elő,
a  büntetés-végrehajtási bíró feladatait önálló aláírási joggal a  törvényszék elnöke által kijelölt bírósági titkár is
elláthatja. A bírósági titkár a döntését iratok alapján hozza meg.
(4) A büntetés-végrehajtási bíró végzése elleni fellebbezést a törvényszék másodfokú tanácsa tanácsülésen, bizonyítás
felvétele esetén tárgyaláson bírálja el. A tárgyaláson az ügyész és a védő részvétele kötelező.
(5) Az e fejezet szerinti eljárások során felmerült bűnügyi költség – e törvény eltérő rendelkezése hiányában, valamint
az (1) bekezdés g) pontja kivételével – az elítéltet terheli.
(6) Ha e törvény, vagy más törvény eltérően nem rendelkezik, a büntetés-végrehajtási bíró eljárására a büntetőeljárás
szabályait kell alkalmazni.
51. § (1) A  büntetés-végrehajtási bíró végzése ellen a  fellebbezést, ha azt kihirdetés útján közölték, nyomban be kell
jelenteni, ha azt kézbesítés útján közölték, nyolc napon belül írásban lehet benyújtani. Az  elmulasztott határidő
utolsó napjától számított tizenöt nap elteltével igazolásnak nincs helye. A fellebbezésnek – ha e törvény másképp
nem rendelkezik – halasztó hatálya van a végrehajtásra.
(2) Fellebbezésre jogosult az  ügyész, az  elítélt, a  védő az  elítélt hozzájárulása nélkül is, és a  fiatalkorú törvényes
képviselője.
(3) Ha a  fellebbezési határidő valamennyi jogosultra nézve lejárt, a  büntetés-végrehajtási bíró haladéktalanul, de
legkésőbb három munkanapon belül az iratokat felterjeszti a törvényszék másodfokú tanácsához.
(4) A fellebbezést a törvényszék a felterjesztéstől számított tizenöt napon belül, fogva lévő elítélt esetén nyolc napon
belül tanácsülésen, bizonyítás felvétele esetén tárgyaláson bírálja el. A  tárgyalás határnapját a  felterjesztéstől
számított harminc napon belüli, fogva lévő elítélt esetén tizenöt napon belüli időpontra kell kitűzni.
(5) A büntetés-végrehajtási bíró és a törvényszék másodfokú határozatával szemben a Be. 431. §-a szerinti törvényesség
érdekében bejelentett jogorvoslat alapján a Kúria a törvénysértés megállapítása esetén a megtámadott határozatot
megváltoztathatja vagy hatályon kívül helyezheti, és szükség esetén az eljárt bíróságot új eljárásra utasíthatja.
A szabadságvesztés végrehajtási fokozatának megváltoztatására irányuló eljárás 52. § (1) A  szabadságvesztés végrehajtási fokozatának megváltoztatása, valamint az  enyhébb fokozat kijelöléséről szóló
határozat hatályon kívül helyezése iránt a bv. intézet tesz előterjesztést a büntetés-végrehajtási bíróhoz.
(2) A  szabadságvesztés enyhébb végrehajtási fokozatának kijelölését leghamarabb az  elítélt befogadását követő hat
hónap elteltével az  elítélt vagy védője is kezdeményezheti. A  kérelmet a  bv. intézet – értékelő véleményével és
javaslatával – tizenöt napon belül továbbítja a  büntetés-végrehajtási bíróhoz. Ha az  enyhébb fokozat kijelölését
e  törvény kizárja, vagy az  egy éven belül ismételten előterjesztett kérelem új körülményre nem hivatkozik,
az értékelő vélemény és a javaslat elkészítését a bv. intézet mellőzheti.
(3) Az  elítélt megváltozott magatartására figyelemmel a  bíróság az  enyhébb végrehajtási fokozat kijelölésről szóló
határozatát hatályon kívül helyezheti.
(4) A büntetés-végrehajtási bíró a kérelmet érdemi vizsgálat nélkül, az iratok alapján elutasíthatja, ha
a) az enyhébb végrehajtási fokozat alkalmazását e törvény kizárja,
b) az  elítélt vagy a  védője a  hat hónapon belül ismételten előterjesztett kérelemben új körülményre nem
hivatkozik, ide nem értve azt az  esetet, ha a  korábbi kérelem elutasítását követően a  115.  § (2)  bekezdés
a)–d) pontja szerinti idő elteltével nyújtanak be újbóli kérelmet.
(5) Enyhébb végrehajtási fokozat kijelölésére vonatkozó előterjesztés esetén a  büntetés-végrehajtási bíró az  elítélt
meghallgatását mellőzheti.
(6) Enyhébb végrehajtási fokozat kijelölése, valamint a fokozat megváltoztatása vagy az enyhébb fokozat kijelöléséről
szóló határozat hatályon kívül helyezése iránt tett előterjesztés elutasítása esetén a bűnügyi költséget az állam viseli.
Enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazása 53. § (1) A fogház vagy a börtön végrehajtásának általános szabályainál enyhébb szabályok alkalmazása, illetve alkalmazásuk
megszüntetése iránt a bv. intézet tesz előterjesztést a büntetés-végrehajtási bírónak.
(2) Az  enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazását az  elítélt vagy védője is kezdeményezheti. A  kérelmet
a  bv. intézet – értékelő véleményével és javaslatával – tizenöt napon belül továbbítja a  büntetés-végrehajtási
bíróhoz. Ha az enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazását e törvény kizárja, vagy ha az egy éven belül ismételten
előterjesztett kérelem új körülményre nem hivatkozik, az értékelő vélemény és a  javaslat elkészítését a bv. intézet
mellőzheti.
(3) Enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazása iránti előterjesztés tárgyában a  büntetés-végrehajtási bíró az  iratok
alapján hozhatja meg a  döntést; az  elítélt vagy a  védő által benyújtott kérelem tárgyában – a  (4)  bekezdésben
meghatározott esetek kivételével – meghallgatást tart.
(4) A büntetés-végrehajtási bíró a kérelmet érdemi vizsgálat nélkül az iratok alapján elutasíthatja, ha
a) az enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazását e törvény kizárja,
b) az  elítélt vagy a  védője a  hat hónapon belül ismételten előterjesztett kérelemben új körülményre nem
hivatkozik, ide nem értve azt az esetet, ha a korábbi kérelem elutasítását követően a 104. § (2) bekezdés a) és
b) pontja szerinti idő elteltével nyújtanak be újbóli kérelmet.
(5) Az  enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazásának elrendelése, valamint az  alkalmazásuk megszüntetésének
mellőzése esetén a bűnügyi költséget az állam viseli.
A szabadságvesztés végrehajtási fokozatának utólagos meghatározása 54. § (1) Ha a  szabadságvesztést az  ítélet szerint fiatalkorúak börtönében vagy fiatalkorúak fogházában kell végrehajtani,
de az  elítélt a  huszonegyedik életévét a  büntetés végrehajtásának megkezdése előtt betölti, a  lakóhelye, ennek
hiányában tartózkodási helye szerint illetékes büntetés-végrehajtási bíró hivatalból, az  iratok alapján a Btk. 37. §-a
szerint meghatározza a szabadságvesztés fokozatát, amelynek során a Btk. 35. § (2) bekezdése alapján a törvényben
meghatározottnál eggyel enyhébb végrehajtási fokozatot is meghatározhat.
(2) Ha a  fiatalkorúak börtönében vagy a  fiatalkorúak fogházában levő elítélt a  szabadságvesztés végrehajtása alatt
tölti be a  huszonegyedik életévét, a  szabadságvesztés fokozatának a  Btk. 37.  §-a alapján történő meghatározása,
valamint a  fiatalkorú végrehajtás során tanúsított magatartására figyelemmel a  Btk. 35.  § (2)  bekezdésének
alkalmazása iránt a bv. intézet előterjesztést tesz a büntetés-végrehajtási bírónak.
(3) Ha az  előterjesztés a  Btk. 35.  § (2)  bekezdésének alkalmazására is irányult, a  büntetés-végrehajtási bíró
meghallgatást tart, egyéb esetben a büntetés-végrehajtási bíró az iratok alapján a Btk. 37. §-a szerint meghatározza
a  szabadságvesztés fokozatát. A  büntetés-végrehajtási bíró a  szabadságvesztés fokozatának meghatározásakor
a  Btk. 35.  § (2)  bekezdése alapján a  törvényben meghatározottnál eggyel enyhébb végrehajtási fokozatot is
meghatározhat azzal, hogy az ott meghatározott szempontokon túl a fiatalkorúnak a szabadságvesztés végrehajtása
során tanúsított magatartását is vizsgálni kell.
(4) A bűnügyi költséget az állam viseli. A feltételes szabadságra bocsátás kizártságának megállapítása
55. § (1) A feltételes szabadságra bocsátás lehetőségének a 87. § (1) bekezdésében meghatározott feltételek alapján történő
kizárására a  bv. intézet tesz előterjesztést – a  szabadságvesztés foganatba vételekor – a  büntetés-végrehajtási
bíróhoz.
(2) A büntetés-végrehajtási bíró az előterjesztés érkezésétől számított tizenöt napon belül dönt.
 (3) A feltételes szabadságra bocsátás lehetősége kizárásának mellőzése esetén a bűnügyi költséget az állam viseli.
A szabadságvesztés végrehajtása alatt kóros elmeállapotúvá vált elítélttel kapcsolatos eljárás
56. § (1) Az  IMEI főigazgató főorvosa előterjesztést tesz a  büntetés-végrehajtási bírónak a  szabadságvesztés végrehajtási
helyének megváltoztatására, ha az  IMEI pszichiáter szakorvosa az  elítélt kóros elmeállapotára utaló tüneteket
állapított meg.
(2) A  büntetés-végrehajtási bíró igazságügyi elmeorvos-szakértői vélemény beszerzését rendeli el. Az  eljárásban
két szakértőt kell alkalmazni, ha az  elítélt IMEI-be szállítására sürgősségi intézkedésként sor került, az  IMEI orvosa
az elmeorvos-szakértői vélemény kialakításában egyik szakértőként közreműködhet.
(3) Ha a  szakértői vélemény szerint az  elítélt kóros elmeállapotú, a  büntetés-végrehajtási bíró a  szabadságvesztés
végrehajtási helyeként az IMEI-t jelöli ki.
(4) Ha a  szakértői vélemény szerint az  elítélt gondnokság alá helyezése vagy részére ideiglenes gondnok rendelése
szükséges, a büntetés-végrehajtási bíró javaslatot tesz az ügyésznek a gondnokság alá helyezés kezdeményezésére,
vagy ideiglenes gondnok rendelését kezdeményezheti.
(5) Az elítélt elmeállapotának vizsgálatát félévente el kell végezni. A büntetés-végrehajtási bíró a felülvizsgálat, illetve
az  IMEI főigazgató főorvosa által tett, a  szabadságvesztés eredeti helyének a  visszaállítása iránti előterjesztésnek
az elbírálása során az elítélt újabb elmeorvos-szakértői vizsgálatát rendeli el.
(6) Ha az  újabb szakértői vélemény szerint az  elítélt elmeállapotában bekövetkezett változás alapján az  elítéltnek
az IMEI-ben történő elhelyezése már nem indokolt, a büntetés-végrehajtási bíró elrendeli az elítélt visszaszállítását
a bv. intézetbe.
(7) Ha a  szakértői vélemény szerint az  elítélt gondnokság alá helyezése vagy az  ideiglenes gondnok rendelés
megszüntetése indokolt, a  büntetés-végrehajtási bíró javaslatot tesz az  ügyésznek a  gondnokság alá helyezés
megszüntetésének a kezdeményezésére, vagy az ideiglenes gondnok rendelés megszüntetését kezdeményezi.
(8) Ha a  szabadságvesztés tartamának lejártát megelőző, valamint a  feltételes szabadságra bocsátás esedékessége
előtt két hónappal az  elítélt visszaszállítására nem került sor, a  büntetés-végrehajtási bíró az  elítélt igazságügyi
elmeorvos-szakértői vizsgálatát rendeli el, kivéve, ha az  előző szakértői vélemény két hónapon belüli időpontban
készült. Ha a  szakértői vélemény alapján az  elítélt további gyógykezelése indokolt, a  büntetés-végrehajtási bíró
felhívja az  IMEI főigazgató főorvosát, hogy az  egészségügyről szóló törvény alapján kezdeményezze a  szabaduló
elítélt pszichiátriai gyógykezelését.
(9) A  büntetés-végrehajtási bíró határozatait az  iratok alapján is meghozhatja. A  büntetés-végrehajtási bíró
határozatával szemben a nagykorú elítélt törvényes képviselője, házastársa vagy élettársa is jogosult a fellebbezésre.
(10) A bűnügyi költséget az állam viseli. A feltételes szabadságra bocsátásra irányuló eljárás
57. § (1) A feltételes szabadságra bocsátásról (Btk. 38., 39., 42–43. §) a büntetés-végrehajtási bíró a bv. intézet előterjesztése
alapján, a feltételes szabadságra bocsátás lehetséges időpontja előtt – kivéve, ha az elítélt annyi időt töltött előzetes
fogvatartásban, hogy az esedékesség már bekövetkezett –, az elítélt meghallgatása után határoz.
(2) A  határozat meghozatala előtt a  büntetés-végrehajtási bíró – feltéve, hogy a  feltételes szabadságra bocsátás
lehetséges időpontjáig rendelkezésre álló idő legalább két hónap – elrendelheti a  pártfogó felügyelői vélemény
beszerzését.
(3) A  pártfogó felügyelő a  (2)  bekezdésben írt pártfogó felügyelői vélemény elkészítése érdekében az  elítéltet
a feltételes szabadságra bocsátás lehetséges időpontja előtt legalább két hónappal a bv. intézetben meghallgatja és
vele ettől az időponttól kezdődően rendszeresen érintkezhet.
(4) A  büntetés-végrehajtási bíró a  határozott ideig tartó szabadságvesztésből feltételes szabadságra bocsátott elítélt
pártfogó felügyeletét (Btk. 69.  §) rendelheti el, és az  elítélt számára a  Btk. 71.  § (2)–(3)  bekezdése alapján külön
magatartási szabályokat írhat elő.
(5) A  büntetés-végrehajtási bíró az  életfogytig tartó szabadságvesztésből feltételes szabadságra bocsátott elítélt
számára a Btk. 71. § (2)–(3) bekezdése alapján külön magatartási szabályokat írhat elő.
(6) Ha a  büntetés-végrehajtási bíró az  elítéltet nem bocsátotta feltételes szabadságra, a  feltételes szabadságra
bocsátás lehetőségét később újból megvizsgálhatja. Ebben az esetben elrendelheti a pártfogó felügyelői vélemény
beszerzését.
(7) Ha a büntetés-végrehajtási bíró az elítéltet nem bocsátotta feltételes szabadságra, a feltételes szabadságra bocsátást
az elítélt vagy védője is kezdeményezheti. A kérelmet a bv. intézet – értékelő véleményével és javaslatával – harminc
napon belül továbbítja a büntetés-végrehajtási bíróhoz. Ha az egy éven belül ismételten előterjesztett kérelem új
körülményre nem hivatkozik, az értékelő vélemény és a javaslat elkészítését a bv. intézet mellőzheti.
(8) Ha a  büntetés-végrehajtási bíró az  életfogytig tartó szabadságvesztésre ítéltet nem bocsátotta feltételes
szabadságra, a  feltételes szabadságra bocsátás lehetőségét legkésőbb két év múlva, azt követően évente
megvizsgálja. Ilyen esetekben elrendelheti a pártfogó felügyelői vélemény beszerzését.
58. § (1) A  feltételes szabadságra bocsátásról soron kívül kell határozni, ha az előzetes fogvatartásban, vagy házi őrizetben
töltött időre figyelemmel az elítélt az ítélet jogerőre emelkedésekor feltételes szabadságra lenne bocsátható.
(2) A büntetés-végrehajtási bíró a meghallgatás időpontjáról a bv. intézetet, ha a terhelt szabadlábon van, a terheltet,
vagy ha fiatalkorú, törvényes képviselőjét idézi, az  ügyészt, továbbá, ha a  pártfogó felügyelő meghallgatása
szükséges, a pártfogó felügyelőt értesíti.
(3) Ha a  büntetés-végrehajtási bíró azt észleli, hogy az  elítéltet a  feltételes szabadság kedvezményéből a  Btk. 38.  §
(4)  bekezdésében, illetve a  Btk. 45.  § (7)  bekezdésében foglaltak miatt az  ítélet meghozatalakor ki kellett volna
zárni, a  Be. 557.  §-a szerinti eljárás lefolytatása érdekében az  alapügyben eljárt elsőfokú bíróságot keresi meg,
és az  elsőfokú bíróság határozatának megküldéséig az  eljárást felfüggeszti. Ha a  büntetés-végrehajtási bíró
megállapítja, hogy a  Btk. 38.  § (2)  bekezdésében meghatározott minimális időtartam a  szabadságvesztésből még
nem telt el, a feltételes szabadságra bocsátást mellőzi.
(4) Ha a  feltételes szabadságra bocsátásról való döntéshez a  szükséges adatok hiányoznak, de rövid időn belül
beszerezhetők, a  büntetés-végrehajtási bíró a  feltételes szabadságra bocsátás mellőzése helyett a  meghallgatást
elnapolja, és a meghallgatásra új határnapot tűz ki.
(5) A bűnügyi költséget az állam viseli. 59. § (1) Ha a büntetés-végrehajtási bíró az elítélt feltételes szabadságra bocsátását rendelte el, de a bv. intézet a feltételes
szabadságra bocsátás esedékességének napjáig arról értesíti, hogy az  elítélt súlyos fegyelmi vétséget követett el,
a  büntetés-végrehajtási bíró a  feltételes szabadságra bocsátást újból megvizsgálja, és ennek alapján a  végzését
hatályon kívül helyezheti.
(2) Ha a  büntetés-végrehajtási bíró a  szabadlábon lévő elítéltet nem bocsátotta feltételes szabadságra, az  elítélt
kérelmére, a szabadságvesztés megkezdésére a 39. § szerint halasztást engedélyezhet.
(3) Ha a  feltételes szabadságra bocsátást elrendelő végzés ellen az  ügyész fellebbezést nyújt be, ennek a  feltételes
szabadság megkezdésére halasztó hatálya van. Az ügyész a fellebbezésről – a fellebbezés benyújtásával egy időben
– értesíti a bv. intézetet.
(4) Ha a másodfokú bíróság a végzést helyben hagyja, haladéktalanul értesíti a bv. intézetet a szabadítás érdekében.
 (5) A (3) bekezdés esetén, ha a másodfokú bíróság a végzést helyben hagyja, a bűnügyi költséget az állam viseli.
60. § (1) Ha a büntetés-végrehajtási bíró az elítélt feltételes szabadságra bocsátását mellőzte, de úgy ítéli meg, hogy az elítélt
később feltételes szabadságra bocsátható, felhívja a bv. intézetet, hogy az általa meghatározott időpontban, amely
a) öt évet meg nem haladó szabadságvesztés esetén nem lehet kevesebb, mint a  feltételes szabadságra
bocsátás mellőzéséről hozott határozat napjától számított három hónap,
b) öt évet meghaladó tartamú szabadságvesztés esetén nem lehet kevesebb, mint a  feltételes szabadságra
bocsátás mellőzéséről hozott határozat napjától számított hat hónap,
tegyen újabb előterjesztést.
(2) Az  elítélt magatartásában tartósan bekövetkezett, lényeges változásra figyelemmel a  bv. intézet ismételten
előterjesztést tehet, ha a  büntetés-végrehajtási bíró – feltételes szabadságra bocsátást mellőző – határozatától
számítva hat hónap már eltelt.
(3) A bűnügyi költséget az állam viseli. A feltételes szabadság megszüntetésére irányuló eljárás
61. § (1) Ha a  magatartási szabályok súlyos megszegése miatt a  feltételes szabadság megszüntetésének lehet helye,
az ügyész az elítélt tartózkodási helye szerint illetékes büntetés-végrehajtási bírónak indítványt tesz.
(2) Ha az  elítélt elfogása előtt a  hatóság elől elrejtőzött, vagy a  még végrehajtásra váró szabadságvesztés tartamára
tekintettel, avagy egyéb okból alaposan feltehető, hogy szökésével vagy elrejtőzésével a büntetés végrehajtása alól
kivonná magát, illetve alaposan tartani kell attól, hogy szabadságvesztéssel büntetendő újabb bűncselekményt
követne el, az  ügyész, az  indítvány benyújtása után a  büntetés-végrehajtási bíró elrendelheti a  szabadságvesztés
ideiglenes foganatba vételét.
(3) A  határozatban a  szabadságvesztés ideiglenes foganatba vételének az  időtartamáról is rendelkezni kell, amely
a feltételes szabadságra bocsátás megszüntetése esetén még letöltendő szabadságvesztés tartamáig terjedhet, de
nem haladhatja meg a harminc napot. A határozat a fellebbezésre tekintet nélkül végrehajtható.
(4) Az  ügyész által elrendelt ideiglenes foganatba vétel időtartama legfeljebb öt nap. Az  ügyész határozata ellen
a Be. szerinti panasznak van helye.
(5) Az ügyész indítványának elutasítása esetén a bűnügyi költséget az állam viseli.
Az elzárás végrehajthatósága megszűnésének megállapítása 62. § (1) A  büntetés-végrehajtási bíró hivatalból, vagy a  bv. intézet előterjesztése alapján, a  278.  §-ban meghatározott ok
fennállása esetén az  iratok alapján megállapítja az elzárás végrehajthatósága megszűnését. Az eljárásnak az elítélt
kérelmére is helye van.
(2) Az eljárást az elzárás végrehajtására kijelölt bv. intézet székhelye, ha az elzárást még nem vették foganatba, az elítélt
lakóhelye, ennek hiányában tartózkodási helye szerint illetékes büntetés-végrehajtási bíró folytatja le.
(3) A bűnügyi költséget az állam viseli. A közérdekű munka végrehajthatósága megszűnésének megállapítása
63. § (1) A büntetés-végrehajtási bíró hivatalból vagy a pártfogó felügyelő előterjesztésére, a 289. §-ban meghatározott ok
fennállása esetén az iratok alapján megállapítja a közérdekű munka végrehajthatósága megszűnését. Az eljárásnak
az elítélt kérelmére is helye van.
(2) Az  eljárást a  közérdekű munka végrehajtására kijelölt munkahely, ha a  kijelölésre még nem került sor, az  elítélt
lakóhelye, ennek hiányában tartózkodási helye szerint illetékes büntetés-végrehajtási bíró folytatja le.
(3) A bűnügyi költséget az állam viseli. A közérdekű munka átváltoztatása szabadságvesztésre
64. § (1) A  közérdekű munka megtagadása vagy nem teljesítése miatt annak szabadságvesztésre való átváltoztatását
az ügyész a pártfogó felügyelő jelentése alapján indítványozza a büntetés-végrehajtási bírónál.
(2) Az  eljárást a  közérdekű munka végrehajtására kijelölt munkahely, ha a  kijelölésre még nem került sor, az  elítélt
lakóhelye, ennek hiányában tartózkodási helye szerint illetékes büntetés-végrehajtási bíró folytatja le.
(3) Ha a  büntetés-végrehajtási bíró az  indítványnak helyt ad, a  közérdekű munka helyébe lépő szabadságvesztés
tartamát a még le nem töltött munkaórák alapulvételével állapítja meg. Ha az átváltoztatásra nincs ok, a büntetésvégrehajtási bíró munkahely vagy új munkahely kijelölésére hívja fel a pártfogó felügyelőt.
(4) Ha az  elítélt felfüggesztett szabadságvesztés próbaidejét tölti, a  közérdekű munka szabadságvesztésre történő
átváltoztatásakor a  büntetés-végrehajtási bíró határozatában megállapítja, hogy a  próbaidő az  átváltoztatott
szabadságvesztés tartamával meghosszabbodik [Btk. 86. § (2)–(3) bekezdés].
(5) Az átváltoztatásról rendelkező végzés elleni fellebbezésnek halasztó hatálya van.
 (6) Az ügyész indítványának elutasítása esetén a bűnügyi költséget az állam viseli.
 (7) A  büntetés-végrehajtási bíró a  közérdekű munka helyébe lépő szabadságvesztés megkezdésére fontos okból
halasztást engedélyezhet, határozathozatal előtt pártfogó felügyelői vélemény beszerzését rendelheti el. E végzés
ellen nincs helye fellebbezésnek.
65. § (1) A  büntetés-végrehajtási bíró hivatalból vagy az  ügyész indítványára a  Btk. 49.  §-ában meghatározott feltételek
fennállása esetén – az  iratok alapján – a  közérdekű munkát vagy annak hátralévő részét szabadságvesztésre
változtatja át.
(2) A bűnügyi költséget az állam viseli.
 (3) Az  (1)  bekezdés alapján átváltoztatott közérdekű munka helyébe lépő szabadságvesztésre halasztás nem
engedélyezhető. A pénzbüntetés átváltoztatása szabadságvesztésre 66. § (1) A  büntetés-végrehajtási bíró hivatalból vagy az  ügyész indítványára a  Btk. 51.  §-ában meghatározott feltételek
fennállása esetén – az  iratok alapján – a  pénzbüntetést vagy annak meg nem fizetett részét szabadságvesztésre
változtatja át.
(2) A büntetés-végrehajtási bíró hivatalból vagy az ügyész indítványára a fiatalkorúval szemben kiszabott pénzbüntetés
behajthatatlansága esetén – az  iratok alapján –, ha a  Btk. 112. és 113.  §-a a  közérdekű munka átváltoztatását
lehetővé teszi, a pénzbüntetést közérdekű munkára, ha az kizárt, a pénzbüntetést szabadságvesztésre változtatja át.
(3) Az  (1)–(2)  bekezdés szerinti eljárást annak a  törvényszéknek a  gazdasági hivatala szerint illetékes büntetésvégrehajtási bíró folytatja le, amely a pénzbüntetés végrehajtása érdekében intézkedett.
(4) Ha az  elítélt felfüggesztett szabadságvesztés próbaidejét tölti, a  pénzbüntetés szabadságvesztésre történő
átváltoztatásakor a  büntetés-végrehajtási bíró határozatában megállapítja, hogy a  próbaidő az  átváltoztatott
szabadságvesztés tartamával meghosszabbodik [Btk. 86. § (2)–(3) bekezdés].
(5) Az (1) és (2) bekezdés alapján meghozott, átváltoztatást elrendelő végzés ellen fellebbezésnek nincs helye.
 (6) A bűnügyi költséget az állam viseli.
 (7) A büntetés-végrehajtási bíró a pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztés megkezdésére fontos okból halasztást
engedélyezhet. Határozathozatal előtt pártfogó felügyelői vélemény beszerzését rendelheti el. E  végzés ellen
fellebbezésnek nincs helye.
A kiutasítás végrehajthatósága kizártságának megállapítására irányuló eljárás 67. § (1) A kiutasítás végrehajtását kizáró ok fennállásának megállapítását az ügyész az idegenrendészeti hatóság – az elítélt
kérelmére vagy hivatalból tett – kezdeményezése alapján indítványozza a  büntetés-végrehajtási bírónál. Ha
az  eljárás az  elítéltnek közvetlenül a  bírósághoz benyújtott kérelmére indul, a  büntetés-végrehajtási bíró beszerzi
az ügyész indítványát.
(2) Az eljárást annak az idegenrendészeti hatóságnak a székhelye szerint illetékes büntetés-végrehajtási bíró folytatja le,
amelynek területén az elítélt tartózkodik.
(3) A  büntetés-végrehajtási bíró az  idegenrendészeti hatóság kezdeményezése alapján az  ügyész indítványára, de
legalább kétévenként megvizsgálja a kiutasítás végrehajthatóságát.
(4) Ha a (2) bekezdés szerinti eljárás hivatalból indult, a büntetés-végrehajtási bíró az elítélt meghallgatását mellőzheti.
 (5) A bűnügyi költséget az állam viseli.
A pártfogó felügyelettel kapcsolatos eljárás 68. § (1) A bv. intézet a pártfogó felügyeletnek a feltételes szabadságra bocsátáskor való elrendelése [Btk. 69. § (1) bekezdés
b)  pont] iránt a  feltételes szabadságra bocsátás esedékessége előtt az  57.  § (1)  bekezdésében írt előterjesztéssel
együtt tesz előterjesztést a büntetés-végrehajtási bíróhoz.
(2) A  határozat meghozatala előtt a  büntetés-végrehajtási bíró – feltéve, hogy a  feltételes szabadságra bocsátás
lehetséges időpontjáig rendelkezésre álló idő legalább három hónap – pártfogó felügyelői vélemény beszerzését
rendelheti el külön magatartási szabály előírása érdekében.
(3) A  büntetés-végrehajtási bíró a  pártfogó felügyelet elrendeléséről a  feltételes szabadságra bocsátásról szóló
határozattal dönt, ha az elítélt pártfogó felügyeletét rendeli el, külön magatartási szabályt írhat elő.
(4) A pártfogó felügyelet kötelező alkalmazása esetén a bv. intézet a feltételes szabadságra bocsátás tárgyában megtett
előterjesztéshez kapcsolódóan a  feltételes szabadságra bocsátás lehetséges időpontja előtt legalább három
hónappal előterjesztést tehet a  büntetés-végrehajtási bíróhoz – külön magatartási szabály előírása érdekében –
pártfogó felügyelői vélemény beszerzése iránt, ha ez az eredményesebb megelőzés érdekében szükséges.
(5) A (4) bekezdés szerinti előterjesztés alapján a büntetés-végrehajtási bíró pártfogó felügyelői vélemény beszerzését
rendelheti el, és a pártfogó felügyelet alkalmazásának megállapításával külön magatartási szabályt írhat elő.
(6) A pártfogó felügyelő a (2) és az (5) bekezdés szerinti pártfogó felügyelői vélemény elkészítése érdekében az elítéltet
a feltételes szabadságra bocsátás lehetséges időpontja előtt legalább két hónappal a bv. intézetben meghallgatja,
és vele ettől az időponttól kezdődően rendszeresen kapcsolatot tarthat.
(7) A  Btk. 70.  § (3)  bekezdésében foglalt feltételek fennállása esetén a  pártfogó felügyelő jelentést készít, és annak
megküldésével a pártfogó felügyelet megszüntetésére tesz javaslatot az ügyésznek.
(8) Az  ügyész indítványára a  büntetés-végrehajtási bíró az  elítélt pártfogó felügyeletét megszünteti, ha a  pártfogó
felügyelet fele része, de legalább egy év eredményesen eltelt, és annak szükségessége már nem áll fenn. A büntetésvégrehajtási bíró az iratok alapján hozhatja meg a döntést.
(9) Az  ítéletben, vagy a  bíróság határozatában előírt külön magatartási szabályok megváltoztatása iránt a  pártfogó
felügyelő tesz javaslatot a  büntetés-végrehajtási bírónak. A  külön magatartási szabályok megváltoztatása iránti
javaslatnak a  pártfogolt kérelme alapján is helye van. Ez  utóbbi esetben a  büntetés-végrehajtási bíró az  iratok
alapján hozhatja meg a döntést.
(10) A  pártfogolt kérelme esetén a  büntetés-végrehajtási bíró a  pártfogó felügyelőt meghallgathatja, és pártfogó
felügyelői véleményt szerezhet be.
(11) Az e §-ban szabályozott eljárásokban a bűnügyi költséget az állam viseli.
Ideiglenes elbocsátás a javítóintézetből és annak megszüntetése 69. § (1) A  javítóintézetből történő ideiglenes elbocsátásra az  57–59.  §, a  javítóintézetből történő ideiglenes elbocsátás
megszüntetésének a  magatartási szabályok megszegése miatt történő elrendelésére a  61.  § rendelkezéseit kell
alkalmazni azzal, hogy a  javítóintézetből történő ideiglenes elbocsátásra az  intézeti tanács tesz előterjesztést
a büntetés-végrehajtási bírónak.
(2) A javítóintézetből való ideiglenes elbocsátás megszüntetése iránti eljárásban felmerült bűnügyi költséget az állam
viseli, ha a büntetés-végrehajtási bíró a javítóintézetből való ideiglenes elbocsátást nem szünteti meg.
Az elévülés megállapítása 70. § (1) A  büntetés-végrehajtási bíró hivatalból vagy az  ügyész indítványára, iratok alapján megállapítja a  büntetés vagy
a javítóintézeti nevelés végrehajthatóságának kizártságát a 28. § szerinti elévülés bekövetkezése miatt.
(2) Az eljárásra – a közérdekű munka kivételével – az a büntetés-végrehajtási bíró illetékes, aki a büntetés végrehajtása
érdekében utoljára intézkedett vagy intézkedésre köteles.
Utólagos büntetés-végrehajtási bírói eljárás 71. § (1) A  büntetés-végrehajtási bíró hivatalból, az  ügyész indítványára vagy az  elítélt kérelmére, illetve a  végrehajtásért
felelős szerv jelzése alapján utólag – a Be. XXIX. Fejezetében írt szabályok alapján – folytatja le az 52–70. § szerinti
eljárásokat, ha a határozatában nem a törvénynek megfelelően rendelkezett.
(2) A bűnügyi költséget az állam viseli. A végrehajtásért felelős szerv határozatának bírósági felülvizsgálata
72. § (1) A büntetés-végrehajtási bíró – a 24. § szerinti eljárásban –
a) a  bírósági felülvizsgálati kérelmet elutasítja, ha az  elkésett, e  törvényben kizárt vagy nem a  jogosulttól
származik,
b) a határozatot helyben hagyja, ha a bírósági felülvizsgálati kérelem alaptalan,
c) a  határozatot megváltoztatja, ha a  bírósági felülvizsgálati kérelem és az  iratok alapján lehetséges
a törvénynek megfelelő határozat meghozatala,
d) a határozatot hatályon kívül helyezi és a döntésre jogosultat új eljárásra utasítja, ha új határozat meghozatala
szükséges.
 (2) A  büntetés-végrehajtási bíró csak az  elítélt javára változtathatja meg a  végrehajtásért felelős szerv döntését.
A büntetés-végrehajtási bíró bírósági felülvizsgálati eljárásában hozott határozata ellen fellebbezésnek helye nincs.
 (3) A  büntetés-végrehajtási bíró végzéssel határoz, az  iratnak a  hozzá érkezésétől számított nyolc napon belül;
a  határozat tartalmára, alakszerűségére, közlésére, valamint a  kijavításra a  Be. 257–262.  §-át kell értelemszerűen
alkalmazni.
(4) A határozat hatályon kívül helyezése vagy megváltoztatása esetén a bűnügyi költséget az állam viseli.
Biztonsági zárkába vagy részlegre helyezés felülvizsgálata 73. § (1) Az  elítéltnek a  bv. intézet parancsnokának a  biztonsági zárkába helyezés elrendeléséről és meghosszabbításáról,
valamint az  országos parancsnok biztonsági zárkába helyezés meghosszabbításáról vagy biztonsági részlegre
helyezés elrendeléséről és meghosszabbításáról szóló határozata elleni bírósági felülvizsgálati kérelmét a büntetésvégrehajtási bíró az iratnak a hozzá érkezésétől számított öt napon belül bírálja el.
(2) A bűnügyi költséget az állam viseli.
 (3) Az (1)–(2) bekezdésben foglaltak az előzetes letartóztatottak esetén is irányadók.
Az elítélt sajtó útján történő nyilatkozattételével, nyilatkozata közzétételével kapcsolatos eljárás
74. § (1) Az elítéltnek a 124. § szerinti nyilatkozattételét és a 125. § szerinti nyilatkozat közzétételét megtagadó, határozattal
szemben benyújtott bírósági felülvizsgálati kérelmét a  büntetés-végrehajtási bíró az  iratnak a  hozzá érkezésétől
számított öt napon belül – az iratok alapján – bírálja el.
(2) Ha a bíróság az országos parancsnok határozatát helybenhagyja, a közlésre szánt anyagot haladéktalanul meg kell
semmisíteni.
(3) A bűnügyi költséget az állam viseli. A fenyítés felülvizsgálata
75. § (1) Az  elítéltnek vagy védőjének a  bv. intézet magánelzárás fenyítést kiszabó határozattal szembeni bírósági
felülvizsgálati kérelmét a büntetés-végrehajtási bíró az iratnak a hozzá érkezésétől számított öt napon belül bírálja el.
(2) A bűnügyi költséget az állam viseli.
 (3) Az  (1)–(2)  bekezdés irányadó az  elzárásra ítéltnek és a  szabálysértési elzárást töltő elkövetőnek, valamint
az  előzetesen letartóztatottnak és a  rendbírság helyébe lépő elzárásra kötelezettnek a  magánelzárás fenyítést
kiszabó határozat elleni bírósági felülvizsgálati kérelme elbírálására.
Iv. Fejezet
az adatkezelésre vonatkozó rendelkezések 76. § (1) E  törvényben meghatározott feladatai teljesítése céljából a bíróság, az ügyészség és a végrehajtásért felelős szerv
a  büntetések, az  intézkedések, egyes kényszerintézkedések és a  szabálysértési elzárás végrehajtására vonatkozó
adatokat, továbbá a  végrehajtással összefüggésben az  elítéltre vagy az  egyéb jogcímen fogvatartottra vonatkozó
személyes adatokat kezeli.
(2) Az (1) bekezdés szerinti adatkezelés kiterjed
a) a  büntetőügyben eljáró bíróság, ügyészség megnevezésére, határozatának számára és keltére, jogerőre
emelkedésének napjára, a  kiszabott büntetés, alkalmazott intézkedés nemére, tartamára és mértékére,
az  előírt magatartási szabályra vagy kötelezettségre, a  bűncselekmény Btk. szerinti megnevezésére és
minősítésére, az  elkövetői minőségre, valamint a  bűnismétlésre vonatkozó adatokra, kényszerintézkedés
esetén az  eljáró bíróság, ügyészség megnevezésére és az  ügyszámra, az  ezzel kapcsolatos valamennyi
határozat keltére, jogerőre emelkedésének napjára, továbbá a kényszerintézkedés tartamára,
b) az  elítélt, vagy az  egyéb jogcímen fogvatartott természetes személyazonosító adataira, nemére,
állampolgárságára, – hontalan személy esetén – a  hontalansága tényére, valamint lakcímére, katona elítélt
esetén annak rendfokozatára, valamint állományilletékes alakulata vagy testülete megnevezésére és címére,
c) az  elítélt vagy a  kényszerintézkedés hatálya alatt álló családi állapotára, iskolai végzettségére és
szakképzettségére, a kényszergyógykezelt családi állapotára,
d) az  elítélt vagy az  egyéb jogcímen fogvatartott törvényes képviselőjének, meghatalmazott vagy kirendelt
védőjének, jogi eljárásban eljáró képviselőjének, valamint a  kényszergyógykezelt házastársának, továbbá
nem magyar állampolgárságú fogvatartott esetén az  állampolgársága szerinti diplomáciai vagy konzuli
képviselet eljáró tagjának családi és utónevére, továbbá – ha azokat megadja – a  levelezési címére,
telefonszámára, illetve e-mail címére,
e) az  elítélt vagy az  egyéb jogcímen fogvatartott részére kiállított, a  személyazonosság igazolására
alkalmas hatósági igazolvány és járművezetéstől eltiltás hatálya alatt álló esetében a  vezetői engedély
okmányazonosítójára és érvényességi idejére, továbbá az okmányt kiállító hatóság megnevezésére,
f ) a  szabadságvesztés büntetés hatálya alatt álló arcképmására, társadalombiztosítási azonosító jelére,
az  egészségügyről szóló törvényben meghatározott egészségügyi adataira (a  továbbiakban: egészségügyi
adat), esetleges káros szenvedélyeire, szociális helyzetére, így különösen családi körülményeire, valamint
jövedelmi és vagyoni körülményeire vonatkozó adataira, a  választójoggal nem rendelkező elítélt személyi
azonosítójára, valamint a végrehajtás helyére, kezdő és befejező időpontjára,
g) a közérdekű munkára ítélt társadalombiztosítási azonosító jelére, egészségügyi adataira, szociális helyzetére,
foglalkozására, munkahelyére, munkarendjére és tanulói jogviszonyára, tanulmányi rendjére vonatkozó
adataira, továbbá – ha azokat megadja – a levelezési címére, telefonszámára, illetve e-mail címére, valamint
a végrehajtás helyére, kezdő és befejező időpontjára, valamint a ledolgozott napok számára,
h) a  közügyektől eltiltott esetén a  népképviseleti szerv testületében vagy bizottságában korábban betöltött
tagságára, civil szervezetben betöltött vezetői tisztségére, köztestületben vagy közalapítványban viselt
tisztségére, volt katonai rendfokozatára, volt belföldi vagy külföldi kitüntetésére, a  hivatalos személyi
minőséget korábban megalapozó jogviszonyára, törvényben kihirdetett nemzetközi szerződéssel létrehozott
szervezet közgyűlésébe, testületébe történt korábbi delegálására vonatkozó adataira, illetve az  arra
vonatkozó adatokra, hogy korábban védőként vagy jogi képviselőként járt el,
i) a  pártfogó felügyelet alatt álló egészségügyi adataira, esetleges káros szenvedélyeire, foglalkozására,
munkahelyére vagy tanulói jogviszonyára vonatkozó adataira, szociális helyzetére, így különösen családi
körülményeire, lakáskörülményeire, valamint jövedelmi és vagyoni körülményeire vonatkozó adataira,
fiatalkorú esetén tanulmányi eredményeire, az oktatási intézményben tanúsított magaviseletére, pedagógiai
jellemzésére,
j) a  kényszergyógykezelés és a  javítóintézeti nevelés hatálya alatt álló arcképmására, társadalombiztosítási
azonosító jelére, egészségügyi adataira, esetleges káros szenvedélyeire, szociális helyzetére, így különösen
családi viszonyaira, lakáskörülményeire, valamint jövedelmi és vagyoni körülményeire vonatkozó adataira,
fiatalkorú esetén tanulmányi eredményeire, az oktatási intézményben tanúsított magaviseletére, pedagógiai
jellemzésére, továbbá javítóintézeti nevelés esetén a végrehajtás helyére, kezdő és befejező időpontjára,
k) az  utógondozott társadalombiztosítási azonosító jelére, egészségügyi adataira, esetleges káros
szenvedélyeire, szociális helyzetére, így különösen családi viszonyaira, lakáskörülményeire, valamint
jövedelmi és vagyoni körülményeire vonatkozó adataira,
l) a  kényszerintézkedés hatálya alatt álló arcképmására, társadalombiztosítási azonosító jelére, egészségügyi
adataira, esetleges káros szenvedélyeire, valamint a végrehajtás helyére, kezdő és befejező időpontjára,
m) az  elítélt vagy az  egyéb jogcímen fogvatartott jogai gyakorlásához és kötelezettségei teljesítéséhez
szükséges további személyes adatokra, különösen az egészségügyi állapotára, esetleges káros szenvedélyeire
vonatkozó vagy a bűnügyi személyes adataira,
n) az elítéltnek vagy az egyéb jogcímen fogvatartottnak a végrehajtással összefüggésben keletkezett kártérítési
és egyéb fizetési kötelezettségére, kártérítési igényére vonatkozó adatokra és a keresményét terhelő fizetési
kötelezettségekre,
o) a  büntetések és az  intézkedések végrehajtására vonatkozó adatokra, így különösen a  végrehajtás
elhalasztásával, a  végrehajtás kezdő és befejező időpontjával, a  foganatosítás helyével és körülményeivel,
a  jutalmazással és a  fenyítéssel, a  végrehajtás félbeszakításával és annak okával, valamint a  büntetés
végrehajtását kizáró ok vagy végrehajtási akadály bekövetkezésével kapcsolatos adatokra,
p) pártfogó felügyelői vélemény, környezettanulmány, megelőző pártfogó felügyelői vélemény vagy jelentés
készítése esetén a  terhelt családi állapotára, iskolai végzettségére, szakképzettségére, foglalkozására,
munkahelyére vagy tanulói jogviszonyának adataira, egészségügyi adataira, esetleges káros szenvedélyeire,
szociális helyzetére, így különösen családi körülményeire, lakáskörülményeire, valamint jövedelmi és vagyoni
körülményeire vonatkozó adataira, valamint a  sértett azon személyes adataira, amelyek a  részére adandó
jóvátételhez szükségesek, fiatalkorú esetén tanulmányi eredményeire, az  oktatási intézményben tanúsított
magaviseletére, pedagógiai jellemzésére,
q) a  büntetőeljárásban vagy az  elítélttel kapcsolatos egyéb – bírósági, ügyészségi, közjegyzői, közigazgatási –
eljárásban keletkezett azon iratokra, amelyeket jogszabály rendelkezése alapján a végrehajtásért felelős szerv
részére meg kell küldeni.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben foglaltakat kell alkalmazni az elítélt adatainak kezelésére akkor is, ha
a) az  igazságügyért felelős miniszter a  kegyelmi eljárás során elrendeli az  elítéltnek a  Központi Kórházban
történő szakorvosi vizsgálatát, vagy
b) a szabadlábon lévő elítélt feltételes szabadságra bocsátása az előzetes letartóztatásban vagy házi őrizetben
töltött idő beszámítására figyelemmel esedékes, de az előzetes letartóztatást nem a bv. intézetben töltötte.
77. § (1) Az  igazságügyért felelős miniszter a  kegyelmi eljárások lefolytatása során, illetve a  nemzetközi bűnügyi jogsegély
keretében lefolytatott eljárások során, a  76.  § (2)  bekezdésében meghatározott adatok közül a  kegyelem iránti
előterjesztéshez, továbbá a  jogsegélykérelem elintézéséhez és a  bűnügyi jogsegélyről szóló jogszabályokban
meghatározott vagy nemzetközi egyezményből eredő egyéb feladatai teljesítéséhez szükséges személyes adatokat
ismerheti meg és kezelheti.
(2) A  büntetés-végrehajtásért felelős miniszter a  76.  § (2)  bekezdésében meghatározott adatok közül a  büntetések
félbeszakítása iránti kérelmek elbírálásához szükséges személyes adatokat ismerheti meg és kezelheti.
(3) A  gyermekek és az  ifjúság védelméért felelős miniszter a  76.  § (2)  bekezdésében meghatározott adatok közül
a javítóintézeti nevelés félbeszakítása iránti kérelmek elbírálásához szükséges személyes adatokat ismerheti meg és
kezelheti.
78. § (1) A rendőrség a 76. § (2) bekezdésében meghatározott adatok közül
a) a Be. szerinti őrizet,
b) ha az előzetes letartóztatást rendőrségi fogdában hajtják végre, az előzetes letartóztatás,
c) a pártfogó felügyelet,
d) az elítélt vagy az egyéb jogcímen fogvatartott más ügyben történő előállítása, szállítása
végrehajtásához szükséges adatokat ismerheti meg és kezelheti.
(2) A  helyi önkormányzat a  társadalmi kötődés program, illetve az  utógondozás végrehajtása során az  ezekben részt
vevő elítélt természetes személyazonosító adatát ismerheti meg és kezelheti.
(3) A közérdekű munka végzésének helyeként kijelölt munkáltató a 76. § (2) bekezdésében meghatározott adatok közül
az elítélt természetes személyazonosító adatát, társadalombiztosítási azonosító jelét, egészségügyi adatait, továbbá
– ha azokat megadja – a levelezési címét, telefonszámát, illetve e-mail címét, valamint a ledolgozott napok számát
ismerheti meg és kezelheti.
(4) A  szabadságvesztés vagy elzárás büntetést töltő elítélt, illetve a  javítóintézeti nevelés alatt álló személy
munkáltatását biztosító gazdálkodó szervezet a munkáltatásban részt vevő természetes személyazonosító adatait és
a büntetés-végrehajtási szervezet által alkalmazott nyilvántartási számát ismerheti meg és kezelheti.
79. § Ha törvény eltérően nem rendelkezik, a  76–78.  § alapján kezelt személyes adatokat a  büntetés, az  intézkedés,
a  kényszerintézkedés, vagy a  szabálysértési elzárás végrehajtása befejezésekor vagy végrehajthatósága
megszűnésekor törölni kell.
80. § (1) A  pártfogó felügyelő a  közérdekű munka és a  pártfogó felügyelet végrehajtása érdekében az  érintett következő
bűnügyi személyes adatait igényelheti és veheti át a bűnügyi nyilvántartó szervtől:
a) a bűnügyi nyilvántartási rendszerről, az Európai Unió tagállamainak bíróságai által magyar állampolgárokkal
szemben hozott ítéletek nyilvántartásáról, valamint a  bűnügyi és rendészeti biometrikus adatok
nyilvántartásáról szóló 2009. évi XLVII. törvény (a továbbiakban: Bnytv.) 11. § (1) bekezdés c)–l) pontjában és
(2) bekezdésében meghatározott adatokat,
b) a  Bnytv. 16.  § (1)  bekezdés c)–l)  pontjában és (2)  bekezdés m)  pontjában meghatározott adatokat, ha
az érintettel szemben kényszergyógykezelést rendeltek el,
c) a  Bnytv. 28.  § b)–d)  pontjában meghatározott adatokat, ha a  terhelttel szemben lakhelyelhagyási tilalmat,
házi őrizetet, előzetes letartóztatást vagy ideiglenes kényszergyógykezelést rendeltek el.
(2) Az (1) bekezdés alapján átvett adatokat törölni kell, ha
a) azokat a bűnügyi nyilvántartásból törölték,
b) ha a közérdekű munkát vagy a pártfogó felügyeletet végrehajtották, vagy
c) a közérdekű munka a pártfogó felügyelet végrehajtása megszűnt.
81. § Az elítéltek, az  egyéb jogcímen fogvatartottak, a  vádemelés elhalasztása során pártfogó felügyelet alatt állók
és az  utógondozottak adatai – személyazonosításra alkalmatlan módon – statisztikai és tudományos célra
felhasználhatók.
MÁSODIK RÉSZ
A BüNTETÉSEK VÉGREHAJTÁSA v. Fejezet
a szaBadsÁgvesztés végreHajtÁsa
Értelmező rendelkezések 82. § E fejezet alkalmazásában
1. fiatalkorú alatt érteni kell a tizennyolcadik életévét betöltött, de huszonegyedik életévét meg nem haladott
szabadságvesztést töltő elítéltet is, 2. fogvatartotti nyilvántartás: az  elítéltről és az  egyéb jogcímen fogvatartottról a  büntetés-végrehajtási
szervezetről szóló törvény szerint vezetett nyilvántartás,
3. kockázatelemzési és kezelési rendszer: az elítélt visszaesési és fogvatartási kockázatának a felmérése, értékelése
és kezelése érdekében kialakított és működtetett szakmai rendszer,
4. közeli hozzátartozó: a Polgári Törvénykönyvben közeli hozzátartozóként meghatározott személy és az élettárs,
5. reintegrációs program: az  elítélt munkaerő-piaci integrációjának elősegítését, a  befogadást megelőző
életkörülményeiből, életviteléből eredő hátrányok csökkentését, személyisége és szociális készségei
fejlesztését célzó reintegrációs programok, foglalkozások,
6. rezsim: az  egyéniesítés alapelvéhez igazodó, az  elítéltre vonatkozó reintegrációs célok megvalósítását
biztosító végrehajtási környezet, amelyet e  törvény vagy annak céljaival összhangban a bv. szervek vezetői
hoznak létre.
A szabadságvesztés végrehajtásának célja és elvei 83. § (1) A  szabadságvesztés végrehajtásának célja az  ítéletben meghatározott joghátrány érvényesítése, valamint
a végrehajtás alatti reintegrációs tevékenység eredményeként annak elősegítése, hogy az elítélt szabadulása után
a társadalomba sikeresen visszailleszkedjen és a társadalom jogkövető tagjává váljon.
(2) A  feltételes szabadságra bocsátás lehetőségének kizárásával kiszabott életfogytig tartó szabadságvesztés
végrehajtásának célja a társadalom védelme érdekében az ítéletben meghatározott joghátrány érvényesítése.
(3) Az  elítéltek társadalmi beilleszkedését elősegítő reintegrációs tevékenységet a  végrehajtásért felelős szerv
– önállóan vagy más szervezetekkel együttműködve – az elítéltek munkáltatása, terápiás foglalkoztatása, továbbá
általános iskolai, illetve középfokú iskolai oktatása, felsőfokú tanulmányok végzése, szakképzése, szakmai gyakorlat
megszerzése, valamint egyéb reintegrációs programok által biztosítja. A végrehajtásért felelős szerv a reintegrációs
tevékenységet az elítélt személyéhez igazodó szakmai módszerekkel végzi.
(4) A  szabadságvesztés végrehajtása során – a  szabadságvesztés végrehajtási fokozatára, a  bv. intézet rendjére és
biztonságára figyelemmel – törekedni kell arra, hogy az elítélt életkörülményei közelítsenek a szabad élet általános
körülményeihez, és ezáltal a szabadságvesztés káros hatásai enyhíthetők, illetve ellensúlyozhatók legyenek.
(5) A  szabadságvesztés végrehajtása során a  végrehajtás rendjének megtartásához és a  büntetés-végrehajtás
feladatainak ellátásához szükséges fegyelem érvényesül. Ezt lehetőleg az  elítélt önkéntes jogkövetésével, vele
együttműködésben kell biztosítani.
(6) A  szabadságvesztés végrehajtása során az  elítéltet csak a  büntetés céljának eléréséhez szükséges mértékben
lehet elkülöníteni a  társadalom tagjaitól. Az  elítélt számára biztosítani kell a  büntetés céljával, valamint az  intézet
rendjével és biztonságával nem ellentétes családi, személyes és társadalmi kapcsolatok létesítését, fenntartását,
illetve fejlesztését.
(7) A szabadságvesztés végrehajtása során biztosítani kell, hogy az elítélt önbecsülése, személyisége, felelősségérzete
fejlődhessen, és ezáltal felkészüljön a szabadulása utáni, a társadalom elvárásának megfelelő önálló életre.
(8) Az  elítéltet kizárólag a  büntetés céljának eléréséhez szükséges legkisebb mértékű korlátozásoknak lehet alávetni.
A szabadságvesztés végrehajtása során a büntetés-végrehajtási szervezet az elítélt életébe csak a büntetés céljának
eléréséhez szükséges mértékben avatkozik be. Az  elítélt szabadságvesztés alatti életvitelét – ha erre képesnek és
késznek mutatkozik – vele együttműködésben kell kialakítani.
Intézkedés a szabadságvesztés végrehajtásának megkezdésére 84. § (1) A szabadságvesztés végrehajtását azonnal foganatba kell venni, ha
a) a  szabadságvesztést kiszabó határozat jogerőre emelkedésekor a  terhelt akár az  adott ügyben, akár más
ügyben előzetes fogvatartásban van, a határozat jogerőre emelkedését követő nappal,
b) a bíróság a szabadságvesztés végrehajtásának azonnali foganatba vételét rendelte el.
(2) Ha a  szabadságvesztést kiszabó határozat jogerőre emelkedésekor a  terhelt más ügyben kiszabott
szabadságvesztést, elzárást, javítóintézeti nevelést vagy szabálysértési elzárást tölt, a  szabadságvesztés
végrehajtását a 14. §-ban meghatározott végrehajtási sorrend érvényesítésével kell foganatba venni.
(3) Az (1)–(2) bekezdés esetein kívül a szabadságvesztés végrehajtásának a megkezdésére az elítéltet a BVOP hívja fel.
 (4) A BVOP az elítéltet soron kívül hívja fel a szabadságvesztés végrehajtásának megkezdésére, ha
a) a kiszabott szabadságvesztés ötévi vagy azt meghaladó tartamú,
b) az elítélt többszörös visszaeső.
(5) A (3)–(4) bekezdés szerinti felhívás tartalmazza
a) a szabadságvesztés végrehajtásának megkezdésére kijelölt bv. intézet nevét, címét,
b) a jelentkezés napját és időpontját,
c) tájékoztatást arról, hogy nem bocsátható feltételes szabadságra, aki a  szabadságvesztés letöltését
önhibájából nem kezdte meg,
d) tájékoztatatást a jelentkezési kötelezettség elmulasztásának egyéb következményeiről,
e) általános tájékoztatást az elítélt által a bv. intézetnél bemutatandó iratokról és a megjelenéssel kapcsolatos
általános kötelezettségekről.
 (6) A  (3)–(4)  bekezdés szerinti felhívást olyan időpontban kell kiadni, hogy azt az  elítélt a  jelentkezési kötelezettség
napja előtt legalább tizenöt nappal megkapja.
 (7) A (3)–(4) bekezdés szerinti felhívás kiadása érdekében a jogerős szabadságvesztést kiszabó bíróság két példányban
kiállított gyűjtőjegyzékkel megküldi a  szabadságvesztésekről kiállított, bíró rendelvénnyel ellátott értesítőlapokat
BVOP-nak.
(8) A  BVOP a  (3)–(4)  bekezdés szerinti felhívás megtörténtét követően a  gyűjtőjegyzék egy példányának
visszaküldésével haladéktalanul tájékoztatja a  bv. csoportot a  felhívás tényéről, a  szabadságvesztés kezdő
időpontjáról, valamint a végrehajtás megkezdésére kijelölt bv. intézetről.
85. § (1) A BVOP a szabadságvesztés végrehajtásának megkezdésére kijelölt bv. intézet kiválasztásánál figyelembe veszi
a) a kiszabott szabadságvesztés tartamát és végrehajtási fokozatát,
b) az elítélt állandó lakóhelyét,
c) azt, hogy az elítélt visszaeső-e, és
d) a telítettséget.
(2) A 84. § (3) bekezdése szerinti felhívást úgy kell kiadni, hogy a szabadságvesztés végrehajtását az elítélt legkésőbb
a szabadságvesztést kiszabó határozat jogerőre emelkedését követő három hónapon belül megkezdje.
86. § (1) A BVOP az előző naptári héten kiadott felhívásokat az azokban megjelölt bv. szervek szerint összesíti, az ezek alapján
összeállított jegyzéket az értesítőlapokkal együtt a bv. intézet parancsnokának megküldi.
(2) Ha a  szabadságvesztés megkezdésére szóló felhívás az  elítéltnek azért nem volt kézbesíthető, mert ismeretlen
helyre távozott, a  BVOP haladéktalanul megkísérli az  elítélt tartózkodási helyének a  felkutatást, ha ez  nem vezet
eredményre, kezdeményezi az  első fokon eljárt bíróság székhelye szerint illetékes büntetés-végrehajtási bírónál
az elítélttel szemben elfogatóparancs kibocsátását.
(3) Ha az  elítélt a  szabályszerűen kézbesített felhívás ellenére nem jelent meg a  bv. intézetnél, akkor a  bv. intézet
haladéktalanul intézkedik az elítélt elővezetése iránt, ha az elővezetés nem járt eredménnyel, kezdeményezi az első
fokon eljárt bíróság székhelye szerint illetékes büntetés-végrehajtási bírónál az elítélttel szemben elfogatóparancs
kibocsátását.
(4) A  (2) és (3)  bekezdésben foglaltak esetén mellékelni kell az  intézkedések meghozatalának szükségességét
alátámasztó iratokat.
Kizárás a feltételes szabadságra bocsátás lehetőségéből 87. § (1) Az  elítéltet a  feltételes szabadságra bocsátás lehetőségéből ki kell zárni, ha a  határozott ideig tartó
szabadságvesztés letöltését önhibájából határidőben nem kezdte meg.
(2) Az elítéltet erre a következményre a szabadságvesztés megkezdésére kiadott felhívásban, halasztás engedélyezése
esetén a határozatban figyelmeztetni kell.
A befogadás alapjául szolgáló iratok 88. § A bv. intézet az elítéltet
a) a jogerős bírósági ítéletről szóló értesítőlap,
b) az elővezetésről szóló rendelkezés,
c) az elfogatóparancs,
d) a szabadságvesztés letöltésére vonatkozó felhívás,
e) a szabadságvesztés ideiglenes foganatba vételére vonatkozó ügyészi vagy bírói rendelkezés, vagy
f ) az  igazságügyért felelős miniszter külföldi bíróság által kiszabott szabadságvesztés végrehajtásának
átvételéről szóló értesítése
alapján fogadja be. Az elítélt személy azonosságának megállapítása
89. § (1) Ha a befogadás során az elítélt személyazonossága iránt kétség merül fel és az a személyazonosító okmánya alapján
nem tisztázható, a bv. intézet ellenőrzi, hogy az elítélt
a) arcképmása szerepel-e a bűnügyi nyilvántartási rendszerben,
b) ujj- és tenyérnyomata szerepel-e a daktiloszkópiai nyilvántartásban.
(2) Ha az  elítélt arcképmása szerepel a  bűnügyi nyilvántartási rendszerben, a  bv. intézet a  befogadás során rögzíti
az elítélt arcképmását és azt összehasonlítja a bűnügyi nyilvántartási rendszerben szereplő arcképmással.
(3) Ha az  elítélt ujj- és tenyérnyomata szerepel a  daktiloszkópiai nyilvántartásban, a  bv. intézet az  elítélt azonosítása
érdekében a  Bnytv. 82.  § (5)  bekezdés b)  pontja szerint kezdeményezi a  szakértői nyilvántartó szervnél az  elítélt
ujj- és tenyérnyomatának összehasonlítását a daktiloszkópiai nyilvántartásban szereplő ujj- és tenyérnyomattal.
(4) Ha az  (1)–(3)  bekezdésben foglalt intézkedések nem jártak eredménnyel az  elítélt személyazonosságának
megállapítása érdekében a bv. intézet a székhelye szerint illetékes rendőri szervhez fordul.
A befogadás megtagadása 90. § A bv. intézet a befogadást megtagadja, ha
a) a befogadás alapjául szolgáló iratok hiányoznak, vagy
b) a  szabadságvesztés végrehajtására előállított, átkísért, átszállított vagy önként jelentkező személy
a befogadás alapjául szolgáló iratokban megjelölt személlyel nem azonos.
Ideiglenes befogadás 91. § (1) Az  elítéltet ideiglenesen kell befogadni, ha a  személyazonossága kétségessé válik, a  szabadságvesztés
végrehajtására vonatkozó értesítés hiányos vagy kijavításra szorul, illetve, ha a  bv. intézet a  szabadságvesztés
végrehajtását kizáró ok gyanúját észleli.
(2) A  szabadságvesztés végrehajtására kijelölt bv. intézet az  oda útba indított elítéltet az  értesítőlap megérkezéséig
ideiglenesen fogadja be.
(3) Ideiglenes befogadás esetén a  bv. intézet haladéktalanul megteszi a  szükséges intézkedéseket az  elítélt
személyazonosságának tisztázása, illetve a szükséges iratok kiegészítése, kijavítása, pótlása vagy megküldése iránt.
(4) Az ideiglenes befogadás az arra okot adó körülmény megszűnéséig, de legfeljebb harminc napig tarthat.
Központi Kivizsgáló és Módszertani Intézet és a Kockázatelemzési és Kezelési Rendszer
92. § (1) A  Központi Kivizsgáló és Módszertani Intézet (a  továbbiakban: KKMI) a  Kockázatelemzési és Kezelési Rendszer
alapján elvégzi az  e  törvényben meghatározott elítéltek kockázatelemző, valamint az  egyéb reintegrációs
programokat és döntéseket elősegítő vizsgálatát.
(2) A  tizennyolc hónapot meghaladó tartamú szabadságvesztésre ítélt személyt a  KKMI-ben kell elhelyezni, ha
várható szabadulásáig több mint egy év van hátra. A  KKMI-ben az  elítélt harminc napig tartózkodik, amit
a KKMI főigazgatója további harminc nappal meghosszabbíthat.
(3) A  KKMI-ben eltöltött időszak kockázatértékelési összefoglaló jelentéssel zárul, amely tartalmazza az  elítélt
befogadásakor mért általános – visszaesési és fogvatartási – kockázatát, meghatározza a kockázat csökkentéséhez
szükséges egészségügyi, pszichológiai, biztonsági és reintegrációs feladatokat, amelyet a  bv. intézetnek
a reintegrációs tevékenysége során figyelembe kell vennie.
93. § (1) A  KKMI elvégzi az  elítélt újbóli kockázati csoportba sorolását a  kiemelkedően magas kockázattal bíró elítéltek
rezsimváltását megelőzően és a  fogvatartásra különös veszélyt jelentő események bekövetkezésében részt vevő
elítéltek esetében.
(2) E  törvény eltérő rendelkezése hiányában az  elítéltet szabadulása előtt legalább hat hónapon belül záró
kockázatelemzési vizsgálatnak kell alávetni a  KKMI-ben, amelynek időtartama húsz napig terjedhet, amelyet
a  KKMI főigazgatója további tíz nappal meghosszabbíthat. A  záró kockázatértékelési jelentésben kell rögzíteni
az elítélt szabadulásakor mért visszaesési kockázatát.
(3) A  bv. intézeti szakterületi véleményezést megelőzően az  (1)  bekezdésben foglaltak szerint kell eljárni a  feltételes
szabadságra bocsátáshoz készítendő előterjesztés megalapozása érdekében azzal, hogy a  vizsgálatot
az előterjesztés benyújtásának esedékességét megelőző két hónapon belül meg kell kezdeni.
(4) Nem kell elvégezni annak az elítéltnek a záró kockázatértékelését,
a) aki nem tartozik a 92. § (2) bekezdés hatálya alá,
b) aki az anya-gyermek részlegen van elhelyezve,
c) aki a társadalmi kötődés programban vesz részt, vagy
d) akinél a fogva tartó bv. intézet ezt nem javasolja.
94. § (1) A KKMI a tevékenysége során keletkező fogvatartotti kockázatelemzéshez szükséges adatokat rendszerezi, elemzi,
értékeli, indokolt esetben adatot szolgáltat a büntetés-végrehajtási ügyben döntésre jogosultak részére. Az elítéltről
készült kockázatelemzési jelentéseket a fogvatartotti nyilvántartásban rögzíteni kell és a bv. intézet által az elítélttel
kapcsolatban kezelt iratok között kell elhelyezni.
(2) A KKMI új szakmai módszerek és eljárások kidolgozását is elvégzi.
Befogadási és Fogvatartási Bizottság 95. § (1) A bv. intézetek Befogadási és Fogvatartási Bizottságot (a továbbiakban: BFB) működtetnek.
 (2) A  92.  § (2)  bekezdésében meghatározott kivizsgálást követően az  elítéltet haladéktalanul a  számára kijelölt
bv. intézet befogadó részlegébe kell helyezni, ahol legfeljebb tíz napig tartózkodhat. A  befogadó részlegben
tájékoztatni kell az  elítéltet a  kockázatértékelési összefoglaló jelentés tartalmáról, a  javasolt visszaesési és
fogvatartási kockázatot csökkentő reintegrációs programok igénybevételéről.
(3) Az elítélt együttműködésével a bv. intézeti befogadást követően a kockázatértékelési összefoglaló jelentés alapján
a  befogadó részleg vezetője rögzíti az  elítélt beleegyezésével elkészült egyéniesített fogvatartási programtervet,
majd a BFB az elítélt személyes meghallgatását követően nyolc napon belül dönt az elítélt rezsimbe helyezéséről és
a bv. intézetben működő reintegrációs programokban történő részvételéről.
(4) Ha az elítélt KKMI-ben elvégzett vizsgálatára és értékelésére e törvény szerint nem kerül sor, az elítéltet a KKMI által
kiadott módszertan alapján a BFB sorolja be az adott fokozathoz tartozó megfelelő rezsimszabály alá.
(5) A  fogvatartott egyéniesítéséhez igazodó rezsimkategóriába sorolásáról, szigorúbb biztonsági csoportba, valamint
a IV. biztonsági csoportba sorolásáról – a 26. § (4) bekezdésében foglaltak figyelembevételével – a BFB határozattal
dönt.
(6) Halaszthatatlan esetekben az  elítélt rezsimkategóriájának, illetve elhelyezésének módosításáról a  bv. intézet
parancsnoka is határozhat. Halaszthatatlan az  eset, ha fogolyzendülés, fogolyszökés, támadás, tömeges ellenállás,
önkárosítás, vagy bármilyen, az intézet biztonságára veszélyt jelentő más körülményről bejelentés érkezik, valamint
ha rendkívüli esemény bekövetkezésétől tartani lehet.
(7) A fogvatartásért felelős szakterületek bevonásával a bv. intézetnél kell elvégezni – legalább hathavonta – az elítéltek
kötelező felülvizsgálatát a rezsimbe helyezés vonatkozásában, amelyről a BFB dönt.
96. § (1) A BFB elítéltekkel kapcsolatos feladatai:
a) adatok, iratok egyeztetése,
b) befogadó részlegbe helyezés,
c) tájékoztatás az összefoglaló jelentés tartalmáról, valamint a reintegrációs programokról,
d) rezsimkategóriába sorolás, elhelyezés,
e) hosszúidős speciális részlegen történő elhelyezés, illetve annak megszüntetése,
f ) gyógyító-terápiás, illetve drogprevenciós részlegre való besorolás vagy megszüntetés,
g) rezsimbe helyezés felülvizsgálata,
h) záró kockázatelemzési vizsgálathoz vélemény elkészítése,
i) reintegrációs gondozásba vétel, reintegrációs programba történő bevonás, ilyen programba történő
helyezés, eredményességének értékelése,
j) nem dolgozó és újonnan befogadott elítélt munkába állítása, a munkahely és a munkakör kijelölése,
k) dolgozó elítélt munkahelyről történő leváltása,
l) dolgozó elítélt más munkahelyre történő áthelyezése,
m) a  bv. szerv orvosának javaslata alapján döntés a  terápiás foglalkoztatásról, annak munkaidejéről és
munkarendjéről,
n) oktatásra, szakképzésre, továbbképzésre jelentkezők beiskolázása,
o) alacsony biztonsági kockázatú részlegen történő elhelyezés és megszüntetés,
p) biztonsági csoportba sorolás,
q) jogszabályban meghatározott egyéb feladat.
(2) A BFB az (1) bekezdés c), e) és i)–p) pontjában meghatározott feladatainak ellátása kapcsán az elítéltet meghallgatja.
 (3) Az elítéltet a bv. intézet parancsnoka és a BFB döntéseivel szemben e törvényben meghatározott jogorvoslati jog
illeti meg. Jogorvoslatnak a határozat, illetve a döntés végrehajtására nincs halasztó hatálya.
 (4) A BFB részletes feladatait, tagjait, eljárásrendjét az országos parancsnok határozza meg.
 (5) A bv. intézet parancsnokának hatáskörei kapcsán a BFB véleményezési, illetve javaslattételi feladatokat is elláthat.
A szabadságvesztés végrehajtásának rendje 97. § (1) A  szabadságvesztést a  büntetés-végrehajtási szervezet hajtja végre. A  szabadságvesztést a  bíróság által
meghatározott fokozatban – fegyházban, börtönben vagy fogházban –, a  büntetés-végrehajtási szervezet által
– a  jogszabály, illetve az  országos parancsnok intézkedése alapján – kijelölt, lehetőleg az  elítélt lakóhelyéhez
legközelebb eső bv. intézetben hajtják végre. A  fegyház a börtönnél, a börtön a  fogháznál szigorúbb végrehajtási
mód.
(2) A  szabadságvesztés-büntetés végrehajtásának rendjét az  elítélt egyéni körülményeinek figyelembevételével
– személyiségére, előéletére, életvitelére, családi körülményeire, a szabadságvesztés során tanúsított magatartására,
az elkövetett bűncselekményre, a szabadságvesztés fokozatára és tartamára tekintettel – kell kialakítani.
(3) A  szabadságvesztés végrehajtása során az  elítélt kockázati elemzése, magatartása és a  reintegrációs
tevékenységben való részvétele függvényében az  egyes fokozatokon belül a  végrehajtás rendje, az  elítélt részére
adható kedvezmények az egyes fokozatokhoz kapcsolódó rezsimszabályok szerint eltérőek lehetnek.
(4) Az  elítélt az  egyes végrehajtási fokozatokhoz kapcsolódóan általános, enyhébb és szigorúbb rezsimszabályok alá
sorolható be.
(5) A  végrehajtás biztonságának fenntartása érdekében az  egyes fokozatokhoz tartozó rezsimszabályokon belül
az  elítélt biztonsági besorolása alapján az  elítélt őrzésére, felügyeletére, ellenőrzésére, a  zárkaajtó zárva tartására,
bv. intézeten belüli mozgására, látogatónak biztonsági fülkében vagy rácson keresztül történő fogadására, külső
munkahelyen történő foglalkoztatására, az  intézet elhagyására, az  elítélt előállítására, szállítására vonatkozó
előírások szigorúbbak lehetnek.
(6) Az  elítélt biztonsági besorolása önmagában nem lehet akadálya annak, hogy az  elítélt az  egyes fokozatokhoz
tartozó kedvezőbb rezsimszabályok alá kerüljön.
(7) A  végrehajtás rendje az  egyes végrehajtási fokozatokhoz képest eltérő az  enyhébb végrehajtási szabályok
alkalmazása, az  átmeneti részlegre, illetve a  biztonsági zárkába, illetve részlegre helyezés esetén. A  büntetésvégrehajtási szervezet a  sajátos kezelési igényű elítéltek részére speciális részleget alakíthat ki, ahol a  végrehajtás
rendje elsősorban e sajátos igényekhez igazodik.
(8) A  szabadságvesztés végrehajtásának részletes rendjét e  törvény, valamint a  szabadságvesztés rendjét szabályozó
egyéb jogszabályok alapján kell meghatározni.
98. § (1) A szabadságvesztés végrehajtása során biztosítani kell az elítélt
a) őrzését, felügyeletét és ellenőrzését,
b) elhelyezését, élelmezését, ruházatát,
c) – ha e  törvény másként nem rendelkezik – a  hatályos egészségügyi, társadalombiztosítási,
egészségbiztosítási jogszabályok, illetve a kötelező szakmai eljárásrend szerinti egészségügyi ellátását,
d) jogainak e törvény szerinti gyakorlását,
e) oktatásához szükséges feltételeket,
f ) foglalkoztatásához szükséges feltételeket,
g) társadalmi visszailleszkedését segítő egyéb reintegrációs programokhoz szükséges feltételeket.
(2) A szabadságvesztés végrehajtásának egyes fokozataiban eltérő az elítélt
a) elkülönítése a külvilágtól,
b) őrzése, felügyelete és ellenőrzése,
c) bv. intézeten belüli mozgása,
d) életrendje,
e) személyes szükségleteire fordítható összeg,
f ) jutalmazása és fenyítése,
g) részvétele a reintegrációs programokban.
(3) A rezsimszabályok alapján a (2) bekezdés a)–g) pontja szerinti egyes feltételek – e törvény rendelkezései alapján –
a szabadságvesztés végrehajtásának egyes fokozataiban megegyezhetnek.
99. § (1) A szabadságvesztés végrehajtása során – ha e törvény másképp nem rendelkezik –
a) a különböző végrehajtási fokozatba tartozókat egymástól,
b) a férfiakat a nőktől,
c) a fiatalkorúakat a felnőtt korúaktól,
d) a katonákat a katonának nem minősülő elítéltektől,
e) a dohányzókat a nem dohányzóktól,
f ) a fekvőbetegeket az egészségesektől,
g) a fertőző betegeket a nem fertőző betegektől
el kell különíteni.
(2) Az  elkülönítést külön részlegen, ennek elkülönített részén, illetve külön zárkában vagy lakóhelyiségben kell
végrehajtani.
(3) A gyógykezelés érdekében a különböző végrehajtási fokozatú elítéltek a kórteremben, a betegszobában, a fertőző
elkülönítőben, illetve az  e  célra kijelölt zárkában közösen helyezhetők el, valamint az  orvosi vizsgálatra, illetve
egészségügyi rendelésre közösen várakozhatnak.
(4) Végrehajtási fokozattól függetlenül az  elítéltek – az  adott részlegen belül – együtt helyezhetők el a  gyógyítóterápiás és az  átmeneti részlegen, a  drogprevenciós részlegen, a  pszichoszociális részlegen, a  hosszú időre ítéltek
részlegén, az enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazása során, a fiatalkorú elítéltek részlegén és az anya-gyermek
együttes elhelyezése esetén.
(5) A  különböző végrehajtási fokozatú elítéltek a  munkahelyen együtt dolgozhatnak, az  általános iskolai, illetve
középfokú iskolai oktatásban, a felsőoktatásban, a szakmai képzésben, a sport és a kulturális programon, a szállítás
és az előállítás során, valamint a vallásos szertartásokon és más rendezvényeken közösen vehetnek részt, továbbá
a szabad levegőn és a közös étteremben együtt tartózkodhatnak.
(6) Az (1) bekezdésben foglaltakon túl jogszabály az elkülönítés egyéb szempontjait is meghatározhatja.
 (7) A bv. szerv jellegéhez, rezsim szabályokhoz igazodóan a bv. szerv vezetője határozza meg a zárka vagy lakóhelyiség
ajtók nyitva- illetve zárva tartásának rendjét. 100. § (1) A fegyház fokozat a szabadságvesztés legszigorúbb végrehajtási módja.
 (2) A fegyházban az elítélt
a) eltávozása – a  tényleges életfogytig tartó szabadságvesztésre ítéltek kivételével – kivételesen
engedélyezhető, amelynek időtartama a szabadságvesztésbe beszámít,
b) életrendje részleteiben is meghatározott, állandó irányítás és ellenőrzés alatt áll,
c) a bv. intézeten belül a számára kijelölt területen biztonsági és rezsim besorolása alapján
ca) engedéllyel és felügyelet mellett,
cb) felügyelet mellett, vagy
cc) felügyelet mellett, a kijelölt részlegen ellenőrzéssel
mozoghat,
d) zárkája ajtaját éjszaka zárva kell tartani, nappal engedélyezhető a  rezsimszabályokhoz igazodó időszakos
nyitva tartás,
e) számára a  rezsim szabályokhoz igazodóan engedélyezhető, hogy részt vegyen az  elítéltek csoportos
kulturális és sportprogramjainak eltöltésében, illetve a  bv. intézet által szervezett, bv. intézeten belüli
programokon,
f ) magánál tartható tárgyainak köre korlátozott, ami a  rezsimszabályokhoz igazodóan bővíthető, azonban
a  korlátozás a  könyvtári és tankönyvekre, tanszerekre, valamint az  engedélyezett kegytárgyakra, családi
fényképekre nem terjedhet ki,
g) kapcsolattartásának gyakorisága, illetve tartama a  rezsimszabályok szerint bővíthető, azonban
az e törvényben az egyes kapcsolattartási formákra meghatározott alsó határt biztosítani kell,
h) a személyes szükségleteire fordítható összeg mértéke a rezsimszabályokhoz igazodóan változik,
i) külső munkáltatásban kivételesen részt vehet, ha a külvilágtól a munkavégzés alatt is elkülöníthető.
101. § A börtönben az elítélt
a) eltávozása kivételesen engedélyezhető, amelynek időtartama a  szabadságvesztésbe beszámít, külső
munkáltatásban részt vehet,
b) életrendje meghatározott, irányítás és ellenőrzés alatt áll,
c) a bv. intézeten belül a számára kijelölt területen biztonsági és rezsim besorolása alapján
ca) csak engedéllyel és felügyelet mellett,
cb) felügyelet mellett, a bv. intézet kijelölt területén ellenőrzéssel, vagy
cc) felügyelet mellett, a  bv. intézet meghatározott területén ellenőrzéssel, illetve meghatározott
szervezett programokon szabadon
 mozoghat,
d) zárkája vagy lakóhelyisége ajtaját éjszaka zárva kell tartani, kivéve, ha a tisztálkodáshoz szükséges folyó vizet,
illetve illemhelyet részlegenként biztosítják, nappal engedélyezhető a teljes vagy az időszakos nyitva tartás,
e) számára a rezsimszabályokhoz igazodóan engedélyezhető, hogy részt vegyen az elítéltek csoportos kulturális
és sportprogramjainak eltöltésében, illetve a bv. intézet által szervezett, bv. intézeten belüli programokon,
f ) magánál tartható tárgyainak köre korlátozott, ami a  rezsimszabályokhoz igazodóan bővíthető, azonban
a  korlátozás a  könyvtári- és tankönyvekre, tanszerekre, valamint az  engedélyezett kegytárgyakra, családi
fényképekre nem terjedhet ki,
g) kapcsolattartásának gyakorisága, illetve tartama a  rezsimszabályok szerint bővíthető, azonban
az e törvényben az egyes kapcsolattartási formákra meghatározott alsó határt biztosítani kell,
h) a személyes szükségleteire fordítható összeg mértéke a rezsimszabályokhoz igazodóan változik.
102. § (1) A fogház fokozat a szabadságvesztés legenyhébb végrehajtási módja.
 (2) A fogházban az elítélt
a) eltávozása engedélyezhető, amelynek időtartama a  szabadságvesztésbe beszámít, külső munkáltatásban
részt vehet,
b) életrendje részben meghatározott, a  reintegrációs programokon kívüli szabad idejét belátása szerint
használhatja fel,
c) a bv. intézeten belül a számára kijelölt területen biztonsági és rezsim besorolása alapján
ca) felügyelettel,
cb) ellenőrzéssel, vagy
cc) szabadon járhat,
d) zárkája vagy lakóhelyisége ajtaját éjszaka zárva, kivéve, ha a  tisztálkodáshoz szükséges folyó vizet, illetve
illemhelyet részlegenként biztosítják, nappal nyitva kell tartani,
e) számára a rezsimszabályokhoz igazodóan engedélyezhető, hogy részt vegyen az elítéltek csoportos kulturális
és sportprogramjainak eltöltésében, illetve a bv. intézet által szervezett, bv. intézeten belüli programokon,
f ) magánál tartható tárgyainak köre korlátozott, ami a  rezsimszabályokhoz igazodóan bővíthető, azonban
a  korlátozás a  könyvtári- és tankönyvekre, tanszerekre, valamint az  engedélyezett kegytárgyakra, családi
fényképekre nem terjedhet ki,
g) kapcsolattartásának gyakorisága, illetve tartama a  rezsimszabályok szerint bővíthető, azonban
az e törvényben az egyes kapcsolattartási formákra meghatározott alsó határt biztosítani kell,
h) a személyes szükségleteire fordítható összeg mértéke a rezsimszabályokhoz igazodóan változik.
Az átmeneti részleg végrehajtási rendje 103. § (1) Azt az  elítéltet, aki büntetését fegyház- vagy börtönfokozatban tölti és a  szabadságvesztésből legalább öt évet
kitöltött, a társadalomba való beilleszkedés elősegítése érdekében, a várható szabadulása előtt legfeljebb két évvel
átmeneti részlegre lehet helyezni.
(2) Az átmeneti részlegen az elítéltre irányadó büntetés-végrehajtási szabályok enyhíthetők, így különösen
a) a bv. intézetből az eltávozása engedélyezhető huszonnégy órát meg nem haladó időre, továbbá jutalomként
ezt meghaladó időre, és részt vehet a bv. intézeten kívüli munkáltatásban,
b) csökkenthető az életrend meghatározottsága,
c) a bv. intézet kijelölt területén szabadon mozoghat,
d) a pártfogó felügyelővel rendszeresen tarthat kapcsolatot.
(3) Az eltávozás időtartama a szabadságvesztésbe beszámít.
 (4) Az átmeneti részlegre helyezés megszüntethető, ha az elítélt a büntetés-végrehajtás rendjét súlyosan megsérti.
 (5) Az  (1)  bekezdés alkalmazása szempontjából a  szabadságvesztésből kitöltött idő meghatározásakor, ha az  elítélt
több, határozott ideig tartó, összbüntetésbe nem foglalható szabadságvesztését folyamatosan hajtják végre, akkor
ezek tartamát összegezni kell.
Az enyhébb végrehajtási szabályok 104. § (1) A  fogház, illetve a  börtön végrehajtásának általános szabályainál enyhébb végrehajtási szabályok akkor
alkalmazhatók, ha – különösen az  elítélt személyiségére, előéletére, életvitelére, családi körülményeire,
a szabadságvesztés során tanúsított magatartására, az elkövetett bűncselekményre, a szabadságvesztés tartamára
tekintettel – a szabadságvesztés célja az enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazásával is elérhető, és az enyhébb
büntetés-végrehajtási szabályok alkalmazása a büntetés-végrehajtás biztonságát nem veszélyezteti.
(2) Enyhébb végrehajtási szabályok nem alkalmazhatók, ha
a) az elítélt a szabadságvesztésből – az előzetes fogvatartásban és a házi őrizetben töltött időt is beszámítva –
a feltételes szabadságra bocsátásig esedékes időtartam felét nem töltötte le,
b) az elítélt a szabadságvesztésből börtönfokozatban legalább hat hónapot, fogházfokozatban legalább három
hónapot nem töltött le,
c) az  elítélt a  törvény értelmében [Btk. 38.  § (4)  bekezdés] vagy a  bíróság határozata folytán nem bocsátható
feltételes szabadságra,
d) az elítélt erőszakos többszörös visszaeső,
e) az elítélt a bűncselekményt bűnszervezetben követte el,
f ) a  bíróság jogerős ítéletében fegyházbüntetésre ítélt elítélt a  szabadságvesztés fokozatának enyhítésével
[115. § (1) bekezdés] tölti a büntetését,
g) az elítélt ellen újabb büntetőeljárás van folyamatban,
h) az  elítélttel szemben egyidejűleg több szabadságvesztés végrehajtására érkezik értesítés, és a  büntetések
nincsenek összbüntetésbe foglalva.
 (3) Az enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazása esetén az elítélt
a) huszonnégy órát, kivételesen negyvennyolc órát meg nem haladó időre havonta legfeljebb négy alkalommal
eltávozhat a bv. intézetből azokon a napokon, amelyeken nem végez munkát,
b) a személyes szükségletére fordítható pénzt készpénzben is megkaphatja, és azt a bv. intézeten kívül költheti
el,
c) a látogatóját a bv. intézeten kívül is fogadhatja,
d) felügyelete mellőzhető, amikor a bv. intézeten kívül dolgozik.
(4) Az eltávozás időtartama a szabadságvesztésbe beszámít. Az elítélt köteles bejelenteni, hogy az eltávozás ideje alatt
hol tartózkodik.
(5) Ha az  elítélt az  eltávozással vagy a  bv. intézeten kívüli munkavégzéssel kapcsolatos magatartási szabályokat
ismételten vagy súlyosan megszegi – így különösen, ha az  eltávozásról önhibájából nem az  előírt időn belül tér
vissza, vagy más, súlyos fegyelemsértést követ el –, továbbá ha a (2) bekezdésben meghatározott okok valamelyike
bekövetkezik, a  bv. intézet parancsnoka felfüggeszti az  enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazását, és
előterjesztést tesz a büntetés-végrehajtási bírónak az enyhébb végrehajtási szabályok megszüntetése iránt.
Sajátos kezelési igényű elítéltek számára kialakított részlegek 105. § (1) Hosszúidős speciális részlegre (a  továbbiakban: HSR) helyezhető az  életfogytig tartó-, vagy legalább tizenöt évi
szabadságvesztés büntetését töltő elítélt, akinek magatartása, a  szabadságvesztés végrehajtása során tanúsított
együttműködési készsége, az  intézet rendjéhez és biztonságához való viszonya, illetve egyéni biztonsági
kockázatelemzése alapján különleges kezelése és elhelyezése indokolt abból a célból, hogy a közösségbe helyezésre
felkészítést, illetve a közösségbe visszahelyezést nyerjen.
(2) A  HSR alkalmazására és megszüntetésére a  BFB döntése alapján kerülhet sor, melyet háromhavonta felül kell
vizsgálni, illetve haladéktalanul meg kell szüntetni, ha feltételei már nem állnak fenn. A  HSR alkalmazásáról való
döntés, illetve az  elhelyezés felülvizsgálata során az  elítéltet meg kell hallgatni, a  döntésről az  elítéltet írásban
tájékoztatni kell.
(3) A  szabadságvesztés végrehajtási fokozatára vonatkozó általános szabályok a  HSR alkalmazása esetén annak
végrehajtási rendjéhez igazodnak.
(4) A HSR alkalmazása esetén az elítélt
a) állandó őrzés és felügyelet alatt áll,
b) a bv. intézet területén engedéllyel és felügyelettel mozoghat, zárkáját zárva kell tartani,
c) zárkájában indokolt esetben belső biztonsági rács alkalmazható,
d) munkát a hosszúidős speciális részlegen belül, illetve a parancsnok által kijelölt helyen végezhet,
e) önképzést folytathat, az intézet csoportos művelődési, sportolási és szabadidő eltöltésének lehetőségeit csak
a hosszúidős speciális részlegen belül, illetve a parancsnok külön engedélyével veheti igénybe,
f ) lelkészi gondozásban egyénileg, közösségi lelki gondozásban a parancsnok engedélye szerint részesülhet,
g) magánál tartható tárgyainak köre és mennyisége korlátozható,
h) számára a 175–177. §-ban biztosított kapcsolattartás gyakorisága növelhető.
(5) A  (4)  bekezdésben meghatározott rendelkezések, illetve a  szükséges biztonsági intézkedések együttesen vagy
külön-külön alkalmazhatók, amelyről a bv. intézet parancsnoka írásban dönt, e jogkörét átruházhatja. Az esetleges
rendelkezésekről, illetve azok felülvizsgálatáról a  HSR alkalmazásáról vagy a  felülvizsgálatáról szóló döntést
követően haladéktalanul kell intézkedni.
106. § (1) Gyógyító-terápiás részlegre kell elhelyezni – az IMEI-ben végzett kivizsgálás után – azt az elítéltet,
a) akinek korlátozott beszámítási képességét állapították meg,
b) akit a  szabadságvesztés végrehajtása alatti időben – kóros elmeállapota miatt – az  IMEI-ben kezeltek, és
elmeállapota olyan mértékben javult, hogy az a szabadságvesztés folytatását nem akadályozza,
c) akinek a  személyiségzavar jellege, vagy annak súlyossága miatt a  gyógyító-terápiás részlegen való
elhelyezése indokolt.
 (2) Az (1) bekezdés a) és c) pontja alá tartozó elítéltek az IMEI-be történő kivizsgálásig – az orvos javaslatára – harminc
napra, a  BFB döntése alapján a  gyógyító-terápiás részlegbe ideiglenesen elhelyezhetők. Az  időtartam egy
alkalommal további harminc nappal meghosszabbítható a BFB döntése alapján.
(3) A  gyógyító-terápiás részlegről való kihelyezésről – orvosi javaslatra – a  BFB dönt. Javult elmeállapotú elítéltet –
(1) bekezdés b) pontja – csak az IMEI írásbeli engedélyével lehet a gyógyító-terápiás részlegről kihelyezni.
(4) A  gyógyító-terápiás részlegre utalt elítélt reintegrációs tevékenységét komplex terápiás program keretében kell
megvalósítani.
(5) A  gyógyító-terápiás részlegre elhelyezett elítéltek részére az  állapotuknak megfelelő jellegű és idejű terápiás
foglalkoztatást, oktatást, valamint pszichológiai foglakozást kell biztosítani.
107. § (1) Ha az  elítélt személyiségzavarban szenved, vagy mentális állapota miatt különleges gondozást igényel, de
a gyógyító-terápiás részlegre helyezés feltételei nem állnak fenn, a BFB pszichoszociális részlegen helyezheti el.
(2) A pszichoszociális részlegen elhelyezett elítélt reintegrációs tevékenységét komplex terápiás program keretében kell
megvalósítani.
108. § (1) A  drogprevenciós részlegen az  az elítélt helyezhető el, aki írásban nyilatkozik arról, hogy a  kábítószer-mentesség
ellenőrzése érdekében aláveti magát rendszeres vizsgálatoknak, és azokhoz vizsgálati anyagot (testváladékot)
szolgáltat.
(2) A drogprevenciós részlegen elhelyezett elítéltek számára a kapcsolattartás gyakorisága növelhető.
 (3) A drogprevenciós részlegen elhelyezett elítélt reintegrációs tevékenységét komplex terápiás program keretében kell
megvalósítani.
 (4) Az elítélt írásbeli kérelmére a drogprevenciós részlegen történő elhelyezést meg kell szüntetni.
 (5) Az elítélt drogprevenciós részlegen történő elhelyezését meg kell szüntetni, ha
a) a  kábítószer-mentesség ellenőrzésére szolgáló vizsgálat eredménye pozitív (az elítélt szervezetében
kábítószert mutatott ki),
b) az elítélt az intézetben vagy azon kívül súlyos fegyelemsértést, illetve bűncselekményt követ el, vagy
c) az együttműködési kötelezettségét nem teljesíti.
109. § (1) Az alacsony biztonsági kockázatú részlegen az az elítélt helyezhető el, akinek biztonsági csoportba sorolása alapján
a fogvatartása nem igényli magas szintű biztonsági védelmi eszközök alkalmazását.
(2) Az alacsony biztonsági kockázatú részlegen csökkenthető az életrend meghatározottsága, az elítélt a reintegrációs
programokon kívüli szabad idejét belátása szerint használhatja fel és a  bv. intézet kijelölt területén szabadon
mozoghat.
(3) Az  alacsony biztonsági kockázatú részlegre helyezés megszüntethető, ha az  elítélt a  büntetés-végrehajtás rendjét
súlyosan megsérti.
(4) Az  alacsony biztonsági kockázatú részlegen elhelyezett, gondatlan bűncselekmény miatt kiszabott, egyévi vagy
annál rövidebb tartamú szabadságvesztését töltő elítélt esetén a  pártfogó felügyelő legkésőbb a  bv. intézetből
való szabadulás várható időpontja előtt két hónappal, az elítélt társadalmi kapcsolatainak megerősítése érdekében
megkezdi a gondozását.
(5) A gondozás körében a bv. intézet székhelye szerint illetékes pártfogó felügyelő
a) a  bv. intézetben felkeresheti az  elítélteket és egyéni vagy csoportos tájékoztatást ad a  társadalomba való
beilleszkedés elősegítése érdekében,
b) ha az  elítélt részt vesz reintegrációs programban, közreműködik annak megvalósításában, értékeli
a reintegrációs programban elért eredményeket, szükség szerint kiegészíti, fejleszti azt,
c) szükség esetén segíti a családi kapcsolatok helyreállítását,
d) az  elítélt társadalmi kapcsolatainak megerősítése érdekében a  helyi önkormányzatokkal, a  munkáltatókkal,
az egyházi jogi személyekkel, a civil szervezetekkel és egyéb karitatív szervezetekkel, illetve egyéb önkéntes
közreműködőkkel együttműködik.
Kóros elmeállapotúvá vált elítélt elhelyezése 110. § (1) Ha az  elítélt kóros elmeállapotúvá válik, a  szabadságvesztést a  bv. intézetben nem lehet végrehajtani, az  elítéltet
a  büntetés-végrehajtási bíró döntése alapján az  IMEI-ben kell elhelyezni. Az  itt eltöltött idő a  szabadságvesztés
tartamába beszámít.
(2) Ha a  bv. intézet a  szabadságvesztés végrehajtása alatt az  elítélt kóros elmeállapotára utaló tüneteket észlel,
intézkedik az elítéltnek az IMEI-ben történő pszichiáter szakorvos általi kivizsgálása iránt.
(3) Ha az  IMEI pszichiáter szakorvosa az  elítélt kóros elmeállapotára utaló tüneteket állapított meg, és az  elítélt
pszichiátriai kezelése meghaladja a  két hónapot, az  IMEI főigazgató főorvosa előterjesztést tesz a  büntetésvégrehajtási bírónak a szabadságvesztés végrehajtási helyének megváltoztatására.
(4) Az  elítélt elmeállapotában bekövetkezett kedvező változásra tekintettel, az  IMEI főigazgató főorvosa soron kívül
tehet javaslatot az elítélt bv. intézetbe történő visszaszállítására a büntetés-végrehajtási bírónak.
(5) Ha az  elítélt szabadításakor gyógykezelésének szükségessége továbbra is fennáll, az  IMEI főigazgató főorvosa
az  elbocsátás esedékességének napjával történő elhelyezés érdekében az  egészségügyről szóló törvényben
meghatározottak szerint kellő időben kezdeményezi a bíróságnál a kötelező gyógykezelés elrendelése iránti eljárást.
(6) Ha a bíróság elrendeli a beteg kötelező gyógykezelését, az  IMEI főigazgató főorvos – az Országos Mentőszolgálat
útján – intézkedik az elítélt átszállítása iránt a kijelölt, az egészségügyről szóló törvény szerinti gyógykezelést végző
pszichiátriai intézetbe.
Egyéb végrehajtási szabályok 111. § A szabadságvesztés tartamába nem számít be az az idő, amíg az elítélt a szabadságvesztés végrehajtása alól kivonja
magát.
112. § (1) Ha az összbüntetési ítélet olyan időpontban emelkedik jogerőre, amikor az elítélt az összbüntetésként megállapított
szabadságvesztést már kitöltötte, és az elítélttel szemben más ügyben kiszabott szabadságvesztést kell foganatba
venni, a végrehajtásra kerülő szabadságvesztés tartamába be kell számítani azt az időtartamot, amennyivel az elítélt
által kitöltött szabadságvesztés tartama meghaladja az összbüntetésként megállapított szabadságvesztés tartamát.
(2) Ha rendkívüli jogorvoslat folytán meghozott határozatban a  bíróság az  elítélttel szemben nem, vagy nem
a  rendkívüli jogorvoslattal megtámadott határozattal megegyező tartamban szab ki szabadságvesztést,
vagy a  kiszabott szabadságvesztés tartamát mérsékli, és az  elítélt a  kiszabott tartamnál hosszabb időt töltött
szabadságvesztésben, ha az  elítélttel szemben más ügyben kiszabott szabadságvesztést kell foganatba venni,
akkor a végrehajtásra kerülő szabadságvesztés tartamába be kell számítani azt az időtartamot, amennyivel az elítélt
által kitöltött szabadságvesztés tartama meghaladja a  rendkívüli jogorvoslat folytán meghozott határozattal
megállapított szabadságvesztés tartamát.
(3) Az  (1)–(2)  bekezdés abban az  esetben alkalmazható, ha az  elítélten az  összbüntetésként megállapított, illetve
a  rendkívüli jogorvoslattal megtámadott határozattal kiszabott szabadságvesztést és a  más ügyben végrehajtásra
váró szabadságvesztést folyamatosan hajtják végre. Az  (1)–(2)  bekezdés akkor is alkalmazandó, ha a  túltöltés
tartama hosszabb a  végrehajtásra váró szabadságvesztés tartamánál, de további szabadságvesztések várnak
végrehajtásra.
113. § (1) Az elítéltet – megjelenési szándékától függetlenül – elő kell állítani, ha
a) büntető ügyben terheltként,
b) tanúként,
c) az apaság és a származás megállapítása iránti perben személyes megjelenésre kötelezéssel félként,
d) gondnokság alá helyezés iránti perben alperesként,
e) szabálysértési ügyben eljárás alá vont személyként
idézik.
(2) Az  (1)  bekezdés a)  pontja esetén az  elítéltet nem kell előállítani, ha törvény lehetőséget ad arra, hogy a  terhelt
nyilatkozzon részvételi szándékáról, és az elítélt nemleges nyilatkozatot tesz.
(3) Az  elítéltet – kivéve, ha írásban tett nyilatkozata szerint a  közvetítői megbeszélésen nem kíván megjelenni –
az intézet előállítja, ha a büntető ügyekben alkalmazandó közvetítői tevékenységet végző közvetítő idézi.
(4) Az  elítéltet – amennyiben a  tárgyaláson meg kíván jelenni – elő kell állítani, ha félként a  személyes megjelenés
kötelezettségével idézik.
(5) Az (1), (3) és (4) bekezdésben foglaltakon kívül az intézet akkor állítja elő az elítéltet, ha az az előállítást kéri, és annak
költségeit megelőlegezi.
(6) Ha az  elítélt az  előállítás költségeit nem tudja megelőlegezni, az  intézet tájékoztatja, hogy költségmentességet,
illetve pártfogó ügyvéd kirendelését kérheti. Az  intézet az  előállítás költségeit az  elítélt írásbeli kérelmére
kivételesen megelőlegezheti, ha a kérelemben a költségek visszafizetését vállalja.
(7) A bírósági ügyekben való előállításra vonatkozó szabályokat a közjegyzői eljárásra is megfelelően alkalmazni kell.
114. § (1) A  nyomozó hatóság az  elítéltet az  ügyész engedélye alapján – a  bv. intézettel való előzetes egyeztetés szerint
– az  intézetben kihallgathatja, illetve ha az  elítéltek ugyanabban az  intézetben vannak fogva tartva, a  nyomozó
hatóság a szembesítést az  intézetben is végrehajthatja. A nyomozó hatóság az elítélt intézetben lévő érték-, vagy
tárgyletétjéből lefoglalhat, illetve iratismertetést (Be. 193.  §) tarthat. Az  ügyész más nyomozási cselekmények
intézetben történő elvégzésére is engedélyt adhat.
(2) Az  elítéltet az  intézetben a  hatósági ügyben eljáró más szerv a  bv. intézettel való előzetes egyeztetés alapján
hallgathatja ki.
(3) Az  elítéltet az  illetékes ügyész, illetve a  nyomozó hatóságnak az  illetékes ügyész engedélyét is tartalmazó írásbeli
megkeresésére a  parancsnok adja ki, nyomozási cselekmények lefolytatása, továbbá a  Bnytv.-ben meghatározott
bűnügyi nyilvántartási adat mintavétele céljából.
(4) Ha az  elítélt kiadása a  rendőrségi fogdán történő elhelyezéssel jár, úgy azt az  illetékes ügyész a  Be. 135.  §
(2) bekezdése szerinti időtartamban engedélyezheti.
(5) A kiadás nem teljesíthető, ha
a) az elítélt szabadulása esedékes,
b) az elítéltet a bíróság idézésére elő kell állítani, vagy
c) azt – orvosi vélemény szerint – az elítélt egészségi állapota nem teszi lehetővé.
(6) Az  elítélt törvényes jogait a  kiadás ideje alatt is biztosítani kell. A  kiadás időtartama a  szabadságvesztés idejébe
beszámít.
Fokozatváltás 115. § (1) A  szabadságvesztés végrehajtására eggyel enyhébb fokozat akkor jelölhető ki, ha – különösen az  elítélt
személyiségére, előéletére, egészségi állapotára, a  szabadságvesztés során tanúsított magatartására, az  elkövetett
bűncselekményre, a  szabadságvesztés tartamára, a  társadalomba való beilleszkedési készségére tekintettel –
a büntetés célja a szabadságvesztés enyhébb fokozatban történő végrehajtásával is elérhető.
(2) Enyhébb végrehajtási fokozat nem jelölhető ki, ha
a) az elítélt a szabadságvesztésből – az előzetes fogvatartásban és a házi őrizetben töltött időt is beszámítva –
a feltételes szabadságra bocsátásig esedékes időtartam felét nem töltötte le,
b) az  elítélt feltételes szabadságra nem bocsátható és a  szabadságvesztés tartamának – az  előzetes fogva
tartásban és a házi őrizetben töltött időt is beszámítva – egyharmadát nem töltötte le,
c) az  elítélt a  szabadságvesztésből fegyházfokozatban legalább egy évet, börtönfokozatban legalább hat
hónapot nem töltött le,
d) az  elítélt feltételes szabadságra nem bocsátható és a  szabadságvesztésből – az  előzetes fogvatartásban és
a házi őrizetben töltött időt is beszámítva – annak fele tartamát nem töltötte le,
e) az elítélt erőszakos többszörös visszaeső,
f ) az elítélt a bűncselekményt bűnszervezetben követte el,
g) az elítélt életfogytig tartó szabadságvesztés büntetést tölt, amelyből nem bocsátható feltételes szabadságra.
(3) A szabadságvesztés végrehajtására eggyel szigorúbb fokozat akkor jelölhető ki, ha az elítélt a büntetés-végrehajtás
rendjét ismételten vagy súlyosan megzavarja.
(4) A  szabadságvesztés végrehajtására eggyel enyhébb, illetve eggyel szigorúbb végrehajtási fokozat kijelölése
iránt a  bv. intézet tesz előterjesztést a  büntetés-végrehajtási bírónak. A  szabadságvesztés szigorúbb végrehajtási
fokozatának a  kijelölésére a  bv. intézet nem tehet előterjesztést, ha az  elítélt a  szabadságvesztésből legalább hat
hónapot még nem töltött le.
Félbeszakítás 116. § (1) Fontos okból – így különösen az  elítélt személyi vagy családi körülményei, egészségi állapota miatt –
a szabadságvesztés végrehajtása hivatalból vagy kérelemre félbeszakítható, erről
a) egy naptári évben harminc napig terjedő időtartamra a parancsnok,
b) egy naptári évben harmincegy naptól kilencven napig terjedő időtartamra az országos parancsnok,
c) a b) pontban szabályozottnál hosszabb időre a büntetés-végrehajtásért felelős miniszter
dönt.
(2) Kivételesen engedélyezhető a szabadságvesztés félbeszakítása, ha az elítélt ellen szabadságvesztéssel büntetendő
bűncselekmény miatt újabb büntetőeljárás van folyamatban. Ebben az  esetben az  eljárás szakaszától függően
az ügyész vagy a bíróság véleményét be kell szerezni.
(3) Nem engedélyezhető a  szabadságvesztés félbeszakítása, ha a  bíróság az  életfogytig tartó szabadságvesztést
kimondó ítéletben a feltételes szabadságra bocsátás lehetőségét kizárta.
(4) Ha az  elítélt nő a  várandósság tizenkettedik hetét elérte, és a  szülés várható időpontja megelőzné a  szabadulás
napját, nyilatkoztatni kell arról, hogy kéri-e a szabadságvesztés félbeszakítását. A várandósság alatt vagy közvetlenül
a  szülés után benyújtott büntetés-félbeszakítási kérelmek elbírálása során elsősorban a  gyermek érdekét kell
figyelembe venni.
(5) A  szabadságvesztés félbeszakítására irányuló kérelem indokoltságának ellenőrzése céljából a  bv. intézet, illetve
a  BVOP megkeresheti az  elítélt által megjelölt tartózkodási hely szerint illetékes pártfogó felügyelői szolgálatot,
illetve rendőri szervet a környezettanulmány készítése céljából.
(6) A kérelem elutasítását indokolt határozatba kell foglalni.
 (7) A félbeszakítás tartama a szabadságvesztés tartamába nem számít be.
 (8) A félbeszakítás tartama alatt az elévülés nyugszik.
117. § (1) A szabadságvesztés félbeszakítását az engedélyező megszünteti, ha a tudomására jut, hogy
a) az elítélttel szemben a félbeszakítás tartama alatt elkövetett bűncselekmény miatt büntetőeljárás indult, vagy
újabb szabadságvesztés végrehajtásáról érkezik értesítőlap,
b) az elítéltet más ügyben előzetes letartóztatásba helyezték,
c) a félbeszakítás indoka az engedélyezett határidő letelte előtt megszűnt.
(2) A félbeszakítás megszüntetéséről az engedélyező indokolt határozattal dönt.
 (3) A  félbeszakítás megszüntetéséről az  elítéltet írásban haladéktalanul tájékoztatni kell, és fel kell hívni, hogy
a megadott időpontban a szabadságvesztést végrehajtó intézetben jelentkezzen.
Az elítélt jogai gyakorlásának és kötelezettségei teljesítésének általános szabályai
118. § (1) A  szabadságvesztés végrehajtása alatt az  elítélt elveszti a  személyi szabadságát, köteles eltűrni a  végrehajtás
tényéből eredően egyes alapvető jogainak és a jogszabályok által biztosított egyéb jogosultságainak szünetelését,
korlátozását, módosulását.
(2) A  szabadságvesztés végrehajtása alatt az  elítélt az  alapvető jogait és a  jogszabályok által biztosított egyéb
jogosultságait a  büntetés végrehajtása során is gyakorolhatja és jogszabályban, vagy bírósági, illetve hatósági
határozatban megállapított kötelezettségeit a  büntetés végrehajtása során is köteles teljesíteni, kivéve, ha azok
szüneteléséről, illetve korlátozásáról az  ítélet vagy törvény rendelkezik, vagy amelyek gyakorlásában, illetve
teljesítésében az elítélt akadályozva van.
(3) A büntetés-végrehajtási szervezet biztosítja, illetve elősegíti az elítélt jogainak gyakorlását.
 (4) Az  elítélt kötelezettségeinek teljesítése, illetve jogainak gyakorlása során a  szabadságvesztés-büntetés céljai
teljesítése érdekében köteles a bv. intézettel együttműködni.
 (5) Az elítélt jogait személyesen vagy védője, illetve fiatalkorú esetén törvényes képviselője útján, a bv. intézet rendjével
és biztonságával összhangban gyakorolja. Az elítélt jogainak korlátozása, módosulása
119. § A szabadságvesztés végrehajtása alatt az elítélt
a) munkához és foglalkozása szabad megválasztásához való joga és a vállalkozáshoz való joga,
b) művelődéshez való joga, illetve a tanulás és a tanítás szabadsága,
c) önrendelkezéshez való joga,
d) kegyeleti joga,
e) szülői felügyeleti joga,
f ) közérdekű adatokhoz való hozzáféréséhez és azok terjesztéséhez való joga,
g) véleménynyilvánítási szabadsága,
h) egyesülési joga,
i) tulajdonhoz való joga,
j) a szabadidő eltöltéséhez való joga,
k) ha munkát végez, az éves fizetett szabadsághoz való joga,
l) magántitokhoz való joga,
m) általános cselekvési szabadsága a szünetelő jogokra való tekintettel,
n) lelkiismereti és vallási szabadsága
e törvényben meghatározott korlátozásoknak megfelelően gyakorolható.
120. § (1) Az elítélt véleményét – ellenőrzés mellett az e törvényben meghatározott korlátozás kivételével – olyan formában
nyilváníthatja ki, amely nem zavarja a bv. intézet rendjét és biztonságát.
(2) A vélemény nyilvánosságra hozatala
a) a nemzetbiztonság védelme,
b) a minősített adat közlésének megakadályozása,
c) a bűncselekmény közvetlen veszélyének fennállása esetén, annak megakadályozása,
d) a bv. intézet rendje és biztonsága,
e) a bűnöző életmód népszerűsítésének megakadályozása, valamint
f ) az  elítélt, vagy hozzátartozója számára a  bűncselekménnyel kapcsolatos vélemény nyilvánosságra
hozatalából eredő vagyoni előny elérésének megakadályozása
érdekében korlátozható.
Az elítélt jogainak szünetelése 121. § (1) A szabadságvesztés végrehajtása alatt szünetel az elítélt joga
a) a szabad mozgáshoz,
b) a tartózkodási hely szabad megváltoztatásához,
c) a békés gyülekezéshez,
d) a sztrájkhoz,
e) a szabad orvosválasztáshoz,
f ) ahhoz, hogy az országgyűlési képviselők, a helyi és kisebbségi önkormányzati képviselők és polgármesterek,
valamint az európai parlamenti képviselők választásán választható legyen.
 (2) A  szabadságvesztés végrehajtása alatt szünetelnek az  elítélt azon jogai, amelyekre a  közügyektől eltiltás, illetve
a bíróság ítéletében meghatározott foglalkozástól eltiltás, járművezetéstől eltiltás és kitiltás kiterjed.
Az elítélt büntetés-végrehajtási jogviszonyból eredő jogai 122. § Az elítélt jogosult
a) a higiéniai feltételeknek megfelelő egészséges elhelyezésre, az egészségi állapotának és a szabadságvesztés
végrehajtása alatti tevékenységének megfelelő élelmezésre, egészségügyi ellátásra, megfelelő ruházat
biztosítására,
b) a  hozzátartozóival, valamint az  általa megjelölt és a  bv. intézet által engedélyezett személyekkel,
szervezetekkel az e törvényben meghatározottak szerint kapcsolatot tartani,
c) baleset esetén baleseti ellátásra és baleseti egészségügyi szolgáltatásra,
d) pihenésre, szabadidőre,
e) testi és szellemi állapotának fenntartása, illetve fejlesztése érdekében
ea) naponta – a  szabadságvesztés végrehajtási rezsimjeinél megállapított rendelkezések szerint, de
legalább egy óra – szabad levegőn tartózkodásra,
eb) önképzésre, sajtótermékek megrendelésére, a  bv. intézet művelődési és sportolási lehetőségeinek
– a szabadságvesztés végrehajtási rezsimjeinél megállapított rendelkezések szerinti – igénybevételére,
ec) tanuláshoz való jogát e  törvényben meghatározottak szerint gyakorolni; általános iskolai,
középfokú, valamint felsőfokú tanulmányok megkezdésére, illetve folytatására, a  vizsgákra való
felkészüléshez tanulmányi és vizsgaszabadságra,
f ) a  bv. intézetben, illetve annak felügyeleti szerveinél és a  büntetés-végrehajtástól független szervhez
közérdekű bejelentés, panasz, kérelem és jognyilatkozat előterjesztésére,
g) a büntetés végrehajtása során jogorvoslati joggal élni,
h) a  rendelkezésére álló pénzből havonta meghatározott összeget személyes szükségleteire fordítani, illetve
azzal egyéb módon rendelkezni,
i) a szabadságvesztés végrehajtása során keletkezett kárának megtérítésére,
j) sajátos védelemre a nők, fiatalkorúak és a fogyatékkal élők a rájuk vonatkozó eltérésekkel,
k) jogszabályban meghatározottak szerint saját ruha viselésére, illetve használati tárgyak tartására; az  elítélt
magánál tartható tárgyainak köre a  bv. intézet rendjére és biztonságára figyelemmel, valamint az  egyes
rezsimszabályok szerint korlátozható,
l) a  már megállapított, a  szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló törvényben meghatározott
valamely rendszeres pénzellátásának (e fejezetben a  továbbiakban: rendszeres pénzellátás)
a  meghatalmazott személy kezéhez vagy a  bv. intézethez történő folyósítására, továbbá a  saját jogon járó
családi pótléknak a letéti számláján való elhelyezésére,
m) a szabadulást követő társadalomba való visszailleszkedés érdekében az ehhez szükséges szociális feltételek
megteremtésének segítségére,
n) önkéntes vállalása alapján – a  szabadságvesztés fokozatának és a  rezsimre vonatkozó szabályok szerint
– oktatási, képzési, valamint reintegrációt elősegítő személyes fejlődését biztosító programokon való
részvételre,
o) büntetés-végrehajtási szervezeten belüli fogvatartotti fórumon való véleménynyilvánításra.
123. § (1) Az  elítélt a  bv. intézet parancsnokának engedélye alapján – őrzéssel vagy anélkül – meglátogathatja orvos által
igazoltan súlyos beteg közeli hozzátartozóját, részt vehet közeli hozzátartozója temetésén.
(2) A  bv. intézet parancsnoka az  (1)  bekezdésben foglaltak engedélyezése esetén elrendelheti mozgáskorlátozó
eszközök használatát, kivételes esetben megtagadhatja a  látogatás, a  temetésen való részvétel, illetve a  kegyelet
lerovásának engedélyezését.
(3) Az (1) bekezdés szerinti rendkívüli eltávozás az öt napot nem haladhatja meg, annak tartama a szabadságvesztésbe
beszámít.
(4) Ha az  elítélt a  temetésen nem vett részt, a  parancsnok a  temetést követő harminc napon belül – az  (1)  bekezdés
szerinti feltételekkel – engedélyezheti, hogy az elítélt lerója kegyeletét a közeli hozzátartozója temetési helyénél.
(5) Az elítélt az (1) és (4) bekezdésben felsorolt esetekben az előállítás költségét köteles megtéríteni.
124. § (1) Az  elítélt a  120.  §-nak megfelelően jogosult nyilatkozatot tenni a  médiaszolgáltatásokról és
a  tömegkommunikációról szóló törvény szerinti műsorszámban vagy sajtótermékben, illetve az  elektronikus
hírközlésről szóló törvény szerinti elektronikus hírközlő hálózat útján történő közzététellel.
(2) A  nyilatkozattétel engedélyezéséről vagy megtagadásáról az  országos parancsnok a  kérelem benyújtásától
számított három napon belül dönt. A  nyilatkozattétel engedélyezése akkor tagadható meg, ha alapos okkal
arra lehet következtetni, hogy a  nyilatkozattétel a  120.  §-ban meghatározott érdekek valamelyikét sértené vagy
veszélyeztetné.
(3) Az  országos parancsnok haladéktalanul értesíti a  sajtó képviselőjét, ha az  elítélt nyilatkozattételét engedélyezte,
vagy e  törvény szerint az  engedélyt megadottnak kell tekinteni. Az  értesítésben az  országos parancsnok
tájékoztatást ad a kapcsolatfelvétel részleteiről.
(4) Ha az  országos parancsnok a  nyilatkozattételt megtagadja, arról indokolt írásbeli határozattal dönt. A  határozat
minősített adatot nem tartalmazhat. A  nyilatkozattétel megtagadásáról szóló határozat ellen az  elítélt bírósági
felülvizsgálati kérelmet nyújthat be. A  kérelmet a  bv. intézet haladéktalanul továbbítja a  büntetés-végrehajtási
bíróhoz.
(5) A  bv. intézet parancsnoka vagy az  általa kijelölt személy a  nyilatkozattételt – a  120.  §-ban foglaltak megtartása
érdekében – ellenőrzi. Ha a  nyilatkozattétel a  120.  §-ban meghatározott érdekek valamelyikét sérti vagy
veszélyezteti, a  nyilatkozattétel megszakítható, és az  elítéltet figyelmeztetni kell a  szabályok megtartására és arra,
hogy azok be nem tartása esetén a nyilatkozat közzététele megtagadható.
125. § (1) Az  elítélt – hozzájárulásával készített – nyilatkozattételét tartalmazó írás, kép-, hangfelvétel (a  továbbiakban:
közlésre szánt anyag) közzétételéhez az országos parancsnok engedélye szükséges.
(2) A  közzététel engedélyezéséről vagy megtagadásáról az  országos parancsnok a  kérelem benyújtásától számított
három napon belül dönt. Az engedély akkor tagadható meg, ha a 120. §-ban meghatározott érdekek valamelyikét
sértené, vagy veszélyeztetné.
(3) Ha az  országos parancsnok a  közzétételt megtagadja, arról indokolt írásbeli határozattal dönt. A  közzététel
megtagadásáról szóló határozat ellen az elítélt bírósági felülvizsgálati kérelmet nyújthat be. A kérelmet a bv. intézet
haladéktalanul továbbítja a büntetés-végrehajtási bíróhoz.
126. § (1) A bv. intézetben minden elítélt számára lehetővé kell tenni, hogy lelkiismereti és vallási meggyőződését szabadon
megválassza vagy megváltoztassa, vallását gyakorolhassa.
(2) A bv. intézetben minden elítélt számára lehetővé kell tenni, hogy az egyházi személy, a vallási tevékenységet végző
szervezet vallásos szertartást hivatásszerűen végző tagja, az egyházi jogi személy vagy a vallási tevékenységet végző
szervezet által megbízott más személy általi gondozásban részesülhessen.
(3) Az  elítélt magánál tarthatja a  vallása gyakorlásához szükséges könyveket, írásos anyagokat és kegytárgyakat.
A  kegytárgyak vallásgyakorláshoz való szükségességének megállapításához az  adott egyházi személy és vallási
tevékenységet végző szervezet vallásos szertartást hivatásszerűen végző tagjának állásfoglalása kérhető.
(4) Az  elítélt számára lehetővé kell tenni, hogy a  bv. intézetekben megvalósítható vallásos szertartásban részesüljön
a  vallási közösség előírásainak megfelelően. A  súlyos, életveszélyes állapotban lévő elítélt kérelmére az  egyházi
személlyel vagy a  vallási tevékenységet végző szervezet vallásos szertartást hivatásszerűen végző tagjával való
találkozást soron kívül lehetővé kell tenni.
(5) Az elítélt eltiltható az istentiszteleten való részvételtől, ha az a bv. intézet rendjét vagy a biztonságot veszélyezteti.
 (6) Az  istentiszteletre önként jelentkezők részvétele – az  (5)  bekezdés alapján eltiltottakat, valamint a  magánelzárást
töltő elítélteket kivéve – nem korlátozható. A  (2)  bekezdésben meghatározott személlyel való ellenőrzés nélküli
találkozás lehetősége azonban az  istentisztelet látogatástól eltiltott, a  magánelzárást töltő, illetve biztonsági
zárkában vagy részlegen elhelyezett elítélttől sem tagadható meg.
(7) A bv. intézet elősegíti a vallási közösségek szociális, karitatív, gondozói tevékenységét és az elítéltnek a szabadulásra
való felkészítéséhez nyújtott szolgálatait.
127. § (1) Az  elítélt az  ellene folyamatban lévő büntetőeljárás során a  bíróság, az  ügyész vagy a  nyomozó hatóság által
elektronikus eszközön átadott iratokba vagy az  ellene folyamatban volt büntetőeljárásban keletkezett iratról
elektronikus adathordozón kiadott másolatba a  büntetés-végrehajtási szervezet által biztosított számítástechnikai
eszköz igénybevételével jogosult betekinteni.
(2) Az elítélt köteles az (1) bekezdésben meghatározott, valamint a büntetés-végrehajtási ügyben keletkezett iratokon
kívüli egyéb iratai másolásának, nyomtatásának és továbbításának költségét megtéríteni.
128. § (1) A várandós és a kisgyermekes elítélt nőnek az egészségét védő és a gyermek fejlődését szolgáló, e törvényben nem
szabályozott jogai nem korlátozhatók.
(2) Ha a  szülésre a  szabadságvesztés végrehajtása alatt kerül sor, és az  együttes elhelyezést kizáró ok nem áll fenn,
a gyermeket egy éves koráig az anyjával együtt kell elhelyezni.
(3) Az anya és a gyermek együttesen nem helyezhető el, ha
a) az anya a gyermek gondozását nem vállalja,
b) a bíróság a szülői felügyeletet az anya valamennyi gyermekével kapcsolatosan megszüntette,
c) az anya ellen a gyermek sérelmére elkövetett bűncselekmény miatt eljárás indult, vagy
d) az anya egészségi állapota miatt a gyermek gondozását, nevelését nem tudja ellátni.
(4) A  (3)  bekezdés d)  pontjában meghatározott esetben, ha az  anya a  gyermekét szoptatja, a  gyermek a  bv. intézet
anya-gyermek részlegén elhelyezhető.
(5) Együttes elhelyezése esetén az anya a gyermek felett a gondozás és a nevelés jogát gyakorolja.
 (6) A  gyermek felett szülői felügyeletet gyakorló vagy a  gyermekkel kapcsolattartásra jogosult másik szülő, valamint
a  gyám részére heti egy alkalommal a  kapcsolattartást és a  gyermek fejlődéséről a  megfelelő tájékoztatást
biztosítani kell.
(7) Az  anya és gyermeke együttes elhelyezése esetében a  gyermek elhelyezése iránt indított eljárás elbírálására
a bv. intézet székhelye szerint illetékes bíróság jogosult.
(8) A  (2)  bekezdésben meghatározott eseten kívül az  elítélt a  gyermekével kapcsolatot tarthat, kivéve, ha
a  kapcsolattartásra bíróság vagy gyámhatóság határozata alapján nem jogosult, és a  büntetés-végrehajtási
jogviszony keretei között részt vehet a gyermek nevelésében, valamint a gyermek sorsát érintő lényeges kérdések
eldöntésében, kivéve, ha a bíróság a szülő e jogát korlátozta.
129. § (1) Az elítélt – a (3) bekezdésben foglalt kivételekkel – a  jogszabályban meghatározottak és a rezsimszabályok szerint
az intézetben tarthat minden olyan tárgyat, amelynek elhelyezése
a) a zárka rendeltetésszerű használatát nem akadályozza, illetve
b) az  elítélt számára – ha ilyen az  intézetben rendelkezésre áll – a  zárkán kívül rendelkezésre bocsátott
tárolóhelyiségben megoldható.
 (2) Az  elítélt magánál tartható tárgyainak köre a  bv. intézet rendjére és biztonságára figyelemmel korlátozható,
valamint az az egyes rezsimszabályok szerint eltérhet.
 (3) Az elítélt nem tarthat az intézetben olyan tárgyat,
a) amelynek birtoklása a közbiztonságot veszélyezteti, vagy jogszabályba ütközik,
b) amely az  intézet rendjét, a  fogvatartás biztonságát, a szabadságvesztés végrehajtásának rendjét, vagy ezek
fenntartását és ellenőrzését, illetve az elítélt vagy más személy testi épségét vagy egészségét veszélyezteti,
továbbá
c) amely alkalmas arra, hogy használatával az elítélt önállóan vagy másokkal közösen bűncselekményt kövessen
el, vagy – ha ellene büntetőeljárás van folyamatban – a büntetőeljárás eredményességét veszélyeztesse.
130. § Pénzküldemény küldése és fogadása a jogcím igazolásához, az elítélt nyilatkozatához vagy kapcsolattartói minőség
– ideértve a védővel való kapcsolattartást is – fennállásához köthető.
131. § A szabadságvesztés végrehajtása alatt az  elítélt részére biztosítani kell, hogy a  választójogát gyakorolhassa.
Az  elítélt a  fogvatartás helyén, a  választási eljárásra vonatkozó jogszabályok szerint jogosult szavazni, az  elítélt
személyazonosságát a  fogva tartó bv. intézet nyilvántartása alapján kell megállapítani. A  bv. intézet köteles
elősegíteni az  elítélt választójogának gyakorlását, az  elítélt részére félbeszakítást lehet engedélyezni, amelynek
tartama legfeljebb három nap.
132. § Ha az elítélt a Btk. XIX. Fejezetében meghatározott valamely bűncselekményt tizennyolcadik életévet be nem töltött
sértett sérelmére követte el, vagy a  tizennyolcadik életévét be nem töltött sértett ellen elkövetett személy elleni
erőszakos bűncselekmény elkövetési körülményeiből a  szexuális motívum a  kockázatértékelési vizsgálat alapján
kimutatható, az elítélt befogadását követően fel kell mérni, hogy mennyire áll fenn a veszélye annak, hogy szabadon
bocsátását követően hasonló bűncselekményt fog elkövetni. Ha ennek a lehetősége fennáll, akkor az elítélt részére
– önkéntes részvételi alapon – fel kell ajánlani megfelelő viselkedésterápián vagy más csoportos foglalkozáson való
részvételt.
Az elítélt kötelezettségei 133. § (1) Az elítélt jogszabályban meghatározott kötelezettségeit a szabadságvesztés végrehajtása alapvetően nem érinti.
 (2) Az elítélt köteles – különösen –
a) a szabadságvesztést a jogszabályban vagy az országos parancsnok által meghatározott bv. intézetben tölteni,
b) a büntetés-végrehajtás rendjét megtartani, illetve tűrni, a kapott utasításokat végrehajtani,
c) a számára kijelölt munkát elvégezni,
d) a reintegrációs foglalkozás rendjét, a bv. intézet biztonsági és higiéniai követelményeit megtartani,
e) a bv. intézet tisztántartásában, karbantartásában és ellátásában díjazás nélkül, alkalomszerűen részt venni,
f ) alávetni magát a  jogszabályban előírt kötelező vagy egészségi állapotának megítéléséhez szükséges orvosi
vizsgálatnak és a jogszabály szerint kötelező, gyógykezelésnek,
g) fegyelemsértés, illetve bűncselekmény elkövetésének megalapozott gyanúja esetén vizsgálati anyagot
szolgáltatni az alkohol, bódító-, illetve kábítószer fogyasztás ellenőrzéséhez,
h) a végrehajtási fokozatnak és rezsimszabályoknak megfelelően előírt forma- és egyéb ruházatot viselni,
i) a tartására fordított költséghez hozzájárulni, kivéve ha önhibáján kívüli okból nem dolgozik és nem részesül
rendszeres pénzellátásban, illetve nem rendelkezik letéti pénzzel,
j) a képességeinek és a bv. intézet adottságainak megfelelő képzésben, illetve oktatásban részt venni.
(3) A  tartási költségekhez való hozzájárulás összegét az  országos parancsnok normatív utasításban határozza meg,
az évente meghatározott napi összeg nem lehet kevesebb, mint az egy havi alapmunkadíj egy százaléka.
(4) Az  elítélt keresményének és rendszeres pénzellátásának meghatározott részét a  szabadulása idejére tartalékolni
kell. A tartalékolás évente meghatározott összege a fogvatartás első négy évében az egy havi alapmunkadíj ötven
százaléka, ezt meghaladó tartamú fogvatartás esetén évente az egy havi alapmunkadíj huszonöt százaléka.
(5) Az  elítélt köteles együttműködni a  bv. intézet a  pártfogó felügyelői szolgálat és a  reintegrációs tevékenységben
részt vevő szervezet megbízottjával.
134. § (1) A dolgozó elítélt a munkadíjából köteles a tartására fordított költséghez hozzájárulni, abból a hozzájárulás összegét
és a szabadulás idejére tartalékolandó összeget közvetlenül le kell vonni.
(2) A  munkáltatásban részt nem vevő elítélt a  tartására fordított költségekhez – ha azt a  fogva tartó bv. intézethez
folyósítják – valamely rendszeres pénzellátásából, illetve – legfeljebb annak erejéig – szabadon felhasználható letéti
pénzéből járul hozzá, azokból a hozzájárulás összegét és a szabadulás idejére tartalékolandó összeget közvetlenül le
kell vonni.
(3) Ha a nyugellátásban, korhatár előtti ellátásban, szolgálati járandóságban vagy magánnyugdíj-pénztár által nyújtott
járadékszolgáltatásban részesülő, illetve szabadon felhasználható letéti pénzzel rendelkező elítélt dolgozik,
a hozzájárulást és a szabadulás idejére tartalékolandó összeget a munkadíjból kell levonni.
(4) Az  elítélt munkadíjából, rendszeres pénzellátásból, illetve letéti pénzéből a  tartásra fordított költséghez való
hozzájárulás napi összegének és a  szabadulás idejére kötelezően tartalékolandó összegének az  (1)–(3)  bekezdés
szerinti levonása után fennmaradó összeg legfeljebb ötven százalékát lehet végrehajtás alá vonni.
(5) Az elítélt által e  törvény alapján megtérítendő költségeket és az általa igénybe vett jogszabályban meghatározott
többletszolgáltatások díjait és költségeit a (4) bekezdés szerinti levonásokat követően kell levonni.
(6) Az  elítélt nem kötelezhető a  tartási költségek megfizetésére a  feltételes szabadságra bocsátás, a  büntetés
félbeszakítás és a bv. intézet huszonnégy órát meghaladó elhagyása esetén.
135. § (1) Az  elítélt köteles a  fogva tartó bv. intézet tisztántartását, karbantartását és ellátását szolgáló munkában díjazás
nélkül részt venni.
(2) A  tisztántartást, karbantartást és ellátást szolgáló munkában csak olyan elítélt vehet részt, aki egyébként
munkáltatásra is alkalmas. A munkaköri alkalmasság megállapításáig az elítélt nem vehet részt a munkavégzésben.
(3) A  tisztántartást, karbantartást és ellátást szolgáló munkavégzés ideje a  napi négy órát, havonta összesen
a  huszonnégy órát nem haladhatja meg. A  bv. intézet orvosa (a  továbbiakban: bv. orvos) a  munkavégzés idejét
az elítélt egészségi és fizikai állapotára vagy életkorára tekintettel csökkentheti.
(4) A  tisztántartást, karbantartást és ellátást szolgáló munkavégzés idejére az  elítéltet szükség szerint el kell látni
munkaruhával és lábbelivel, szakmai oktatásban kell részesíteni, balesetét a munkabalesetre vonatkozó jogszabály
szerint kell elbírálni.
(5) A tisztántartást, karbantartást és ellátást szolgáló munkavégzés időpontjait és tartamát a bv. intézet a fogvatartotti
nyilvántartásban rögzíti.
136. § A szabadságvesztés végrehajtása alatt az elítélt köteles tűrni – különösen –
a) a  más nemű és más végrehajtási fokozatú elítéltektől való elkülönítést, az  életkori, kriminológiai,
kockázatelemzési és kezelési szempontú, foglalkoztatási és egészségügyi szempontok szerinti csoportba
sorolását,
b) az egyes rezsimekre vonatkozó korlátozásokat,
c) személyes tárgyainak átvizsgálását,
d) az e törvény szerinti kivételekkel kapcsolattartásának ellenőrzését,
e) életrendjének, bv. intézeten belüli mozgásának meghatározását, illetve korlátozását,
f ) a 145. § (1) bekezdésében felsorolt biztonsági intézkedések végrehajtását.
137. § Nem terheli az elítéltet
a) a bv. intézetbe vagy intézménybe szállítás, ideértve azt is, ha az elítéltnek polgári ügyben a hatóság előtt való
megjelenése érdekében másik bv. intézetbe szállítása szükséges,
b) a büntetőügyben való –, vagy szabálysértési – ideértve a büntető ügyben lefolytatandó közvetítői eljárást is
– előállítás,
c) a szabálysértési ügyben való – ideértve a szabálysértési ügyben lefolytatandó közvetítői eljárást is – előállítás,
d) az alkoholbetegséggel összefüggő gyógykezelés,
e) az elmeállapot megfigyelésének,
f ) a  kábítószer-prevenciós tevékenység, illetve a  kábítószer-függőséget gyógyító kezelés, kábítószer
használatot kezelő más ellátás, illetve a megelőző-felvilágosító szolgáltatás és
g) a jogsegélykérelem folytán más állam részére történő ideiglenes átadás
költsége.
138. § (1) A  bv. intézetet – amelyben az  elítéltet fogva tartják – érintő katasztrófahelyzet esetén az  elítélt köteles
közreműködni a katasztrófahelyzet elhárításához szükséges tevékenységben.
(2) Az elítéltet megillető, e  törvényben meghatározott jogok a katasztrófahelyzet elhárításához szükséges mértékben
a katasztrófahelyzet idejére korlátozhatók.
(3) Az  elítéltet a  külön jogszabályok szerinti katasztrófavédelmi kötelezettség terheli, illetve ideiglenes
katasztrófavédelmi szolgálatra beosztható.
(4) Az elítélt az elhelyezésére szolgáló bv. intézet közvetlen veszélyeztetettsége vagy használhatatlanná válása esetén
más bv. intézetbe kell átszállítani.
139. § A büntetés-végrehajtási szervezet joga és kötelezettsége az  e  törvényben meghatározott jogkövetkezményeket
minden törvényes eszközzel biztosítani, illetve kikényszeríteni.
Kérelem, panasz és egyéb jogorvoslat 140. § (1) Az elítéltet a jogorvoslat során jogairól, kötelezettségeiről bármikor tájékoztatást kérhet, a felvilágosítást megfelelő
időben kell megadni.
(2) A elítélt jogorvoslati jogának érvényesüléséről a bv. intézet gondoskodik.
141. § (1) Az  elítélt a  fogvatartásával összefüggő ügyben írásban, kérelemmel fordulhat a  büntetés-végrehajtási szervezet
ügyintézésre jogosult tagjához.
(2) Az  elítélt személyes meghallgatást kérhet a  bv. intézet parancsnokától, a  bv. intézet szervezeti egységének
a vezetőjétől. Az elítélt a bv. intézet parancsnokához írásban, közvetlenül is fordulhat.
(3) Az elítélt kérelmét a fogvatartotti nyilvántartásban rögzíteni kell, és a bv. intézet által kezelt iratokhoz kell csatolni.
 (4) A kérelemnek helyt adó döntésről az elítélt szóban is tájékoztatható.
 (5) A döntés lényegét és a közlés időpontját a nyilvántartásban rögzíteni kell, ezzel egyidejűleg az írásba foglalt döntést
az elítélt számára át kell adni.
 (6) Ha az elítélt az (5) bekezdés szerinti irat átvételét megtagadja, akkor annak tényét az iraton fel kell tüntetni, vagy azt
jegyzőkönyvbe kell foglalni. 142. § Az elítélt a  büntetés-végrehajtási szervezet ügyintézésre jogosult tagjának döntése – kivéve a  kérelemnek helyt
adó – vagy az intézkedés ellen, illetve annak elmulasztása esetén, a 21. § (3) bekezdése szerint panasszal fordulhat
annak a bv. intézetnek a parancsnokához, ahol a döntés vagy intézkedés, illetve a mulasztást történt. Ha a döntést,
az  intézkedést, illetve mulasztást a bv. intézet parancsnoka vagy a BVOP kijelölt szervezeti egységének a vezetője
hozta, a panaszt a büntetés-végrehajtás országos parancsnoka bírálja el.
143. § (1) Az  elítélt kárigényét – kivéve, ha szabadult – annál a  bv. szervnél terjesztheti elő, ahol a  kár bekövetkezett, más
gazdálkodó szervezetnél végzett munkáltatás során annál a  bv. szervnél, amely a  szerződést a  gazdálkodó
szervezettel megkötötte. Ha az  elítélt társadalomba való beilleszkedését elősegítő programban vesz részt,
kárigényét annál a bv. szervnél terjesztheti elő, amely a szerződést az ilyen szervezettel megkötötte.
(2) A  kártérítési igényt határozattal kell elbírálni, amely ellen az  elítélt a  közléstől számított harminc napos jogvesztő
határidőn belül, a  határozatot hozó bv. szerv székhelye szerint illetékes bírósághoz, illetve a  munkáltatással
összefüggésben keletkezett kártérítési igény esetén a közigazgatási és munkaügyi bírósághoz keresettel élhet.
(3) Az elítéltet ért kárért a bv. szerv a Polgári Törvénykönyv szabályai szerint felel. A munkával összefüggésben okozott
kárért, ha más gazdálkodó szervezetnél munkáltatták az elítéltet, a munka törvénykönyvéről szóló törvény irányadó
azzal, hogy az  elítéltet ért kárt a  gazdálkodó szervezettel szerződésben álló bv. szerv téríti meg. A  társadalmi
integrációs programban résztvevő elítéltnek okozott kárt a Polgári Törvénykönyv rendelkezése értelmében az ilyen
programot lebonyolító szervezettel szerződött bv. szerv téríti meg.
(4) A  kár bv. szerv általi megtérítése a  kárért való felelősséget nem érinti, és a  bv. szerv visszkereseti igényét nem
gátolja.
(5) Ha az  elítélt szabadult, kártérítési igényét a  Polgári Törvénykönyv alapján, elévülési időn belül közvetlenül
a bv. szerv székhelye szerint illetékes bírósághoz, illetve a munkáltatással összefüggésben okozott kár megtérítése
iránti igényét a közigazgatási és munkaügyi bírósághoz benyújtott keresettel érvényesítheti.
144. § (1) Az elítélt a szabadságvesztés végrehajtása során okozott kárért a Polgári Törvénykönyv alapján felelős, a munkával
összefüggésben okozott kárért fennálló felelősségére a  munka törvénykönyvéről szóló törvény értelemszerűen
irányadó.
(2) Ha az  elítéltet az  általa okozott kár megtérítésére a  bv. szerv határozattal kötelezte, ellene a  határozatot hozó
bv. szerv székhelye szerint illetékes bíróságnál, illetve a  munkáltatással összefüggésben okozott kártérítési
kötelezettség esetén a  közigazgatási és munkaügyi bíróságnál a  közléstől számított harminc napos jogvesztő
határidőn belül keresettel élhet.
(3) A  kereset benyújtása a  kár összegének az  elítélt bv. intézet által kezelt letéti számlájáról történő levonására nincs
halasztó hatálya.
A végrehajtás rendjének és a fogvatartás biztonságának fenntartása
145. § (1) Az elítélttel szemben alkalmazható biztonsági intézkedések:
a) biztonsági elkülönítés,
b) biztonsági zárkába vagy részlegre helyezés,
c) mozgáskorlátozó eszközök alkalmazása,
d) elektronikus távfelügyeleti eszköz alkalmazása,
e) elektronikus megfigyelési eszköz alkalmazása,
f ) motozás,
g) biztonsági ellenőrzés, biztonsági vizsgálat és biztonsági szemle,
h) az ajtók zárva tartásának elrendelése,
i) egyes jogok gyakorlásának felfüggesztése.
(2) Az  (1)  bekezdés a)–d)  pontjában meghatározott biztonsági intézkedések egyéni kockázatelemzés alapján
alkalmazhatók.
(3) Indokolt esetben több biztonsági intézkedés együtt is alkalmazható.
 (4) A  büntetés-végrehajtási szervezet tagjai a  bv. intézet biztonságát sértő vagy veszélyeztető cselekmények
felszámolása érdekében jogosultak és kötelesek a  rend fenntartásához, illetve helyreállításához szükséges
intézkedéseket megtenni.
(5) A  büntetés-végrehajtási szervezet tagja hivatásának jogszerű teljesítése során az  intézkedéseinek a  megengedett
kényszerítő eszközök alkalmazásával is jogosult érvényt szerezni. A  kényszerítő eszközök alkalmazási feltételeit
a büntetés-végrehajtási szervezetről szóló törvény határozza meg.
146. § (1) Az elítélt biztonsági elkülönítésére akkor kerülhet sor, ha
a) a bv. intézet rendjét, biztonságát súlyosan sérti vagy veszélyezteti,
b) csoportos ellenszegülésben vesz részt,
c) az utasítás végrehajtását, a munkavégzést megtagadja, vagy
d) ön- vagy közveszélyes magatartást tanúsít.
(2) A  biztonsági elkülönítés elrendelésére és megszüntetésére a  bv. intézet parancsnoka vagy a  személyi állomány
általa megbízott tagja jogosult. A biztonsági elkülönítés csak az elrendelésre okot adó körülmény megszűnéséig, de
legfeljebb tíz napig tarthat, ezt egy alkalommal legfeljebb tíz nappal a bv. intézet parancsnoka meghosszabbíthatja.
Az elkülönítés tartamába minden megkezdett nap beszámít.
(3) A biztonsági elkülönítés ideje alatt az elítélt
a) állandó felügyelet alatt áll,
b) az intézet területén engedéllyel és felügyelettel mozoghat, zárkáját zárva kell tartani,
c) látogatójával biztonsági beszélőfülkében vagy biztonságtechnikai eszközön keresztül érintkezhet,
d) az intézet csoportos művelődési, sportolási és szabadidő eltöltésének lehetőségeit nem veheti igénybe,
e) önképzést folytathat,
f ) saját ruhát nem viselhet,
g) magánál tartható tárgyainak köre és mennyisége korlátozható.
(4) A (3) bekezdésben meghatározott korlátozások együttesen vagy külön-külön alkalmazhatók, erről az elrendelőnek
írásban kell határoznia.
(5) Az  ön- vagy közveszélyes magatartást tanúsító elítéltet az  erre a  célra kialakított helyiségben kell elhelyezni, és
haladéktalanul intézkedni kell orvosi vizsgálata iránt. Az elkülönítés legfeljebb hat óra időtartamú lehet, és annak
szükségességét kétóránként felül kell vizsgálni.
147. § (1) Biztonsági zárkába vagy részlegre helyezhető az  elítélt, akinek különösen az  előélete, bűncselekménye, büntetési
ideje, magatartása, informális kapcsolati rendszere, az  intézet rendjéhez és biztonságához való viszonya, valamint
személyi körülményei alapján alapos okkal arra lehet következtetni, hogy
a) a  bv. intézet rendjét és biztonságát súlyosan sértő cselekményt vagy bűncselekményt készíthet elő, vagy
ilyen cselekményt már megkísérelt vagy elkövetett,
b) saját vagy mások életét, testi épségét, illetve vagyontárgyakat sértő vagy veszélyeztető magatartást fog
tanúsítani vagy ilyen cselekményt már elkövetett, nyíltan vagy rejtetten agresszív viselkedésű.
 (2) Az  elítélt biztonsági zárkába vagy részlegre helyezését a  bv. intézet parancsnoka indokolt határozattal legfeljebb
három hónapra rendelheti el, amelyet alkalmanként három hónappal, legfeljebb azonban egy év időtartamig
meghosszabbíthat.
(3) A  (2)  bekezdésben meghatározott időtartamot meghaladóan a  biztonsági zárkába helyezés – alkalmanként –
legfeljebb hat hónappal való meghosszabbításáról, valamint az  elítéltnek legfeljebb hat hónapra biztonsági
részlegre helyezéséről, vagy annak – alkalmanként – legfeljebb hat hónappal való meghosszabbításáról az országos
parancsnok indokolt határozattal dönt.
(4) A biztonsági zárkába vagy részlegre helyezésről való döntés, valamint annak felülvizsgálata során az elítéltet meg
kell hallgatni. Az alkalmazásáról való döntés során a meghallgatás a bv. intézet biztonsága, illetve bűncselekmény
megelőzése érdekében mellőzhető.
(5) A  bv. intézet parancsnoka és az  országos parancsnok határozata ellen az  elítélt bírósági felülvizsgálati kérelmet
nyújthat be.
(6) A  biztonsági zárkába vagy részlegre helyezés (2)–(3)  bekezdésben meghatározott tartamába minden megkezdett
nap beszámít.
(7) A  szabadságvesztés végrehajtási fokozatára vonatkozó általános szabályok a  biztonsági zárkába vagy részlegre
helyezés esetén annak végrehajtási rendjéhez igazodnak. A  biztonsági zárkába vagy részlegre helyezés esetén
az elítélt
a) állandó őrzés és felügyelet alatt áll,
b) az intézet területén engedéllyel és felügyelettel mozoghat, zárkáját zárva kell tartani,
c) zárkájában indokolt esetben belső biztonsági rács alkalmazható,
d) látogatóval biztonsági beszélőfülkében vagy biztonságtechnikai eszközön keresztül érintkezhet, melytől
a parancsnok engedélyével el lehet térni,
e) munkát a biztonsági zárkában, illetve a biztonsági részleg területén belül, valamint a parancsnok által kijelölt
helyen végezhet,
f ) önképzést folytathat, az intézet csoportos művelődési, sportolási és szabadidő eltöltésének lehetőségeit csak
a biztonsági részlegen belül, illetve a parancsnok engedélyével veheti igénybe,
g) lelkészi gondozásban egyénileg, közösségi lelki gondozásban a parancsnok engedélye szerint részesülhet,
h) magánál tartható tárgyainak köre és mennyisége korlátozható.
(8) A (7) bekezdésben meghatározott rendelkezések, valamint a szükséges további biztonsági intézkedések együttesen
vagy külön-külön alkalmazhatók, melyről a bv. intézet parancsnoka írásban dönt.
(9) Az  elítélt – kérelmére, vagy hivatalból – biztonsági zárkába vagy részlegre helyezhető, ha személyes védelme
érdekében más elítéltektől való elkülönítése szükséges, és más módszer nem vezet eredményre Ez  esetben
a  (6)  bekezdésben meghatározott rendelkezések a  behelyezés indokának figyelembe vételével, ha pedig
az (1) bekezdés a)–b) pontjában meghatározott feltételek is fennállnak, szükség szerint alkalmazhatók.
148. § Mozgáskorlátozó eszközként – testi sérüléssel nem járó módon – rögzítő övvel vagy anélkül bilincs, vezetőbilincs
vagy a  végtag rögzítésére alkalmas más eszköz az  intézkedésre okot adó körülmény megszűnésig, de legfeljebb
folyamatosan tizenkét óra időtartamra alkalmazható, ha az elítélt egészségi állapota azt megengedi. A tizenkét óra
időtartamú korlátozás nem vonatkozik az elítélt bv. intézeten kívüli kísérésére vagy őrzésére.
149. § Az elítéltek intézeten kívüli mozgásának nyomon követése érdekében elektronikus távfelügyeleti eszköz
alkalmazható
a) az elítélt bv. intézet területén kívül történő foglalkoztatása,
b) a  nem a  büntetés-végrehajtási szervezet kezelésében lévő egészségügyi intézményben (a  továbbiakban:
egészségügyi intézmény) elhelyezett elítélt őrzése, felügyelete,
c) a súlyos beteg közeli hozzátartozóját meglátogató elítélt felügyelete,
d) a közeli hozzátartozója temetésén részt vevő elítélt felügyelete,
e) csoportos kimaradás felügyelete
esetén.
150. § (1) Az  elítéltek intézeten belüli mozgásának megfigyelése, valamint a  büntetés-végrehajtás rendjének biztosítása
céljából a bv. intézetnek elítéltek részére fenntartott, közös használatú helyiségeiben, bv. intézet udvarán, folyosóin,
valamint a bv. intézet területét határoló külső falakon és kapujánál elektronikus megfigyelési eszközt helyezhet el.
(2) A  büntetés-végrehajtás rendjének biztosítása, valamint bűncselekmények, szabálysértések és fegyelmi vétségek
vagy más jogsértések megelőzése céljából a  biztonsági zárkában és részlegen, a  biztonsági elkülönítőben,
a HSR részlegen, a fegyelmi elkülönítőben és a magánzárkában is elhelyezhető elektronikus megfigyelési eszköz.
(3) A  korábban öngyilkosságot megkísérlő vagy a  saját testi épsége elleni önkárosító cselekményt elkövető elítélt
zárkájában az  elítélt életének, testi épségének megóvása érdekében helyezhető el elektronikus megfigyelési
eszköz, ha az elítélt viselkedésének folyamatos nyomon követése szükséges, valamint, ha az elítélt életének és testi
épségének megóvása érdekében az egyébként szükséges.
(4) A (2) és (3) bekezdésben meghatározott helyszínen elhelyezett elektronikus megfigyelési eszköz nem alkalmazható
külön légterű illemhely, vagy fürdőhelyiség megfigyelésére.
(5) Az elektronikus megfigyelési eszköz által rögzített felvétel és az abban szereplő személyes adat
a) az eszköz alkalmazásának a helyszínén elkövetett bűncselekmény vagy szabálysértés miatt indult eljárásban,
b) az eszköz alkalmazásának a helyszínén az elítélt vagy a büntetés-végrehajtási szervezet állományába tartozó
személy által elkövetett jogsértés miatt indított fegyelmi eljárásban, és
c) az  eszköz alkalmazásának a  helyszínén a  büntetés-végrehajtási szervezet állományába tartozó személy
eljárása jogszerűségének a megállapítására irányuló eljárásban
használható fel.
 (6) Az elektronikus megfigyelési eszköz által rögzített felvétel és az abban szereplő személyes adat a felvételen szereplő
személy által, jogainak gyakorlása érdekében indított eljárásban is felhasználható. Az a felvételen szereplő személy,
akinek a  felvételre a  jogainak gyakorlása érdekében van szüksége, a  rögzítéstől számított harminc napon belül
jogának vagy jogos érdekének igazolásával kérheti, hogy az adatot annak kezelője ne törölje. A jogainak gyakorlása
érdekében indított eljárás során a felvétel a bíróság vagy más szerv megkeresésére továbbítható.
(7) Az elektronikus megfigyelési eszközzel rögzített felvételt legfeljebb a rögzítést követő hatvan nap elteltével törölni
kell, ha az (5) bekezdésben megjelölt eljárás lefolytatását nem kezdeményezték vagy a felvételen szereplő személy
a (6) bekezdés szerinti lehetőségével nem él.
(8) Ha az  (5)  bekezdésben meghatározott célból az  adat felhasználására kerül sor, akkor az  (5)  bekezdésben
meghatározott eljárás befejezését követően kell az  elektronikus megfigyelési eszközzel rögzített felvételt törölni.
Ha büntetőeljárás indult, a  rögzített kép-illetve hanganyagot vagy ezek másolatát az  eljáró hatóság kérésére
az iratokhoz csatolás érdekében meg kell küldeni.
(9) Ha a  (6)  bekezdésben meghatározott célból az  adat felhasználására kerül sor, akkor a  (6)  bekezdésben
meghatározott eljárás befejezését követően kell az  elektronikus megfigyelési eszközzel rögzített felvételt törölni.
Ha a  (6)  bekezdésben meghatározott célból az  adat felhasználására nem kerül sor, akkor a  (6)  bekezdésben
meghatározott kérelemtől számított kilencvenedik napon az elektronikus megfigyelési eszközzel rögzített felvételt
törölni kell.
(10) A  büntetés-végrehajtási szervezet a  felvétel kezelése során köteles megtenni az  ahhoz szükséges szervezési,
technikai és egyéb adatbiztonsági intézkedéseket, hogy az  érintett személy személyes adatait, így különösen
magántitkait és magánéletének körülményeit illetéktelen személy tudomására jutásától megóvja.
151. § (1) Az  elítélt motozását, illetve a  ruházat átvizsgálását – ide nem értve a  motozásnál közreműködő orvost, valamint
a technikai eszközzel történő ruházatátvizsgálást – az elítélttel azonos nemű személy végezheti.
(2) A motozás nem történhet megalázó, szeméremsértő módon.
 (3) A test üregeinek átvizsgálását – a (4) bekezdésben meghatározott kivétellel – csak orvos végezheti.
 (4) A  szájüreg szemrevételezéssel történő ellenőrzését a  bv. intézet állományának az  elítélttől eltérő nemű tagja is
végrehajthatja.
 (5) Az  elítélt személyes tárgyainak átvizsgálása során, az  elítéltnél nem tartható tárgyak elvételéről, illetve
megsemmisítéséről jegyzőkönyvet kell felvenni. 152. § (1) A  zárkák, a  lakóhelyiségek, a  munkaterületek, az  egészségügyi helyiségek és az  elítéltek tartózkodására szolgáló
egyéb helyiségek biztonsági ellenőrzését naponta kell végrehajtani.
(2) A bv. intézet biztonságának fenntartása, a rendkívüli események megelőzése, megszakítása, felszámolása érdekében
a napi biztonsági ellenőrzésen túl a bv. intézet helyiségei, területei a nap bármely szakaszában átvizsgálhatók.
(3) A bv. intézet valamennyi helyiségére és létesítményére kiterjedő biztonsági szemlét jogszabályban meghatározott
időközönként kell tartani.
(4) A  bv. szervnél évente legalább egy alkalommal a  biztonsági rendszer valamennyi elemére kiterjedő, átfogó
biztonsági vizsgálatot kell tartani.
(5) Ha a  biztonsági ellenőrzés, biztonsági szemle vagy átfogó biztonsági vizsgálat során az  elítélt személyes tárgyai
között az  elítéltnél nem tartható tárgyat találnak, annak elvételéről, illetve megsemmisítéséről jegyzőkönyvet kell
felvenni.
153. § A bv. intézet parancsnoka biztonsági okból, rendkívüli esemény bekövetkezésének a  megelőzése, megszakítása
vagy felszámolása érdekében – a  kiváltó ok megszűnéséig, a  végrehajtási fokozattól függetlenül – elrendelheti
az elítéltek elhelyezési körletén az ajtók zárva tartását.
154. § (1) A  bv. intézet rendjét, a  fogvatartás biztonságát közvetlenül és súlyosan sértő vagy veszélyeztető események
felszámolásának idejére – legfeljebb öt napig – a  bv. intézet parancsnoka az  elítéltek meghatározott csoportjára
nézve elrendelheti a  122.  § b), e), n) és o)  pontjában foglalt jogok gyakorlásának teljes vagy részleges
felfüggesztését. Az országos parancsnok az intézkedés időtartamát további öt nappal meghosszabbíthatja.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti intézkedés elrendeléséről vagy meghosszabbításáról az  ügyészt haladéktalanul értesíteni
kell. Az ügyész az intézkedés indokoltságát haladéktalanul megvizsgálja, annak tartalmát megváltoztathatja, a jogok
gyakorlásának felfüggesztését megszüntetheti.
(3) Az (1) bekezdés szerinti intézkedést kiváltó ok előidézésében vétlen elítélt részére az elmaradt jogainak gyakorlását
utólag lehetővé kell tenni.
Az elítéltek elhelyezése és anyagi ellátása 155. § (1) Az elítéltek közösen helyezhetők el, de ha erre lehetőség van, az elítéltet egyedül kell elhelyezni.
 (2) Az  elítélteket ágyneművel ellátva és legfeljebb egyemeletes ágyon kell elhelyezni, ettől eltérni csak rendkívül
indokolt esetben lehet.
 (3) Az  elítélt részére az  általuk végzett munka jellegének, az  egészségi állapotuknak és az  életkoruknak megfelelően
kialakított normák alapján, legalább napi háromszori étkezést – ebből legalább egy alkalommal meleg ételt – kell
biztosítani.
(4) Az elítéltet az évszaknak megfelelő formaruhával, alsóruhával és lábbelivel kell ellátni. Ha a bv. intézet ideiglenesen
nem tud formaruhát biztosítani, ennek idejére az elítélt a saját ruháját viselheti.
(5) Rendkívüli esemény idején, vagy más elháríthatatlan ok miatt – legfeljebb három napig – az elítéltek kizárólag hideg
élelemmel is elláthatók, az átszállításra, illetve az előállításra – ha az a bv. intézet székhelyének közigazgatási határán
kívülre történik – kerülő elítélt részére csomagolt hideg élelmet kell adni.
(6) Az  elítélt köteles a  saját ruházat mosatásának, tisztíttatásának díját és a  tisztálkodási felszerelés költségét
megtéríteni, a  letéti pénzzel nem rendelkező elítélt részére az  alapvető tisztálkodási felszerelést biztosítani kell.
Az  elítélt köteles továbbá a  jogszabályban meghatározott többletszolgáltatások igénybevételét megtéríteni, így
különösen
a) a kondicionáló terem használati díját;
b) a hűtőszekrény használati díját;
c) a vízmelegítő használati díját.
Az elítéltek egészségügyi ellátása 156. § (1) Az  elítélt egészségügyi ellátására az  egészségügyi és társadalombiztosítási jogszabályok irányadók. Az  elítéltet
gyógyszer és gyógyászati segédeszköz a külön jogszabályban meghatározottak szerint illeti meg.
(2) A  letéti pénzzel, jövedelemmel, más pénzbeli juttatással nem rendelkező, továbbá a  közgyógyellátásra vonatkozó
jogszabályi rendelkezések értelmében közgyógyellátásra jogosult elítélt esetében a  gyógyszer és a  gyógyászati
segédeszköz térítési díját a bv. intézet a közgyógyellátásra vonatkozó jogszabályi rendelkezésekben meghatározott
mértékig átvállalja. A  dolgozó elítélt munkavégző képességének megőrzéséhez, helyreállításához szükséges
gyógyszer, gyógyászati segédeszköz térítési díját a  bv. intézet biztosítja, ha a  fogvatartás során bekövetkezett
munkabaleset, vagy a munkavégzéshez kapcsolódó megbetegedés teszi a kezelést szükségessé.
(3) A várandós elítélt, valamint az anya-gyermek részlegen elhelyezett gyermek gyógyszert, gyógyászati segédeszközt
térítés nélkül kap.
(4) Az  elítélt a  bv. orvos szakmai javaslatára, az  bv. intézet vezetőjének engedélyével a  hozzátartozó vagy
– kapcsolattartóként nyilvántartásba vett – harmadik személy által finanszírozott gyógyszert, gyógyászati
segédeszközt használhatja.
(5) Az elítélt a jogszabályban meghatározott térítéshez, illetve részleges térítéshez kötött egészségügyi szolgáltatásokat
a kiszabott térítési díj ellenében veheti igénybe.
(6) Az (5) bekezdésben foglalt költségek térítését a bv. intézet – különös méltánylást érdemlő esetekben – átvállalhatja.
157. § (1) A  szabadságvesztés végrehajtása során biztosítani kell az  elítélt hatályos egészségügyi, társadalombiztosítási,
egészségbiztosítási jogszabályok, illetve a kötelező szakmai eljárásrend szerinti egészségügyi ellátását.
(2) Az elítélt egészségügyi ellátására az egészségügyi és társadalombiztosítási jogszabályok irányadók.
158. § Az elítélt egészségügyi ellátása visszautasításával kapcsolatos önrendelkezési joga – a  saját és a  közösség
egészségének védelme érdekében –
a) veszélyeztető, illetve közvetlen veszélyeztető állapot fennállása esetén,
b) sürgős szükség esetén,
c) közegészségügyi-járványügyi érdekből
korlátozható.
159. § Az elítélt a beavatkozás elvégzéséhez való beleegyezését bármikor visszavonhatja. A beleegyezés alapos ok nélküli
visszavonása esetén azonban kötelezhető az ennek következtében felmerült és indokolt költségek megtérítésére.
160. § A büntetések és intézkedések végrehajtása során az  elítélt egészségi állapotának megfelelő gyógyító-megelőző
ellátását elsősorban a  fogva tartó bv. intézet, illetve a  Központi Kórház, annak a  Szegedi Fegyház és Börtönben
működő Krónikus Utókezelő Részlege, valamint az IMEI biztosítja, és az elítélt ezt az ellátást köteles igénybe venni.
161. § Ha az  elítélt megfelelő egészségügyi ellátása a  büntetés-végrehajtási szervezet keretein belül nem lehetséges,
a bv. orvos vagy a bv. egészségügyi szerv gondoskodik arról, hogy az elítélt egészségügyi intézményben részesüljön
a megfelelő és kötelező ellátásban.
162. § Az elítélt a  160.  §-ban foglaltaktól eltérő egészségügyi intézmény térítésköteles szolgáltatását csak akkor veheti
igénybe, ha azt a bv. intézet parancsnoka engedélyezi, az elítélt a várható költségeket – ideértve a szállítás költségeit
is – megelőlegezi, és az egészségügyi intézmény a szolgáltatást vállalja.
163. § (1) A bv. intézetben az elítélt sürgősségi orvosi ellátását a bv. orvos, munkaidőn túl, valamint munkaszüneti napokon
a  készenléti szolgálatot teljesítő orvos, ennek hiányában a  bv. intézet székhelye szerint területileg illetékes
háziorvosi ügyeleti szolgálat, sürgősségi orvosi szolgálat vagy mentőszolgálat biztosítja.
(2) Az  elítéltet az  orvos írásos javaslata, beutalója alapján a  legközelebbi, megfelelő és kötelező ellátást biztosító
egészségügyi intézménybe kell szállítani, ha a járó- vagy fekvő beteg szakellátásra szorul és a bv. egészségügyi szerv
nehezen elérhető.
(3) A sürgős orvosi ellátásra szoruló elítélt egészségügyi intézménybe történő szállítása és ellátása nem tagadható meg,
nem halasztható el.
Az elítéltek reintegrációja 164. § (1) A  reintegrációs tevékenység keretében törekedni kell arra, hogy az  elítélt bűncselekményének társadalomra
veszélyességét felismerje, annak következményeit lehetőség szerint enyhítse. Az  elítéltet – büntetésének
tartamához képest – betanított-munkás képzésben, szakmunkásképzésben, vagy a  bv. intézet lehetősége szerint,
a  büntetés-végrehajtási szempontokra is figyelemmel, szakképzésben kell részesíteni, valamint – ha a  bv. intézet
parancsnoka engedélyezi – támogatható, hogy a felsőfokú tanulmányokat megkezdje vagy folytassa.
(2) Lehetővé kell tenni, hogy az  elítélt a  bv. intézetben alapfokú iskolai tanulmányokat végezzen. Ha az  adott bv.
intézetben nem folyik alapfokú nevelés-oktatás, akkor az  elítéltet – kérelmére – lehetőség szerint el kell szállítani
alapfokú oktatás biztosítására alkalmas bv. intézetbe.
(3) Az elítéltet a vizsgára való felkészüléshez a munka alól – törvényben meghatározott időre – kérésére fel kell menteni.
 (4) A bv. intézet lehetőségeihez mérten, a büntetés-végrehajtási szempontokra is figyelemmel támogatni kell az elítélt
önképzését.
 (5) A bv. intézet lehetőségei szerint biztosítani kell az elítélt számára a rendszeres munkavégzés feltételeit.
 (6) Az  eredményes reintegráció érdekében elő kell segíteni, hogy az  elítélt családi és egyéb kapcsolatait fenntartsa,
fejlessze.
 (7) Az  elítéltek reintegrációjának elősegítése érdekében a  büntetés-végrehajtási szervezet igénybe veszi
a Börtönlelkészi Szolgálat tevékenységét.
 (8) A  szabad idő hasznos felhasználása érdekében lehetőséget kell biztosítani a  művelődésre, sportolásra,
vallásgyakorlásra. A jutalmazás 165. § (1) Az  elítélt példamutató magatartásáért, a  munkában elért eredményéért, a  tanulásban tanúsított szorgalmáért,
a közösség érdekében végzett tevékenységéért, élet vagy jelentős anyagi érték megmentéséért vagy súlyos veszély
elhárításáért jutalomban részesíthető.
(2) A jutalmak:
a) dicséret,
b) kondicionáló terem használatának díjmentes biztosítása,
c) látogatófogadás soron kívül, a látogatási idő meghosszabbítása,
d) a személyes szükségletekre fordítható összeg növelése,
e) pénzjutalom,
f ) tárgyjutalom,
g) a végrehajtott fenyítés nyilvántartásból törlése,
h) látogató bv. intézeten kívüli fogadása soron kívül,
i) jutalom kimaradás,
j) jutalom eltávozás.
166. § A 165. § (2) bekezdés h)–j) pontja nem engedélyezhető, ha az elítélt
a) ellen újabb büntetőeljárás van folyamatban,
b) a magatartási szabályokat ismételten vagy súlyosan megszegte.
167. § A látogató bv. intézeten kívüli fogadása, a  jutalom kimaradás és a  jutalom eltávozás időtartama
a  szabadságvesztésbe beszámít. A  jutalom kimaradásra és a  jutalom eltávozásra egyebekben a  kimaradás és
az eltávozás szabályait kell alkalmazni.
A fenyítések és a fegyelmi eljárás 168. § (1) A büntetés-végrehajtás rendjét vétkesen megsértő elítélttel szemben, valamint a büntetés-végrehajtás rendjének és
biztonságának biztosítása érdekében a következő fenyítések alkalmazhatók:
a) feddés,
b) a  magánál tartható tárgyak körének – a  98.  § (2)  bekezdés f )  pontjában meghatározottakra figyelemmel –
korlátozása, amely legalább egy, legfeljebb hat hónapig tarthat,
c) bv. intézet által szervezett programokon, rendezvényeken, művelődési, szabadidős, illetve
sportprogramokon való részvétel korlátozása, attól való eltiltás,
d) a 155. § (6) bekezdés a)–c) pontjában meghatározott többletszolgáltatások megvonása,
e) a személyes szükségletekre fordítható összeg csökkentése,
f ) magánelzárás.
(2) A személyes szükségletekre fordítható összeg hat hónapig terjedő időre, legfeljebb ötven százalékkal csökkenthető.
 (3) Az  bv. intézetnél programoktól, rendezvényektől történő eltiltás, vagy a  művelődési, szabadidős és
sportprogramokon való részvétel korlátozása, meghatározott alkalmakra, de legfeljebb három hónapig tarthat.
 (4) A többletszolgáltatások megvonása legalább egy hónaptól, legfeljebb három hónapig terjedhet.
169. § (1) A magánelzárás fegyházban huszonöt, börtönben húsz, fogházban tíz napig terjedhet, amelynek időtartama alatt
engedélyezhető, hogy az elítélt dolgozzon vagy iskolába járjon. A magánelzárás, ha az elítélt dolgozik, fegyházban
húsz, börtönben tizenöt és fogházban öt napig terjedhet.
(2) Magánelzárás várandós és kisgyermekes nővel szemben nem alkalmazható.
 (3) A magánelzárás végrehajtása alatt az elítélt
a) kimaradásra és eltávozásra nem mehet,
b) a védőjével való kapcsolattartást kivéve nem telefonálhat és nem levelezhet,
c) nem küldhet, és nem kaphat csomagot,
d) nem fogadhat látogatót, kivéve a  lelkészt, valamint a  szabadulás előkészítése érdekében a  leendő
munkáltatóját, a pártfogó felügyelőt és a karitatív szervezet megbízottját,
e) a személyes szükségleteire nem vásárolhat,
f ) nem veheti igénybe a bv. intézet művelődési és sportolási lehetőségeit, sajtóterméket nem olvashat,
g) a munkáltatásban nem vehet részt.
(4) Az  elítélt a  magánelzárás végrehajtása alatt is érintkezhet a  védővel, a  bv. intézet parancsnokának engedélyével,
felügyelettel meglátogathatja a súlyos beteg közeli hozzátartozóját, részt vehet a közeli hozzátartozója temetésén.
(5) A  magánelzárás végrehajtása folytán elmaradt látogatás, csomagküldemény és az  elítélt személyes szükségleteire
szolgáló vásárlás a magánelzárás végrehajtása után engedélyezhető.
(6) Ha az orvos vagy a pszichológus az elítélt egészségi állapota miatt a magánelzárás végrehajtásának megkezdését,
vagy folytatását nem javasolja, a magánelzárás végrehajtását félbe kell szakítani.
170. § (1) A fenyítés kiszabásánál figyelemmel kell lenni a fegyelemsértés súlyára és az elítélt eddigi magatartására, szem előtt
tartva a fenyítés célját.
(2) Ha a fegyelemsértés bűncselekményt is megvalósít, a fegyelmi eljárás mellett a feljelentést is meg kell tenni.
 (3) Ha a  fegyelemsértés szabálysértést is megvalósít, a  bv. intézet sérelmére – ide nem érte a  magánindítványra
üldözendő szabálysértést – elkövetett szabálysértés miatt a  fegyelmi eljárás mellett a  feljelentést is meg kell
tenni. Az  elítélt másik elítélt sérelmére elkövetett szabálysértést megvalósító fegyelemsértése esetén a  feljelentés
megtételére lehetőséget kell biztosítani.
(4) A  bv. intézet magánelzárást kiszabó határozata ellen az  elítélt és – ha a  fegyelmi eljárásban eljárt – a  védője
a  büntetés-végrehajtási bíróhoz bírósági felülvizsgálati kérelmet nyújthat be. A  bírósági felülvizsgálati kérelmet
a határozat közlésekor nyomban be kell jelenteni; a kérelemnek a magánelzárás végrehajtására halasztó hatálya van.
(5) Az  elítélt köteles megtéríteni az  általa elkövetett fegyelemsértéssel kapcsolatban – ideértve a  szándékos
egészségkárosító cselekményt is – a büntetés-végrehajtás részére felmerült költséget.
(6) A  fegyelmi eljárás során az  elítéltet meg kell hallgatni, egyebekben a  fegyelmi eljárás rendjét külön jogszabály
határozza meg.
171. § (1) A  fegyelmi jogkör gyakorlója az  elítélt másik elítélt sérelmére megvalósított fegyelemsértése miatt indult eljárást
megszüntetheti, a fenyítés végrehajtását felfüggesztheti, ha az elítélt közvetítői eljárásban vesz részt.
(2) A fegyelmi jogkör gyakorlója által, közvetítői eljárásra utalt ügyben az elítéltek közötti közvetítői eljárást a bv. intézet
állományának erre kiképzett tagja folytathatja le.
(3) A közvetítői eljárásban arra kell törekedni, hogy a sértett és az elkövető között – az elkövető tevékeny megbánását
megalapozó – írásbeli megállapodás jöjjön létre.
(4) A közvetítői eljárás csak a sértett és az elkövető önkéntes hozzájárulásával folytatható le.
 (5) Az  eljárásban a  sértett és az  elkövető egyenrangú felek, az  eljárás során bármikor visszavonhatják a  részvételre
vonatkozó hozzájárulásukat, és a megállapodásra önként kell jutniuk.
 (6) Hozzájárulás visszavonása, illetve megállapodás hiányában a fegyelmi eljárást, a fenyítés végrehajtását folytatni kell.
A kapcsolattartás szabályai 172. § (1) A  szabadságvesztés végrehajtása során a  bv. intézet az  e  fejezetben, valamint a  végrehajtási fokozatokra és
rezsimekre vonatkozó szabályok szerint, a  társadalomba való beilleszkedés érdekében elősegíti, hogy az  elítélt
fenntarthassa és fejleszthesse hozzátartozóival, más személyekkel, valamint a reintegrációs célkitűzéseket elősegítő
külső szervezetekkel való kapcsolatát.
(2) Az elítélt kapcsolattartása az e törvényben meghatározottak szerint, a bv. intézet rendje és a fogvatartás biztonsága
érdekében ellenőrizhető. A  bv. intézet rendje és a  fogvatartás biztonsága érdekében, vagy egészségügyi okból
a kapcsolattartás korlátozásának is helye lehet.
(3) Ha a  szabadságvesztés foganatba vételére tekintettel szüntette meg a  bíróság vagy az  ügyész az  elítélttel
szemben más büntető ügyben elrendelt előzetes letartóztatást, akkor a  rendelkezési jogkör gyakorlójának ilyen
irányú rendelkezése esetén az  elítélt kapcsolattartása vagy elkülönítése tekintetében korábban hozott korlátozó
intézkedéseit be kell tartani.
173. § (1) Az elítélt kapcsolattartási formái:
a) levelezés,
b) telefonbeszélgetés a bv. intézet által biztosított telefonnal,
c) csomag küldése és fogadása,
d) látogató fogadása,
e) látogató bv. intézeten kívüli fogadása,
f ) kimaradás,
g) eltávozás.
(2) Az elítélt a rezsim szabályok szerint igénybe veheti a bv. szerv által nyújtott elektronikus kapcsolattartási formákat.
E kapcsolattartási formák ellenőrzésére és korlátozására az általános szabályok az irányadók.
Levelezés 174. § (1) Az elítélt hozzátartozóival, valamint az általa megjelölt és a bv. intézet által engedélyezett személyekkel levelezhet,
a levelek gyakorisága és terjedelme nem korlátozott.
(2) Az elítélt által írt, illetve a részére érkezett levelet – ha jogszabály másként nem rendelkezik – legkésőbb a második
munkanapon továbbítani, illetve kézbesíteni kell.
(3) A  levelezés biztonsági ellenőrzésének célja a  fogvatartás biztonságának a  fenntartása, a  biztonságot sértő vagy
veszélyeztető cselekmények megelőzése.
(4) Az  elítéltnek a  hatóságokkal, törvényben kihirdetett nemzetközi egyezményben elismerten erre hatáskörrel
rendelkező nemzetközi jogvédő szervezetekkel, az  alapvető jogok biztosával, valamint a  nemzeti megelőző
mechanizmus szervezetével vagy munkatársával és a  védővel való levelezése tartalmilag nem ellenőrizhető. Ha
alapos indok merül fel arra, hogy az elítélt részére érkező vagy az általa küldött levelek nem a borítékban megjelölt
hatóságtól, nemzetközi szervezettől vagy a védőtől származnak vagy nem a címzetteknek szólnak a levelet az elítélt
jelenlétében – jegyzőkönyv egyidejű felvétele mellett – kell felbontani. Az  ellenőrzés csak a  feladó azonosítására
szolgálhat.
(5) Ha a bv. intézet az általa tartalmilag ellenőrizhető levél tekintetében megállapítja, hogy az a fogvatartás biztonságát
veszélyeztető adatot, információt vagy tárgyat tartalmaz, a levél nem továbbítható, az elítéltnek nem kézbesíthető.
Telefonbeszélgetés 175. § (1) Az elítélt a szabadságvesztés végrehajtási fokozataira és rezsimjeire vonatkozó rendelkezések szerinti gyakoriságban
és időtartamban telefonhívást kezdeményezhet.
(2) Az elítélt a házirend előírásainak megfelelően kizárólag a bv. intézet által kijelölt telefont használhatja.
 (3) A telefonbeszélgetés a bv. intézet rendje, a fogvatartás biztonsága érdekében a külön jogszabályban meghatározott
módon ellenőrizhető, indokolt esetben megszakítható, amelyről az elítéltet tájékoztatni kell.
 (4) Ha jogorvoslatra vonatkozó jognyilatkozat megtétele miatt a  védővel való telefonon történő kapcsolatfelvétel
indokolt, és az  elítélt nem rendelkezik letéti pénzzel, részére a  telefonbeszélgetés költségét a  bv. intézet
megelőlegezi.
Csomag küldése és fogadása 176. § (1) Az  elítélt jogszabályban meghatározott módon csomagot fogadhat és küldhet. A  csomagküldés lehetőségéről,
módjáról és a költségek viseléséről a bv. intézet az elítélt útján küld értesítést.
(2) Az elítélt havonta fogadhat, vagy küldhet csomagot.
 (3) Az  elítélt által küldött, illetve fogadott csomag a  bv. intézet, valamint a  fogvatartás biztonsága érdekében
ellenőrizhető, ennek lehetőségéről az elítéltet tájékoztatni kell.
 (4) A csomag mindazokat a tárgyakat tartalmazhatja, amelyeket az elítélt engedéllyel magánál tarthat.
 (5) Ha az  elítélt nem kap csomagot, a  bv. intézet parancsnoka engedélyezheti, hogy az  elítélt a  letéti pénzéből
– a  személyes szükségleteire egyébként fordítható összegen felül – a  csomag tartalmára vonatkozó szabályok
figyelembevételével vásároljon.
(6) A bv. intézet parancsnoka engedélyezheti, hogy a kapcsolattartó a csomagot közvetlenül a bv. intézetben adja át.
Látogató fogadása 177. § (1) Az elítélt a rezsim szabályokhoz igazodóan havonta legalább egyszer, alkalmanként hatvan percben, de legfeljebb
kilencven percben, egyidejűleg négy fő látogatót fogadhat.
(2) Az elítélt és a látogató beszélgetése ellenőrizhető, amelynek lehetőségéről az elítéltet és a látogatót tájékoztatni kell.
 (3) Ha a  bv. intézet biztonsága indokolja, a  bv. intézet parancsnoka elrendelheti, hogy az  elítélt biztonsági beszélő
fülkében, vagy rácson keresztül beszélhet a látogatóval.
 (4) A  látogatásból ki kell zárni azt, akit az  ügyész vagy a  bíróság a  folyamatban lévő büntetőeljárás eredményessége
érdekében attól eltiltott, illetve azt, akinek a magatartása a bv. intézet, valamint a fogvatartás biztonságára veszélyt
jelent.
(5) A látogatás félbeszakítható, ha az elítélt vagy a látogató a látogatás rendjét megsérti, és azt figyelmeztetés ellenére
sem hagyja abba.
(6) A  látogatást meg kell szakítani a  szükséges intézkedések megtétele mellett, ha az  elítélt vagy a  látogató
magatartása a bv. intézet rendjét, a fogvatartás biztonságát közvetlenül sérti vagy veszélyezteti.
Látogató bv. intézeten kívüli fogadása 178. § (1) Az  elítélt számára – a  szabadságvesztés végrehajtási fokozataira és rezsimjeire vonatkozó rendelkezések szerint –
engedélyezhető látogató bv. intézeten kívüli fogadása, amelynek tartama alkalmanként legalább két óra.
(2) Látogató bv. intézeten kívüli fogadása annak az  elítéltnek engedélyezhető, aki a  szabadságvesztésből a  büntetés
egyharmadát letöltötte, és fegyházban legalább egy évet, börtönben legalább hat hónapot, fogházban legalább
három hónapot kitöltött, vagy akit átmeneti részlegre helyeztek.
(3) A bv. intézeten kívüli látogatás idejére – az elítélt letétében lévő pénze terhére – a bv. intézet parancsnoka költőpénz
kiadását engedélyezheti. Az bv. intézeten kívüli látogatás a szabadságvesztés időtartamába beszámít.
(4) A  látogató bv. intézeten kívüli fogadása esetén az  elítélt kizárólag a  látogató megjelenését követően távozhat
a bv. intézetből.
Kimaradás 179. § (1) Kimaradás annak az  elítéltnek engedélyezhető, aki a  szabadságvesztésből a  büntetés egyharmadát letöltötte, és
fegyházban legalább egy évet, börtönben legalább hat hónapot, fogházban legalább három hónapot kitöltött, vagy
akit átmeneti részlegre helyeztek.
(2) A  kimaradás tartama a  huszonnégy órát nem haladhatja meg. A  kimaradás idejére a  bv. intézet parancsnoka –
az elítélt letétben lévő pénze terhére – költőpénz kiadását engedélyezheti.
(3) Kimaradás elsősorban az  elítélt családi és társadalmi kapcsolatainak fenntartása, oktatásban, képzésben
való részvétele, a  szabadulása után a  munkahelyről és a  lakásról való gondoskodás elősegítése érdekében
engedélyezhető.
(4) A kimaradás az elítéltek csoportja részére is engedélyezhető. A bv. intézet parancsnoka dönti el, hogy a csoportos
kimaradás kísérővel történik-e.
Eltávozás 180. § (1) Eltávozás kizárólag akkor engedélyezhető, ha az elítélt a szabadságvesztésből a büntetés egyharmadát letöltötte, és
fegyházban legalább egy évet, börtönben legalább fél évet, fogházban legalább három hónapot kitöltött.
(2) Az eltávozás tartama évente fegyházban legfeljebb öt nap, börtönben legfeljebb tíz nap, fogházban és az átmeneti
részlegen legfeljebb tizenöt nap. Ha az elítélt fizetett szabadsággal rendelkezik, az eltávozást a fizetett szabadságba
be kell számítani.
Az elítéltek oktatása és képzése 181. § (1) Az  oktatásban, szakképzésben vagy továbbképzésen való részvétel nem helyettesíti az  elítélt munkában való
részvételi kötelezettségét.
(2) Az  általános iskolai oktatásban, a  középfokú iskolában, illetve a  szakképzésben vagy továbbképzésben részt
vevő elítéltet – ha bv. intézet működési körében felmerült okból nem állították munkába, illetve nem rendelkezik
nyugellátással, szolgálati járadékkal, korhatár előtti ellátással, bányászok egészségkárosodási járadékával,
átmeneti bányászjáradékkal – a  képzés ideje alatt az  alapmunkadíj egynegyedének megfelelő pénzbeli térítés
(a továbbiakban: ösztöndíj) illeti meg.
(3) Az  ösztöndíjra jogosultak körének meghatározása során a  bv. intézet parancsnoka a  (2)  bekezdésben foglaltaktól
különös méltánylást érdemlő esetben eltérhet.
(4) Azon képzési formák esetében, amelyért az elítéltet ösztöndíj illeti meg, bv. intézet oktatási-képzési megállapodást
köt az  elítélttel. A  megállapodásban az  elítéltet tájékoztatni kell arról, hogy ha az  általános iskolai oktatásban,
középfokú iskolában – idetartozik a  gimnázium, a  szakközépiskola és a  szakiskola –, illetve a  szakképzésben vagy
továbbképzésben a  tanulmányait megkezdi, és a  képzésben önhibájából nem vesz részt, illetve indokolatlanul
megszakítja, a felmerült költségek teljes vagy részleges megtérítésére kötelezhető.
(5) Az  ösztöndíj az  iskolai végzettséget vagy szakképzettséget igazoló okirat alapján állapítható meg. A  bv. intézet
parancsnoka e rendelkezéstől indokolt esetben eltérhet.
(6) Az  oktatásban részesülő elítélt tanulmányi eredményétől, szorgalmától és magatartásától függően kiegészítő
ösztöndíjban részesül, az elbírálás és a kiegészítő ösztöndíj mértékét rendelet szabályozza.
(7) Az  ösztöndíj a  szabadulásra kötelezően tartalékolandó pénzösszeg tekintetében munkadíjnak minősül. A  havi
levonás mértéke igazodik a  (2)  bekezdésben meghatározott ösztöndíj mértékéhez, azaz az  alapmunkadíjból
levonandó kötelezően tartalékolandó pénzösszeg egynegyede vonható.
182. § A bv. intézet parancsnokának döntése alapján az elítéltet különös méltánylást érdemlő esetben
a) az iskolarendszeren kívüli szakoktatás,
b) a felsőfokú tanulmányok folytatatása
során is megilleti a 181. § (2) bekezdésében meghatározott ösztöndíj.
Az oktatásban, szakképzésben vagy továbbképzésen részt vevők kedvezményei
183. § (1) Az  általános iskolai oktatásban, a  középfokú iskolai oktatásban, szakképzésben és továbbképzésben részt vevő,
valamint felsőfokú tanulmányokat folytató dolgozó elítélteket a  vizsgára való felkészüléshez tanévenként
a munkavégzés alól jogszabályban meghatározott időre – saját kérésére – fel kell menteni.
(2) A felmentést a vizsgát megelőzően legfeljebb egy hónappal a bv. intézet parancsnoka engedélyezi.
 (3) Az (1) bekezdés szerint tanulmányokat folytató elítélt – kérelmére – egy óra munkaidő-kedvezményre jogosult.
 (4) A munkavégzés alóli mentesség időtartamára és a munkaidő-kedvezmény idejére az elítélt munkadíját a 258–267. §
alapján kell megállapítani.
 (5) Az (1)–(4) bekezdésben foglaltakat abban az esetben kell alkalmazni, ha a bv. intézet oktatási-képzési megállapodást
kötött az elítélttel. Az elítéltek szakképzése és továbbképzése
184. § (1) Az  elítéltek szakképzését és továbbképzését elsősorban azokban a  szakmákban kell megszervezni, amelyek
elősegíthetik a  szabadulás után a  társadalom életébe való beilleszkedést, vagy a  bv. intézeten belül történő
munkavégzést.
(2) Az  elítélt a  szakképzésbe és a  továbbképzésbe a  kérelme alapján vonható be, a  kérelem alapján megkezdett
szakképzésben és továbbképzésben az elítélt részvétele kötelező.
(3) A 181. § (4) bekezdése alapján az elítélt a költségek részbeni vagy teljes megtérítésére kötelezhető.
 (4) Az  elítéltek részére oktatást, szakképzést és továbbképzést a  munkáltató, a  bv. szerv, vagy jogszabály által
arra felhatalmazott egyéb szerv, illetve magánszemély külön-külön vagy együttesen is szervezhet. Az  oktatás,
szakképzés és továbbképzés költségei a szervezőt terhelik, a költségekhez az elítélt önként is hozzájárulhat.
A szabadulásra felkészítés 185. § (1) Az elítéltek szabadulásra felkészítése keretében (a  továbbiakban: gondozás) már a  szabadságvesztés végrehajtása
alatt segítséget kapnak a  szabadulást követő társadalomba való visszailleszkedéshez és az  ehhez szükséges
szociális feltételek megteremtéséhez. A gondozás – az elítélt visszailleszkedésének elősegítése érdekében – kiterjed
a  befogadó környezet felkészítésére, más személyek és szervezetek bevonására is. A  gondozás reintegrációs
program keretében valósul meg.
(2) Az elítélt gondozását a bv. intézetből való szabadulás – ideértve a feltételes szabadságra bocsátás lehetőségét is –
várható időpontja előtt
a) egy évig terjedő szabadságvesztés esetén két hónappal,
b) egytől öt évig terjedő szabadságvesztés esetén hat hónappal,
c) öttől tíz évig terjedő szabadságvesztés esetén egy évvel,
d) tíz évnél hosszabb szabadságvesztés esetén két évvel
kell megkezdeni.
(3) A gondozás keretében a bv. intézet és a bv. intézet székhelye szerint illetékes pártfogó felügyelő egymással szorosan
együttműködve jár el, a  gondozás eredményéről rendszeresen tájékoztatják egymást. Az  együttműködés során
a  pártfogó felügyelő gondozási tevékenységét legkésőbb a  bv. intézetből való szabadulás – ideértve a  feltételes
szabadságra bocsátás lehetőségét is – várható időpontja előtt két hónappal kezdi meg.
(4) A gondozás megkezdésekor a bv. intézet az elítéltet meghallgatja és
a) megállapítja, hogy az elítélt rendelkezik-e a szabadulás időpontjára érvényes személyazonosító okmánnyal,
szükség esetén intézkedik annak beszerzése iránt,
b) nyilatkoztatja, hogy a  szabadulása után hol kíván letelepedni, rendelkezik-e lakóhellyel vagy tartózkodási
hellyel, illetve az elítélt szabadulást követően várhatóan rendelkezni fog-e munkavállalási lehetőséggel,
c) felméri a családi kapcsolatainak rendezettségét, iskolai végzettségét és szakképzettségét.
(5) Az elítélt (4) bekezdés szerinti meghallgatásánál a pártfogó felügyelő jelen lehet.
 (6) A gondozás keretében a pártfogó felügyelő
a) a  bv. intézetben felkeresi az  elítélteket és egyéni vagy csoportos tájékoztatást tart a  társadalomba való
beilleszkedés elősegítése érdekében,
b) értékeli a reintegrációs programban elért eredményeket,
c) a reintegrációs programot szükség szerint kiegészíti, fejleszti,
d) közreműködik a  reintegrációs program megvalósításában, különösen társadalmi-, munkaerő-piaci
beilleszkedést célzó csoportos foglalkozások megvalósításban,
e) felméri, hogy az elítélt rendelkezik-e befogadó környezettel,
f ) ha az  elítélt rendelkezik befogadó környezettel, felveszi velük a  kapcsolatot, és együttműködésük esetén
megkezdi felkészítésüket az elítélt lehetőség szerinti visszafogadására,
g) szükség esetén segíti a családi kapcsolatok helyreállítását,
h) ha az  elítélt részéről gyógyintézetben, illetve szociális intézményben való ellátás vagy elhelyezés igénye
merül fel, és ezt kellő időben jelzi, felveszi a  kapcsolatot az  ellátást nyújtó intézményekkel az  elítélt
elhelyezése érdekében.
(7) A (6) bekezdés e)–h) pontjában foglalt tevékenységeket az elítélt által megjelölt letelepedés helye szerint illetékes
pártfogó felügyelő végzi.
(8) A  gondozási tevékenység keretében a  pártfogó felügyelő együttműködik a  helyi önkormányzatokkal,
a  munkáltatókkal, az  elítélt társadalomba való beilleszkedését elősegítő, karitatív tevékenységet végző civil
szervezetekkel, vallási közösségekkel, valamint egyéb önkéntes közreműködőkkel.
(9) E § alkalmazásában befogadó környezet: a társadalmi kötődés mértékének megítélése szempontjából vizsgálandó
szociális közeg, amelyben az elítélt szabadulását követően élni kíván.
A szabadulásra felkészítés hosszabb tartamú szabadságvesztést töltő elítéltek esetében
186. § (1) Azt az elítéltet, aki szabadságvesztés büntetésből folyamatosan legalább tíz évet bv. intézetben tölt, reintegrációs
programba kell bevonni, amelynek szabályait az elítélt köteles megtartani.
(2) A bv. intézet az elítélt részére egyéni reintegrációs programot készít, amely alapján végrehajtja az elítélt gondozását.
A  bv. intézet székhelye szerint illetékes pártfogó felügyelő az  egyéni reintegrációs program kidolgozásában és
megvalósításában szükség szerint közreműködik.
(3) Az egyéni reintegrációs program alapján az elítélt köteles
a) az egyéni reintegrációs programban részére meghatározott feladatokat végrehajtani,
b) együttműködni a bv. intézettel, a pártfogó felügyelővel és a programba bevont szervezetekkel.
(4) Az  egyéni reintegrációs program megvalósulásáról és eredményeiről a  bv. intézet és a  pártfogó felügyelő
folyamatosan tájékoztatják egymást, azt szükség szerint – az elítélt, a reintegrációt segítő szervezetek képviselőinek
bevonásával – felülvizsgálják és módosíthatják.
(5) A programot a 185. § (4) és (6) bekezdése szerinti adatok alapján kell elkészíteni.
Társadalmi kötődés program 187. § (1) Azt az  elítéltet, akit vétség miatt legfeljebb egy évig terjedő szabadságvesztésre ítéltek, kérelmére társadalmi
kötődés programba kell helyezni.
(2) A társadalmi kötődés program végrehajtását a bv. intézet parancsnoka felfüggeszti, ha az elítélttel szemben újabb
szabadságvesztés végrehajtására érkezik értesítés, és a büntetések nincsenek összbüntetésbe foglalva.
(3) A társadalmi kötődés program feladata:
a) befogadó környezet biztosítása és erősítése,
b) korábbi munkahelyre történő visszahelyezés elősegítése, ha ez  nem lehetséges, új munkahely felderítése,
esetlegesen közfoglalkoztatás megteremtése, c) további társadalmi kapcsolatok felderítése, erősítése,
d) lakhatás megteremtésének elősegítése.
(4) A társadalmi kötődés erősítése érdekében az elítélt jogosult
a) havonta legfeljebb tíz nap eltávozásra azokon a napokon, amelyeken nem végez munkát,
b) felügyelet nélkül külső munkahelyen dolgozni,
c) tanulmányainak bv. intézeten kívüli folytatására.
(5) Ha az  elítélt a  bv. intézet elhagyásával, a  bv. intézeten kívüli munkáltatással kapcsolatos magatartási szabályokat
megszegi, az bv. intézet parancsnoka a társadalmi kötődés program végrehajtását felfüggeszti.
(6) A  programelemek megvalósításának eredményességét a  bv. intézet és a  pártfogó felügyelő ellenőrzi és értékeli.
Az értékelés alapját a pártfogó felügyelőnek a befogadó környezettel történő együttműködés és ellenőrzés során
beszerzett adatok képezik.
Feltételes szabadságra bocsátás 188. § (1) A szabadságvesztésre ítélt feltételes szabadságra bocsátható, ha
a) a  büntetés végrehajtása alatt tanúsított kifogástalan magatartására, valamint arra a  készségére tekintettel,
hogy törvénytisztelő életmódot fog folytatni, alaposan feltehető, hogy a  büntetés célja további
szabadságelvonás nélkül is elérhető, és
b) a  határozott ideig tartó szabadságvesztésnek a  Btk. 38.  § (2)  bekezdése szerinti vagy a  bíróság által
az  ítéletben megállapított részét, az  életfogytig tartó szabadságvesztés esetén a  bíróság által a  Btk. 43.  §
(1) bekezdése alapján az ítéletben meghatározott tartamot letöltötte.
(2) Ha az  elítélt által előzetes fogvatartásban, vagy házi őrizetben töltött idő beszámítására figyelemmel indokolt,
a  feltételes szabadságra bocsátás tárgyában a bv. intézet soron kívül, egyébként a feltételes szabadságra bocsátás
lehetséges időpontja előtt három hónappal tesz előterjesztést a  büntetés-végrehajtási bírónak. Ha a  büntetésvégrehajtási bíró az elítélt feltételes szabadságra bocsátását rendelte el, de annak esedékességéig az elítélt súlyos
fegyelmi vétséget követett el, a bv. intézet erről haladéktalanul értesíti.
(3) A  büntetés-végrehajtási bíró a  határozott ideig tartó szabadságvesztésből feltételes szabadságra bocsátott elítélt
pártfogó felügyeletét (Btk. 69.  §) rendelheti el, és az  elítélt számára a  Btk. 71.  § (2)–(3)  bekezdése alapján külön
magatartási szabályokat írhat elő.
(4) A  büntetés-végrehajtási bíró az  életfogytig tartó szabadságvesztésből feltételes szabadságra bocsátott elítélt
számára a Btk. 71. § (2)–(3) bekezdése alapján külön magatartási szabályokat írhat elő.
189. § (1) Ha az  elítélttel szemben több határozott ideig tartó végrehajtandó szabadságvesztést kell végrehajtani, és
a  szabadságvesztések folyamatos végrehajtása során a  bíróság az  elítéltet bármely szabadságvesztésből
feltételes szabadságra bocsátotta, a  feltételes szabadság mindaddig nem kezdhető meg, amíg az  elítélt más
szabadságvesztést – ide nem értve a közérdekű munka vagy a pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztést – tölt.
(2) Ha a bíróság az elítéltet több szabadságvesztésből bocsátotta feltételes szabadságra, az elítélt ezeket párhuzamosan
tölti.
190. § (1) Ha a  határozott idejű szabadságvesztésből vagy az  életfogytig tartó szabadságvesztésből feltételes szabadságra
bocsátott elítélt a  pártfogó felügyelet magatartási szabályait súlyosan megszegi, a  büntetés-végrehajtási bíró
a feltételes szabadságot megszünteti.
(2) A  párhuzamosan töltött feltételes szabadságok mindegyikénél külön kell vizsgálni, hogy a  feltételes szabadság
megszüntetésének az (1) bekezdésben meghatározott feltétele fennáll-e.
Utógondozás 191. § (1) Az  utógondozás célja az, hogy a  szabadságvesztésből szabadultnak segítséget nyújtson a  társadalomba
beilleszkedéshez. Az utógondozás tartalma legfeljebb egy év.
(2) Az utógondozásnak az elítélt kérelmére van helye. A szabadságvesztésből szabadult elítélt segítséget és támogatást
kérhet, különösen a  munkába állásához, a  letelepedéséhez, a  szállásbiztosításához, a  megkezdett tanulmányai
folytatásához, gyógykezeléséhez és gyógyító eljáráshoz.
(3) Az  utógondozást az  elítélt által megjelölt letelepedés helye szerint illetékes pártfogó felügyelő végzi, a  helyi
önkormányzatok, a  munkáltatók, az  elítélt társadalomba való beilleszkedését elősegítő, karitatív tevékenységet
végző civil szervezetekkel, vallási közösségekkel, valamint egyéb önkéntes közreműködőkkel.
(4) Az  elítélt szabadulását követő munkavállalásának és lakhatásának elősegítése érdekében a  pártfogó felügyelő
felméri a  szabaduló elítélt befogadó környezete szerinti munkáltatókat, civil szervezeteket, vallási közösségeket,
amelyek vállalják a szabaduló elítélt foglalkoztatásának, lakhatásának biztosítását.
(5) A  186.  § (1)  bekezdésében meghatározott elítélt esetében, ha a  (4)  bekezdésben megjelölt szervezeteknél
a  szabaduló elítélt munkavállalásának és lakhatásának megteremtésére irányuló intézkedések eredményre nem
vezettek, a közfoglalkoztatást, illetve a lakhatást az állam biztosítja.
A fiatalkorúakra vonatkozó szabályok 192. § (1) A  fiatalkorúakra az  e  címben foglalt eltérésekkel a  szabadságvesztés végrehajtására vonatkozó szabályokat kell
alkalmazni.
(2) A  fiatalkorúak szabadságvesztését külön bv. intézetben, vagy a  bv. intézet elkülönített részében kell végrehajtani.
A fiatalkorúak bv. intézetében felnőtt korú elítéltek csak a bv. intézet működése érdekében helyezhetők el.
(3) A  fiatalkorú társadalomba beilleszkedésének segítéséhez igénybe kell venni a  gyámhatóság és az  egyéb állami
szervek, a  civil szervezetek, oktatási intézmények, a  pártfogó felügyelő, valamint a  fiatalkorú hozzátartozóinak
segítségét.
(4) A  szabadságvesztés végrehajtása során különös gondot kell fordítani a  fiatalkorú oktatására, személyiségének
fejlesztésére és testi fejlődésére, a tankötelezettség érvényesítésére, az első szakmához jutás lehetőségére.
(5) A fiatalkorú gyógyszert, gyógyászati segédeszközt térítés nélkül kap.
193. § (1) Biztosítani kell, hogy a fiatalkorú szakképzésben vagy betanított munkás-képzésben vegyen részt, és lehetővé kell
tenni, hogy középfokú iskolai tanulmányokat folytasson.
(2) A fiatalkorú a tankötelezettségét a külön törvényben meghatározott életévének betöltéséig köteles folytatni.
 (3) A fiatalkorú dicsérő oklevéllel is jutalmazható.
 (4) A  magánelzárás a  fiatalkorúak börtönében tíz, a  fiatalkorúak fogházában öt napig terjedhet. A  magánelzárással
fenyített fiatalkorút az iskolai óráktól, reintegrációs programokról nem lehet eltiltani.
 (5) A bv. intézet a fiatalkorú elítéltről az oktatási intézménytől, gyermekvédelmi intézménytől pedagógiai véleményt kér
a fiatalkorú megismerése érdekében, különösen a magatartás, a szorgalom, a fejlesztést igénylő területek, a családi
háttér adataira vonatkozóan. Az adatok az egyéni fejlesztési terv, a fiatalkorú védelme, valamint a kockázatbecslés
érdekében használhatók fel.
(6) A  bv. intézet a  nevelési programját, a  fiatalkorú egyéni fejlesztési tervét a  fiatalkorú társadalmi beilleszkedésének
elősegítése, ennek érdekében beilleszkedési zavarai enyhítése, pszichés állapota rendezése, iskolázottsága, szakmai
képzettségének fejlesztése, az  alapvető erkölcsi normák elfogadtatása, az  egészséges életmódra való felkészítése
érdekében a  gyermekek és az  ifjúság védelméért felelős miniszter felügyelete alá tartozó javítóintézetek szakmai
tapasztalatai felhasználásával, azokkal együttműködve alakíthatja ki.
194. § (1) A  fiatalkorú fogvatartott saját vagy a  törvényes képviselő kérelmére és a  bv. intézet engedélyével, háromhavonta
családi konzultáción vehet részt, amely a  bv. intézetben megvalósuló kötetlen kapcsolattartási forma. A  családi
konzultáción a  szülő, valamint az  vehet részt, aki a  Polgári Törvénykönyv alapján a  fiatalkorúval kapcsolattartásra
jogosult, kivéve, ha a bíróság vagy a gyámhatóság a kapcsolattartási jogot korlátozta vagy megvonta.
(2) A  fiatalkorú – a  bv. intézet lehetősége szerint – saját vagy a  törvényes képviselő kérelmére és a  bv. intézet
engedélyével családterápiás foglalkozáson vehet részt. A családterápiás foglalkozáson nem vehet részt a szülő, ha
kapcsolattartásra nem jogosult. A családterápiás foglalkozások számát a terápiás szükségletek határozzák meg.
(3) A fiatalkorú családterápiás foglalkozáson való részvétele kivételesen a bv. intézeten kívül is engedélyezhető.
 (4) A  családi konzultáció és a  családterápiás foglalkozás nem minősül látogatófogadásnak és az  az elítéltek között is
engedélyezhető. 195. § (1) A  fiatalkorú kérelmére az  azonos nemű fiatalkorú testvérével együttesen elhelyezhető, ha ez  mindkét fiatalkorú
érdekében áll, és a bv. intézetben ennek lehetősége megteremthető.
(2) Az  együttes elhelyezésnél figyelembe kell venni az  elítéltek előéletét és az  elkövetett bűncselekményt,
valamint az  együttes elhelyezés fogvatartás rendjére és biztonságára gyakorolt lehetséges hatását, a  fiatalkorú
veszélyeztetettségét, értelmi és érzelmi fejlettségét.
196. § A fiatalkorú kapcsolatot tarthat az  oktatási-nevelési intézménye pedagógusával, tanulmányi és
vizsgakötelezettsége, valamint személyiségfejlődése érdekében.
197. § Megkezdett tanulmányok esetén a  fiatalkorú kérelmére, vizsgakötelezettség teljesítése érdekében a  bv. intézet
gondoskodik az  előállításáról, ha ehhez az  oktatási intézmény vezetője és a  bv. intézet parancsnoka együttesen
hozzájárul.
198. § (1) Tanulói vagy magántanulói jogviszonyt a  bv. intézet parancsnokának engedélyével a  fiatalkorú a  bv. intézeten
kívüli oktatást nyújtó intézménnyel is létesíthet, amely során iskolalátogatási és vizsgakötelezettségét az  oktatási
intézményben teljesíti.
(2) Az engedélyezés során figyelembe kell venni különösen az elkövetett bűncselekményt, a biztonsági kockázatokat,
a fiatalkorú korábban tanúsított magatartását, tanulmányi előmenetelét és szorgalmát.
199. § (1) A bv. intézetben tartózkodó fiatalkorú elítéltek elhelyezésére szolgáló lakóhelyiségek és zárkák berendezése – a bv.
intézet lehetősége szerint – a fiatalkorúak magatartása, tanulmányi előmenetele és szorgalma figyelembevételével
alakítható ki.
(2) A tanulmányi eredményt és a szorgalmat az egyéni képességek alapján kell értékelni.
 (3) Az  (1)  bekezdés szerinti szempontoknak megfelelő értékelést a  bv. intézet személyzete, valamint a  fiatalkorú
oktatásáért felelős reintegrációs szakember végzi. 200. § Ha a bv. intézet nem áll szerződéses kapcsolatban általános iskolával, a bv. intézet illetékességi területébe tartozó
iskola a  bv. intézettel kötött együttműködési megállapodás alapján biztosítja az  alapfokú képzést, magántanulói
jogviszony keretében.
201. § (1) A fiatalkorú a törvényes képviselőjének beleegyezése vagy utólagos jóváhagyása nélkül is önállóan tehet panaszt,
kérelmet, vagy nyilatkozhat a fogvatartásával kapcsolatban felmerülő ügyekben.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltak nem alkalmazhatók a fiatalkorú egészségügyi önrendelkezési jogának érvényesülése
tekintetében.
202. § (1) A  fiatalkorú a  tartására fordított költségekhez csak akkor köteles hozzájárulni, ha munkáltatásban vesz részt,
rendszeres pénzellátással rendelkezik vagy ösztöndíjban részesül.
(2) Az  (1)  bekezdésben foglaltakat kell alkalmazni a  költségtérítéses előállítások, szállítások, egyéb szolgáltatások
esetén is.
(3) A  tizennyolcadik életévét meg nem haladott fiatalkorú részére, ha letéti pénzzel nem rendelkezik, a  bv. intézet
költségtérítés nélkül biztosítja az  előállítását a  súlyos beteg közeli hozzátartozója meglátogatása vagy a  közeli
hozzátartozó temetésén való részvétel, vagy a kegyelet lerovása érdekében.
203. § (1) A  tizennyolcadik életévét be nem töltött fiatalkorú dohányterméket nem tarthat magánál, és dohányzása még
a törvényes képviselőjének a hozzájárulásával sem engedélyezett.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott kötelezettség megszegése nem alapoz meg fegyelmi vétséget.
204. § (1) A tizennyolcadik életévét be nem töltött fiatalkorú szabadítása előtt hatvan nappal a törvényes képviselőt értesíteni
kell.
(2) A fiatalkorút szabadítása esetén a szülői felügyeleti jogot gyakorló szülőnek, vagy a gyámnak kell átadni a bv. intézet
székhelyén. A törvényes képviselő írásbeli hozzájárulása esetén a fiatalkorú kísérő nélkül hagyhatja el a bv. intézetet.
(3) Ha a fiatalkorú szülőjéhez, vagy gyámjához történő hazatérésére megtett intézkedések nem vezetnek eredményre,
akkor a bv. intézet megkeresi a gyámhatóságot a szükséges gyermekvédelmi intézkedés megtétele érdekében.
(4) Ha a fiatalkorú törvényes képviselője nem jelent meg az átvétel érdekében és nem járult hozzá a fiatalkorú kísérő
nélküli eltávozásához, a  bv. intézet haladéktalanul megkeresi a  fiatalkorú ideiglenes elhelyezése érdekében
a  gyermekek védelméről szóló törvényben feljogosított szervet és gondoskodik a  fiatalkorúnak az  ideiglenes
hatályú elhelyezéséről rendelkező határozatban megjelölt gondozási helyre történő szállításáról.
(5) Ha a  nevelésbe vett fiatalkorú szabadulásakor a  gyermekvédelmi gyám nem jelent meg a  fiatalkorú átvétele
érdekében, a  bv. intézet haladéktalanul értesíti a  fiatalkorú gyermekvédelmi gyámját működtető területi
gyermekvédelmi szakszolgálatot a fiatalkorú gondozási helyére történő szállításának megszervezése érdekében.
A katonákra vonatkozó rendelkezések 205. § (1) Ha a bíróság a szabadságvesztést katonai fogdában rendeli végrehajtani, az általános szabályokat a jelen fejezetben
szabályozott eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) A szabadságvesztés végrehajtásának rendje a katonai fogdában a fogház rendjének felel meg.
 (3) A  bv. intézetet, amelyben a  katonai fogdában végrehajtandó szabadságvesztés-büntetést kell végrehajtani,
a  büntetés-végrehajtásért felelős miniszter jelöli ki. A  katonai fogdában végrehajtandó fogházbüntetést a  külön
jogszabályban kijelölt bv. intézet – e célra – elkülönített részén kell végrehajtani.
(4) A  szabadságvesztés végrehajtása alatt a  különböző állománycsoportú elítélteket el kell különíteni egymástól.
Az elítéltek katonai érdekből is csoportosíthatók.
(5) A katonai fogdában büntetésüket töltő elítéltek szolgálati kötelezettségei és jogai annyiban szünetelnek, illetőleg
korlátozottak, amennyiben erről az  ítélet vagy jogszabály rendelkezik, illetve amennyiben ezek érvényesülése
a büntetés céljával ellentétes.
(6) Az elítéltek a szabadságvesztés végrehajtása alatt elöljárói és feljebbvalói joggal nem rendelkeznek, fegyvert nem
viselhetnek, és szolgálatot nem láthatnak el.
(7) Az elítéltek a szabadságvesztés végrehajtása alatt rendfokozati és fegyvernemi jelzés nélküli egyenruhát viselnek.
 (8) Kapcsolattartásra jogosult személy az elítélt munkáltatói jogkört gyakorló parancsnoka vagy annak megbízottja is.
206. § A katonai fogdában biztosítani kell az elítéltek szakmai ismereteinek szinten tartását vagy fejlesztését, továbbá azt,
hogy az elítéltek az alakulatukkal való kapcsolatukat fenntartsák és fejlesszék.
A nem magyar állampolgárságú elítéltekre vonatkozó rendelkezések 207. § (1) A  nem magyar állampolgárságú elítélt (a  továbbiakban: külföldi elítélt) befogadásáról késedelem nélkül
értesíteni kell az állampolgársága szerint illetékes diplomáciai vagy konzuli képviseletet (a  továbbiakban: illetékes
külképviselet). Az értesítés csak akkor mellőzhető, ha a külföldi elítélt az írásbeli nyilatkozatában ezt kifejezetten kéri.
Ha a külföldi elítélt többes állampolgár, az általa megjelölt külképviseletet kell értesíteni.
(2) A  külföldi elítéltet az  általa ismert nyelven tájékoztatni kell arról, ha nemzetközi egyezmény a  szabadságvesztés
végrehajtásának az átengedését lehetővé teszi.
208. § A külföldi elítélt kérelmére szabadságvesztése alatt biztosítani kell a  bv. intézet lehetőségeihez mérten a  magyar
nyelv oktatását, illetve olyan programokat kell biztosítani számára, amelyek megismertetik azokkal a  nemzeti,
történelmi és erkölcsi értékekkel, amelyek köré a magyar társadalom szerveződik.
209. § A külföldi elítélt elhelyezésénél lehetőség szerint biztosítani kell, hogy a  vele együtt elhelyezett elítéltek között
legyen az  általa használt nyelvet, továbbá a  magyar nyelvet ismerő és beszélő személy. Nem lehet együttesen
elhelyezni azokat a külföldi elítélteket, akik között nemzeti, nemzetiségi, etnikai vagy vallási ellentét áll fenn.
210. § (1) A  szabadságvesztés végrehajtásával kapcsolatban a  külföldi elítélt jogainak és kötelezettségeinek a  gyakorlásával
összefüggő tolmácsolási és fordítási költségek (a továbbiakban: tolmácsköltségek) a bv. intézetet terhelik.
(2) Ha a  külföldi elítélt a  szabadságvesztés végrehajtásával nem összefüggő ügyben kéri tolmács közreműködését,
az intézet azt a külföldi elítélt költségére biztosítja.
(3) A  külföldi elítélttel szemben folyamatban lévő büntetőeljárásban felmerült tolmácsköltségek viselésére
a Be. rendelkezéseit kell alkalmazni.
211. § A külföldi elítélt és az  illetékes külképviselet tagja a konzuli kapcsolatokról szóló nemzetközi egyezmény, valamint
az  érintett államok által kötött szerződésekben foglaltak szerint, az  e  törvényben foglaltak figyelembevételével
tartanak kapcsolatot. A kapcsolat felvétele csak a külföldi elítélt beleegyezésével történhet.
212. § (1) Ha a külföldi elítélt vagy a képviselője a szabadságvesztés végrehajtásának más állam részére történő átengedését
kéri, a kérelmet a BVOP útján az igazságügyért felelős miniszterhez kell felterjeszteni.
(2) A szabadságvesztés végrehajtásának más állam részére történő átengedésekor a bv. intézet a kiutasítás szabályainak
megfelelő alkalmazásával jár el.
213. § (1) A  bv. intézet az  illetékes külképviseletet haladéktalanul értesíti arról, ha a  külföldi elítélt részére – a  bv. intézet
tudomása szerint – gyámot vagy gondnokot kell kirendelni.
(2) A bv. intézet az illetékes külképviseletet haladéktalanul értesíti a külföldi elítélt haláláról.
214. § A bv. intézet a külföldi elítélt várható szabadulása előtt harminc nappal, ha a szabadságvesztés hátralévő tartama
kevesebb harminc napnál, akkor legkésőbb a  jogerős bírósági ítéletről szóló bírói értesítés kézhezvételét követő
munkanapon, illetve ha a  szabadulás időpontja indokolja, haladéktalanul értesíti a  határozatot hozó első fokú
bíróság székhelye szerint illetékes területi idegenrendészeti hatóságot az elítélt szabadulásáról.
215. § A külföldi elítélt szabadításáról, vagy a  más államnak történő átadásáról a  bv. intézet értesíti az  illetékes
külképviseletet és a  BVOP-t, szabadítás esetén – a  szabadulás előtt legalább három nappal – az  útlevelet őrző
szervet. Az  illetékes külképviseletet a  bv. intézet nem értesíti, ha azt a  külföldi elítélt az  írásbeli nyilatkozatában
kifejezetten kérte.
vI. Fejezet
munkÁltatÁs A munkáltatás általános szabályai 216. § (1) Az  elítéltek által végzett termelő munka szervezése során törekedni kell a  büntetés-végrehajtási szervezet
önellátóvá és részben önfenntartóvá tételére.
(2) Az állam a mindenkori költségvetés teherviselő képességének megfelelően az adójogszabályokban meghatározott
adó- és járulékkedvezményekkel támogatja az elítéltek teljes körű munkáltatásának megvalósítását és a szabadulás
utáni munkavállalását.
Általános magatartási követelmények 217. § (1) A munkáltatás során – kivéve, ha e törvény eltérő követelményt ír elő – úgy kell eljárni, ahogy az adott helyzetben
általában elvárható.
(2) Az  elítélt köteles a  munkáltatót minden olyan tényről, adatról, körülményről vagy ezek változásáról tájékoztatni,
amely a munkáltatás, valamint a kapcsolódó jogok gyakorlását és a kötelezettségek teljesítését érinti.
(3) Az  elítélt a  munkáltatás során nem tanúsíthat olyan magatartást, amellyel munkáltatója jogos gazdasági érdekeit
veszélyeztetné.
Határidők számítása 218. § (1) Napon naptári napot kell érteni.
 (2) A határidő számítása a határidő megkezdésére okot adó intézkedést (eseményt) követő napon kezdődik.
 (3) A  hetekben megállapított határidő azon a  napon jár le, amely elnevezésénél fogva a  kezdő napnak megfelel.
Hónapokban vagy években megállapított határidő lejártának napja az a nap, amely számánál fogva a kezdő napnak
megfelel, ha ez a nap a lejárat hónapjában hiányzik, a hónap utolsó napja.
(4) A határidő az utolsó napjának végén jár le. A határidő az általános munkarend szerinti következő munkanap végén
jár le, ha az utolsó nap az általános munkarend szerint heti pihenő- vagy munkaszüneti nap.
(5) A határidőt – e  törvény eltérő rendelkezése hiányában – akkor kell megtartottnak tekinteni, ha a  lejárat napjának
végéig a jognyilatkozatot közlik vagy ezen időpontig az egyéb magatartás tanúsítása megtörténik.
Munkáltatáshoz kapcsolódó jogok és kötelezettségek 219. § (1) A szabadságvesztés végrehajtása során a büntetés-végrehajtási szervezet adottságai szerint biztosítani kell az elítélt
munkáltatását. Az elítélt munkáltatása átmenetileg, a munkába állítását akadályozó ok fennállásáig szünetelhet.
(2) Az  elítélt munkába állításáról és annak módosításáról a  munkakör, a  munkahely és a  munkáltató megjelölésével
a BFB dönt.
(3) A munkaköri alkalmasság megállapításáig az elítélt nem állítható munkába.
 (4) A munka kijelölésénél lehetőség szerint figyelembe kell venni az elítélt szakmai képzettségét.
 (5) Az elítélt nem végezhet munkát olyan munkakörben, amely kapcsán jogerősen foglalkoztatástól eltiltásra ítélték.
 (6) A  munka jellegének megfelelően az  elítélteket szervezeti egységekbe lehet beosztani azzal, hogy köztük
alá-fölérendeltségi viszony nem hozható létre.
 (7) Az elítéltek a biztonság, a munkafegyelem és a rend fenntartása érdekében a munkahelyre vagy a munkakörre utaló
jelzés viselésére kötelezhetők.
 (8) Ha az  elítélt munkáltatása felügyelettel vagy ellenőrzéssel történik, az  elektronikus távfelügyeleti eszközök
igénybevételével is megvalósítható.
 (9) A munkáltató – törvényben meghatározott keretek között – a munkáltatással kapcsolatos jogok és kötelezettségek
érvényesítéséhez szükséges adatokat a fogvatartotti nyilvántartásban rögzíti. 220. § (1) A munkáltató köteles
a) az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés feltételeit a jogszabályokban előírtak szerint
biztosítani,
b) a munkavégzéshez szükséges tájékoztatást és irányítást megadni, az előírt oktatásokat megtartani,
c) a  munka jellegének és a  munkában részt vevő elítéltek és egyéb jogcímen fogvatartottak összetételének
megfelelő munkarendet kialakítani,
d) a munkát folyamatosan szervezni,
e) a végzett munkáért díjazást fizetni,
f ) a  munkafolyamatokat, illetve a  munkaköröket munkavédelmi szempontból veszélyességi fokozatokba
sorolni,
g) a munkáltatásra vonatkozó jogszabályi előírásokat betartani,
h) a  munkába állítás előtt, vagy azt követően a  jogszabály előírása szerint az  elítéltet munkaköri alkalmassági
orvosi vizsgálatra küldeni, valamint
i) az elítéltek számára a végzett feladatokra vonatkozó egyedi vagy csoportos munkaköri leírást készíteni.
(2) A  munkáltató köteles az  e  fejezetben meghatározott kérdések részletes szabályozására munkáltatási szabályzatot
készíteni.
221. § Az elítéltet megilleti
a) az e törvény alapján megállapított díjazás,
b) munkahelyi vagy üzemi baleset esetén baleseti ellátás és baleseti egészségügyi szolgáltatás,
c) a rendszeresen végzett munka után fizetett szabadság.
222. § (1) A munkáltatás során az elítélt köteles
a) törvényben meghatározott kivételtől eltekintve munkát végezni,
b) a kijelölt munkát szakismereteinek és képességeinek megfelelően, fegyelmezetten ellátni,
c) a munkabiztonsággal és a környezetvédelemmel kapcsolatos előírásokat megtartani,
d) a munkát
da) a kijelölt időben és helyen,
db) a munkáltató utasítása szerint,
dc) az elvárható szakértelemmel és gondossággal,
dd) a munkájára vonatkozó szabályok, előírások és technológiai utasítások szerint
elvégezni.
 (2) Az  elítélt köteles megtéríteni a  munka-alkalmassági vizsgálatok költségét, ha neki felróható okból vált
az szükségessé. 223. § (1) Az elítéltet nem terheli munkavégzési kötelezettség, ha
a) tankötelezettsége áll fenn,
b) a  várandósság a  hatodik hónapot elérte, a  szülést, illetve a  várandósság egyéb okból bekövetkezett
megszűnését követő ötvenedik napig,
c) gyermekével együttesen kerül elhelyezésre,
d) munkaképtelen,
e) a rá irányadó öregségi nyugdíjkorhatárt betöltötte vagy a szükséges szolgálati időt megszerezte.
(2) Az elítéltet az (1) bekezdésben meghatározottakon túl nem terheli munkavégzési kötelezettség
a) amíg állampolgári kötelezettségét teljesíti,
b) közeli hozzátartozója súlyos betegsége vagy halála esetén legfeljebb két munkanapon át, ha a rendelkezési
jogkör gyakorlója a látogatást, illetve a temetésen való részvételt engedélyezte,
c) keresőképtelen betegség esetén,
d) a kötelező orvosi vizsgálat teljes időtartamára, valamint a véradás miatt távol töltött időre, de legfeljebb egy
munkanapra,
e) ha elháríthatatlan ok miatt nem tud a munkahelyén megjelenni, vagy
f ) a munkáltató engedélye alapján.
(3) A  munkavégzési kötelezettség alóli mentesülés szempontjából elháríthatatlan oknak minősül a  büntetésvégrehajtási szervezetnek az  elítélt jogai érvényesítésével, illetve a  kötelezettségei teljesítésével kapcsolatos,
valamint a fogvatartás rendjének és biztonságának a fenntartása érdekében tett intézkedése.
(4) Ha az  (1)  bekezdés b) vagy e)  pontja szerinti feltétel bekövetkezik, akkor az  elítéltet tájékoztatni kell arról, hogy
a továbbiakban munkavégzési kötelezettség nem terheli, és ezzel egyidejűleg írásban nyilatkoztatni kell arról, hogy
a munkáltatásban továbbra is részt kíván-e venni. Ha az elítélt a további munkáltatását kéri, a büntetés-végrehajtási
szervezet lehetőségeihez képest kell a továbbiakban munkáltatni. A munkaalkalmasságról a bv. orvos véleményét is
ki kell kérni.
(5) Ha az  elítéltet az  (1)  bekezdés b) vagy e)  pontja alapján nem terheli munkavégzési kötelezettség, de kérelmére
munkáltatásban vesz részt, munkáltatására és a tartási költségekhez való hozzájárulására a kötelező munkavégzés
szabályait alkalmazni kell azzal, hogy erről az elítéltet előzetesen tájékoztatni kell.
A munkáltatás szervezete 224. § (1) Az elítéltet munkával a bv. szerv foglalkoztatja és gyakorolja a munkáltatói jogokat.
 (2) Munkáltatásban kizárólag az az elítélt vehet részt, aki a tizenhatodik életévét betöltötte.
Más gazdálkodó szervezetnél történő munkavégzés 225. § A munkáltató szerződése alapján az elítélt – írásban megadott hozzájárulásával – más gazdálkodó szervezetnél is
végezhet munkát. A szerződésben a munkáltatói jogok kizárólag azon része ruházható át, amely az e  törvényben
szabályozott jogok és kötelezettségek gyakorlását, illetve az elítéltek személyiségi jogait nem sérti.
226. § (1) Más gazdálkodó szervezetnél történő munkavégzésre kijelölése érdekében az elítéltnek az első munkába állításkor
írásban nyilatkoznia kell arról, hogy hozzájárul-e más gazdálkodó szervezetnél történő munkáltatásához.
(2) Ha az  elítélt a  hozzájárulást akár írásban, akár – jegyzőkönyv felvétele mellett – szóban utóbb visszavonja, akkor
a BFB a munkahelyről az elítéltet soron kívül leváltja.
227. § Az elítélt más gazdálkodó szervezetnél nem végezhet munkát, ha
a) ott a  fogvatartás megkezdése előtt öt éven belül a  munkavállaló, vezető tisztségviselő vagy tulajdonos
volt, üzletrésszel rendelkezett, munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban állt, illetve e  körülmények
bármelyike a szabadságvesztés végrehajtása alatt is fennáll,
b) olyan munkakörben foglalkoztatnák, amelyet jogszabály rendelkezése szerint csak büntetlen előéletű
személy tölthet be,
c) a hozzátartozójával kerülne alá-fölérendeltségi vagy elszámolási viszonyba.
A munka- és pihenőidő 228. § (1) Munkaidő: a munkavégzésre előírt idő kezdetétől annak befejezéséig tartó idő.
 (2) Előkészítő vagy befejező tevékenység: minden olyan feladat ellátása, amelyet az  elítélt a  munkaköréhez
kapcsolódóan, szokás szerint és rendszeresen köteles elvégezni vagy a munkáltató végrehajtani. Az előkészítő vagy
befejező tevékenység ideje nem része a munkaidőnek.
229. § (1) Munkanap a  naptári nap vagy a  munkáltató által meghatározott megszakítás nélküli huszonnégy óra, ha
a  munkáltató működése miatt a  munkarend szerinti napi munkaidő kezdete és befejezése nem azonos naptári
napra esik.
(2) Az  (1)  bekezdésben foglaltak megfelelően irányadók a  heti pihenő- vagy a  munkaszüneti nap meghatározása
tekintetében is, azzal, hogy a hét és huszonkét óra közötti tartamot heti pihenő- vagy a munkaszüneti napnak kell
tekinteni.
(3) Munkahét: a  naptári hét vagy a  munkáltató által meghatározott megszakítás nélküli százhatvannyolc óra, ha
a  munkáltató működése miatt a  munkarend szerinti napi munkaidő kezdete és befejezése nem azonos naptári
napra esik.
230. § (1) Napi munkaidő: a munkáltató által meghatározott
a) teljes napi munkaidő vagy
b) részmunkaidő.
(2) Munkarend szerinti napi munkaidő: a munkanapra elrendelt rendes munkaidő.
 (3) Munkarend szerinti heti munkaidő: a munkahétre elrendelt rendes munkaidő.
231. § (1) Éjszakai munka: a huszonkét és hat óra közötti időszakban teljesített munkavégzés.
 (2) A  női elítélt a  várandóssága megállapításától a  szülést, illetve a  várandósság egyéb okból történő megszűnését
követő ötvenedik napig, illetve ha gyermekével együttesen kerül elhelyezésre, akkor annak teljes időtartama alatt
éjszakai munkára nem osztható be.
(3) Tizennyolc éven aluli elítélt éjszakai munkára nem osztható be.
232. § (1) A munkáltató tevékenysége
a) megszakítás nélküli, ha naptári naponként hat órát meg nem haladó tartamban vagy naptári évenként
kizárólag a technológiai előírásban meghatározott okból, az ott előírt időszakban szünetel és
aa) társadalmi közszükségletet kielégítő szolgáltatás biztosítására irányul, vagy
ab) a  termelési technológiából fakadó objektív körülmények miatt gazdaságosan vagy
rendeltetésszerűen másként nem folytatható,
b) több műszakos, ha tartama hetente eléri a nyolcvan órát,
c) idényjellegű, ha a munkaszervezéstől függetlenül az év valamely időszakához vagy időpontjához kötődik.
(2) Több műszakos munkarend esetén az elítélt műszakbeosztását legalább háromhetente változtatni kell.
A napi munkaidő 233. § (1) A teljes napi munkaidő napi nyolc óra (általános teljes napi munkaidő).
 (2) A munkáltatási szabályzat az általános teljes napi munkaidőnél rövidebb teljes napi munkaidőt is megállapíthat.
 (3) A  munkáltatási szabályzat az  adott munkakörre irányadó teljes napi munkaidőnél rövidebb napi munkaidőt is
megállapíthat (részmunkaidő).
 (4) Az  egyes egészségkárosító kockázatok között foglalkoztatott elítélt napi munkaidejének megállapítására
külön jogszabály az  irányadó. E  munkaköröket, a  munkában tölthető időt, a  tevékenységre folyamatosan
vagy megszakításokkal fordítható időt és az  ehhez szükséges munkaszervezési intézkedéseket a  munkáltató
a  foglalkozás-egészségügyi szolgálat bevonásával, jogszabályban meghatározott keretek között a  munkáltatási
szabályzatban határozza meg.
(5) Tizennyolc éven aluli elítélt napi munkaideje legfeljebb nyolc óra lehet és az idejét a foglalkoztatás többi formájával
össze kell számítani.
A munkaidőkeret 234. § (1) A végzett munka jellegétől függően munkaidőkeret is megállapítható.
 (2) A  munkaidőkeretet – a  fogva tartó bv. intézet házirendjének figyelembevételével – a  munkáltatási szabályzatban
a munkáltató állapítja meg.
 (3) A  munkaidő-keretben teljesítendő munkaidőt a  munkaidőkeret tartama, a  napi munkaidő és az  általános
munkarend alapul vételével kell megállapítani. Ennek során az  általános munkarend szerinti munkanapra eső
munkaszüneti napot figyelmen kívül kell hagyni.
(4) A  munkaidő (2)  bekezdés szerinti meghatározásakor a  munkavégzési kötelezettség alóli mentesülés tartamát
figyelmen kívül kell hagyni vagy az adott munkanapra irányadó munkarend szerinti napi munkaidő mértékével kell
számításba venni. Munkaidő-beosztás hiányában a  munkavégzési kötelezettség alóli mentesülés tartamát a  napi
munkaidő mértékével kell figyelmen kívül hagyni vagy számításba venni.
(5) A munkaidőkeret kezdő és befejező időpontját meg kell határozni és az elítéltet erről tájékoztatni kell.
 (6) Tizennyolc éven aluli elítélt számára legfeljebb egy heti munkaidőkeretet lehet elrendelni.
235. § (1) A munkaidőkeret tartama legfeljebb négy hónap vagy tizenhat munkahét.
 (2) A munkaidőkeret tartama legfeljebb hat hónap vagy huszonhat munkahét
a) a megszakítás nélküli munkarendben,
b) a több műszakos munkarendben, valamint
c) az idényjellegű tevékenység keretében
foglalkoztatott elítélt esetében.
(3) A  munkaidőkeret tartama munkáltatási szabályzat rendelkezése szerint legfeljebb tizenkét hónap vagy ötvenkét
munkahét, ha ezt technikai vagy munkaszervezési okok indokolják.
A munkaidő beosztása 236. § A munkavégzés idejét, a  munkaidő kezdetét, végét, a  munkaközi szünet időtartamát és a  műszakok beosztását
a munkarendben kell meghatározni.
237. § (1) A munkáltató a munkaidőt az egészséges és biztonságos munkavégzés követelményére, valamint a munka jellegére
figyelemmel osztja be.
(2) Általános munkarend esetén a munkaidőt heti öt napra, hétfőtől péntekig kell beosztani.
 (3) Munkaidőkeret, vagy elszámolási időszak alkalmazása esetén – a  munkaidő vasárnapra vagy munkaszüneti napra
történő beosztására vonatkozó szabályokra tekintettel – a munkaidő a naptári hét minden napjára vagy az egyes
munkanapokra egyenlőtlenül is beosztható (a továbbiakban: egyenlőtlen munkaidő-beosztás).
(4) A munkaidő-beosztásáról az elítéltet legalább egy nappal korábban tájékoztatni kell.
 (5) A munkáltató az adott napra vonatkozó munkaidő-beosztást, ha gazdálkodásában vagy működésében előre nem
látható körülmény merül fel, legalább egy nappal korábban módosíthatja.
238. § (1) Az elítélt beosztás szerinti napi munkaideje – a részmunkaidőt kivéve – négy óránál rövidebb nem lehet.
 (2) Az elítélt beosztás szerinti
a) napi munkaideje legfeljebb tizenkét óra,
b) heti munkaideje legfeljebb negyvennyolc óra
lehet.
(3) Az  elítélt beosztás szerinti napi vagy heti munkaideje a  (2)  bekezdésben meghatározott tartamot legfeljebb egy
órával meghaladhatja, ha a téli időszámítás kezdete a munkaidő-beosztás szerinti munkaidőre esik.
(4) Az  elítélt beosztás szerinti napi, munkaidőkeret alkalmazása esetén heti munkaidejébe a  rendkívüli munkaidő
tartamát be kell számítani.
(5) Egyenlőtlen munkaidő-beosztás alkalmazása esetén a  (2)–(4)  bekezdést azzal az  eltéréssel kell alkalmazni, hogy
a beosztás szerinti heti munkaidő tartamát átlagban kell figyelembe venni.
239. § A munkáltató a  munkáltatási szabályzatban a  napi munkaidőt legfeljebb két részletben is beoszthatja
(a  továbbiakban: osztott napi munkaidő). A  beosztás szerinti napi munkaidők között legalább két óra pihenőidőt
kell biztosítani.
240. § Az iskolai tanulmányokat folytató vagy szakképzésben részt vevő elítélt munkaidő-beosztását úgy kell
meghatározni, hogy – figyelemmel az oktatásban résztvevők munkaidő-kedvezményének szabályaira is – az iskolai
oktatásban, képzésben részt tudjon venni.
241. § Vasárnapra rendes munkaidőbe
a) a rendeltetése folytán e napon is működő munkáltatónál vagy munkakörben,
b) az idényjellegű tevékenység keretében,
c) a megszakítás nélküli munkarendben,
d) a több műszakos munkarendben,
e) a kizárólag szombaton és vasárnap részmunkaidőben,
f ) társadalmi közszükségletet kielégítő, vagy külföldre történő szolgáltatás nyújtásához – a  szolgáltatás
jellegéből eredően – e napon szükséges munkavégzés esetén
foglalkoztatott elítélt osztható be.
242. § (1) Munkaszüneti nap: január 1., március 15., húsvéthétfő, május 1., pünkösdhétfő, augusztus 20., október 23.,
november 1. és december 25−26.
(2) Munkaszüneti napra rendes munkaidő a 241. § a)–c), e) pontjában meghatározott esetben osztható be.
 (3) A munkáltató vagy a munkakör akkor minősül a munkaszüneti napon is rendeltetése folytán működőnek, ha
a) a  tevékenység igénybevételére a  munkaszüneti naphoz közvetlenül kapcsolódó, helyben kialakult vagy
általánosan elfogadott társadalmi szokásból eredő igény alapján, vagy
b) baleset, elemi csapás, súlyos kár, továbbá az  egészséget vagy a  környezetet fenyegető veszély megelőzése
vagy elhárítása, továbbá a vagyonvédelem érdekében
kerül sor.
 (4) A  munkaszüneti napra vonatkozó beosztási szabályokat kell megfelelően alkalmazni, ha a  munkaszüneti nap
vasárnapra esik, továbbá a húsvét- és a pünkösdvasárnap tekintetében.
A munkaközi szünet 243. § (1) Az  elítélt részére, ha a  beosztás szerinti napi munkaidő vagy a  napi munkaidő-beosztástól eltérő rendkívüli
munkaidő tartama
a) a hat órát meghaladja, húsz perc,
b) a kilenc órát meghaladja, további huszonöt perc
munkaközi szünetet kell biztosítani.
(2) A munkaközi szünet nem minősül munkaidőnek.
 (3) A  beosztás szerinti napi munkaidőbe a  napi munkaidő-beosztástól eltérő rendkívüli munkaidő tartamát be kell
számítani.
 (4) A munkáltató az elítéltek számára legfeljebb hatvan perc munkaközi szünetet biztosíthat.
 (5) A munkaközi szünetet a munkavégzés megszakításával kell kiadni.
 (6) A munkaközi szünetet legalább három, legfeljebb hat óra munkavégzést követően kell kiadni.
 (7) A  munkaközi szünetet a  munkáltató jogosult több részletben is kiadni és ebben az  esetben a  (6)  bekezdésben
foglaltaktól eltérhet.
 (8) Tizennyolc éven aluli elítéltet négy és fél órát meghaladó beosztás szerinti napi munkaidő esetén legalább harminc
perc, hat órát meghaladó beosztás szerinti napi munkaidő esetén legalább negyvenöt perc munkaközi szünet illeti
meg.
A napi pihenőidő 244. § (1) Az  elítélt részére a  napi munkájának befejezése és a  következő napi munkakezdés között legalább tizenegy óra
egybefüggő pihenőidőt (napi pihenőidő) kell biztosítani.
(2) A munkáltatási szabályzat – az egyes egészségkárosító kockázatok között foglalkoztatott elítélt kivételével – a napi
munkavégzés befejezése és a  másnapi munkakezdés között tizenegy óránál rövidebb, de legalább nyolc óra
pihenőidő biztosítását írhatja elő
a) a megszakítás nélküli munkarendben foglalkoztatott,
b) a többműszakos munkarendben foglalkoztatott, továbbá
c) az idénymunkát végző
elítéltek esetében.
(3) Legalább nyolc óra napi pihenőidőt kell biztosítani
a) az osztott munkaidőben,
b) a megszakítás nélküli munkarendben,
c) a több műszakos munkarendben,
d) az idényjellegű tevékenység keretében
foglalkoztatott elítélt esetében.
(4) A napi pihenőidő, ha az a nyári időszámítás kezdetének időpontjára esik, legalább hét óra.
 (5) Tizennyolc éven aluli elítéltnek legalább tizenkét óra napi pihenőidőt kell biztosítani.
A heti pihenőnap 245. § (1) Az elítéltet hetenként két pihenőnap illeti meg (heti pihenőnap).
 (2) Egyenlőtlen munkaidő-beosztás esetén a heti pihenőnapok egyenlőtlenül is beoszthatók.
 (3) A  (2)  bekezdésben foglaltak alkalmazásakor – a  megszakítás nélküli, a  több műszakos vagy az  idényjellegű
tevékenység keretében foglalkoztatott elítéltet kivéve – az  elítélt számára hat munkanapot követően egy heti
pihenőnapot be kell osztani.
(4) Az  elítélt számára – a  társadalmi közszükségletet kielégítő, vagy külföldre történő szolgáltatás nyújtásához –
a  szolgáltatás jellegéből eredően – e  napon szükséges munkavégzés kivételével – havonta legalább egy heti
pihenőnapot vasárnapra kell beosztani.
(5) Tizennyolc éven aluli elítélt esetében a (2) bekezdésben foglaltak nem alkalmazhatók.
246. § (1) A munkáltatási szabályzat rendelkezése esetén
a) az elítélt részére a heti pihenőnap legfeljebb havonta,
b) idénymunkát végző elítélt esetében a heti pihenőnap legfeljebb hathavonta
részben vagy teljesen összevontan is kiadható.
(2) Az  (1)  bekezdésben foglaltak esetén a  heti pihenőnap összevonásának időtartama az  alkalmazott munkaidőkeret
időtartamát nem haladhatja meg, továbbá hat nap munkavégzést követően egy pihenőnap kiadása kötelező.
(3) A heti pihenőnap összevonása nem alkalmazható
a) az egyes egészségkárosító kockázatok között foglalkoztatott elítélt tekintetében,
b) a női elítélt esetében a várandóssága megállapításától a szülést, illetve a várandósság egyéb okból történő
megszűnését követő ötvenedik napig, illetve ha gyermekével együttesen kerül elhelyezésre, akkor annak
teljes időtartama alatt,
c) tizennyolc éven aluli elítélt esetében. A heti pihenőidő
247. § (1) Az elítéltet – a heti pihenőnapok helyett – hetenként legalább negyvennyolc órát kitevő, megszakítás nélküli heti
pihenőidő illeti meg.
(2) Az  elítélt számára a  heti pihenőidőt – a  társadalmi közszükségletet kielégítő, vagy külföldre történő szolgáltatás
nyújtásához – a szolgáltatás jellegéből eredően – e napon szükséges munkavégzés kivételével – havonta legalább
egy alkalommal vasárnapra kell beosztani.
(3) Egyenlőtlen munkaidő-beosztás esetén – az  (1)  bekezdésben meghatározott heti pihenőidő helyett és
a  (2)  bekezdésben foglaltak megfelelő alkalmazásával – az  elítéltnek hetenként legalább negyven órát kitevő és
egy naptári napot magába foglaló megszakítás nélküli heti pihenőidő is biztosítható. Az elítéltnek a munkaidőkeret
átlagában legalább heti negyvennyolc óra heti pihenőidőt kell biztosítani.
(4) Tizennyolc éven aluli elítélt esetében a (3) bekezdésben foglaltak nem alkalmazhatók.
A rendkívüli munkaidő 248. § Rendkívüli munkaidő
a) a munkaidő-beosztástól eltérő,
b) a munkaidőkereten felüli
munkaidő.
249. § (1) Rendkívüli munkaidő a fogva tartó bv. intézet hozzájárulásával rendelhető el.
 (2) A rendkívüli munkaidőben történő munkavégzésről az elítéltet tájékoztatni kell.
 (3) Nem korlátozott a  rendkívüli munkaidő elrendelése baleset, elemi csapás, súlyos kár, az  egészséget vagy
a környezetet fenyegető közvetlen és súlyos veszély megelőzése, elhárítása érdekében.
 (4) Munkaszüneti napon rendkívüli munkaidő
a) a rendes munkaidőben e napon is foglalkoztatható elítélt számára, vagy
b) a (3) bekezdésben meghatározott esetben
rendelhető el.
250. § (1) Az elrendelhető rendkívüli munkaidő felső határa havonta tizenhat óra, két egymást követő napon – e korlátozás
nem vonatkozik a heti pihenőnapon és a munkaszüneti napon végzett munkára – összesen négy óra.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltakat arányosan kell alkalmazni, ha
a) a munkáltatás évközben kezdődött, vagy
b) részmunkaidőre jött létre.
(3) A  rendkívüli munkaidő elrendelése nem veszélyeztetheti az  egészséget és testi épséget, nem eredményezheti
az elítéltet e törvény alapján megillető jogok és kötelezettségek korlátozását.
(4) Rendkívüli munkaidőben nem foglalkoztatható
a) a női elítélt várandóssága megállapításától a szülést, illetve a várandósság egyéb okból történő megszűnését
követő ötvenedik napig, illetve ha gyermekével együttesen kerül elhelyezésre, akkor annak teljes időtartama
alatt,
b) az egészségkárosító kockázatok között foglalkoztatott elítélt,
c) tizennyolc éven aluli elítélt.
(5) A  félórát meg nem haladó rendkívüli munkaidő félórának, a  félórát meghaladó rendkívüli munkaidő teljes órának
számít.
(6) A  napi munkavégzést meghaladó rendkívüli munkaidő esetén a  munkáltatónak és a  fogva tartó bv. intézetnek
a rendkívüli munkaidő megkezdése előtt biztosítani kell az elítélt étkeztetését.
Fizetett szabadság 251. § Az elítéltet egyévi munkavégzés után húsz munkanap fizetett szabadság illeti meg.
252. § (1) Az  elítélt egyévi munkavégzésének időtartamát a  munkában töltött napok alapján kell megállapítani. Egyévi
munkavégzésnek kétszázötvennégy munkában töltött nap számít.
(2) A szabadság számításánál munkanapként kell figyelembe venni:
a) a szabadságon töltött időt,
b) általános iskolai, illetve középfokú iskolai, valamint a  szakmunkás iskolarendszerű képzésben, továbbá
a szakképzésben részt vevő elítéltnek az elméleti oktatáson, illetve a vizsgára való felkészüléshez biztosított
idő miatt a munkahelyről távol töltött időt,
c) a fél munkanapot elérő állásidőt,
d) a ledolgozott fél munkanapot.
(3) A  szabadság számításánál teljes munkanapként kell figyelembe venni a  részmunkaidőben, és a  csökkentett
munkaidőben foglalkoztatottak ledolgozott munkanapjait.
253. § (1) Az  évi szabadságot legkésőbb a  munkában töltött kétszázötvennegyedik munkanapot követő három hónapon
belül kell kiadni. Betegség vagy más akadály esetén a  szabadságot legkésőbb az  akadályoztatás megszűnésétől
számított harminc napon belül kell kiadni.
(2) A  szabadság kiadásának időpontját – a  fogva tartó bv. intézettel történt előzetes egyeztetés alapján, lehetőség
szerint az elítélt kérésének megfelelően – a munkáltató határozza meg.
(3) Az elítéltnek a szabadságra vonatkozó kérését legalább tizenöt nappal a szabadság kezdete előtt be kell jelentenie.
 (4) A szabadság indokolt esetben több részletben, a ledolgozott munkanapok arányában is kiadható.
 (5) A szabadság kiadásának időpontját az elítélttel legkésőbb a szabadság kezdete előtt öt nappal közölni kell.
254. § (1) A szabadságot a munkarend szerinti munkanapokra kell kiadni.
 (2) Egyenlőtlen munkaidő-beosztás esetén a szabadság kiadása során a hét minden napja munkanapnak számít, kivéve
a munkaidő-beosztás szerinti heti pihenőnapot és a munkaszüneti napot.
 (3) Egyenlőtlen munkaidő-beosztás esetén a  szabadság – a  (2)  bekezdéstől eltérően – az  adott naptári évben úgy is
kiadható, hogy az elítélt a munkaidő-beosztással azonos tartamra mentesül a munkavégzési kötelezettsége alól.
 (4) A szabadságot az (1) és (2) bekezdés esetén munkanapban, a (3) bekezdés esetén a munkavégzés alóli mentesülés
tartamával egyező óraszámban kell nyilvántartani.
 (5) Munkaidő-beosztás hiányában a szabadságot az általános munkarend és a napi munkaidő figyelembevételével kell
kiadni és a (4) bekezdésben foglaltakra tekintettel kell nyilvántartani.
255. § (1) Ha a munkáltatónál a munkáltatás szünetel, vagy az elítélt munkáltatása bármely okból megszűnik és még ki nem
adott időarányos szabadsággal rendelkezik, a  megállapított szabadságát ki kell adni, ha ez  nem lehetséges, úgy
pénzben kell megváltani.
(2) Ha az  elítélt a  szabadulás időpontjáig a  szabadságra jogosító idő tartamát nem éri el, részére a  tényleges
munkavégzése után járó napokat időarányosan kell kiadni, amennyiben ez  nem lehetséges, úgy azt pénzben kell
megváltani.
(3) Pénzbeli megváltás esetén a szabadság idejére járó díjazás mértéke az előző havi ledolgozott egy munkanapra járó
munkadíj és a szabadságos napok szorzatának összege.
256. § (1) Az elítélt szabadsága megszakítható.
 (2) A  kiadott szabadságot meg kell szakítani, ha az  elítélt a  szabadságát bv. intézetben tölti és elrendelik
az elkülönítését, vagy vele szemben magánelzárás fegyelmi fenyítést szabnak ki.
 (3) A megszakított szabadság hátralévő részét később ki kell adni.
257. § (1) A munkáltató nyilvántartja a rendes munkaidő, a rendkívüli munkaidő és a szabadság tartamát.
 (2) A nyilvántartásból naprakészen megállapíthatónak kell lennie a teljesített rendes és rendkívüli munkaidő kezdő és
befejező időpontjának is.
 (3) Az (1) bekezdés szerinti nyilvántartás – a (2) bekezdésben foglaltaktól eltérően – a közölt munkaidő-beosztás hónap
végén történő igazolásával és a változás naprakész feltüntetésével is vezethető.
A munkadíj 258. § Az alapmunkadíj a  kifizetés évét megelőző év első napján a  munkaviszonyban álló dolgozókra megállapított
kötelező legkisebb munkabér (minimálbér) összegének legalább egyharmada, az  országos parancsnok által
normatív utasításban, évente meghatározott összeg.
259. § (1) A munkadíjat a teljesítmény, a ledolgozott idő, valamint az előzőek kombinációja alapján lehet megállapítani.
 (2) A  ledolgozott idő alapú díjazás alapján munkáltatott elítélt részére fizetett havi munkadíj a  havi teljes munkaidő
ledolgozása esetén éves átlagban az alapmunkadíjnál nem lehet kevesebb.
 (3) Ha a munkadíjat a teljesítmény alapján állapítják meg, a teljes munkaidő ledolgozása és a teljesítménykövetelmény
száz százalékos teljesítése esetén az elítélt munkadíja éves átlagban az alapmunkadíjnál nem lehet kevesebb.
 (4) Teljesítményalapú díjazás esetén a  munkáltató a  teljesítménykövetelményt előzetes, objektív méréseken és
számításokon alapuló eljárás alapján köteles meghatározni, amely kiterjed a  követelmény rendes munkaidőben
történő száz százalékos teljesíthetőségének vizsgálatára is.
(5) Teljesítményalapú díjazás esetén az  elítélt számára legalább az  alapmunkadíj ötven százalékát elérő garantált
munkadíj megállapítása is kötelező.
(6) A csökkentett, illetve nem teljes munkaidőben való foglalkoztatás esetén a munkadíj arányos része jár.
 (7) A teljesítménykövetelményt és a teljesítménydíj-tényezőt alkalmazásuk előtt közölni kell az elítélttel.
260. § (1) Munkaidőkeret alkalmazásával foglalkoztatott elítélt számára teljesítménykövetelmény csak azzal írható elő, hogy
ez esetben számára havonta minimum a garantált munkadíjat ki kell fizetni.
(2) A munkaidőkeret lejártakor az elítélt munkadíját az általános munkarend és a napi munkaidő, valamint a teljesített
munkaidő alapulvételével kell elszámolni.
(3) Egyenlőtlen munkaidő-beosztás és ledogozott idő alapú díjazás alkalmazása esetén az elítélnek – a beosztás szerinti
munkaidő mértékétől függetlenül – a besorolási munkadíja jár.
261. § (1) A  munkáltató az  elítélt által ellátható munkákat, illetve munkaköröket a  szakképzettség és a  munkafeltételek
alapján a  munkáltatási szabályzatban minősíti és kategóriákba sorolja, valamint az  alapmunkadíj
figyelembevételével megállapítja a besorolás szerinti munkadíjakat.
(2) A besorolásról és a kapcsolódó munkadíjról a munkáltató az elítéltet a munka megkezdése előtt írásban tájékoztatja.
262. § (1) Az elítéltet a besorolás szerinti munkadíj időarányos része illeti meg a munkaszüneti nap miatt kiesett időre.
 (2) Munkaszüneti napon a munkaidő-beosztás alapján munkát végző elítéltet
a) havidíj alkalmazása esetén – a  havi munkadíján felül – a  munkaszüneti napon végzett munkáért járó
munkadíja;
b) teljesítmény- vagy óradíj alkalmazása esetén – a  munkaszüneti napon végzett munkáért járó munkadíján
felül – az (1) bekezdés alapján megállapított díj
illeti meg.
 (3) Munkaszüneti napon rendkívüli munkaidőre kötelezett elítéltet – a  (2)  bekezdés alapján járó munkadíjon felül –
a munkaidő-beosztás szerinti pihenőnapon (pihenőidőben) végzett rendkívüli munkaidő ellenértéke is megilleti.
263. § (1) A munkáltató a munkáltatási szabályzatban a végzett munka jellegére figyelemmel külön pótlékokat állapíthat meg,
amelyek együttes összege legfeljebb a besorolás szerinti munkadíj harminc százalékáig terjedhet.
(2) Az éjszakai munkarendben foglalkoztatott elítéltet tizenöt százalékos pótlék illeti meg.
 (3) A pótlékok számításának alapja az elítélt által végzett munkára megállapított besorolás szerinti munkadíj.
 (4) A pótlék az elítéltet a rendes munkavégzés alapján járó munkadíján felül illeti meg.
264. § (1) A  munkáltató anyagi ösztönzést alkalmazhat a  teljesítmény növelésére, illetve a  végzett munka minőségének
javítása érdekében.
(2) Az elítélt részére anyagi ösztönzésként
a) célfeladathoz kötött külön juttatás,
b) a  személyes szükségletekre fordítható összeg levásárlására kijelölt üzletben beváltható vásárlási utalvány
az alapmunkadíj legfeljebb húsz százalékáig,
c) pénzbeli elismerés, vagy
d) tárgyjutalom
állapítható meg.
265. § (1) A munkadíjat utólag, legalább havonta egy alkalommal kell elszámolni.
 (2) A munkadíjat forintban kell megállapítani és a tárgyhónapot követő hónap tizenötödik napjáig ki kell fizetni.
 (3) A  késedelem idejére a  késedelembe esés időpontjától kezdve a  késedelemmel érintett naptári félévet megelőző
utolsó napon érvényes jegybanki alapkamattal megegyező mértékű kamatot kell fizetni.
 (4) A munkadíjból való levonásnak jogszabály vagy végrehajtható határozat alapján van helye.
 (5) Az elítélt a munkadíjáról előzetesen nem mondhat le.
266. § (1) A  munkáltatás megszűnésekor az  elítélt munkadíját az  általános munkarend, a  napi munkaidő és a  teljesített
munkaidő alapulvételével el kell számolni.
(2) Az (1) bekezdés rendelkezéseit munkaidőkeret hiányában is alkalmazni kell, ha a munkáltatás hónap közben szűnik
meg.
267. § (1) A kifizetett munkadíj elszámolásáról – a jogszabály szerinti kötelező tájékoztatáson túl – az elítélt kérelmére, térítés
ellenében írásbeli tájékoztatást (másolatot) kell adni.
(2) Ha az elítélt észrevétele alapján az elszámolást helyesbíteni kell, akkor az  írásbeli tájékoztatásért fizetett térítmény
számára visszajár.
(3) Az (1) bekezdés szerinti tájékoztatásnak olyannak kell lennie, hogy az elítélt az elszámolás helyességét, a levonások
jogcímét és összegét ellenőrizni tudja.
Állásidő 268. § Ha az  elítéltet a  munkáltató a  működési körében felmerült okból nem tudja munkával foglalkoztatni – ide nem
értve a büntetés-végrehajtási okokat – a kiesett munkaidőre az alapmunkadíj 50 százaléka jár. A kiesett munkaidőre
az elítélt a tartási költségekhez 50 százalékkal csökkentett összegben köteles hozzájárulni.
Tanulódíj 269. § (1) A betanulási idő alatt végzett munkáért az elítélt részére tanulódíjat kell fizetni, amelynek mértéke az alapmunkadíj
ötven százaléka.
(2) A tanulóidő tartamát a munkáltatási szabályzatban munkakörönként kell megállapítani azzal, hogy a betanulási idő
legfeljebb hatvan munkanap.
(3) Ha a betanulás ideje alatt az elítélt a teljesítmény alapján díjazott munkakörben az érvényes norma szerinti hatvan
százalékos teljesítményt tartósan eléri, akkor a  tanulóidőt meg kell szüntetni és az  elítéltet ettől az  időponttól
a teljesítménye alapján kell az általános szabályok szerint díjazni.
(4) A tanulóidő tartamára az elítélt a tartási költségekhez ötven százalékkal csökkentett összegben köteles hozzájárulni.
Terápiás foglalkoztatás 270. § (1) A bv. orvos javaslatára a BFB dönt az elítélt terápiás foglalkoztatásáról, munkaidejéről, munkarendjéről.
 (2) A  terápiás foglalkoztatáson részt vevő elítélt rendszeres pénzbeli térítésre jogosult, amelynek legkisebb összege
az alapmunkadíj egyharmada.
 (3) Terápiás foglalkoztatás esetén e törvény munkáltatásra vonatkozó szabályait kell értelemszerűen alkalmazni azzal,
hogy az ilyen foglakoztatásban részt vevő elítélt számára teljesítménykövetelmény nem írható elő.
Kártérítési felelősség különös szabályai 271. § (1) Az elítélt a munkáltatásból származó kötelezettségének megszegésével okozott kárt köteles megtéríteni.
 (2) A kártérítés mértéke nem haladhatja meg a négyhavi alapmunkadíj összegét. Szándékos károkozás esetén a teljes
kárt kell megtéríteni.
 (3) Az  elítélt teljes egészében köteles megtéríteni a  kárt a  megőrzésre átadott, visszaszolgáltatási vagy elszámolási
kötelezettséggel átvett olyan dologban bekövetkezett hiány esetén, amelyeket állandóan őrizetben tart,
kizárólagosan használ vagy kezel.
272. § (1) A munkáltatásból származó kártérítés iránti igény három év alatt évül el.
 (2) A  bűncselekménnyel okozott kár megtérítésére irányuló igény öt év; ha a  büntethetőség elévülési ideje ennél
hosszabb, ennek megfelelő idő alatt évül el. vII. Fejezet
az elzÁrÁs végreHajtÁsa
Általános szabályok 273. § (1) Az elzárás a bíróság jogerős határozata alapján hajtható végre.
 (2) Az elzárást a külön jogszabályban kijelölt bv. intézetben hajtják végre.
 (3) Az  elzárás végrehajtására az V. Fejezetben foglaltakat kell alkalmazni azzal, hogyha e  fejezet valamely kérdésben
nem tartalmaz rendelkezést, az elzárás végrehajtására a szabadságvesztés fogház fokozatára irányadó szabályokat
kell alkalmazni, és az  elzárásra ítéltet megfelelően megilletik a  szabadságvesztésre ítélt részére biztosított
jogosultságok.
(4) Az elzárásra ítéltek és a szabálysértési elzárást töltő elkövetők együtt helyezhetők el.
(5) Az elzárás végrehajtása során el kell különíteni
a) az elzárásra ítélteket a szabadságvesztésre ítéltektől és az előzetesen letartóztatottaktól,
b) a férfiakat a nőktől,
c) a fiatalkorúakat a felnőtt korúaktól,
d) a dohányzókat a nem dohányzóktól, és
e) a fertőző betegeket a nem fertőző betegektől.
(6) Az elzárásra ítélt befogadását a bv. szerv hivatali munkarendjében kell végrehajtani.
 (7) Az  elzárásra ítélttel szemben biztonsági intézkedésként nem rendelhető el biztonsági zárkába, vagy részlegre
helyezés. 274. § (1) Az elzárást kiszabó határozat jogerőre emelkedésekor szabadságvesztést vagy javítóintézeti nevelést töltő vagy más
ügyben előzetes letartóztatásban levő elítélten az elzárást a szabadságvesztés kitöltését, a javítóintézetből történő
elbocsátás vagy az előzetes letartóztatás megszüntetését követően kell végrehajtani.
(2) Az elzárás végrehajtásának elévülését félbeszakítja, ha az elzárásra ítélttel szemben szabadságvesztést, javítóintézeti
nevelést vagy előzetes letartóztatást vesznek foganatba. Ezeknek a  körülményeknek a  megszűnéséig az  elévülés
nyugszik.
(3) Az elzárásra ítélt köteles
a) az elzárást a bv. szervek által meghatározott helyen tölteni,
b) a bv. intézet rendjét megtartani, a kapott utasításokat teljesíteni,
c) a bv. intézet tisztán tartását és ellátását szolgáló munkában díjazás nélkül, alkalomszerűen részt venni,
d) a tartására fordított költséghez hozzájárulni, kivéve, ha önhibáján kívüli okból nem dolgozik, és nem részesül
nyugellátásban, korhatár előtti ellátásban vagy szolgálati járandóságban, illetve nem rendelkezik letéti
pénzzel,
e) a végrehajtás alatt okozott kárt megtéríteni,
f ) tankötelezettsége esetén általános iskolai tanulmányokat folytatni.
275. § (1) Az elzárásra ítélt
a) a saját ruháját viselheti,
b) hozzátartozóival, valamint az általa megjelölt és a bv. intézet által engedélyezett személyekkel levelezhet,
c) hetente legalább három alkalommal tíz perc időtartamban távbeszélő használatára jogosult, ez ellenőrizhető,
az ellenőrzés lehetőségéről az elítéltet tájékoztatni kell,
d) havonta legalább két alkalommal fogadhat látogatót,
e) részére heti négy óra kimaradás engedélyezhető, a kimaradás tartama az elzárásba beszámít,
f ) a külön jogszabályban meghatározott összeget a személyes szükségleteire használhatja fel,
g) csomagot hetente kaphat,
h) a bv. intézetben a rendelkezésre álló sport- és közművelődési lehetőségeket igénybe veheti,
i) naponta legalább egy óra szabad levegőn tartózkodásra jogosult,
j) a  bv. intézetben, illetve annak felügyeleti szerveinél és a  büntetés-végrehajtástól független szervhez
közérdekű bejelentés, panasz, kérelem és jognyilatkozat előterjesztésére jogosult.
 (2) Ha az elzárásra ítélt ellen újabb büntetőeljárás indul vagy van folyamatban, részére kimaradás nem engedélyezhető.
 (3) Ha az  elzárás tartama a  húsz napot meghaladja, az  elzárásra ítélt kérelmet nyújthat be a  kimaradás összevontan
történő kiadása érekében. Összevontan legfeljebb huszonnégy óra kimaradás engedélyezhető.
 (4) Az elzárásra ítélt szökése vagy engedély nélküli eltávozása esetén, továbbá ha az elzárásra ítélt engedéllyel távozott,
de jogellenesen nem tért vissza, az elzárás végrehajtása alatt további kimaradásra nem mehet. A bv. szerv vezetője
erről határozatot hoz. Ha egy éven belül újabb elzárást vesznek foganatba, az intézet parancsnoka e körülményekre
figyelemmel az újabb büntetés tekintetében a kimaradást határozattal megtilthatja.
(5) Az elzárásra ítélt részére biztosítani kell, hogy a választójogát gyakorolhassa. Az elzárásra ítélt a fogvatartás helyén,
a  választási eljárásra vonatkozó jogszabályok szerint jogosult szavazni, az  elzárásra ítélt személyazonosságát
a  fogvatartó bv. intézet nyilvántartása alapján kell megállapítani. A  bv. intézet köteles elősegíteni az  elítélt
választójogának gyakorlását, szükség esetén az  elzárásra ítélt részére félbeszakítást kell engedélyezni, amelynek
tartama legfeljebb három nap.
(6) Az  elzárásra ítélt a  120.  §-nak megfelelően jogosult nyilatkozatot tenni a  médiaszolgáltatásokról és
a  tömegkommunikációról szóló törvény szerinti műsorszámban vagy sajtótermékben, vagy az  elektronikus
hírközlésről szóló törvény szerinti elektronikus hírközlő hálózat útján történő közzététellel. A  nyilatkozattétel
korlátozására és engedélyezésére a 124–125. § rendelkezései az irányadók.
(7) Az elzárásra ítélt
a) részt vehet a munkáltatásban és külső munkában,
b) részére a szabadságvesztésre ítéltekkel azonos mértékű munkadíj jár,
c) együtt dolgozhat a szabadságvesztésre ítéltekkel,
d) munkáltatására egyebekben a szabadságvesztésre ítélt munkáltatására vonatkozó szabályok irányadók.
(8) Az  elzárást foganatosító bv. intézet parancsnoka a  154.  § (1)  bekezdésében meghatározott okok fennállásának
az idejére – legfeljebb öt napig – az elzárásra ítéltek meghatározott csoportjára nézve elrendelheti az (1) bekezdés
b)–e) és g)–i)  pontjában, az  (5)  bekezdésben, továbbá a  123.  § (1)–(2)  bekezdésében foglalt jogok gyakorlásának
teljes vagy részleges felfüggesztését. A  büntetés-végrehajtás országos parancsnoka az  intézkedés időtartamát
további öt nappal meghosszabbíthatja. A 154. § (2)–(3) bekezdésében foglaltakat megfelelően alkalmazni kell.
276. § (1) Az elzárásra ítélt a következő jutalmakban részesíthető:
a) dicséret,
b) a személyes szükségletekre fordítható összeg növelése,
c) pénzjutalom,
d) rendkívüli kimaradás, ami az elzárás tartamába beszámít.
(2) Az elzárásra ítélttel szemben alkalmazható fenyítések:
a) feddés,
b) a személyes szükségletekre fordítható összeg legfeljebb ötven százalékkal történő csökkentése,
c) a kimaradás legfeljebb három alkalomra történő megvonása,
d) öt napig terjedő magánelzárás, amelynek során engedélyezhető, hogy az elzárásra ítélt dolgozzon.
(3) A bv. intézet magánelzárást kiszabó határozata ellen az elzárásra ítélt a büntetés-végrehajtási bíróhoz fellebbezéssel
élhet. A  fellebbezést a  határozat közlésekor nyomban be kell jelenteni; a  fellebbezésnek a  magánelzárás
végrehajtására halasztó hatálya van.
277. § (1) A bv. intézet parancsnoka az elzárásra ítélt vagy védője kérelmére fontos okból, különösen az elzárásra ítélt személyi
és családi körülményeire, egészségi állapotára tekintettel az elzárás félbeszakítását legfeljebb harminc napig terjedő
időtartamra engedélyezheti.
(2) Ha az elzárásra ítélt kórházi gyógykezelése szükséges, és az a büntetés-végrehajtás keretei között nem megoldható,
a bv. intézet parancsnoka a gyógykezelés tartamára az elzárás végrehajtását félbeszakítja.
(3) A bv. intézet parancsnoka az elzárást hivatalból vagy az elítélt kérelmére félbeszakítja, ha az elzárásra ítélt
a) a  tizenkettedik hetet meghaladóan várandós, a  gyermek egy éves koráig, feltéve, hogy gyermekét a  saját
háztartásában gondozza,
b) gyermekgondozási díjban vagy gyermekgondozási segélyben részesül, annak hátralévő idejére, de legfeljebb
egy évre.
 (4) A (3) bekezdés alkalmazása esetén a büntetés végrehajtását haladéktalanul folytatni kell, ha
a) a gyermek nem az elzárásra ítélt gondozásában van,
b) a gyermekgondozási díj vagy a gyermekgondozási segély folyósítását egy év eltelte előtt megszüntetik.
(5) A félbeszakítás tartama az elzárás tartamába nem számít be. A félbeszakítás alatt az elzárás elévülése nyugszik.
 (6) A félbeszakítás tárgyában hozott határozat ellen az ügyész, az elzárásra ítélt és a védője, fiatalkorú esetén továbbá
a törvényes képviselő a határozat közlésétől számított három napon belül panasszal élhet.
278. § Az elzárás vagy annak hátralevő része nem hajtható végre, ha az ítélet jogerőre emelkedését követően az elzárásra
ítélt
a) megszületett gyermekének gondozásáról egy éven át saját háztartásában gondoskodott,
b) legalább egy évig gyermekgondozási díjban vagy gyermekgondozási segélyben részesült,
c) öt évet vagy azt meghaladó időt töltött szabadságvesztésben vagy előzetes letartóztatásban, vagy két évet
vagy azt meghaladó időt töltött javítóintézetben. Katona elzárására vonatkozó szabályok
279. § (1) Katona elzárását a  külön jogszabályban kijelölt intézet katonai fogdaként kialakított és elkülönített részlegén kell
végrehajtani.
(2) Az  elzárás végrehajtása alatt a  katonákat a  273.  § (5)  bekezdésében előírtakon felül a  többi elzárásra ítélttől és
szabálysértési elzárást töltő elkövetőtől, továbbá a  különböző állománycsoportú katonákat egymástól el kell
különíteni.
(3) A katona elzárásának végrehajtására a 205. § (5)–(8) bekezdésének rendelkezései megfelelően irányadók.
 (4) E  § alkalmazásában katona: a  Btk. 127.  § (1)  bekezdésében meghatározott az  a  személy, akinek tényleges
állományviszonya a vele szemben kiszabott elzárás végrehajtásának megkezdésekor és a végrehajtás alatt fennáll.
vIII. Fejezet
a kÖzérdekű munka végreHajtÁsa A közérdekű munka végrehajtásának rendje
280. § (1) A  közérdekű munka végrehajtásának célja, hogy az  elítélt a  köz érdekében álló munkát végezzen, és hogy
az az elítélt bűnismétlése megelőzésének és társadalmi beilleszkedésének az elősegítését is szolgálja.
(2) A  közérdekű munka végrehajtásáról a  pártfogó felügyelői szolgálat gondoskodik, amely feladatát a  központi
vagy helyi önkormányzati költségvetési szervekkel vagy ezek intézményeivel, helyi közszolgáltatást végző
egyéb szervezetekkel, az  állami és önkormányzati tulajdon kezelésével és fenntartásával megbízott vagy erre
a  célra az  állam vagy az  önkormányzat által létrehozott gazdálkodó szervezetekkel, az  egyházi jogi személyekkel,
a közhasznú jogállású szervezetekkel, a civil szervezetekkel, valamint a gazdálkodó szervezetekkel (a továbbiakban
együtt: munkahely) és az  állami foglalkoztatási szervvel együttműködésben látja el. Ha nincs az  e  fejezetben
meghatározott feltételeknek megfelelő más munkahely, a  helyi önkormányzati költségvetési szervek vagy
ezek intézményei, a  helyi közszolgáltatást végző egyéb szervezetek, az  önkormányzati tulajdon kezelésével és
fenntartásával megbízott vagy erre a  célra az  önkormányzat által létrehozott gazdálkodó szervezetek kötelesek
a közérdekű munkavégzés helyét biztosítani.
(3) A  kijelölt munkahellyel a  közérdekű munka tartamára nem létesül munkaviszony, az  elítélt a  munkát büntetésvégrehajtási jogviszony keretében végzi.
(4) A  közérdekű munka végrehajtása során a  napi munkaidő legalább négy óra, legfeljebb tizenkét óra. A  közérdekű
munkavégzés heti időtartama legalább négy óra, de a  negyvennyolc órát nem haladhatja meg. A  letöltött
közérdekű munkát órákban kell nyilvántartani.
(5) A  közérdekű munkát az  első munkahely kijelöléséről szóló határozat jogerőre emelkedésétől számított két éven
belül végre kell hajtani. A  félbeszakítás, valamint a  közérdekű munka szabadságvesztés büntetés vagy előzetes
letartóztatás foganatba vétele miatti megszakításának, továbbá más közérdekű munka büntetés, elzárás, illetve
közérdekű munka vagy pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztés tartama e határidőbe nem számít be. Ha két
éven belül a közérdekű munkát az elítélt önhibájából nem végzi el, a pártfogó felügyelő jelentést készít, és a 290. §
(2)  bekezdése szerint kezdeményezi az  ügyésznél a  közérdekű munka szabadságvesztésre való átváltoztatásának
indítványozását.
(6) A közérdekű munka végrehajtása során az elítélt jogosult
a) ha a  munkakör jellege indokolja, a  munkahely által biztosított munkaruházatra és egyéni
védőeszköz-ellátásra,
b) munkahelyi vagy üzemi baleset esetén a  külön törvény szerinti baleseti ellátásként baleseti egészségügyi
szolgáltatásra.
 (7) Munkahelyi vagy üzemi baleset esetén a pártfogó felügyelő és a munkahely képviselője közös jegyzőkönyvet vesz
fel.
 (8) A közérdekű munka végrehajtása során az elítéltnek az általa okozott kárért való felelősségére, vagy az elítéltet ért
kárért a  munkahely felelősségére a  munka törvénykönyvéről szóló törvény rendelkezéseit kell alkalmazni azzal,
hogy az  elítélt anyagi felelősségének a  mértékét a  hasonló munkakörben foglalkoztatott munkavállalók távolléti
díjának figyelembevételével kell megállapítani.
(9) A közérdekű munka végrehajtásának elévülését félbeszakítja, ha az elítélttel szemben szabadságvesztést, elzárást,
közérdekű munka vagy pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztést vagy előzetes letartóztatást vesznek
foganatba. Ezeknek a körülményeknek a megszűnéséig az elévülés nyugszik.
281. § (1) Az állami foglalkoztatási szerv a honlapján megjelentetett tájékoztatóban ismerteti a munkahelyekkel a közérdekű
munkára ítéltek igénybevételének lehetőségét.
(2) Az  állami foglalkoztatási szerv a  közérdekű munka szervezése céljából a  közérdekű munka végzésére kijelölhető
munkahelyekről foglalkoztatói nyilvántartást (a  továbbiakban: foglalkoztatói nyilvántartás) vezet. Az  állami
foglalkoztatási szerv a  büntetőügyben kiszabott közérdekű munka végrehajtására kijelölhető munkahelyekről
vezetett foglalkoztatói nyilvántartást és a  Szabs. tv. alapján létrehozott közérdekű munka foglalkoztatói
nyilvántartásnak a foglalkoztatókra vonatkozó részét egységes rendszerként működteti.
(3) A foglalkoztatói nyilvántartásba közérdekű munka végzésére kijelölhető munkahelyként nyilvántartásba vehető:
a) a központi és a helyi önkormányzati költségvetési szerv,
b) az állami és az önkormányzati fenntartású intézmény,
c) az  állami és az  önkormányzati tulajdon kezelésével és fenntartásával megbízott, vagy erre a  célra az  állam
vagy az önkormányzat által létrehozott gazdálkodó szervezet,
d) a helyi közszolgáltatást végző egyéb szervezet,
e) az egyházi jogi személy,
f ) a közhasznú jogállású szervezet,
g) a civil szervezet,
h) a gazdálkodó szervezet.
(4) A (3) bekezdés a)–c) pontjában meghatározott munkahelyeknek be kell jelenteniük, a (3) bekezdés d)–h) pontjában
meghatározott munkahelyek bejelenthetik az  állami foglalkoztatási szerv részére az  (5)  bekezdés a)–i)  pontjában
foglalt adatokat.
(5) A foglalkoztatói nyilvántartás tartalmazza:
a) a kijelölhető munkahely megnevezését és elérhetőségét,
b) a  közérdekű munka jellegét (FEOR), a  munkahelynek a  tevékenységét (TEÁOR), a  közérdekű munkaként
végezhető munkakör megnevezését, leírását,
c) a kijelölhető munkahely által igényelt létszámot,
d) a munkavégzés helyét,
e) a munkavégzés tartamát,
f ) a napi munkaidő legalacsonyabb és legmagasabb mértékét,
g) az  arra vonatkozó adatokat, hogy a  közérdekű munka az  általános munkarend szerint heti pihenő- vagy
munkaszüneti napokon végezhető-e,
h) az egy napon foglalkoztatható személyek legkisebb és legnagyobb létszámát,
i) a munkavégzéshez szükséges iskolai végzettségre, szakképesítésre vonatkozó adatokat.
(6) Az állami foglalkoztatási szerv a honlapján való közzététellel tájékoztatja a pártfogó felügyelői szolgálatot azokról
a munkahelyekről, amelyek közérdekű munka végzésére elítéltek kijelölését igénylik.
(7) A  pártfogó felügyelő munkahely kijelöléséről szóló értesítése alapján az  állami foglalkoztatási szerv átvezeti
a  változásokat a  foglalkoztatói nyilvántartás (5)  bekezdés szerinti adatain. Ha a  pártfogó felügyelő a  munkahely
kijelöléséről értesíti a  foglalkoztatási szervet, akkor a  kijelölt munkahely nem jeleníthető meg a  szabálysértési
eljárásban kiszabott közérdekű munka, vagy a pénzbírság, helyszíni bírság vagy közigazgatási bírság megváltására
vállalt közérdekű munka elvégzésre kijelölhető munkahelyként a  foglalkoztatási szerv által a  Szabs. tv. alapján
vezetett közérdekű munka foglalkoztatói nyilvántartásban.
(8) Ha a  foglalkoztatói nyilvántartás alapján a  közérdekű munka elvégzésére nincs kijelölhető munkahely, a  pártfogó
felügyelő arra a  Szabs. tv. alapján vezetett közérdekű munka foglalkoztatói nyilvántartás szerinti munkahelyet is
kijelölhet.
(9) Közérdekű munka végzésére a  foglalkoztatói nyilvántartásban nem szereplő munkahely is kijelölhető, ha vállalja,
hogy megfelel a munkahelyekre vonatkozó, e fejezet szerinti előírásoknak.
A munkahely kijelölése 282. § (1) A  közérdekű munka végrehajtására szolgáló munkahelyet az  elítélt lakóhelye – ennek hiányában, vagy az  elítélt
kérelmére a  tartózkodási helye – szerint illetékes kormányhivatal pártfogó felügyelője jelöli ki, a  munkahely
kijelölése előtt az  elítéltet meghallgatja. Evégből az  elítéltet a  bíróság értesítésének és ítéletének kézhezvételétől
számított nyolc napon belül megidézi, egyben az iskolai végzettségére, szakképesítésére és az egészségi állapotára
vonatkozó iratok bemutatására hívja fel.
(2) Ha az elítéltnek magyarországi lakóhelye vagy tartózkodási helye nem ismert, az eljárásra a Fővárosi Kormányhivatal
pártfogó felügyelője illetékes.
(3) A munkavégzés helyeként elsősorban az elítélt lakóhelye, ennek hiányában vagy az elítélt kérelmére a tartózkodási
helye szerinti munkahelyet kell kijelölni. Az elítélt legkésőbb a meghallgatáson nyilatkozhat arról, hogy a közérdekű
munka végrehajtási helyét a tartózkodási helye szerint kéri kijelölni.
(4) A  munkahely kijelölése előtt a  pártfogó felügyelő foglalkoztathatósági szakvélemény kiadása érdekében
kezdeményezi az elítélt foglalkoztathatósági vizsgálatát és az elítéltet a vizsgálaton való megjelenésre hívja fel.
(5) Az  elítélt köteles a  foglalkoztathatósági vizsgálaton megjelenni. A  felhívásban az  elítéltet figyelmeztetni kell arra,
hogy ha a  vizsgálaton nem jelenik meg és távolmaradását nem igazolja, akkor a  pártfogó felügyelő a  közérdekű
munka szabadságvesztésre történő átváltoztatását kezdeményezi.
(6) Ha a  foglalkoztathatósági vizsgálat elvégzésére jogosult arról értesíti a  pártfogó felügyelői szolgálatot, hogy
az  elítélt a  foglalkoztathatósági vizsgálaton nem jelent meg és az  elítélt a  távolmaradását nem mentette
ki, a  pártfogó felügyelő jelentést készít az  ügyésznek. Az  eljárásra a  továbbiakban a  közérdekű munka
szabadságvesztésre történő átváltoztatásának szabályait kell alkalmazni.
283. § (1) Az  elítélt a  foglalkoztathatósági szakvéleményt az  elkészültétől számított tizenöt napon belül köteles bemutatni
a  pártfogó felügyelőnek, aki ennek alapján – kivéve, ha a  közérdekű munkavégzés félbeszakítására okot adó
körülmény áll fenn – legkésőbb a foglalkoztathatósági szakvélemény bemutatásától számított tizenöt napon belül
a közérdekű munka végrehajtására szolgáló munkahelyet határozatban jelöli ki.
(2) A munkahely kijelölése előtt a pártfogó felügyelő – a kötelezettségeire vonatkozó tájékoztatás mellett – egyeztet
a kijelölhető munkahellyel. A kijelölés esetére a kötelezettségek vállalásáról a munkahely vezetője vagy képviseletre
jogosult tisztségviselője nyilatkozatot tesz.
(3) A  munkahely kijelölésénél az  ítélet rendelkezésén túl figyelembe kell venni az  elítélt egészségi állapotát,
a foglalkoztathatósági szakvéleményt, az elítélt szakképzettségét, szakképesítését és a munkára való alkalmasságát,
valamint az elkövetett bűncselekmény jellegét.
(4) A munkavégzés helyeként nem jelölhető ki az a munkahely,
a) ahol az  ellátandó munkakört az  elítélt – büntetett előéletére vagy a  foglalkozástól eltiltás hatályára
figyelemmel, vagy egészségi állapota miatt – nem töltheti be,
b) amelynek az  elítélt akár a  közérdekű munka megkezdése előtt, akár annak végrehajtása alatt vezető
tisztségviselője vagy tulajdonosa, vagy abban üzletrésszel rendelkezik,
c) ahol az  elítélt a  közérdekű munka végrehajtása során a  Polgári Törvénykönyv szerinti hozzátartozójával
kerülne alá-fölérendeltségi vagy elszámolási viszonyba,
d) amelynél a munkába járás költségeit az elítélt előreláthatólag nem tudja fedezni.
(5) A  munkahely kijelöléséről szóló határozat ellen a  kézhezvételtől számított nyolc napon belül az  ügyész, az  elítélt
és védője bírósági felülvizsgálati kérelmet nyújthat be. A  felülvizsgálati kérelmet az  ügyben eljárt kormányhivatal
pártfogó felügyelői szolgálatánál kell benyújtani. Ha a munkahely kijelöléséről a pártfogó felügyelő meghallgatáson
határoz, az  elítélt a  felülvizsgálati kérelemről nyomban nyilatkozatot tesz, amit jegyzőkönyvbe kell foglalni.
A pártfogó felügyelő a felülvizsgálati kérelmet a rendelkezésre álló iratokkal együtt a kérelem előterjesztésére nyitva
álló határidő leteltét követően haladéktalanul felterjeszti a székhelye szerint illetékes büntetés-végrehajtási bírónak.
(6) Ha az  elítélt a  felülvizsgálati kérelemben kizárólag a  közérdekű munka megkezdésének az  időpontját kifogásolja,
a büntetés-végrehajtási bíró a felülvizsgálati kérelmet félbeszakítási kérelemként bírálja el.
(7) Ha az  elítélt a  pártfogó felügyelői meghallgatáson vagy a  munkahely kijelöléséről szóló határozattal szemben
benyújtott felülvizsgálati kérelemben úgy nyilatkozik, hogy a közérdekű munka elvégzését megtagadja, a pártfogó
felügyelő erről jelentést készít az  ügyésznek. Az  eljárásra a  továbbiakban a  közérdekű munka szabadságvesztésre
történő átváltoztatásának szabályait kell alkalmazni.
284. § (1) A  munkahely kijelöléséről – a  határozat előkészítése során a  munkahellyel való kapcsolatfelvétel alapján –,
továbbá a bírósági felülvizsgálat folytán a kijelölés módosításáról haladéktalanul értesíteni kell az elítélt lakóhelye,
ennek hiányában vagy az  elítélt kérelmére a  tartózkodási helye szerint illetékes állami foglalkoztatási szervet, ha
a munkahely a foglalkoztatói nyilvántartásban szerepel.
(2) A  munkahely kijelöléséről szóló jogerős határozatot a  pártfogó felügyelő kézbesíti az  elítéltnek, és egyben
a munkavégzés megkezdésére hívja fel az elítéltet. A felhívásban
a) meg kell határozni a munkavégzés kezdő időpontját, amely nem lehet kevesebb, mint a kézbesítést követő
nyolc nap, és b) az elítéltet figyelmeztetni kell arra, hogy
ba) a foglalkoztathatósági szakvéleményt a munkahely képviselőjének mutassa be, és
bb) ha a  kijelölt munkahelyen a  felhívás szerinti határidőn belül vagy időpontban nem jelenik meg,
akkor a  pártfogó felügyelő a  közérdekű munka szabadságvesztésre történő átváltoztatását
kezdeményezi.
(3) A munkavégzés kezdő időpontjáról a pártfogó felügyelő értesíti a munkahelyet.
285. § (1) Ha munkahely-kijelölés érdekében történő meghallgatáson az  elítélt egészségi állapotával összefüggésben olyan
adat merül fel, vagy a foglalkoztathatósági szakvélemény alapján – a foglalkoztatási korlátozásokra és a kijelölhető
munkahelyekre figyelemmel – megalapozottan arra lehet következtetni, hogy az  elítélt ideiglenesen nem lesz
foglalkoztatható, és egészségi állapotában a  közeli jövőben változás nem várható, a  pártfogó felügyelő jelentést
készít és a  pártfogó felügyelői szolgálat székhelye szerint illetékes büntetés-végrehajtási bírónak javaslatot tesz
a közérdekű munka félbeszakítására.
(2) Ha munkahely-kijelölés érdekében történő meghallgatáson az  elítélt egészségi állapotával összefüggésben
olyan adat merül fel, vagy a  foglalkoztathatósági szakvélemény alapján megalapozottan arra lehet következtetni,
hogy az  elítélt egészségi állapotában olyan tartós változás következett be, ami a  közérdekű munka végrehajtását
nem teszi lehetővé, a  pártfogó felügyelő jelentést készít és a  pártfogó felügyelői szolgálat székhelye szerint
illetékes büntetés-végrehajtási bírónak javaslatot tesz a  közérdekű munka végrehajthatósága megszűnésének
a megállapítására.
Új munkahely kijelölése 286. § (1) Az elítélt lakóhelye, ennek hiányában vagy az elítélt kérelmére a tartózkodási helye szerint illetékes kormányhivatal
pártfogó felügyelője hivatalból vagy az elítélt, vagy a munkahely kérelmére a közérdekű munka végrehajtására új
munkahelyet jelöl ki, ha a közérdekű munka
a) a kijelölt munkahelyen nem hajtható végre,
b) végrehajtása
ba) a munkafegyelem biztosítása érdekében vagy
bb) az elítélt személyi körülményeiben történt változás miatt
más munkahelyen célszerű,
c) azért nem teljesíthető, mert az  elítélt jövedelmi viszonyai miatt nem képes fedezni a  kijelölt munkahelyre
történő utazás költségeit, és azokat a munkahely sem fizeti meg.
 (2) A pártfogó felügyelő új munkahelyet jelöl ki, ha erre a büntetés-végrehajtási bíró vagy az ügyész felhívja.
 (3) Az  új munkahely kijelöléséről szóló határozat ellen a  kézhezvételtől számított nyolc napon belül az  ügyész,
az  elítélt és védője bírósági felülvizsgálati kérelmet jelenthet be. Az  elítélt és védője az  új munkahely kijelölése
iránti kérelmet elutasító határozattal szemben is élhet felülvizsgálati kérelemmel. A  felülvizsgálati kérelmet
az ügyben eljárt kormányhivatal pártfogó felügyelői szolgálatánál kell benyújtani. Ha az új munkahely kijelöléséről
a pártfogó felügyelő meghallgatáson határoz, az elítélt a felülvizsgálati kérelemről nyomban nyilatkozatot tesz, amit
jegyzőkönyvbe kell foglalni.
(4) A pártfogó felügyelő a felülvizsgálati kérelmet a rendelkezésre álló iratokkal együtt a kérelem előterjesztésére nyitva
álló határidő leteltét követően haladéktalanul felterjeszti a székhelye szerint illetékes büntetés-végrehajtási bírónak.
A közérdekű munka végrehajtásának ellenőrzése, az elítélt és a munkahely kötelezettségei
287. § (1) A  közérdekű munka végrehajtását a  pártfogó felügyelő ellenőrzi, ennek keretében rendszeresen vizsgálja, hogy
az elítélt vagy a munkahely a közérdekű munka végrehajtásával összefüggő kötelezettségeinek eleget tesz-e.
(2) A  pártfogó felügyelő a  közérdekű munka végrehajtásának ellenőrzésére nyilvántartó lapot és jelenléti ívet állít ki,
amely tartalmazza
a) az ügy számát,
b) az  elítélt természetes személyazonosító adatait, lakóhelyének, tartózkodási helyének címét, és egyéb
elérhetőségét,
c) a munkahelyen történő megjelenések időpontját, d) az egy munkanapon ledolgozott órák számát és munkanaponként az elítélt és a munkahely képviselőjének
aláírását,
e) az összesen ledolgozott órák számát.
 (3) A közérdekű munka végrehajtása során az elítélt kötelességei:
a) a  kijelölt munkahelyen a  munkaidő kezdetére munkaképes állapotban megjelenni, és a  meghatározott
munkaidőben munkát végezni, esetleges hiányzásait orvos által vagy más megfelelő módon igazolni,
b) a  kijelölt munkát szakismerete, képessége és legjobb tudása szerint, fegyelmezetten, a  kijelölt munkahely
képviselőjének az utasításai, vagy ha a munka felügyeletét a pártfogó felügyelő vagy a pártfogó felügyelői
asszisztens látja el, az ő utasítása szerint elvégezni,
c) a  munkavédelemmel, a  tűzvédelemmel, a  balesetvédelemmel és a  környezetvédelemmel kapcsolatos
előírásokat megtartani,
d) a  kijelölt munkahelyen munkát végzőkkel együttműködni, és a  munkáját úgy végezni, valamint általában
olyan magatartást tanúsítani, hogy más egészségét, testi épségét ne veszélyeztesse, munkáját ne zavarja,
anyagi kárt ne idézzen elő,
e) a pártfogó felügyelővel együttműködni és számára a szükséges tájékoztatást megadni, a közérdekű munka
végrehajtását elősegítő rendelkezéseit megtartani.
(4) A közérdekű munka végrehajtása során a munkahely kötelességei:
a) az elítéltet az ítélet és a kijelölésről szóló határozat szerinti közérdekű munkával, hetente legalább egy napon,
napi legalább négy és legfeljebb tizenkét óra közötti tartamban foglalkoztatni,
b) az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés feltételeit biztosítani,
c) a  munkavégzéshez szükséges tájékoztatást és irányítást megadni, a  munkavégzéshez szükséges ismeretek
megszerzését biztosítani,
d) az  elítéltet a  munkavédelemmel, a  balesetvédelemmel, a  tűzvédelemmel és a  környezetvédelemmel
kapcsolatos előírásokról kioktatni,
e) az elítéltnek a munkával összefüggésben okozott kárt megtéríteni,
f ) a pártfogó felügyelő által megküldött nyilvántartó lapot és jelenléti ívet vezetni,
g) az elítéltről kért felvilágosítást a pártfogó felügyelőnek megadni,
h) haladéktalanul értesíteni a pártfogó felügyelőt arról, ha
ha) az elítélt a büntetése letöltését megkezdte,
hb) az elítélt a közérdekű munka önkéntes végrehajtásának nem tesz eleget,
hc) új munkahely kijelölése tűnik célszerűnek,
hd) rendkívüli esemény következett be, így különösen, ha az elítéltet munkahelyi baleset érte,
he) az elítélt a meghatározott közérdekű munkát teljesítette.
A közérdekű munka végrehajtásának félbeszakítása 288. § (1) A  büntetés-végrehajtási bíró az  elítélt vagy védője kérelmére fontos okból, különösen az  elítélt családi
körülményeire, egészségi állapotára tekintettel a  közérdekű munka végrehajtását félbeszakíthatja. A  félbeszakítás
tartama – a (2) bekezdésben meghatározott kivételekkel – évente a hatvan napot nem haladhatja meg.
(2) A büntetés-végrehajtási bíró a közérdekű munka végrehajtását hivatalból vagy az elítélt kérelmére félbeszakítja, ha
az elítélt
a) a  tizenkettedik hetet meghaladóan várandós, a  gyermek egy éves koráig, feltéve, hogy gyermekét a  saját
háztartásában gondozza,
b) gyermekgondozási díjban vagy gyermekgondozási segélyben részesül, annak hátralévő idejére, de legfeljebb
egy évre,
c) egészségi állapotában olyan tartós változás következett be, amely a  közérdekű munka végrehajtását
ideiglenesen nem teszi lehetővé, vagy a  foglalkoztathatósági szakvélemény alapján, vagy a  foglalkoztatási
korlátozásokra és a  kijelölhető munkahelyekre figyelemmel az  elítélt ideiglenesen nem foglalkoztatható,
legfeljebb egy évre.
(3) A (2) bekezdés alkalmazása esetén a büntetés végrehajtását haladéktalanul folytatni kell, ha
a) a gyermek nem az elítélt gondozásában van,
b) a gyermekgondozási díj vagy a gyermekgondozási segély folyósítását egy év eltelte előtt megszüntetik,
c) az  elítélt egészségi állapota a  közérdekű munka elvégzését lehetővé teszi, illetve a  megismételt vizsgálat
szerinti foglalkoztathatósági szakvélemény alapján az elítélt foglalkoztatható.
 (4) A félbeszakítás tartama a közérdekű munka tartamába nem számít be. A félbeszakítás alatt az elévülés nyugszik.
A közérdekű munka végrehajthatóságának megszűnése 289. § A közérdekű munka vagy annak hátralévő része nem hajtható végre, ha az ítélet jogerőre emelkedése után az elítélt
a) megszületett gyermekének gondozásáról egy éven át saját háztartásában gondoskodott,
b) legalább egy évig gyermekgondozási díjban vagy gyermekgondozási segélyben részesült,
c) egészségi állapotában olyan tartós változás következett be, amely a  közérdekű munka végrehajtását
nem teszi lehetővé, vagy a  foglalkoztathatósági szakvélemény, vagy a  megismételt vizsgálat szerinti
foglalkoztathatósági szakvélemény alapján a közérdekű munka végzésére az elítélt nem alkalmas,
d) öt évet vagy azt meghaladó időt töltött szabadságvesztésben vagy előzetes letartóztatásban.
A közérdekű munka átváltoztatása szabadságvesztésre 290. § (1) A pártfogó felügyelő jelentést készít, ha
a) az elítélt a közérdekű munka elvégzését megtagadja,
b) az elítélt a foglalkoztathatósági vizsgálaton nem jelenik meg és távolmaradását nem igazolja,
c) a  munkahely értesítése alapján vagy az  ellenőrzések során megállapítja, hogy az  elítélt önhibájára
visszavezethető okból
ca) a közérdekű munka megkezdésére megjelölt időpontban nem jelent meg,
cb) a munkavégzési kötelezettségének az arra való felhívás ellenére nem tett eleget,
cc) a munkafegyelmet súlyosan sértő magatartást tanúsított,
cd) a 280. § (5) bekezdésében meghatározott feltételek fennállnak, illetve
d) a 291. § (2) bekezdésében meghatározott feltételek fennállnak.
 (2) A  pártfogó felügyelő a  jelentést – az  azt alátámasztó bizonyítékok csatolásával – megküldi az  ügyésznek, és
javaslatot tesz a közérdekű munka szabadságvesztésre való átváltoztatásának indítványozására.
 (3) Az ügyész szükség esetén meghallgatja a pártfogó felügyelőt és az elítéltet, vagy további bizonyítékok csatolására
hívhatja fel a pártfogó felügyelőt.
 (4) Ha az  átváltoztatás indítványozására az  ügyész nem lát alapot, az  ügyész, vagy ha a  büntetés-végrehajtási bíró
az  ügyész indítványát elutasítja, a  büntetés-végrehajtási bíró új munkahely kijelölésére hívja fel a  kormányhivatal
pártfogó felügyelői szolgálatát.
291. § (1) A  közérdekű munka, vagy annak hátralévő része helyébe lépő szabadságvesztést úgy kell megállapítani, hogy
négy óra közérdekű munkának egynapi szabadságvesztés felel meg. Az átváltoztatás után fennmaradó közérdekű
munkának egynapi szabadságvesztés felel meg.
(2) A  közérdekű munka szabadságvesztésre a  munkahely kijelölését megelőzően is átváltoztatható, ha annak
elmaradása az elítélt felróható magatartására vezethető vissza.
IX. Fejezet
a pénzBÜntetés végreHajtÁsa 292. § (1) A pénzbüntetést a törvényszék gazdasági hivatala hajtja végre.
 (2) Az  elítéltnek a  pénzbüntetést legkésőbb a  gazdasági hivatal felhívásának kézbesítésétől számított tizenöt napon
belül, ha a  bíróság halasztást vagy részletfizetést engedélyezett, a  bíróság által megállapított időpontig vagy
meghatározott részletben kell megfizetnie.
(3) Ha az elítélt a pénzbüntetést nem fizette meg a (2) bekezdésben meghatározottak szerint, a gazdasági hivatal
a) fiatalkorú elítélt esetén a  pénzbüntetés behajtása iránt intézkedik, ennek eredménytelensége esetén
a  büntetés-végrehajtási bírót megkeresi a  pénzbüntetés közérdekű munkára vagy szabadságvesztésre
átváltoztatása iránt,
b) felnőtt korú elítélt esetén a  büntetés-végrehajtási bírót megkeresi a  pénzbüntetés szabadságvesztésre
átváltoztatása iránt.
(4) A  meg nem fizetett pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztést úgy kell megállapítani, hogy egynapi tétel
helyébe egynapi szabadságvesztés lép.
(5) A  pénzbüntetés helyébe lépő közérdekű munka végrehajtására a VIII. Fejezet rendelkezéseit kell alkalmazni azzal,
hogy a napi munkaidő legalább két óra, legfeljebb nyolc óra.
(6) A  közérdekű munka vagy annak hátralévő része helyébe lépő szabadságvesztést úgy kell megállapítani, hogy
két óra közérdekű munkának egynapi szabadságvesztés felel meg. Az  átváltoztatás után fennmaradó közérdekű
munkának egynapi szabadságvesztés felel meg.
293. § (1) A  pénzbüntetés akkor is megfizethető, ha azt a  bíróság már átváltoztatta szabadságvesztésre vagy közérdekű
munkára.
(2) Ha a  pénzbüntetést a  helyébe lépő szabadságvesztés vagy közérdekű munka végrehajtásának megkezdése
előtt megfizetik, a  szabadságvesztés vagy a  közérdekű munka nem hajtható végre. Ha a  pénzbüntetést
a  szabadságvesztés vagy a  közérdekű munka végrehajtása alatt fizetik meg, a  befizetés azonosítását követően
az elítéltet nyomban szabadon kell bocsátani, vagy a közérdekű munka végzése alól fel kell menteni.
(3) Ha a  pénzbüntetést a  szabadságvesztésre vagy a  közérdekű munkára való átváltoztatás után részben fizetik
meg, a  szabadságvesztésnek vagy a  közérdekű munkának az  a  része hajtható végre, amely a  meg nem fizetett
pénzbüntetésnek felel meg.
X. Fejezet
a kÖzérdekű munka és a pénzBÜntetés HelyéBe lépŐ szaBadsÁgvesztés végreHajtÁsa
294. § (1) A  közérdekű munka és a  pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztés büntetés végrehajtására az  V. Fejezet
rendelkezéseit e fejezet szerinti eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) A közérdekű munka és a pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztés büntetés végrehajtására – kivéve a Btk. 51. §
(2) bekezdésében meghatározott esetet – a szabadságvesztés fogház fokozatának rendelkezései az irányadók, azzal,
hogy a közérdekű munka és a pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztést töltő elítélt
a) a szabadságvesztésre ítéltekkel együtt elhelyezhető,
b) havonta legalább két alkalommal fogadhat látogatót,
c) kérelmére részt vehet a munkáltatásban.
(3) A  közérdekű munka és a  pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztést foganatosító bv. intézet parancsnoka
a 154. § (1) bekezdésében meghatározott okok fennállásának az idejére – legfeljebb öt napig – a közérdekű munka
és a  pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztést töltő elítéltek meghatározott csoportjára nézve elrendelheti
a  (2)  bekezdés b)–c)  pontjában, a  122.  § b), e) n) és o)  pontjában, továbbá a  123.  § (1)–(2)  bekezdésében foglalt
jogok gyakorlásának teljes vagy részleges felfüggesztését. A  büntetés-végrehajtás országos parancsnoka
az  intézkedés időtartamát további öt nappal meghosszabbíthatja. A  154.  § (2)–(3)  bekezdésében foglaltakat
megfelelően alkalmazni kell.
(4) A  közérdekű munka és a  pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztést töltő elítélt részére biztosítani kell, hogy
a választójogát gyakorolhassa. Az elítélt a  fogvatartás helyén, a választási eljárásra vonatkozó jogszabályok szerint
jogosult szavazni, az elítélt személyazonosságát a  fogva tartó bv. intézet nyilvántartása alapján kell megállapítani.
A bv. intézet köteles elősegíteni az elítélt választójogának gyakorlását, szükség esetén az elítélt részére félbeszakítást
kell engedélyezni, amelynek tartama legfeljebb három nap.
(5) A magánelzárás fenyítés a Btk. 51. § (2) bekezdése esetén is legfeljebb öt napig terjedhet.
295. § (1) A  bv. intézet parancsnoka fontos okból, így különösen az  elkövető személyi és családi körülményeire, egészségi
állapotára tekintettel a  közérdekű munka és a  pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztést legfeljebb harminc
napig terjedő időtartamra félbeszakíthatja.
(2) Ha az  elkövető kórházi gyógykezelése szükséges és az  a  büntetés-végrehajtás keretei között nem megoldható,
a  bv. intézet parancsnoka a  gyógykezelés tartamára a  közérdekű munka és a  pénzbüntetés helyébe lépő
szabadságvesztést félbeszakítja.
(3) A  félbeszakítás tartama a  közérdekű munka és a  pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztés tartamába nem
számít be. A  félbeszakítás alatt a  közérdekű munka és a  pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztés elévülése
nyugszik.
XI. Fejezet
a FoglalkozÁstól eltIltÁs végreHajtÁsa 296. § (1) A  foglalkozástól eltiltás tartama az  ítélet jogerőre emelkedésével kezdődik. Ha a  foglalkozástól eltiltást
szabadságvesztés mellett szabják ki, tartamába be kell számítani
a) az ítélet jogerőre emelkedése és a szabadságvesztés megkezdése között eltelt időt,
b) a szabadságvesztés félbeszakításának tartamát,
c) a feltételes szabadságon töltött időt, ha a bíróság azt nem szüntette meg.
(2) Nem számít be a foglalkozástól eltiltás tartamába
a) az az idő, amely alatt az elítélt kivonja magát a foglalkozástól eltiltás, vagy ha szabadságvesztésre is ítélték,
a szabadságvesztés-büntetés végrehajtása alól,
b) a más ügyben előzetes fogvatartásban töltött idő, feltéve hogy elítélték,
c) a bármely ügyben kiszabott és töltött szabadságvesztés – ideértve a közérdekű munka vagy a pénzbüntetés
átváltoztatása folytán végrehajtott büntetést is – ideje. 297. § (1) A  foglalkozástól eltiltás végrehajtása annak a  szervnek a  feladata, amely a  foglalkozástól eltiltással érintett
foglalkozás kapcsán, jogszabály alapján kötelező nyilvántartási vagy engedélyezési tevékenységet végez.
A  büntetés-végrehajtási bíró felhívása alapján a  nyilvántartást vezető szerv a  foglalkozástól eltiltásra vonatkozó
adatokat bejegyzi a  nyilvántartásba, és gondoskodik arról, hogy az  elítélt az  eltiltás tartama alatt ne végezhessen
olyan tevékenységet, amelytől a bíróság eltiltotta.
(2) A  foglalkozástól eltiltás hatálya alatt álló részére – a  Btk. 102.  §-a szerinti előzetes mentesülése esetén is – olyan
hatósági bizonyítványt kell kiállítani, amely tartalmazza, hogy a bíróság az elítéltet milyen foglalkozástól tiltotta el,
és annak tartama előreláthatóan mikor jár le.
(3) Jogszabály a foglalkozástól eltiltás esetén a szakképzettséget igénylő foglalkozás újbóli gyakorlását a foglalkozáshoz
szükséges jártasság, alkalmasság igazolásától teheti függővé. Az elítélt a  foglalkozás újbóli gyakorlását mindaddig
nem kezdheti meg, amíg a foglalkozáshoz szükséges jártasságát, alkalmasságát a jogszabályban előírt módon nem
igazolja.
(4) Ezt a rendelkezést kell alkalmazni a végleges hatályú eltiltás alóli mentesítés esetén is az alkalmasság igazolásának
módjára.
(5) A foglalkozástól végleges hatályú eltiltás alól a bíróság az elítéltet a kérelmére mentesítheti. A mentesítésnek akkor
lehet helye, ha az elítélt a foglalkozás gyakorlására alkalmasságát a bíróság által előírt módon igazolja.
(6) A foglalkozástól eltiltás büntetés végrehajtását a rendőrség ellenőrzi.
XII. Fejezet
a jÁrművezetéstŐl eltIltÁs végreHajtÁsa 298. § (1) A járművezetéstől eltiltás végrehajtására az előző fejezet rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell.
 (2) A járművezetéstől eltiltás esetén az ezzel összefüggő feladatok ellátásáról a fővárosi és megyei kormányhivatal járási
(fővárosi kerületi) hivatala (a továbbiakban: járási hivatal) a bíróság értesítése alapján gondoskodik.
 (3) Ha jogszabály a járművezetés újbóli gyakorlását a járművezetéshez szükséges jártasság igazolásától teszi függővé,
az  elítélt a  járművezetés újbóli gyakorlását mindaddig nem kezdheti meg, amíg a  járművezetéshez szükséges
jártasságot a (2) bekezdésben meghatározott járási hivatalnál nem igazolja.
(4) A járművezetéstől eltiltás tartamába be kell számítani azt az időt is, amelynek tartamára az elítélt vezetői engedélyét
a bűncselekménnyel összefüggésben a helyszínen elvették, vagy azt a hatóságnál leadta.
(5) A járművezetéstől eltiltás büntetés végrehajtását a rendőrség ellenőrzi.
XIII. Fejezet
a kItIltÁs végreHajtÁsa 299. § (1) A kitiltás tartamára a 296. § szabályai értelemszerűen alkalmazandók.
 (2) A büntetés-végrehajtási bíró a kitiltás végrehajtásának ellenőrzése céljából értesíti a kitiltással érintett közigazgatási
terület szerint illetékes rendőrkapitányságot, valamint az elítélt lakcíme szerint illetékes rendőrkapitányságot.
 (3) A kitiltott köteles az ítélet jogerőre emelkedését vagy a szabadságvesztésből való szabadulását követő nyolc napon
belül elhagyni az  ítéletben megjelölt helységet (helységeket) vagy közigazgatási területet, az  általa szabadon
választott helységbe távozni, és ott a rendőrségnél jelentkezni. A letelepedés helye szerinti rendőrkapitányság erről
értesíti a (2) bekezdés szerinti rendőrkapitányságokat.
(4) A  kitiltott a  kitiltás tartama alatt köteles a  kitiltást elrendelő határozatot magánál tartani, és ha a  rendőrség
igazoltatja, a határozatot a személyazonosság igazolására alkalmas okirattal együtt bemutatni.
(5) A  rendőrség az  elítélt kérelmére személyi vagy családi körülményeire figyelemmel a  kitiltás végrehajtását
félbeszakíthatja, vagy az  elítélt kötelezettségei teljesítése, vagy jogai, törvényes érdekei érvényesítése érdekében,
avagy más fontos okból engedélyezheti, hogy az  elítélt rövid időtartamra visszatérjen olyan helységbe, ahonnan
kitiltották. Az elítélt kérelmének elutasítása esetén a büntetés-végrehajtási bíróhoz fellebbezhet.
XIv. Fejezet
a sportrendezvények lÁtogatÁsÁtól való eltIltÁs végreHajtÁsa
300. § (1) A  sportrendezvények látogatásától való eltiltás végrehajtását – a  bíróság értesítése alapján – a  sportrendészeti
nyilvántartás alapján a rendőrség ellenőrzi.
(2) Az  elítélt az  eltiltás tartama alatt köteles a  bíróság által meghatározott sportrendezvények, sportlétesítmények
helyszínétől távol maradni.
Xv. Fejezet
a kIutasÍtÁs végreHajtÁsa 301. § (1) A kiutasítás tartamára a 296. § rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell.
 (2) A  bíróság a  kiutasítás végrehajtása érdekében értesíti az  elítélt tartózkodási helye szerint illetékes területi
idegenrendészeti hatóságot.
 (3) A  kiutasítást – ha azt végrehajtandó szabadságvesztés vagy elzárás mellett szabták ki – a  szabadságvesztés vagy
elzárás kiállása után, egyébként az ítélet jogerőre emelkedése után kell végrehajtani.
 (4) Ha az  elítélt szabadságvesztés-büntetést tölt – ideértve a  közérdekű munka vagy a  pénzbüntetés helyébe lépő
szabadságvesztést is –, a várható szabadulása előtt harminc nappal a bv. intézet értesíti a székhelye szerint illetékes
területi idegenrendészeti hatóságot.
(5) A  kiutasítást a  területi idegenrendészeti hatóság a  szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek
beutazásáról és tartózkodásáról, valamint a  harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról
szóló törvények rendelkezései szerint hajtja végre.
(6) A kiutasítás nem hajtható végre, ha a végrehajtásnak a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek
beutazásáról és tartózkodásáról, valamint a  harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról
szóló törvényekben meghatározott akadálya állapítható meg.
XvI. Fejezet
a katonaI BÜntetések végreHajtÁsa 302. § (1) A lefokozást és a szolgálati viszony megszüntetését az illetékes miniszter (országos hatáskörű szerv vezetője), illetve
a munkáltatói jogkört gyakorló parancsnok hajtja végre.
(2) A  jogerős határozatot hozó bíróság a katonai büntetés végrehajtása érdekében közvetlenül értesíti a munkáltatói
jogkört gyakorló parancsnokot.
303. § (1) E  fejezet alkalmazásában katona: az, a  Btk. 127.  § (1)  bekezdésében meghatározott személy, akinek tényleges
állományviszonya a vele szemben kiszabott büntetés vagy intézkedés végrehajtásának megkezdése és a végrehajtás
alatt fennáll.
(2) Ha a bíróság katonával szemben nem katonai fogdán letöltendő szabadságvesztést szab ki, a tanács elnöke az ítélet
jogerőre emelkedését követően soron kívül megkeresi az  elítélt munkáltatói jogkört gyakorló parancsnokát
a szolgálati viszony megszüntetése végett. Egyebekben az általános szabályok az irányadók.
(3) Ha katonával szemben a  szabadságvesztés ideiglenes foganatba vételét rendelik el, a  határozat egy kiadmányát
a munkáltatói jogkört gyakorló parancsnoknak is meg kell küldeni.
XvII. Fejezet
a kÖzÜgyektŐl eltIltÁs végreHajtÁsa 304. § (1) A közügyektől eltiltás tartama az ítélet jogerőre emelkedésével kezdődik, tartamába be kell számítani:
a) az ítélet jogerőre emelkedése és a szabadságvesztés – előírt időben történő – megkezdése között eltelt időt,
b) a szabadságvesztés félbeszakításának idejét,
c) a feltételes szabadságon töltött időt, ha a bíróság azt nem szüntette meg,
d) a közérdekű munka vagy pénzbüntetés átváltoztatása miatti szabadságvesztés idejét.
(2) A közügyektől eltiltás tartamába nem számít be az az idő, amely alatt az elítélt
a) azt a szabadságvesztést tölti, amelynek alapján a bíróság a közügyektől eltiltást kiszabta,
b) olyan összbüntetésbe foglalt szabadságvesztést tölt, amelyhez kapcsolódóan közügyektől eltiltást is végre
kell hajtani,
c) az a)–b) pontban megjelölt szabadságvesztés végrehajtása alól kivonja magát.
305. § (1) Ha a bíróság közügyektől eltiltást alkalmazott és a lefolytatott bizonyítás alapján tudomására jutott, hogy az elítélt
hivatalos személy, népképviseleti szerv testületének vagy bizottságának tagja, civil szervezet, tisztségviselője,
belföldi kitüntetéssel vagy külföldi kitüntetés viselésére vonatkozóan engedéllyel rendelkezik, katonai
rendfokozattal bír, törvényben kihirdetett nemzetközi szerződéssel létrehozott szervezet közgyűlésébe vagy
testületébe delegált tag, hatósági eljárásban védő vagy jogi képviselő, valamennyi, a  közügyektől eltiltás által
érintett szervezetet illetően külön-külön, közügyektől eltiltásról szóló értesítőlapot állít ki, és megküldi:
a) a hivatalos személy munkáltatójának,
b) a népképviseleti szerv testületének vagy bizottságának,
c) annak a civil szervezetnek, köztestületnek, közalapítványnak, amely szervezetben az elítélt tisztséget visel,
d) a belföldi kitüntetés adományozására, vagy a külföldi kitüntetés viselésének engedélyezésére jogosítvánnyal
rendelkező személy hivatalának,
e) a törvényben kihirdetett nemzetközi szerződéssel létrehozott szervezet közgyűlésének vagy testületének,
f ) az illetékes ügyvédi kamarának.
(2) Ha katonai rendfokozattal rendelkező elítélttel szemben nem katonai büntetőeljárásban alkalmaztak közügyektől
eltiltást, a közügyektől eltiltásról kiállított – és a soron következő római számmal ellátott – értesítőlapot
a) nyugállományú és kiképzett tartalékos személy esetén a  Honvédség katonai igazgatási és központi
adatfeldolgozó szervének,
b) a  fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló törvény hatálya alá tartozó
elítélt esetén az  állományilletékes parancsnoknak, vagy a  honvédek jogállásáról szóló törvény hatálya alá
tartozó elítélt esetén a munkáltatói jogkört gyakorlónak
kell megküldeni.
 (3) Belföldi kitüntetés: a  Magyarország címerének és zászlajának használatáról, valamint állami kitüntetéseiről
szóló 2011.  évi CCII.  törvényben nevesített, vagy annak felhatalmazásán alapuló, a  Kormány, a  miniszterelnök,
a  köztársasági elnök, az  Országgyűlés elnöke, a  Magyar Nemzeti Bank elnöke, a  legfőbb ügyész, az  állampolgári
jogok országgyűlési biztosa, az  Országos Bírói Tanács, az  Alkotmánybíróság elnöke és az  Állami Számvevőszék
elnöke, valamint miniszter által alapított kitüntetés, vagy a  Kossuth-díjról és a  Széchenyi-díjról szóló törvényben
meghatározott díj.
XvIII. Fejezet
a katonaI mellékBÜntetések végreHajtÁsa 306. § (1) A rendfokozatban való visszavetést és a várakozási idő meghosszabbítását az illetékes miniszter (országos hatáskörű
szerv vezetője) vagy a munkáltatói jogkört gyakorló parancsnok hajtja végre.
(2) A  jogerős határozatot hozó bíróság a  katonai mellékbüntetés végrehajtása érdekében közvetlenül értesíti
a munkáltatói jogkört gyakorló parancsnokot.
(3) A  katonai büntetésről vagy közügyektől eltiltásról szóló külön értesítőlapot a  katona volt munkáltatói jogkört
gyakorló parancsnokának akkor is meg kell küldeni, ha az  elítélt szolgálati viszonya a  büntetőeljárás jogerős
befejezése előtt megszűnt.
(4) A  bíróság a  lakhelyelhagyási tilalom elrendeléséről, fenntartásáról vagy megszüntetéséről, valamint a  távoltartás
elrendeléséről, módosításáról és megszüntetéséről szóló határozatot megküldi a  katona munkáltatói jogkört
gyakorló parancsnokának.
HARMADIK RÉSZ
AZ INTÉZKEDÉSEK VÉGREHAJTÁSA XIX. Fejezet
a megrovÁs végreHajtÁsa
307. § (1) Ha a  terhelt a  határozat kihirdetésekor jelen van, a  megrovást a  bíróság a  határozat jogerőre emelkedésének
bevárása nélkül, vagy az  ügyész szóban foganatosítja, egyéb esetben a  megrovás végrehajtása a  határozat
kézbesítésével történik.
(2) Nem magyar állampolgár terhelt esetén az  ügyész a  nyomozó hatóságot is megbízhatja a  megrovás
foganatosításával, a határozat szóban is lefordítható.
XX. Fejezet
a próBÁra BocsÁtÁs végreHajtÁsa 308. § (1) A próbaidő a próbára bocsátást elrendelő határozat jogerőre emelkedésével kezdődik.
 (2) Ha a  bíróság a  próbaidőt meghosszabbítja, a  meghosszabbítás a  próbaidő korábbi határidejének elteltével
kezdődik. Ilyen esetben a próbaidő tartama a három évet meghaladhatja.
 (3) Ha a  próbára bocsátotton olyan szabadságvesztést hajtanak végre, amellyel kapcsolatban a  bíróság a  próbára
bocsátást nem szüntette meg, a próbaidő a szabadságvesztés tartamával meghosszabbodik.
 (4) A próbára bocsátás megszűnik, ha
a) a próbaidő eltelt, vagy
b) a bíróság a próbára bocsátást megszüntette.
XXI. Fejezet
a jóvÁtételI munka végreHajtÁsa 309. § (1) A  jóvátételi munka elvégzését a határozat jogerőre emelkedésének napjától számított egy éven belül kell igazolni
az ügyben első fokon eljárt bíróságnál.
(2) A  jóvátételi munkát a  bíróság által megállapított munkaórák szerinti tartamban kell elvégezni, az  elítélt és
a  munkavégzés helyét biztosító szervezet vagy intézmény megegyezése szerinti feltételekkel. Az  elítélt köteles
a  jóvátételi munkavégzés helyét biztosító szervezet vagy intézmény munkabiztonságra vonatkozó rendelkezéseit
megtartani.
(3) A jóvátételi munka idejére nem létesül munkaviszony. A jóvátételi munka nem minősül szervezett munkavégzésnek.
 (4) A jóvátételi munka elvégzéséről az érintett állami vagy önkormányzati fenntartású intézmény vezetője, közhasznú
jogállású civil szervezet vezető tisztségviselője, a  vallási közösség képviselője vagy a  képviseletre feljogosított
tisztségviselője két példányban igazolást állít ki. Az  igazolás közokirat. Az  elítélt az  igazolás egyik példányát
a bíróság részére átadja.
(5) A  pártfogó felügyelői szolgálat szükség esetén tanácsadással segíti az  elítéltet a  jóvátételi munka helyének
kiválasztásában. Ennek érdekében a  pártfogó felügyelői szolgálat önkéntes bejelentkezés alapján nyilvántartást
vezet azokról az  állami vagy önkormányzati intézményekről, közhasznú jogállású civil szervezetekről, vallási
közösségekről és az  ezek által fenntartott olyan intézményekről, amelyek jóvátételi munka végzésére elítéltet
fogadnának.
(6) A jóvátételi munkahelyek nyilvántartása tartalmazza az (5) bekezdés szerinti szervezet
a) megnevezését,
b) székhelyét,
c) a képviselő vagy kapcsolattartó személy nevét és telefonos elérhetőségét,
d) a jóvátételi munka jellegét,
e) a jóvátételi munkavégzés helyét, valamint
f ) a munkavégzésre igényelt létszámot.
(7) Ha az  elítélt pártfogó felügyelet alatt áll, részére a  pártfogó felügyelő a  jóvátételi munkavégzés helyének
kiválasztásában segítséget nyújt, továbbá a pártfogó felügyelő a jóvátételi munka elvégzését ellenőrzi.
XXII. Fejezet
a pÁrtFogó FelÜgyelet végreHajtÁsa A pártfogó felügyelői szolgálat és a rendőrség feladatai a pártfogó felügyelet végrehajtása során
310. § (1) A  pártfogó felügyelet végrehajtása során a  pártfogó felügyelő a  pártfogolt ellenőrzésével és irányításával
elősegíti annak megakadályozását, hogy a pártfogolt ismételten bűncselekményt kövessen el, továbbá segítséget
nyújt a  társadalmi beilleszkedéséhez, az  ehhez szükséges szociális készségek kialakításához és feltételek
megteremtéséhez, közreműködik a sértettek érdekeinek érvényesülésében.
(2) A pártfogó felügyeletet a pártfogó felügyelői szolgálat kijelölt pártfogó felügyelője hajtja végre.
 (3) A pártfogó felügyelő
a) ellátja a pártfogó felügyelet végrehajtásával járó teendőket,
b) a pártfogó felügyelet végrehajtására pártfogoltanként egyéni pártfogó felügyelői tervet készít,
c) összehangolja a  pártfogó felügyelet végrehajtásában közreműködő szervek, szervezetek és személyek
tevékenységét,
d) a  külön magatartási szabályok meghatározása és a  bíróság döntésének megalapozása érdekében pártfogó
felügyelői véleményt készít.
 (4) A pártfogó felügyelet végrehajtásában a rendőrség közreműködik. Ennek keretében a rendőrség
a) teljesíti a pártfogó felügyelői szolgálat megkereséseit,
b) ellenőrzi egyes külön magatartási szabályok [Btk. 71.  § (2)  bekezdés a)–d)  pont] megtartását, ezek
megszegése esetén jelentését megküldi a pártfogó felügyelői szolgálatnak,
c) javasolhatja a  pártfogó felügyelői szolgálatnak az  előírt külön magatartási szabályok módosításának
kezdeményezését (68. §),
d) tájékoztatja a pártfogó felügyelői szolgálatot a pártfogolt ellenőrzése során szerzett tapasztalatairól.
A pártfogó felügyelet végrehajtásában részt vevő egyéb személyek, szervezetek
311. § A pártfogó felügyelet eredményes végrehajtása érdekében a  pártfogó felügyelői szolgálat együttműködik
az  egészségügyi, a  gyermekvédelmi és a  szociális ellátást, támogatást vagy szolgáltatást nyújtó szervekkel,
szervezetekkel.
A pártfogó felügyelet tartama 312. § (1) A pártfogó felügyelet
a) próbára bocsátás és szabadságvesztés végrehajtásának felfüggesztése esetén, vagy jóvátételi munka
elrendelése mellett a pártfogó felügyeletet elrendelő határozat jogerőre emelkedésével,
b) feltételes szabadságra bocsátás esetén a szabadságvesztésből való szabadulás napjával
kezdődik.
(2) A pártfogó felügyelet tartama a 308. § (3) bekezdésében vagy a Btk. 86. § (2) bekezdésében meghatározott esetben
meghosszabbodik, vagy a bíróság határozatával [Btk. 65. § (4) bekezdés, 68. § (2) bekezdés] meghosszabbíthatja.
(3) A pártfogó felügyelet megszűnik, ha
a) a tartama letelt,
b) a büntetés-végrehajtási bíró a Btk. 70. § (3) bekezdése alapján megszünteti,
c) a  próbára bocsátást vagy a  feltételes szabadságot megszüntetik, vagy a  felfüggesztett szabadságvesztést
végre kell hajtani,
d) ha a pártfogolt a jóvátételi munka elvégzését egy éven belül megfelelően igazolja [Btk. 68. § (1) bekezdés],
e) a pártfogó felügyelet tartama alatt a pártfogolton szabadságvesztés büntetést vesznek foganatba, a Btk. 40. §
(4) bekezdésében és 86. § (2)–(3) bekezdésében szabályozott eset kivételével.
 (4) A  pártfogó felügyelet végrehajtása a  Btk. 40.  § (4)  bekezdésében és 86.  § (2)–(3)  bekezdésében meghatározott
esetben a  szabadságvesztés vagy a  közérdekű munka és a  pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztés
végrehajtása alatt szünetel.
A pártfogó felügyelet tartalma 313. § (1) A pártfogó felügyelet tartama alatt a pártfogolt köteles
a) a  bíróság határozatában előírt külön magatartási szabályokat és az  e  törvényben meghatározott
kötelezettségeket (a továbbiakban együtt: magatartási szabályok) megtartani,
b) a pártfogó felügyelőnek és a rendőrségnek a magatartási szabályok megtartására és ellenőrzésére vonatkozó
rendelkezéseit teljesíteni, a kért felvilágosítást megadni,
c) a pártfogó felügyelő felhívásának eleget tenni, és a kapcsolattartás meghatározott rendszeressége és módja
szerint a pártfogó felügyelőnél jelentkezni.
 (2) A pártfogó felügyelet végrehajtása során a pártfogolt a pártfogó felügyelői szolgálattól
a) segítséget kérhet, különösen munkába állásához, letelepedéséhez, megélhetése és szállása biztosításához,
tanulmányai folytatásához, gyógyító kezeléséhez és gyógyító eljárásához,
b) életvezetési tanácsot kérhet,
c) segítséget kérhet családi kapcsolatainak helyreállításához,
d) kérheti csoportos foglalkozáson való részvételét.
(3) Ha a pártfogolt az (1) bekezdés b) pontja szerinti felvilágosítás-adási kötelezettségének nem tesz eleget, a pártfogó
felügyelő vagy a rendőrség a büntetés-végrehajtási bírónál rendbírság kiszabását kezdeményezi, erre a pártfogoltat
előzetesen figyelmeztetni kell.
(4) A  magatartási szabályok megtartását a  pártfogó felügyelő ellenőrzi, abban a  rendőrség a  310.  § (4)  bekezdése
szerint vagy a pártfogó felügyelő megkeresésére közreműködik.
(5) Ha a  pártfogó felügyelet eredményes végrehajtása érdekében a  külön magatartási szabály módosítása vagy
mellőzése indokoltnak tűnik, a  pártfogó felügyelő az  ellenőrzési tapasztalatai, vagy a  rendőrség kezdeményezése
vagy a pártfogolt kérelme alapján a külön magatartási szabály megváltoztatásának indítványozására az ügyésznek
javaslatot tesz.
A magatartási szabályok megszegésének következményei 314. § (1) Ha a pártfogolt a
a) feltételes szabadság tartama alatt,
b) szabadságvesztés felfüggesztésének próbaideje alatt,
c) próbára bocsátás próbaideje alatt,
d) jóvátételi munka elrendelése mellett
a magatartási szabályokat megszegi, a pártfogó felügyelő javaslatot készít, amelyhez mellékeli a rendelkezésre álló
bizonyítékokat, vagy a rendőrség jelentését, és azt megküldi az ügyésznek.
(2) Ha az ügyész a tényállást nem látja tisztázottnak, a tényállás felderítése érdekében a nyomozó hatóságot keresi meg,
vagy a pártfogótól további bizonyítási eszközök megjelölését kéri.
(3) Ha a magatartási szabályok – (1) bekezdés szerinti – megszegése miatt
a) a 190. § szerint a feltételes szabadság megszüntetésének,
b) a Btk. 87. § c) pontja szerint a szabadságvesztés végrehajtása elrendelésének,
c) a Btk. 65. § (4) bekezdése szerint a próbaidő meghosszabbításának vagy a Btk. 66. § (1) bekezdés c) pontja
szerint a próbára bocsátás megszüntetésének, vagy
d) a Btk. 68. § (2) bekezdése szerint a jóvátételi munka helyett büntetés kiszabásának
lehet helye, azt az  ügyész a  bíróságnál indítványozza. Kisebb súlyú szabályszegés esetén az  ügyész a  külön
magatartási szabályok megváltoztatását is indítványozhatja.
A fiatalkorúakra vonatkozó rendelkezések 315. § (1) A  310–314.  § rendelkezéseit a  fiatalkorúak pártfogó felügyeletének végrehajtása során az  alábbi eltérésekkel kell
alkalmazni.
(2) A fiatalkorúak pártfogó felügyeletét az erre külön kijelölt fiatalkorúak pártfogó felügyelője hajtja végre. A pártfogó
felügyelet végrehajtásában a gyermekjóléti szolgálat is közreműködhet.
(3) A javítóintézetből történő ideiglenes elbocsátás esetén a pártfogó felügyelet az elbocsátás napjával kezdődik.
(4) Ha a  pártfogolt az  ideiglenes elbocsátás alatt a  magatartási szabályokat megszegi, a  pártfogó felügyelő a  314.  §
(1)  bekezdése szerint jár el. Ha a  magatartási szabályok megszegése miatt a  Btk. 121.  § (3)  bekezdése alapján
az ideiglenes elbocsátás megszüntetésének lehet helye, azt az ügyész a bíróságnál indítványozza.
(5) A  pártfogó felügyelet akkor is megszűnik, ha a  bíróság az  ideiglenes elbocsátást megszünteti vagy a  pártfogolt
az ideiglenes elbocsátás tartama alatt a huszonegyedik életévét betölti.
A katonákra vonatkozó rendelkezések 316. § (1) A  310–314.  § rendelkezéseit a  katona pártfogó felügyeletének végrehajtása során az  alábbi eltérésekkel kell
alkalmazni.
(2) A  katona pártfogó felügyeletét – ha a  munkáltatói jogkört gyakorló parancsnok másképp nem rendelkezik –
a szolgálati elöljáró által kijelölt hivatásos katona pártfogó, a bíróság, vagy az ügyészség határozata alapján hajtja
végre.
(3) A pártfogó felügyelő
a) rendszeres kapcsolattartás útján figyelemmel kíséri a pártfogolt életvitelét, munkáját és magatartását,
b) szolgálati és lakóhelyén ellenőrzi, hogy a  pártfogolt betartja-e a  magatartási szabályokat, szükség esetén
utasítja azok betartására,
c) munkáltatói jogkört gyakorló parancsnoka útján kezdeményezi a külön magatartási szabályok módosítását,
vagy a magatartási szabályok megszegése esetén a területileg illetékes ügyészség tájékoztatását.
 (4) A  pártfogó felügyelő jogosult közvetlenül vagy az  illetékes szervek útján segítséget nyújtani a  pártfogoltnak
a beilleszkedése során felmerült nehézségek megoldásához.
 (5) A pártfogolt köteles
a) az előírt magatartási szabályokat megtartani,
b) a pártfogó felügyelő utasításait teljesíteni.
(6) Ha a  pártfogó felügyelet alá helyezett katona szolgálati viszonya a  pártfogó felügyelet tartama alatt szűnik meg,
köteles jelentkezni a lakóhelye szerint illetékes pártfogó felügyelőnél.
(7) A  szolgálati viszony megszűnéséről a  munkáltatói jogkört gyakorló parancsnok haladéktalanul értesíti
a  pártfogolt lakóhelye, ennek hiányában tartózkodási helye szerint illetékes pártfogó felügyelői szolgálatot és
rendőrkapitányságot, egyidejűleg közli a megállapított külön magatartási szabályokat. A továbbiakban a pártfogó
felügyelet végrehajtására az általános szabályokat kell alkalmazni.
A pártfogó felügyelet végrehajtása a vádemelés elhalasztása esetén
317. § (1) Vádemelés elhalasztása esetén az  ügyész által elrendelt pártfogó felügyelet végrehajtására a  310–314.  §
rendelkezéseit értelemszerűen kell alkalmazni az alábbi eltérésekkel.
(2) A  pártfogó felügyelő az  ügyész határozata alapján jár el. A  külön magatartási szabály módosítására vagy
mellőzésére az ügyész jogosult.
(3) A  vádemelés elhalasztása esetén elrendelt pártfogó felügyelet akkor kezdődik, ha az  elrendelő ügyészi határozat
ellen panasszal nem éltek, vagy a panaszt az arra jogosult elutasította. A pártfogó felügyelet kezdetének időpontját
az ügyészi határozaton záradékként fel kell tüntetni.
(4) A vádemelés elhalasztása esetén elrendelt pártfogó felügyelet megszűnik, ha
a) az ügyész a nyomozást megszünteti [Be. 190. § (1) bekezdés e) pont],
b) a vádemelés elhalasztásának tartama letelt,
c) az ügyész vádat emel (Be. 227. §).
(5) Ha a  vádemelés elhalasztása a  Be. 222.  § (2) vagy (3)  bekezdésén alapul, vagy a  közvetítői eljárás során létrejött
megállapodásban foglaltak ellenőrzése érdekében rendelte el az  ügyész, a  pártfogó felügyelő nem készít egyéni
pártfogó felügyelői tervet, a  kapcsolattartásra a  pártfogó felügyelő által meghatározott rendszerességgel – de
legalább kéthavonként – és módon kerül sor.
(6) A pártfogolt köteles az ügyész határozatában előírt egyéb kötelezettséget megtartani.
 (7) Ha a  pártfogolt az  ügyész által előírt külön magatartási szabályokat vagy az  e  törvényben előírt magatartási
szabályokat súlyosan megszegi vagy az előírt kötelezettséget nem teljesíti, a pártfogó felügyelő az ügyészhez fordul.
XXIII. Fejezet
az elkoBzÁs végreHajtÁsa Általános szabályok 318. § (1) Az  elkobzást a  bíróság értesítése vagy a  jogerős és végrehajtási záradékkal, valamint eredeti aláírással ellátott
határozata alapján
a) a törvényszék gazdasági hivatala,
b) jövedéki termék, vagy nem közösségi áru esetén a Nemzeti Adó- és Vámhivatal,
c) ingatlan esetén a bírósági végrehajtó
hajtja végre.
(2) Ingatlan elkobzása esetén a vagyonelkobzás végrehajtásának szabályai szerint kell eljárni.
 (3) Ha az  egyéb érdekelt az  ítélet jogerőre emelkedését követően hatvan napon belül tulajdonjogi igényét egyéb
törvényes úton érvényesítette, az  elkobzás végrehajtását a  polgári perben eljáró bíróság határozatának jogerőre
emelkedéséig el kell halasztani.
(4) Ha az elkobzott dolog – külön jogszabály alapján – közérdekű felhasználásra alkalmas, az ezzel kapcsolatos döntés
meghozatala érdekében a  közérdekű felhasználás kezdeményezésére jogosult Karitatív Tanácsot kell megkeresni.
Az elkobzás végrehajtását a Karitatív Tanács döntésének beérkezéséig nem lehet megkezdeni.
(5) Az  elkobzás végrehajtásának részletes és az  egyedi jellegű elkobzott dolgok végrehajtásának különleges
szabályairól külön jogszabály rendelkezik.
Élő állat elkobzása 319. § (1) Veszélyes eb, valamint egyéb veszélyes állat elkobzásának végrehajtása során külön jogszabályokban
meghatározott módon kell eljárni.
(2) Természetvédelmi oltalom alatt álló vagy nemzetközi természetvédelmi egyezmény hatálya alá tartozó állatot
– a külön jogszabályban meghatározott módon – a természetvédelmi hatóságnak kell átadni.
(3) Más állatot az élelmiszerlánc-felügyeleti szervnek kell átadni.
Az elkobzott dolog megosztása, átadása 320. § (1) Ha az  elkobzás foganatosítása az  Európai Unió másik tagállama bírósági határozatának elismerése alapján
történik, az  elkobzott dolog, vagy annak értékesítéséből befolyt összeg megosztása egyenlő arányban történik
a határozatot kibocsátó tagállam és a magyar állam között. Nem kell megosztani az elkobzott dolgot, vagy az annak
értékesítéséből befolyt összeget, ha annak értéke a tízezer eurót nem haladja meg.
(2) Ha törvény vagy nemzetközi szerződés alapján fennálló kötelezettségvállalás teljesítése érdekében az  elkobzott
dolgot más – az Európai Unió tagállamai közé nem tartozó – állam vagy nemzetközi szervezet részére át kell adni,
vagy azt, vagy annak értékesítéséből befolyt összeget más állammal vagy nemzetközi szervezettel meg kell osztani,
az  átadás vagy a  megosztás tekintetében a  nemzetközi kötelezettséget végrehajtó jogszabály, vagy az  annak
alapján megkötött nemzetközi szerződés rendelkezéseit kell alkalmazni.
Az elkobzott dolog értékesítése, megsemmisítése 321. § (1) Az elkobzott dolgot rendszerint értékesíteni kell. Az értékesítés elsősorban kereskedelmi tevékenység folytatására
jogosult gazdálkodó szervezet vagy egyéni vállalkozó közreműködésével történő eladás útján, vagy a  bírósági
végrehajtó által tartott árverésen történhet.
(2) Az elkobzott dolgot meg lehet semmisíteni, ha
a) értékesítésre alkalmatlan,
b) az értékesítés iránt tett intézkedések nem vezettek eredményre.
(3) Az elkobzott dolgot meg kell semmisíteni, ha a forgalomba hozatal
a) valamely szellemitulajdon-jogot sértene,
b) a közrendet, a közegészséget, a környezetet vagy a közerkölcsöt sértené, vagy veszélyeztetné,
c) törvény rendelkezése alapján kizárt.
(4) A megsemmisítés megtörténtéről jegyzőkönyvet kell felvenni.
 (5) Ha az  elkobzott dolog nemzetközi szerződés vagy törvény rendelkezése folytán nem került a  magyar állam
tulajdonába, a nemzetközi szerződésben, vagy a külön jogszabályban foglaltak szerint kell eljárni.
Költségek 322. § (1) Az  elkobzás elrendelésétől annak végrehajtásáig a  tárolásból, a  megsemmisítésből vagy az  értékesítésből eredő
költségek az elkobzást foganatosító szervet vagy hatóságot terhelik.
(2) Az elkobzott dolog szállításával kapcsolatos költségek az elkobzott dolog
a) kereskedelmi értékesítése esetén az  értékesítésben közreműködő gazdálkodó szervezetet vagy egyéni
vállalkozót,
b) közérdekű felhasználása esetén a Karitatív Tanácsnak a lebonyolítást végző tagját
terhelik.
XXIv. Fejezet
a vagyonelkoBzÁs végreHajtÁsa 323. § A vagyonelkobzást a bíróság értesítése, vagy a jogerős és végrehajtási záradékkal, valamint eredeti aláírással ellátott
határozata alapján a bírósági végrehajtó a bírósági végrehajtásról szóló törvény rendelkezései szerint hajtja végre.
XXv. Fejezet
az elektronIkus adat végleges HozzÁFérHetetlenné tételének végreHajtÁsa
324. § (1) Az elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételének teljesítésére – a Be. 596/A. § (1) bekezdés a) pontjában
meghatározott kivétellel – az  elektronikus kereskedelmi szolgáltatások, valamint az  információs társadalommal
összefüggő szolgáltatások egyes kérdéseiről szóló törvényben meghatározott tárhelyszolgáltató köteles.
Az elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételét a bírósági végrehajtó hajtja végre.
(2) A  büntetés-végrehajtási bíró a  bírósági végrehajtó értesítése alapján a  tárhelyszolgáltatóval szemben
a  hozzáférhetetlenné tételi kötelezettség elmulasztása miatt százezer forinttól egymillió forintig terjedő
pénzbírságot szabhat ki. A pénzbírságot kiszabó határozattal szemben halasztó hatályú fellebbezésnek van helye.
(3) Ha a  tárhelyszolgáltató a  pénzbírságot kiszabó határozat jogerőre emelkedését követő egy munkanapon belül
a kötelezettségét nem teljesíti, a pénzbírság háromhavonta ismételten kiszabható. Az ítélet jogerőre emelkedésétől
számított három év elteltével pénzbírság kiszabásának nincs helye.
(4) Ha a tárhelyszolgáltató a kötelezettség elmulasztása miatt első alkalommal jogerősen kiszabott pénzbírság ellenére
nem teljesíti a  kötelezettségét, a  büntetés-végrehajtási bíró az  iratokat haladéktalanul megküldi az  elektronikus
adat végleges hozzáférhetetlenné tételéről első fokon határozatot hozó bíróságnak a Be. 596/A. §-a szerinti eljárás
lefolytatása érdekében.
(5) Az  elektronikus adathoz való hozzáférés végleges megakadályozását az  elektronikus hírközlési szolgáltatók
a bíróság határozatáról szóló értesítéstől számított egy munkanapon belül kötelesek végrehajtani.
XXvI. Fejezet
a kényszergyógykezelés végreHajtÁsa Általános rendelkezések 325. § (1) A kényszergyógykezelés végrehajtására e törvény rendelkezéseit az e fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
 (2) E  törvénynek a  szabadságvesztésre ítélt jogait, jogai védelmét és érvényesítését érintő rendelkezései
a  kényszergyógykezelt személyre (e fejezet alkalmazásában a  továbbiakban: beteg) is vonatkoznak, kivéve ha
a  szabályozás a  kényszergyógykezelés céljával és természetével összeegyeztethetetlen, vagy ha törvény másként
rendelkezik.
(3) A beteg gyógykezelésével összefüggő jogaira – e törvényben meghatározott eltérésekkel – az egészségügyről szóló
törvény általános rendelkezéseit, valamint a pszichiátriai betegek jogaira vonatkozó szabályait kell alkalmazni.
(4) A  kényszergyógykezelés során a  beteget az  orvostudomány mindenkori állása szerinti szakszerű ellátásban
kell részesíteni, hogy állapotának romlását megakadályozzák és egészségét mielőbb a  lehetséges mértékig
helyreállítsák.
(5) A kényszergyógykezelés költségei az államot terhelik. A végrehajtás helye és a befogadás
326. § (1) A kényszergyógykezelést az IMEI-ben kell végrehajtani.
 (2) Ha a  kényszergyógykezelés elrendelésekor a  beteg szabadlábon van, a  bíróság az  Országos Mentőszolgálat útján
intézkedik a  beteg IMEI-be történő beszállítása iránt. A  beteg ellenállása esetén a  beszállításhoz a  rendőrség
közreműködése igénybe vehető.
(3) A  befogadással egyidejűleg a  beteget – egészségi állapotának megfelelően – tájékoztatni kell jogairól és
kötelezettségeiről.
(4) A kényszergyógykezelés végrehajtása alatt a beteg nem tarthat magánál olyan tárgyakat,
a) amelynek birtoklása a közbiztonságot veszélyezteti vagy jogszabályba ütközik,
b) amely az IMEI rendjét és biztonságát, valamint ezek fenntartását és ellenőrzését, saját vagy mások életét, testi
épségét veszélyezteti. A végrehajtás rendje 327. § (1) Az  IMEI főigazgató főorvosa haladéktalanul előterjesztést tesz a  bírósághoz a  kényszergyógykezelés
megszüntetésére, ha ezt a beteg állapota indokolja.
(2) A kényszergyógykezelést a bíróság megszünteti, ha megállapítja, hogy szükségessége már nem áll fenn.
 (3) A kényszergyógykezelés végrehajtását nem lehet félbeszakítani.
328. § (1) A kényszergyógykezelés végrehajtása során biztosítani kell a beteg
a) őrzését és felügyeletét,
b) szakellátásához szükséges elhelyezését,
c) anyagi és egyéb egészségügyi ellátását,
d) jogi érdekeinek védelmét,
e) életvitelszerű benntartózkodásához az IMEI rendjével összhangban lévő feltételeket.
(2) A  beteg megfelelő őrzésének és felügyeletének biztosításáról az  IMEI főigazgató főorvosa gondoskodik. A  beteg
őrzését más bv. intézet is elláthatja.
(3) Ha a beteg – az intézkedés elrendelésének alapjául szolgáló októl eltérő egyéb egészségkárosodás vagy betegség
miatt – egészségügyi ellátásra szorul, ellátását elsősorban a  büntetés-végrehajtási egészségügyi intézetben kell
biztosítani.
(4) Ha a  büntetés-végrehajtási egészségügyi intézet a  beteg gyógykezeléséhez szükséges feltételekkel nem
rendelkezik, a  szükséges szakellátást biztosító gyógyintézetet kell igénybe venni. Az  egészségügyi intézménybe
kihelyezett beteg őrzéséről vagy felügyeletéről az IMEI főigazgató főorvosa gondoskodik. Az őrzést és a felügyeletet
polgári ruhában vagy kórházi védőruházatban kell ellátni.
(5) Ha a  betegnek az  ügyei viteléhez szükséges belátási képessége tartósan, teljes körűen hiányzik, vagy belátási
képessége tartósan vagy időszakonként visszatérően nagymértékben csökkent és nem áll gondnokság alatt,
az IMEI főigazgató főorvosa a gyámhatóság útján kezdeményezi a gondokság alá helyezés iránti per megindítását.
Ha nincs olyan személy, aki a  cselekvőképtelen, vagy cselekvőképességében részlegesen korlátozott beteg
törvényes képviseletét ellátná, vagy személye nem ismert, vagy e  feladatának bármilyen okból nem tud eleget
tenni, az  IMEI főigazgató főorvosa haladéktalanul megteszi azokat az  intézkedéseket, amelyek a  beteg törvényes
képviseletének biztosítása érdekében szükségesek.
A kényszergyógykezelés felülvizsgálata 329. § (1) A  Be. 566.  § (1)  bekezdése alapján a  betegnek az  IMEI-be történő befogadása napjától számított harmadik
hónap folyamán az  IMEI főigazgató főorvosa a  beteg állapotára vonatkozó részletes kórrajz-kivonatot küld
a kényszergyógykezelés felülvizsgálatára illetékes bíróságnak. Ezt az eljárást a kényszergyógykezelés megszűnéséig
vagy megszüntetéséig hathavonta meg kell ismételni.
(2) Ha a kényszergyógykezelést ideiglenes kényszergyógykezelés előzte meg, és annak végrehajtását nem szakították
meg, az  (1)  bekezdés szerinti időtartamot az  ideiglenes kényszergyógykezelés megkezdésétől kell számítani,
azonban a szakvéleményt legkorábban a kényszergyógykezelést elrendelő ítélet jogerőre emelkedésétől számított
három hónap elteltével kell a bíróságnak megküldeni.
(3) A betegnek a bíróság előtti megjelenéséről – egészségi állapota alapján – az IMEI főigazgató főorvosa dönt, akadály
esetén haladéktalanul értesíti az eljáró bíróságot.
(4) Ha a  bíróság a  kötelező felülvizsgálat során, vagy az  IMEI főigazgató főorvosának előterjesztése, vagy az  arra
jogosult indítványa alapján jogerős határozatával a kényszergyógykezelést megszünteti, az erről szóló értesítőlapot
haladéktalanul megküldi az IMEI-nek, vagy ha a beteg előállítására sor került, a beteget kísérő felügyelőnek adja át,
aki a beteget visszakíséri az IMEI-be.
A beteg jogai és kötelezettségei 330. § (1) A  beteg a  higiéniai feltételeknek megfelelő egészséges elhelyezésre, az  egészségi állapotának megfelelő
élelmezésre, egészségügyi ellátásra jogosult, a gyógyszerellátás térítés nélkül illeti meg.
(2) A  beteg a  bíróság határozata szerinti, az  IMEI-ben történő kezelést nem utasíthatja vissza. Az  egészségügyi
ellátás visszautasításának joga csak a  kezelés módozatai, az  ennek során alkalmazni kívánt beavatkozások
tekintetében illeti meg. A  beteg joga az  ellátást végző orvos megválasztásához az  IMEI keretei között korlátozott.
Önrendelkezéshez való jogára egyebekben az  egészségügyről szóló törvényben foglalt rendelkezéseket kell
értelemszerűen alkalmazni.
331. § (1) A beteg a saját ruháját viselheti.
 (2) A  beteg pénzletétjének jogszabályban meghatározott részét havonta saját szükségleteire fordíthatja, az  ezt
meghaladó összegű felhasználást az IMEI főigazgató főorvosa engedélyezheti. A beteg letétjéből az IMEI főigazgató
főorvosa engedélyével – a vagyoni ügyei vitelében korlátozottan cselekvőképes beteg gondnoka hozzájárulásával –
családjának vagy kapcsolattartójának pénzt küldhet.
(3) A  beteg részére – kivéve, ha belátási képességének korlátozottsága miatt a  bíróság a  választójogból kizárta
– biztosítani kell, hogy a  választójogát gyakorolhassa. A  beteg az  IMEI-ben a  választási eljárásra vonatkozó
jogszabályok szerint jogosult szavazni, a  beteg személyazonosságát az  IMEI nyilvántartása alapján kell
megállapítani.
332. § (1) A  beteg a  hozzátartozóival, valamint az  általa megjelölt és az  IMEI által engedélyezett személyekkel való
kapcsolattartás során jogosult
a) levelezésre, amelynek során a kapott és a küldött levelek gyakorisága és terjedelme nem korlátozott,
b) legalább hetenként látogató fogadására,
c) kétnaponként telefonkészülék használatára hívás céljából, továbbá hetenként telefonhívás fogadására
az intézet rendjére figyelemmel, alkalmanként legalább húsz perc időtartamban,
d) legalább hetenként csomag küldésére és fogadására.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti kapcsolattartásról az  IMEI főigazgató főorvosa – az  IMEI biztonságára, valamint a  beteg
állapotára figyelemmel – dönt.
(3) A  beteg állapotára tekintettel a  látogatás későbbi időpontra halasztható, vagy soron kívüli látogatás
engedélyezhető.
(4) A  látogatás a  kapcsolattartó biztonsága érdekében és a  betegnek küldött csomag biztonsági szempontból
ellenőrizhető. Az ellenőrzés lehetőségéről a beteget tájékoztatni kell.
333. § Az elítélt vallásgyakorlását szabályozó rendelkezéseket a betegre azzal a kiegészítéssel kell alkalmazni, hogy a beteg
vallásos szertartáson való részvétele akkor is korlátozható vagy megtiltható, ha jelenléte a saját vagy mások életére,
testi épségére vagy egészségére jelentős veszélyt jelent.
334. § (1) Annak a betegnek, akinek gyógyulását, munkaképessége megtartását vagy fejlesztését, illetve szakmai átképzését
ez várhatóan előmozdítja, munkaterápiás foglalkoztatást kell biztosítani.
(2) A  betegek munkaterápiás foglalkoztatását az  IMEI elsősorban intézet-fenntartási munka formájában biztosítja.
A  munkaterápiás foglalkoztatás módját és helyét az  IMEI főigazgató főorvosa állapítja meg, de annak időtartama
egy nap a két órát, egyheti viszonylatban a tíz órát nem haladhatja meg.
(3) A beteget a munkaterápiás foglalkoztatás vagy szakképzés keretében tanúsított munkakészségéhez és munkájához
mérten – terápiás célból – havonként jutalomban kell részesíteni; esetenként soron kívül is jutalmazható. A jutalom
mértékét az IMEI főigazgató főorvosa állapítja meg.
335. § (1) A beteg
a) köteles az IMEI rendjét megtartani,
b) munkához való jogát nem gyakorolhatja, kizárólag munkaterápiás foglalkozásban vehet részt, de sem erre,
sem egyéb munkavégzésre nem kötelezhető,
c) nem fenyíthető.
(2) A  kényszergyógykezelés alatt álló nő és gyermeke együttes elhelyezése nem engedélyezhető. Ha a  gyermekével
együtt elhelyezett elítélt nőnek a  kényszergyógykezelése válik szükségessé, az  együttes elhelyezést meg kell
szüntetni.
(3) A beteg az IMEI-nek okozott kárért a polgári jog szabályai szerint felel, de a főigazgató főorvos méltánylást érdemlő
esetben eltekinthet a kártérítési igény érvényesítésétől.
Kényszerítő eszközök alkalmazása 336. § (1) A  beteggel szemben az  egészségügyi jogszabályokban meghatározott okok miatt és az  ott meghatározott
módokon van helye korlátozó intézkedések alkalmazásának.
(2) A  beteggel szemben a  szabadságvesztés végrehajtása során alkalmazható kényszerítő eszközök közül kizárólag
korlátozott testi kényszer alkalmazható, és csak abban az  esetben, ha az  IMEI-ből vagy a  felügyelet mellett
az  intézeten kívüli tartózkodása színhelyéről az  engedély nélküli távozását másként nem lehet megakadályozni.
Korlátozott testi kényszernek minősül a megfogás és a lefogás.
Az IMEI elhagyása 337. § (1) A  beteg az  IMEI-t csak vizsgálata, szűrővizsgálata, gyógykezelése, rehabilitációja érdekében, orvosilag indokolt
esetben, felügyelettel hagyhatja el.
(2) A beteg felügyelettel
a) meglátogathatja – orvos által igazoltan – súlyos beteg hozzátartozóját,
b) részt vehet a hozzátartozója temetésén, vagy ha a temetésen nem vett részt, az azt követő harminc napon
belül a hozzátartozó temetési helyénél kegyeletét leróhatja.
 (3) Az IMEI (2) bekezdés szerinti okból történő elhagyását az IMEI főigazgató főorvosa indokolt határozattal – a beteg
állapotától függően – kivételesen megtagadhatja.
 (4) A  beteg, az  egészségügyi és a  biztonsági kockázatok gondos mérlegelésével, az  IMEI főigazgató főorvosának
engedélyével részt vehet rehabilitációját, személyiségének fejlődését biztosító programokon.
Adaptációs szabadság 338. § (1) Ha a  kényszergyógykezelés megkezdésétől hat hónap eltelt, a  beteg gyógyulása érdekében, a  jogszabályban
meghatározottak szerint felállított adaptációs bizottság javaslatára az  IMEI főigazgató főorvosának engedélyével
adaptációs szabadságra bocsátható. Az engedély megadásáról a törvényes képviselőt értesíteni kell.
(2) Az  adaptációs szabadság tartama legfeljebb harminc nap, amely egy alkalommal legfeljebb harminc nappal
meghosszabbítható. Adaptációs szabadság több alkalommal is engedélyezhető.
(3) Ha a kényszergyógykezelést megelőzően a beteggel szemben ideiglenes kényszergyógykezelést foganatosítottak,
az adaptációs szabadság feltételeként megállapított határidőt az ideiglenes kényszergyógykezelés végrehajtásának
kezdőnapjától kell számítani.
(4) Az  adaptációs szabadság a  beteg gondozására alkalmas és azt írásban vállaló személynél tölthető el. A  beteg
a gondozását vállaló személy kíséretében bocsátható adaptációs szabadságra.
(5) Az  adaptációs szabadságon lévő beteg köteles az  IMEI főigazgató főorvosa által meghatározott időpontban
vagy időközönként, külön rendelkezés hiányában a  szabadság megkezdésétől számítva kéthetenként orvosi
ellenőrzésen megjelenni. Az  orvosi ellenőrzésen való megjelenés elmulasztása esetén az  adaptációs szabadságot
az IMEI főigazgató főorvosa megszüntetheti.
(6) Ha az orvosi ellenőrzés során a beteg állapotának romlását állapítják meg, az orvos vagy a beteg gondozását vállaló
személy javaslatára haladéktalanul intézkedni kell – az állami mentőszolgálat útján – a beteg visszaszállításáról.
(7) Az  (5)  bekezdés szerinti kötelezettségről és elmulasztásának lehetséges következményeiről a  beteget és
a gondozását vállaló személyt írásban ki kell oktatni.
Rendkívüli események 339. § (1) A  kényszergyógykezelés végrehajtása során bekövetkezett rendkívüli eseményről haladéktalanul értesíteni kell
a törvényességi felügyeletet ellátó ügyészt.
(2) Az  (1)  bekezdés alkalmazásában rendkívüli eseménynek minősül minden olyan esemény, amely az  IMEI rendjét
súlyosan sérti vagy veszélyezteti, így különösen az intézet területén megvalósult bűncselekmény, a beteg engedély
nélküli távozása, öngyilkossági kísérlete, balesete vagy halála.
(3) Ha a beteg az IMEI-ből engedély nélkül távozik, vagy az intézeten kívül felügyelettel vagy adaptációs szabadságon
való tartózkodása során ismeretlen helyre távozik, az IMEI főigazgató főorvosa haladéktalanul a rendőrséghez fordul
a beteg eltűnt személyként történő körözésének elrendelése végett.
Előállítás 340. § Ha bíróság vagy az  ügyész a  beteg előállítása iránt intézkedik, az  IMEI főigazgató főorvosa a  beteg egészségi
állapota alapján dönt az  előállításról. Ha a  beteg előállítása nem teljesíthető, az  elrendelőt erről haladéktalanul
értesíteni kell.
Elbocsátás az IMEI-ből 341. § (1) A beteget azon a napon kell elbocsátani az IMEI-ből, amelyen a kényszergyógykezelés megszüntetéséről a bíróság
értesítőlapja az IMEI-be megérkezik.
(2) A  súlyos beteg vagy önálló életvitelre képtelen beteg elbocsátása előtt kellő időben értesíteni kell a  törvényes
képviselőt, a  gondozásra vagy egyéb ellátására kötelezett személyt, és gondoskodni kell az  elbocsátott
hazaszállításáról, vagy szükség esetén kezdeményezni kell a  megfelelő gyógyintézetben vagy a  személyes
gondoskodás keretébe tartozó szakosított ellátást nyújtó intézményben történő elhelyezését. A  szükséges
intézkedéseket az IMEI főigazgató főorvosa teszi meg.
342. § Az elbocsátott betegről két példányban részletes kórrajz-kivonatot kell küldeni a  lakóhelye szerint illetékes
pszichiátriai szakintézménynek.
XXvII. Fejezet
a javÍtóIntézetI nevelés végreHajtÁsa Általános rendelkezések
343. § (1) A  javítóintézeti nevelés végrehajtása során a  fiatalkorúval szemben emberi méltósága tiszteletben tartásával,
életkori szükségletei figyelembevételével kell bánni, és a  törvényben meghatározott korlátozások kivételével
gondoskodni kell jogai megkülönböztetés nélküli biztosításáról és védelméről.
(2) A  javítóintézeti nevelés végrehajtása alatt a  törvényes képviselő gondozási és nevelési joga szünetel, ez  a  jog
a javítóintézet igazgatóját (a továbbiakban: igazgató) illeti meg.
(3) A  törvényes képviselőt és a  szülőt tájékoztatni kell az  őket érintő szabályokról, különösen a  levelezés,
a  csomagküldés, a  telefonbeszélgetés, a  látogatás rendjéről, valamint a  fiatalkorú eltávozásra, szabadságra
menetelének lehetőségéről.
(4) A  törvényes képviselő, a  szülő vagy a  fiatalkorú gondozója a  fiatalkorú nevelése, gondozása érdekében
együttműködésre köteles a  javítóintézettel. Ennek keretében köteles tájékoztatni a  javítóintézetet a  fiatalkorú
esetleges egészségügyi problémájáról, korábbi gyógykezeléséről.
(5) A  fiatalkorú neveléséhez és a  társadalomba való beilleszkedésének elősegítéséhez igénybe kell venni
a gyámhatóságnak, a pártfogó felügyelőnek, az erre szakosodott szociális, karitatív és öntevékeny szervezeteknek,
valamint a fiatalkorú szülőjének, gyámjának vagy más hozzátartozójának a közreműködését.
(6) E  fejezet alkalmazásában fiatalkorú alatt érteni kell a  tizennyolcadik életévét betöltött, de huszonegyedik életévét
meg nem haladott javítóintézeti neveltet is.
A javítóintézeti nevelés célja és felügyelete 344. § A javítóintézetben folyó nevelés célja a  fiatalkorú társadalmi beilleszkedésének elősegítése, ennek érdekében
beilleszkedési zavarai enyhítése, pszichés állapota rendezése, iskolázottsága, szakmai képzettsége fejlesztése,
az alapvető erkölcsi normák elfogadtatása, az egészséges életmódra való felkészítése.
345. § (1) A javítóintézeti nevelést a gyermekek és az  ifjúság védelméért felelős miniszter felügyelete és közvetlen irányítása
alatt álló javítóintézet hajtja végre. A  javítóintézet biztonságával összefüggésben a büntetés-végrehajtásért felelős
miniszter – az érintett miniszter általános felügyeleti jogát nem érintve – szakfelügyeletet gyakorol.
(2) A  javítóintézet házirendjét, biztonsági követelményeit a  büntetés-végrehajtásért felelős miniszter felügyelete alá
tartozó, a  fiatalkorú elítéltek szabadságvesztésének végrehajtását biztosító bv. intézetek szakmai tapasztalatai
felhasználásával, azokkal együttműködve kell kialakítani.
A végrehajtás rendje 346. § (1) A  javítóintézeti nevelést e  törvény és a  javítóintézetek rendtartásáról szóló jogszabályban meghatározott intézeti
rend szerint kell végrehajtani. A javítóintézet belső életének rendjét a házirend tartalmazza, amit az igazgató állapít
meg. A házirend jóváhagyása a gyermekek és az ifjúság védelméért felelős miniszter hatáskörébe tartozik.
(2) A  fiatalkorú gondozását és nevelését a  gyermekek védelméről szóló törvény rendelkezései és a  javítóintézetek
működése során irányadó szakmai szabályokban meghatározott elvek szerint kell biztosítani.
(3) A  nevelő egyéni nevelési tervet készít a  fiatalkorú számára a  befogadásakor készített szakértői vizsgálatok
megállapításai, családi kapcsolatairól beszerzett tájékoztatás, a  javítóintézetbe kerülése előtt készített pedagógiai,
pszichológiai vélemények, valamint a befogadást követően tapasztalt viselkedése és az egyéni beszélgetések során
szerzett információk figyelembevételével. Ha a  fiatalkorúnak egyéni pszichológiai gondozásra is szüksége van,
a pszichológus egyéni gondozási tervet készít.
(4) A  javítóintézet rendjének fenntartása érdekében gondoskodni kell – az  ébresztőtől a  takarodóig – a  fiatalkorú
folyamatos felügyeletéről, tevékenysége irányításáról, valamint éjszakai nyugalma biztosítása érdekében
a hálótermek rendszeres ellenőrzéséről.
347. § (1) A javítóintézet a befogadáskor
a) a  fiatalkorú adatait a  gyermekek védelméről szóló törvény rendelkezései szerint nyilvántartásba veszi
(a továbbiakban: fiatalkorúak nyilvántartása), és személyi adatlapot állít ki róla,
b) a  fiatalkorúról arcképmást készít, ami a  ki- és belépés ellenőrzése érdekében kiállítandó javítóintézeti
azonosító kártyán használható.
 (2) A javítóintézeti kártya igazolja a fiatalkorú személyazonosságát.
 (3) A fiatalkorú a javítóintézetben nem tarthat magánál olyan tárgyat,
a) amelynek birtoklása a közbiztonságot veszélyezteti vagy jogszabályba ütközik,
b) amely a javítóintézet rendjét, biztonságát, valamint ezek fenntartását és ellenőrzését, saját vagy mások életét,
testi épségét és egészségét veszélyezteti,
c) amely alkalmas arra, hogy használatával a  fiatalkorú – önállóan vagy másokkal közösen – bűncselekményt
kövessen el, vagy – amennyiben ellene büntetőeljárást folytatnak – a  büntetőeljárás eredményességét
veszélyeztesse.
Elkülönítés 348. § (1) A javítóintézeti nevelés végrehajtása során el kell különíteni a fiúkat a lányoktól.
 (2) A fiatalkorúak életkoruk, továbbá egészségügyi és nevelési szempontok szerint csoportosíthatók.
 (3) A  tizenhatodik életévüket be nem töltött és a  tizenhatodik életévüket betöltött javítóintézeti nevelteket
a javítóintézetben külön lakóegységben kell elhelyezni, kivéve ha a fiatalkorú érdekében az igazgató ettől eltérően
rendelkezik.
A javítóintézeti nevelés kezdő napja és a tájékoztatás
349. § (1) A javítóintézeti nevelés a javítóintézetbe való befogadás első napjával kezdődik.
 (2) A  fiatalkorút a  befogadást követő nyolc napon belül tájékoztatni kell a  javítóintézeti nevelés kezdő napjáról és
az elbocsátás várható időpontjáról. Az elhelyezés és ellátás
350. § (1) A  befogadott fiatalkorú elhelyezésére a  javítóintézet befogadó csoportot működtet, ahol a  fiatalkorú a  végleges
csoportba helyezéséről szóló döntés meghozataláig – legfeljebb azonban egy hónapig – tartózkodik.
(2) A  fiatalkorú személyiségének, értelmi képességeinek, egészségi állapotának a  feltárása érdekében a  javítóintézet
– jogszabályban meghatározott működési rend szerint – szakértői csoportot működtet, amelynek pszichológus,
gyógypedagógus és orvos tagja végzi el a befogadáskor a szükséges vizsgálatokat.
(3) A szakértői csoport a vizsgálat eredményei alapján javaslatot tesz a javítóintézet igazgatójának a fiatalkorú végleges
csoportba helyezésére és jelzi, ha a  fiatalkorú fogyatékossága miatt gyógypedagógiai nevelésre szorul, vagy
személyiségzavara, egészségi állapota miatt sajátos nevelést, oktatást, gyógyítást igényel.
(4) A végleges csoportba helyezésről az igazgató vagy e feladattal megbízott helyettese dönt.
 (5) A javítóintézet a fiatalkorú részére a gyermekek védelméről szóló törvény szerint teljes körű ellátást biztosít és ellátja
a fiatalkorú gondozását, nevelését és felügyeletét.
 (6) A  javítóintézeti nevelés végrehajtása során gondoskodni kell a  fiatalkorú oktatásáról, képzéséről,
munkafoglalkoztatásáról, továbbá a művelődési, a sportolási és megfelelő szabadidős tevékenység feltételeiről.
A fiatalkorúnak és gyermekének együttes elhelyezése 351. § (1) A fiatalkorú kérelmére gyermeke vele együtt helyezhető el a  javítóintézetnek erre a célra létrehozott részlegében,
a kérelemről az igazgató dönt.
(2) Az együttes elhelyezés akkor engedélyezhető, ha
a) a fiatalkorú nyilatkozik arról, hogy vállalja gyermeke gondozását, és
b) a gyermek törvényes képviselője hozzájárul a gyermek javítóintézetben történő elhelyezéséhez.
(3) A fiatalkorú és a gyermek együttesen nem helyezhető el, ha
a) a bíróság a szülői felügyeletet a fiatalkorú valamennyi gyermekével kapcsolatosan megszüntette,
b) a fiatalkorú ellen a gyermek sérelmére elkövetett bűncselekmény miatt eljárás indult, vagy
c) a fiatalkorú egészségi állapota miatt a gyermek gondozását, nevelését nem tudja ellátni. Ez utóbbi esetben,
ha az anya a gyermekét szoptatja, a gyermek a javítóintézet gyermekkörletén elhelyezhető.
 (4) A  gyermeke gondozását ellátó fiatalkorú számára olyan napirendet kell előírni, amely lehetővé teszi a  gyermeke
gondozásával kapcsolatos feladatainak az ellátását. Arra az időre, amíg a fiatalkorú iskolai oktatáson, szakképzésen
vagy más fejlesztő foglalkozáson vesz részt, a gyermeke felügyeletéről a javítóintézet gondoskodik.
(5) Az  állapotos és a  kisgyermekes fiatalkorúnak az  egészségét védő és a  gyermek fejlődését szolgáló, e  törvényben
nem szabályozott jogai nem korlátozhatók. Ha a  szülésre a  javítóintézeti nevelés végrehajtása alatt kerül sor, és
az együttes elhelyezést kizáró ok nem áll fenn, a gyermeket egyéves koráig az anyjával együtt kell elhelyezni.
(6) A  gyermek felett szülői felügyeletet gyakorló vagy a  gyermekkel kapcsolattartásra jogosult másik szülő, valamint
a  gyám részére heti egy alkalommal a  kapcsolattartást és a  gyermek fejlődéséről a  megfelelő tájékoztatást
biztosítani kell.
A fiatalkorú alapvető jogai és kötelezettségei 352. § A javítóintézeti nevelés végrehajtása alatt a  fiatalkorú az  Alaptörvényben meghatározott alapvető jogait és
a jogszabályok által biztosított egyéb jogosultságait a javítóintézeti nevelés végrehajtása során is gyakorolhatja, és
kötelességeit a  javítóintézeti nevelés során is köteles teljesíteni, kivéve, ha azok szüneteléséről vagy korlátozásáról
az ítélet vagy törvény rendelkezik.
A fiatalkorú jogainak szünetelése 353. § A javítóintézeti nevelés végrehajtása alatt szünetel a fiatalkorú
a) a szabad mozgáshoz való joga,
b) a tartózkodási hely szabad megváltoztatásához való joga,
c) a békés gyülekezéshez való joga,
d) a sztrájkhoz való joga.
A fiatalkorú jogainak korlátozása 354. § A javítóintézeti nevelés végrehajtása alatt a fiatalkorú
a) munkához való joga, vagy a foglalkozás szabad megválasztásához való joga,
b) művelődéshez való joga és tanszabadsága,
c) önrendelkezéshez való joga, és a szabad orvos és egészségügyi szolgáltató megválasztásához való joga,
d) kegyeleti joga,
e) – ha nagykorúságot szerzett – szülői felügyeleti joga,
f ) egyesülési joga,
g) tulajdonhoz való joga,
h) vállalkozáshoz való joga,
i) pihenéshez, szabadidőhöz és rendszeres fizetett szabadsághoz való joga,
j) lelkiismereti és vallási szabadsága,
k) magántitokhoz való joga,
l) általános cselekvési szabadsága a szünetelő jogokra való tekintettel
törvényben meghatározott korlátozásoknak megfelelően gyakorolható.
A fiatalkorú jogainak biztosítása 355. § (1) A javítóintézeti nevelés végrehajtása alatt a fiatalkorú e törvény szerint jogosult
a) személyi biztonságának és a tulajdonhoz fűződő jogainak a védelmére,
b) életkori szükségleteihez igazodó ellátásra, gondozásra és felügyeletre,
c) megfelelő ruházat biztosítására,
d) kapcsolattartásra hozzátartozóival, valamint harmadik személyekkel és szervezetekkel,
e) lelkiismereti vagy vallási meggyőződésének szabad megválasztására, annak kinyilvánítására és gyakorlására;
a  hitéleti szolgálatot ellátó egyházi személy és a  vallási tevékenységet végző szervezet vallásos szertartást
hivatásszerűen végző tagja részéről lelki gondozására,
f ) munkavégzése után – annak mennyiségének és minőségének – megfelelő, a  javítóintézeti rendtartásban
meghatározott díjazásra,
g) az intézetbe való befogadásakor a jogainak és a kötelességeinek megismerésére,
h) külön törvényben meghatározott egészségügyi és mentálhigiénés ellátásra,
i) megfelelő sport- és kulturális, vagy egyéb szabadidős-foglalkozás biztosítására.
(2) A  fiatalkorúak részére – személyiségük fejlesztése érdekében – egyéni és csoportos foglalkozásokat, valamint
különféle – intézeten belüli, vagy intézeten kívüli – programokat kell szervezni vagy biztosítani.
(3) A  fiatalkorú szűrt tartalmú internet-szolgáltatás használatára hetente egy alkalommal harminc perc időtartamban
jogosult.
(4) A  javítóintézeti nevelés végrehajtása során a  fiatalkorú személyiségi jogainak védelmét a  végrehajtásban
közreműködő, vagy azt segítő szerveknek és személyeknek is biztosítaniuk kell.
A fiatalkorú kötelezettségei 356. § (1) A javítóintézeti nevelés végrehajtása során a fiatalkorú köteles – különösen –
a) az  intézkedés végrehajtásának rendjét, az  intézet házirendjét, biztonsági és higiéniai követelményeit
megtartani,
b) javítóintézetben az igazgató által kijelölt csoportban nevelkedni,
c) a javítóintézet elhagyásához engedélyt kérni,
d) tanulmányait a  köznevelésről szóló törvényben meghatározott életkorig, vagy a  köznevelésről szóló
törvényben meghatározott feltételek fennállása esetében azt követően is folytatni,
e) alávetni magát a  szükséges orvosi vizsgálatnak és gyógykezelésnek, az  invazív eljárásra az  egészségügyi
jogszabályokat kell alkalmazni,
f ) a gondozása és az eredményes nevelése érdekében a javítóintézet dolgozóival együttműködni,
g) a katasztrófahelyzet elhárításához szükséges tevékenységben közreműködni,
h) az általa okozott kárt a polgári jog szabályai szerint megtéríteni.
(2) A fiatalkorú a nevelés keretében – a házirendben foglaltak szerint – köteles közreműködni a háló és az egyéb közös
helyiségek takarításában, környezete rendben tartásában. Ezt a  tevékenységet a  fiatalkorú díjazás nélkül végzi
a 135. § szerinti időtartamban.
A fiatalkorú kapcsolattartása 357. § (1) Kapcsolattartásra jogosult a  fiatalkorú a  hozzátartozójával, szülői felügyeleti jogát gyakorló szülőjével, más
törvényes képviselőjével, ha a kapcsolattartást kizáró ok nem merült fel.
(2) A  javítóintézet szorgalmazza, hogy a  fiatalkorú kapcsolattartásra jogosult hozzátartozóival megfelelő kapcsolatot
tartson, azokat fejlessze, egyben elősegíti, hogy a  nevelésbe vett kapcsolata ne szakadjon meg a  gondozást
korábban ellátó gyermekotthonnal vagy nevelőszülővel.
(3) Ellenőrzés nélkül kapcsolattartásra jogosult a fiatalkorú
a) a védővel,
b) hazája Magyarországon akkreditált diplomáciai képviselőjével, konzuli tisztségviselőjével, ennek hiányában
az érdekei képviseletét ellátó állam képviselőjével,
c) nevelésbe vétele esetén a gyermekvédelmi gyámmal,
d) a pártfogó felügyelővel,
e) jogszabályok által az  alapvető jogok védelmére feljogosított szervezet tagjával, a  nemzeti megelőző
mechanizmus feladatainak teljesítésére felhatalmazott munkatársával,
f ) vallásgyakorlás céljából a  hitéleti szolgálatot ellátó egyházi személlyel és a  vallási tevékenységet végző
szervezet vallásos szertartást hivatásszerűen végző tagjával.
 (4) A javítóintézettel kötött megállapodás alapján az egyházi jogi személy vagy a vallási tevékenységet végző szervezet
által megbízott más személy, jogvédő vagy karitatív tevékenységet folytató civil szervezet tagja, képviselője vagy
ilyen szervezet megbízásából eljáró személy is ellenőrzés nélkül tarthat kapcsolatot a fiatalkorúval.
(5) A  javítóintézeti nevelés végrehajtása során a  fiatalkorú kérelmére az  igazgató az  (1), (3) és (4)  bekezdésben
meghatározottakon túl más személy számára is engedélyezheti a kapcsolattartást.
(6) A  fiatalkorúnak a  hozzátartozóján kívüli más személlyel való kapcsolattartása a  fiatalkorú fejlődése, nevelése
érdekében korlátozható, amiről az igazgató dönt.
(7) A javítóintézet a kapcsolattartásra jogosult személyeket a fiatalkorúak nyilvántartásában rögzíteni kell.
 (8) A fiatalkorú kapcsolattartásának formái:
a) levelezés,
b) csomagküldés,
c) telefonbeszélgetés,
d) látogatás,
e) kimenő,
f ) eltávozás,
g) szabadság,
h) családi konzultáció.
(9) A  kapcsolattartásra az  intézet rendje szerint, látogatásra a  javítóintézettel előre egyeztetett időpontban kerülhet
sor. A  fiatalkorú részére biztosított egyes kapcsolattartási formák gyakoriságának számításakor a  hivatalos
kapcsolattartókkal történő kapcsolattartást figyelmen kívül kell hagyni.
Levelezés 358. § (1) A levelezés korlátlan gyakorisággal és terjedelemben történhet. A fiatalkorú által írt, vagy a részére érkezett levelet
legkésőbb két napon belül továbbítani vagy kézbesíteni kell.
(2) A  levelezés biztonsági szempontból, tartalmilag – szúrópróbaszerűen – ellenőrizhető. Az  ellenőrzés célja annak
megakadályozása, hogy a  fiatalkorú a  biztonságát vagy az  intézmény biztonságos működését sértő vagy
veszélyeztető eszközhöz, információhoz jusson, vagy ilyen információt továbbítson. Az  ellenőrzés lehetőségéről
a fiatalkorút tájékoztatni kell.
(3) Ha az  ellenőrzés során a  biztonságot sértő tárgyat vagy információt találnak, a  levél nem továbbítható vagy
kézbesíthető. A levél továbbításának vagy kézbesítésének a megtagadását a fiatalkorúval közölni kell.
(4) A  fiatalkorúnak a  hatóságokkal, nemzetközi szervezetekkel, az  alapvető jogok biztosával, valamint a  védővel való
levelezése tartalmilag nem ellenőrizhető. Ha alapos indok merül fel arra, hogy a  fiatalkorú részére érkező, vagy
az általa küldött levél nem a címzésben megjelölt hatóságtól, nemzetközi szervezettől, az alapvető jogok biztosától
vagy a  védőtől származik, vagy nem ezeknek szól, azt a  fiatalkorú jelenlétében – jegyzőkönyv egyidejű felvétele
mellett – kell felbontani. Az ellenőrzés csak a feladó, illetve a címzett azonosítására szolgálhat.
(5) A  levelezés ellenőrzése szempontjából nemzetközi szervezetnek az  a  szervezet minősül, amelynek tevékenysége
az emberi jogok érvényesülésének vizsgálatára – nemzetközi szerződés alapján – kiterjed.
Telefonbeszélgetés 359. § (1) A  fiatalkorú telefonkészülék használatára hetente két alkalommal legalább tíz perc időtartamban jogosult.
A fiatalkorú a javítóintézet által kijelölt telefonkészüléket használhatja.
(2) A  telefonbeszélgetés ellenőrizhető vagy biztonsági okból félbeszakítható. Az  ellenőrzés vagy a  félbeszakítás
lehetőségéről a fiatalkorút tájékoztatni kell.
Csomagküldés 360. § A fiatalkorú részére küldött csomagot a  fiatalkorú a  csoportnevelő jelenlétében bontja fel, aki ellenőrzi, hogy
a csomag nem tartalmaz-e az intézet rendjét, a fiatalkorú vagy társai egészségét, biztonságát veszélyeztető tárgyat.
Látogatás 361. § (1) A  kapcsolattartók általi látogatást a  fiatalkorú részére kéthetente egy alkalommal kell engedélyezni, legalább
harminc perc és legfeljebb két óra időtartamban.
(2) A  látogatást az  intézet erre kijelölt helyiségében kell lebonyolítani. A  fiatalkorút egy időben négy személy
látogathatja.
(3) A látogatók élelmiszeren kívül egyéb tárgyat csak engedéllyel adhatnak át a fiatalkorúnak.
 (4) A  látogatás félbeszakítható, ha a  fiatalkorú vagy látogatója a  látogatás rendjét megsérti, és a  szabálysértő
viselkedéssel figyelmeztetés ellenére sem hagy fel. A  látogatást félbe kell szakítani, ha a fiatalkorú vagy látogatója
magatartása az intézet biztonságát közvetlenül sérti, vagy veszélyezteti.
(5) Az igazgató indokolt esetben rendkívüli látogatást is engedélyezhet.
 (6) Egyházi jogi személy, civil szervezet vagy karitatív szervezet képviselője részéről a  fiatalkorú hetente egyszer
jogosult látogató fogadására. A kimenő 362. § (1) Kimenő hetente egyszer, legalább két óra és legfeljebb tizenkét óra időtartamban engedélyezhető, ha a fiatalkorú
legalább egy hónapja a javítóintézetben tartózkodik.
(2) A kimenő időtartama a javítóintézeti nevelés tartamába beszámít.
Az eltávozás 363. § (1) Eltávozás kéthetente, egy évben összesen harminc nap terjedelemben, alkalmanként legalább két napra, de
legfeljebb öt napra engedélyezhető, amelybe az  utazás időtartama is beszámít. Az  első eltávozásra a  befogadást
követő két hónap elteltével kerülhet sor.
(2) Az eltávozás időtartama a javítóintézeti nevelés tartamába beszámít.
Szabadság 364. § (1) Szabadság – a  tanítási év rendjéhez igazodóan – évente összesen két alkalommal, az  iskolai téli szünet idején
legfeljebb tíz napra, az  iskolai nyári szünet alatt legfeljebb huszonegy nap időtartamban engedélyezhető,
feltéve hogy a  fiatalkorú legalább két hónapja a  javítóintézetben tartózkodik. Kivételesen, legfeljebb egy hétre,
az a fiatalkorú is hazaengedhető, aki egy hónapja tartózkodik az intézetben.
(2) A  szabadság engedélyezése előtt be kell szerezni a  fiatalkorút a  szabadság alatt fogadó szülő, gyám vagy más
hozzátartozó nyilatkozatát arról, hogy a fiatalkorú lakhatását, ellátását, felügyeletét ez  idő alatt biztosítja, továbbá
vállalja az utazás költségeit, és gondoskodik a fiatalkorú visszatéréséről az intézetbe.
(3) Az  utazás költségei a  fiatalkorú kérelmére zsebpénzéből vagy letéti pénzéből is biztosíthatók. Ha az  utazás
költségei sem az  előző módon, sem a  fogadó szülő, gyám vagy más hozzátartozó által nem biztosítottak, azokat
a javítóintézet megelőlegezheti.
(4) A szabadságon töltött idő a javítóintézeti nevelés tartamába beszámít.
Családi konzultáció és családterápiás foglalkozás 365. § (1) A  fiatalkorú vagy a  törvényes képviselő kérelmére, az  igazgató engedélyével, háromhavonta családi konzultáción
vehet részt, amely a  javítóintézetben megvalósuló kötetlen kapcsolattartási forma. A családi konzultáción a szülő,
valamint az  vehet részt, aki a  Polgári Törvénykönyv alapján a  fiatalkorúval kapcsolattartásra jogosult, kivéve ha
a bíróság, vagy a gyámhatóság a kapcsolattartási jogot korlátozta vagy megvonta.
(2) A  fiatalkorú vagy a  törvényes képviselő kérelmére, az  igazgató engedélyével családterápiás foglalkozáson vehet
részt. A családterápiás foglalkozáson nem vehet részt a  szülő, ha kapcsolattartásra nem jogosult. A családterápiás
foglalkozások számát a terápiás szükségletek határozzák meg.
(3) A fiatalkorú családterápiás foglalkozáson való részvétele kivételesen a javítóintézeten kívül is engedélyezhető.
 (4) A  családi konzultáció és a  családterápiás foglalkozás nem minősül látogatófogadásnak, továbbá az  a  fiatalkorúak
között is engedélyezhető. Rendkívüli eltávozás 366. § (1) A hozzátartozó igazolt súlyos betegsége vagy halála esetén az igazgató – a 363. § szerinti eltávozáson kívül – öt nap
rendkívüli eltávozást engedélyezhet, amelybe az utazás ideje is beszámít.
(2) A rendkívüli eltávozás időtartama a javítóintézeti nevelés tartamába beszámít.
 (3) A letéti pénzzel nem rendelkező fiatalkorú részére az utazás költségeit a javítóintézet biztosítja.
A javítóintézetből engedéllyel történő távollétre vonatkozó szabályok 367. § (1) A  fiatalkorú kérelmére az  igazgató engedélyezheti, hogy a  fiatalkorú az  intézeten kívül vehessen részt
istentiszteleten.
(2) A  fiatalkorú és törvényes képviselője közös kérelmére, valamint a  köznevelési vagy szakképzési intézménynek
a  fiatalkorú felvételére kötelezettséget vállaló nyilatkozata alapján az  igazgató engedélyezheti, hogy a  fiatalkorú
a javítóintézeten kívül folytassa a tanulmányait.
(3) Ha a  javítóintézetben a  szükséges orvosi ellátás nem biztosítható, a  fiatalkorú gyógyulása érdekében, szakorvosi
vizsgálat és javaslat alapján az igazgató engedélyezheti, hogy a fiatalkorú tartósan a javítóintézeten kívül töltse azt
az időt, amely a gyógyulásához szükséges.
(4) Ha a  kábítószer-élvező fiatalkorúval szemben a  vádemelést elhalasztották és más ügyben javítóintézeti nevelést
tölt, az  igazgató gondoskodik arról, hogy – ha a  javítóintézetben ennek feltételei nem biztosítottak – a  fiatalkorú
a  javítóintézeten kívül kábítószer-függőséget gyógyító kezelésen vegyen részt, vagy kábítószer-használatot kezelő
más ellátásban vagy megelőző-felvilágosító szolgáltatásban részesüljön. E  feladatok ellátása során a  javítóintézet
a pártfogó felügyelővel együttműködik.
Kényszerítő eszköz alkalmazása 368. § (1) Kényszerítő eszköz a fiatalkorúval szemben akkor alkalmazható, ha
a) a javítóintézet rendjét, biztonságát sértő vagy veszélyeztető magatartást tanúsít,
b) bármely személy életét, testi épségét, személyes szabadságát sérti vagy veszélyezteti,
c) szökés vagy bűncselekmény megakadályozása érdekében szükséges.
(2) A  kényszerítő eszköz alkalmazására az  érintettet – ha az  eset körülményei lehetővé teszik – előzetesen
figyelmeztetni kell.
(3) A  fiatalkorúval szemben kényszerítő eszközként testi kényszer alkalmazható az  (1)  bekezdésben meghatározott
esetekben az  intézkedéssel szembeni ellenállás megtörésére. Testi kényszerként megfogás, lefogás, ellökés,
elvezetés, önvédelmi fogás alkalmazható.
(4) Testi kényszer az igazgató vagy távollétében az ügyeletes vezető rendelkezése alapján alkalmazható. Testi kényszert
az előzetesen letartóztatott fiatalkorúval szemben a javítóintézeti rendész alkalmazhat.
(5) Kényszerítő eszköz nem alkalmazható a  magatehetetlen személlyel szemben. A  tizennegyedik életévét be nem
töltött fiatalkorúval szemben kizárólag korlátozott testi kényszer alkalmazható. Korlátozott testi kényszernek
minősül a lefogás, megfogás.
(6) Nincs helye kényszerítő eszköz további alkalmazásának, ha az  ellenszegülés megtört vagy az  intézkedés
eredményessége e nélkül is biztosítható.
(7) A kényszerítő eszköz alkalmazását az igazgatónak haladéktalanul jelenteni kell. A kényszerítő eszköz alkalmazásának
a jogszerűségét az igazgató köteles megvizsgálni.
(8) A  jogszerűtlennek minősített kényszerítő eszköz használatáról a  büntetés-végrehajtás törvényességi felügyeletét
ellátó ügyészt nyolc napon belül, ha a  kényszerítő eszköz használata testi sérülést vagy halált okozott,
haladéktalanul értesíteni kell.
Biztonsági intézkedések 369. § (1) A fiatalkorúval szemben biztonsági intézkedésként
a) biztonsági ellenőrzés, vizsgálat és szemle, személyes használati tárgyainak és ruházatának átvizsgálása,
csomag átvizsgálása, valamint elektronikus megfigyelési eszköz alkalmazható,
b) biztonsági elkülönítése rendelhető el.
(2) A biztonsági elkülönítést a fiatalkorú felügyeletét ellátó dolgozó kezdeményezésére, az igazgató vagy távollétében
az  ügyeletes vezető írásban rendelheti el. Az  elrendelésről értesíteni kell a  büntetés-végrehajtás törvényességi
felügyeletét ellátó ügyészt.
(3) A  biztonsági elkülönítés elrendelésével egyidejűleg intézkedni kell a  fiatalkorú haladéktalan orvosi vizsgálatáról.
A  biztonsági elkülönítés az  orvos által szükségesnek tartott ideig, de legfeljebb huszonnégy óráig tarthat. Ha
a fiatalkorú magatartása ezt követően sem rendeződik, a pszichiátriai kezelését a pszichiáter szakorvos rendelkezése
szerint a  biztonsági elkülönítőben vagy az  intézet egészségügyi részlegén vagy fekvőbeteg-ellátó intézményben
folytatni kell.
(4) A pszichiátriai kezelés a biztonsági elkülönítőben legfeljebb negyvennyolc óráig tarthat.
 (5) A  biztonsági elkülönítőt úgy kell kialakítani, hogy a  biztonsági elhelyezés ideje alatt a  fiatalkorú ne tehessen kárt
magában.
 (6) A javítóintézet rendje megtartásának és a házirend betartásának ellenőrzése végett a fiatalkorú orvosi vizsgálat alá
vonható, azzal hogy testüreg vizsgálatára csak egészségügyi okból kerülhet sor, és azt csak orvos végezheti.
Rendkívüli esemény 370. § (1) A  javítóintézeti nevelés végrehajtása során bekövetkezett rendkívüli eseményről haladéktalanul értesíteni kell
a  büntetés-végrehajtás törvényességi felügyeletét ellátó ügyészt és a  gyermekek és az  ifjúság védelméért felelős
minisztert.
(2) Az  (1)  bekezdés alkalmazásában rendkívüli eseménynek minősül minden olyan esemény, amely a  javítóintézet
rendjét súlyosan sérti vagy veszélyezteti, így különösen a  fiatalkorú szökése, az  intézet területén elkövetett
bűncselekmény, a fiatalkorú biztonsági elkülönítése, öngyilkossági kísérlete, balesete, halála.
A javítóintézeti nevelés félbeszakítása 371. § (1) A  javítóintézeti nevelést fontos okból – a  fiatalkorú személyi vagy családi körülményei, egészségi állapota
miatt – egy évben tíz naptól három hónapig terjedő időtartamra az  igazgató félbeszakíthatja. A  félbeszakítás
engedélyezéséről vagy a kérelem elutasításáról határozatot kell hozni.
(2) Ha a  fiatalkorú egészségi állapota indokolja, az  (1)  bekezdés szerinti félbeszakítás időtartamát a  gyermekek és
az ifjúság védelméért felelős miniszter legfeljebb – a félbeszakítás (1) bekezdés szerinti engedélyezésétől számított –
egy évig meghosszabbíthatja. A félbeszakításról való döntés érdekében a javítóintézet előterjesztést tesz, amelynek
részét képezi a javítóintézet orvosának a fiatalkorú egészségi állapotára vonatkozó véleménye.
(3) A félbeszakítás tartama a javítóintézeti nevelésbe nem számít be.
A fiatalkorú előállítása, kihallgatása, kiadása 372. § (1) Büntető ügyben – ideértve a közvetítői eljárást is – történő idézés alapján a fiatalkorút a  javítóintézet a megjelölt
helyre és időre előállítja. Értesítésre a  fiatalkorút akkor kell előállítani, ha megjelenését ő, védője vagy törvényes
képviselője kéri.
(2) A  fiatalkorút a  javítóintézetben az  ügyész, a  nyomozó hatóság vagy hatósági ügyben eljáró más szerv
– az  igazgatóval egyeztetett időpontban – kihallgathatja. A  kihallgatáson történő részvétel céljából megjelenő
törvényes képviselőnek, valamint a védőnek a javítóintézetbe történő belépését engedélyezni kell.
(3) A  fiatalkorú – nyomozási cselekmények lefolytatása, valamint a  Bnytv.-ben meghatározott bűnügyi nyilvántartási
adat mintavétele céljából – a nyomozó hatóság részére kiadható.
(4) A fiatalkorú kiadására a 114. § (3), (5) és (6) bekezdésének rendelkezéseit kell alkalmazni azzal, hogy a nyomozási
cselekmények lefolytatását követően a fiatalkorút haladéktalanul vissza kell kísérni a javítóintézetbe. Ha a fiatalkorú
ellen újabb büntetőeljárás van folyamatban – kivételesen – a bíróság határozattal, legfeljebb öt napra elrendelheti
rendőrségi fogdán történő elhelyezését.
(5) A  bíróságnak az  előzetes letartóztatásról a  tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig a  fiatalkorú
– huszonnégy órát meg nem haladó tartamban – az  ügyész rendelkezése alapján is elhelyezhető rendőrségi
fogdában. Erről az ügyész a bíróságot értesíti.
A fiatalkorú jutalmazása 373. § (1) A  fiatalkorú magatartásáért, vagy a  tanulásban, a  munkában elért eredményeiért, továbbá rendkívüli helyzetben
tanúsított helytállásáért jutalomban részesíthető.
(2) A jutalmazás formái:
a) nevelői dicséret,
b) igazgatói dicséret,
c) tárgyjutalom,
d) korábban kiszabott fegyelmi büntetés elengedése vagy enyhítése,
e) egyéni vagy csoportos kulturális vagy sportrendezvényen való részvétel engedélyezése,
f ) kimenő engedélyezése,
g) eltávozás engedélyezése,
h) szabadság engedélyezése.
(3) A jutalom kimenő havonta egyszer legfeljebb tizenkét óra időtartamban, a jutalom eltávozás évente két alkalommal
legfeljebb öt napra, a  jutalom szabadság évente egy alkalommal legfeljebb tíz napra adható. A  jutalom kimenő,
eltávozás és szabadság a rendes kimenő, eltávozás és szabadság tartamán felül adható, és az a javítóintézeti nevelés
tartamába beszámít.
(4) A (2) bekezdés b)–h) pontjában megjelölt jutalmazási forma alkalmazására az igazgató jogosult.
A fiatalkorú fegyelmi büntetése 374. § (1) Fegyelmi vétséget követ el a fiatalkorú, ha a kötelességét neki felróható módon megszegi, vagy vét a javítóintézeti
rendtartás vagy a javítóintézet házirendje ellen, továbbá ha a javítóintézetből megszökik.
(2) A fegyelmi vétséget elkövető fiatalkorúval szemben a kiszabható fegyelmi büntetések:
a) nevelői figyelmeztetés,
b) az igazgatói megrovás,
c) az  egyes társas szórakozástól, programtól vagy rendezvénytől eltiltás, amely legfeljebb egy hónapra
vonatkozhat,
d) a kimenő megvonása, amely legfeljebb két hónapra vonatkozhat,
e) az eltávozás megvonása, amely legfeljebb három hónapra vonatkozhat,
f ) a soron következő szabadságból való kizárás,
g) zárt jellegű javítóintézeti részlegben való elhelyezés.
(3) A (2) bekezdés d) és f ) pontjában írt fegyelmi büntetések együttesen is alkalmazhatók.
 (4) A (2) bekezdés g) pontja szerinti fegyelmi büntetést határozatban kell elrendelni.
A fegyelmi eljárás szabályai 375. § (1) A  fegyelmi vétséget elkövető fiatalkorú felelősségét fegyelmi eljárás keretében kell vizsgálni. Az  eljárást
a  fegyelmi vétség elkövetésétől, vagy ismertté válásától, szökés esetén a  fiatalkorúnak a  javítóintézetbe történő
visszakerülésétől számított három napon belül meg kell indítani, és öt napon belül be kell fejezni.
(2) A  fegyelmi eljárást háromtagú fegyelmi bizottság folytatja le. A  fegyelmi eljárásban a  fegyelmi eljárás alá vont
fiatalkorút meg kell hallgatni. A fegyelmi eljárás részletes szabályait külön jogszabály állapítja meg.
(3) A fegyelmi büntetésnek igazodnia kell a vétség súlyához, a fiatalkorú személyiségéhez, életkorához, tekintetbe kell
venni továbbá a korábbi fegyelmi vétségek számát és súlyát, és hogy a fiatalkorú tanúsít-e őszinte megbánást.
(4) A  fegyelmi büntetés nem lehet megszégyenítő, megalázó. Kollektív büntetés nem alkalmazható; ha a  fegyelmi
vétséget csoportosan követték el, az abban részt vevők csak egyénileg büntethetők.
376. § (1) A  fegyelmi jogkör gyakorlója az  eljárást, vagy a  fegyelmi büntetés végrehajtását felfüggesztheti, amennyiben
a fegyelmi vétséget elkövető fiatalkorú közvetítői eljárásban vesz részt.
(2) Közvetítői eljárásra a  fiatalkorú által másik fiatalkorú sérelmére elkövetett fegyelmi vétség esetén van lehetőség,
a közvetítői eljárást a javítóintézet erre kiképzett tagja folytathatja le.
(3) A  közvetítői eljárás csak a  fegyelmi vétség sértettje és az  elkövető önkéntes hozzájárulásával folytatható
le. Az  eljárásban a  felek egyenrangúak, az  eljárás során bármikor visszavonhatják a  részvételre vonatkozó
hozzájárulásukat és minden egyezségre önként kell jutniuk.
(4) A  közvetítői eljárásban arra kell törekedni, hogy a  fegyelmi vétség sértettje és az  elkövető között – az  elkövető
tevékeny megbánását megalapozó – megállapodás jöjjön létre. A  megállapodás nem lehet megszégyenítő,
megalázó, jogszabályba ütköző vagy ésszerűtlen.
(5) A fegyelmi eljárást, vagy a fegyelmi büntetés végrehajtását folytatni kell, ha
a) a hozzájárulását akár a fegyelmi vétség sértettje, akár az elkövető visszavonja,
b) nem jön létre megállapodás,
c) az elkövető nem teljesíti a megállapodásban foglaltakat.
A javítóintézetből történő engedély nélküli eltávozás 377. § (1) A fiatalkorúnak a  javítóintézetből, vagy engedélyezett távolléte alatt a kijelölt tartózkodási helyéről való engedély
nélküli eltávozása, továbbá az engedélyezett távollét lejártával a  javítóintézetbe való vissza nem térése – e fejezet
alkalmazásában – szökésnek minősül. A szökés fegyelmi vétség.
(2) Szökés esetén a javítóintézet jelentést készít, és az igazgató a jelentés megküldésével haladéktalanul előterjesztést
tesz a büntetés-végrehajtási bírónak a fiatalkorúval szemben körözés vagy elfogatóparancs kibocsátására.
(3) A  jelentés tartalmazza a  fiatalkorú természetes személyazonosító adatait, a  büntetőhatározatot hozó bíróság
megnevezését és határozatának számát, keltét, a  fiatalkorú személyleírását, vélt feltalálási helyét és a  szökés
körülményeit. A jelentéshez mellékelni kell a fiatalkorú fényképét.
(4) A  fiatalkorúnak a  javítóintézetbe való önkéntes visszatéréséről – a  körözés vagy az  elfogatóparancs visszavonása
végett – a büntetés-végrehajtási bírót haladéktalanul, de legfeljebb huszonnégy órán belül értesíteni kell.
(5) A  megszökött fiatalkorúval szemben fegyelmi eljárást kell indítani. A  fegyelmi vétséget megállapító határozatot
a fiatalkorú törvényes képviselője részére kézbesíteni kell.
(6) A szökésben töltött idő a javítóintézeti nevelés idejébe nem számít be.
 (7) Szökés esetén a  fiatalkorúnak a  javítóintézetbe visszakerülésétől számított két hónapig nem engedélyezhető
kimenő, eltávozás vagy szabadság. Zárt jellegű javítóintézeti részleg
378. § (1) Ha a fegyelmi eljárás során megállapítást nyer, hogy a fiatalkorú az intézet rendjét súlyosan megsértette, a fegyelmi
bizottság indítványozza az igazgatónak a javítóintézeti tanács (a továbbiakban: intézeti tanács) összehívását.
(2) Az  intézeti tanács az  eset összes körülményeit és a  fiatalkorú eddigi intézeti életútját megvizsgálja, a  fiatalkorút
meghallgatja, és javaslatot tesz az igazgatónak a fiatalkorú zárt jellegű javítóintézeti részlegben való elhelyezésére
vagy annak mellőzésére. Amennyiben az  intézeti tanács nem javasolja az  elhelyezést, vagy javaslata ellenére
az igazgató mellőzi a fiatalkorú elhelyezését, úgy a fegyelmi bizottság más büntetést szab ki.
(3) Az  igazgató az  intézeti tanács javaslatára legfeljebb két hónapi időtartamra zárt jellegű javítóintézeti részlegbe
helyezheti a  fiatalkorút, ha a  javítóintézet rendjét ismételten és súlyosan megsértette. E  döntés előtt a  nevelő és
a pszichológus véleményét be kell szerezni.
(4) A zárt jellegű javítóintézeti részlegbe helyezést az  intézeti tanács javaslatára az  igazgató a fiatalkorú magaviselete
alapján egy alkalommal további egy hónappal meghosszabbíthatja; a  döntéshez a  nevelő és a  pszichológus
véleményét ismételten be kell szerezni.
(5) A  zárt jellegű javítóintézeti részlegben való elhelyezés ideje alatt a  fiatalkorú a  javítóintézeten kívüli programon
– ide nem értve a 367. § (3) bekezdésében felsorolt esetet – nem vehet részt, kimenőre, eltávozásra – a rendkívüli
eltávozás esetét kivéve –, valamint szabadságra nem mehet.
(6) A  zárt jellegű javítóintézeti részlegben való elhelyezést meg kell szüntetni, ha a  fiatalkorú magatartására
figyelemmel a fegyelmi büntetés további végrehajtására már nincs szükség.
379. § (1) A  zárt jellegű javítóintézeti részlegben való elhelyezés ellen benyújtott bírósági felülvizsgálati kérelmet
a fiatalkorúnak a határozat közlésekor nyomban be kell jelenteni.
(2) A fiatalkorú törvényes képviselője részére a határozatot kézbesíteni kell.
Ideiglenes elbocsátás és elbocsátás a javítóintézetből 380. § (1) A fiatalkorút a Btk. 121. § (1) bekezdésében foglalt feltételek fennállása esetén a javítóintézetből ideiglenesen el kell
bocsátani, ha a  javítóintézeti nevelés alatti magatartására tekintettel alaposan feltehető, hogy a  fiatalkorú helyes
irányú fejlődése a  javítóintézeti elhelyezés nélkül is elérhető. A  bíróság az  ideiglenes elbocsátással egyidejűleg
a fiatalkorút pártfogó felügyelet alá helyezi.
(2) Kizárt az  ideiglenes elbocsátása annak a  fiatalkorúnak, akinek a  fegyelmi felelősségét a  javítóintézet engedély
nélküli elhagyása miatt legalább három alkalommal megállapították. Kivételesen, a  fiatalkorú megváltozott
magatartására figyelemmel, az intézeti tanácsnak az ideiglenes elbocsátás esedékessége előtt két hónappal megtett
előterjesztése alapján a büntetés-végrehajtási bíró dönthet a fiatalkorú ideiglenes elbocsátásáról. Ilyen kérelemmel
a fiatalkorú, a védője és a törvényes képviselője is élhet.
(3) Az  ideiglenes elbocsátásra, annak esedékességét megelőző két hónappal, az  intézeti tanács tesz előterjesztést
a  büntetés-végrehajtási bírónak. Az  előterjesztéshez a  nevelő és a  pszichológus véleményét mellékelni kell.
Az előterjesztésben javaslatot kell tenni az ideiglenes elbocsátás időpontjára és arra, hogy a pártfogó felügyelet alatt
milyen külön magatartási szabályok megállapítása segítené a fiatalkorú helyes irányú fejlődését.
(4) Az ideiglenes elbocsátás véglegessé válik, ha a fiatalkorú annak tartama alatt betölti a huszonegyedik életévét.
 (5) A javítóintézet a fiatalkorú ideiglenes elbocsátásának várható időpontjáról legalább két hónappal korábban értesíti
a  fiatalkorú lakóhelye, ennek hiányában tartózkodási helye szerint illetékes pártfogó felügyelői szolgálatot, és
a pártfogó felügyelővel együttműködve előkészíti az ideiglenes elbocsátást.
(6) Az ideiglenes elbocsátás előkészítése során
a) a  javítóintézet annak esedékessége előtt legalább három hónappal a  külön magatartási szabályok előírása
érdekében a büntetés-végrehajtási bírónál pártfogó felügyelői vélemény beszerzésére javaslatot tehet,
b) a  fiatalkorú családját, gondozóját fel kell készíteni a  fiatalkorú visszafogadására, vagy ha a  családba való
visszatérés nem lehetséges, megfelelő elhelyezéséről kell gondoskodni, nagykorúsága elérése esetén elő kell
segíteni, hogy – legalább – lakhatása biztosítva legyen,
c) elő kell segíteni továbbá azt, hogy a fiatalkorú folytathassa tanulmányait vagy munkába álljon.
 (7) A pártfogó felügyelő az (5) bekezdés szerinti értesítés időpontjától kezdődően a fiatalkorúval rendszeres kapcsolatot
tarthat. 381. § (1) Az  ideiglenes elbocsátást meg kell szüntetni, ha a fiatalkorú a pártfogó felügyelet magatartási szabályait súlyosan
megszegi. Ha a  magatartási szabályok megszegése miatt az  ideiglenes elbocsátás megszüntetésének lehet helye,
a pártfogó felügyelő vagy a  rendőrség – a pártfogó felügyelő egyidejű értesítése mellett – a bizonyítási eszközök
megjelölésével a megszüntetés érdekében az ügyészhez fordul.
(2) Ha az  ideiglenesen elbocsátott fiatalkorú javítóintézeti nevelésének folytatását vagy ideiglenes foganatba vételét
rendelték el, a fiatalkorút az az intézet fogadja vissza, amelyikből elbocsátották.
382. § (1) Ha a fiatalkorú a huszonegyedik életévét betöltötte, az igazgató a javítóintézetből elbocsátja.
 (2) Az (1) bekezdésben meghatározott eseteken kívül megszűnik a javítóintézeti nevelés, ha
a) a bíróság által meghatározott tartama letelt,
b) a fiatalkorút a javítóintézeti nevelés tartama alatt szabadságvesztésre ítélik (Btk. 122. §).
(3) A végleges elbocsátás várható időpontja előtt a  javítóintézet – a gyermekjóléti szolgálat segítségével – előkészíti,
megszervezi és segíti a  fiatalkorú családjába való visszatérését, vagy ha ez  nem lehetséges, önálló életének
megkezdését, munkaerő-piaci elhelyezkedését, szükség esetén átképzését. A  családjába visszatérni nem tudó
fiatalkorú részére a javítóintézet lakhatási lehetőséget keres.
Közös szabályok 383. § (1) A  tizennyolcadik életévét be nem töltött fiatalkorú elbocsátása vagy ideiglenes elbocsátása előtt hatvan nappal
a törvényes képviselőt értesíteni kell.
(2) A  fiatalkorút szabadítása esetén a  szülői felügyeleti jogot gyakorló szülőnek vagy a  gyámnak kell átadni
a javítóintézet székhelyén. A törvényes képviselő írásbeli hozzájárulása esetén a fiatalkorú kísérő nélkül hagyhatja el
a javítóintézetet.
(3) Ha a fiatalkorú szülőjéhez vagy gyámjához történő hazatérésére megtett intézkedések nem vezetnek eredményre,
akkor a javítóintézet megkeresi a gyámhatóságot a szükséges gyermekvédelmi intézkedés megtétele érdekében.
(4) Ha a fiatalkorú törvényes képviselője nem jelent meg az átvétel érdekében és nem járult hozzá a fiatalkorú kísérő
nélküli eltávozásához, a  javítóintézet haladéktalanul megkeresi a  fiatalkorú ideiglenes elhelyezése érdekében
a  gyermekek védelméről szóló törvényben feljogosított szervet és gondoskodik a  fiatalkorúnak az  ideiglenes
hatályú elhelyezéséről rendelkező határozatban megjelölt gondozási helyre történő szállításáról.
(5) Ha a  nevelésbe vett fiatalkorú szabadulásakor a  gyermekvédelmi gyám nem jelent meg a  fiatalkorú átvétele
érdekében, a  javítóintézet haladéktalanul értesíti a  fiatalkorú gyermekvédelmi gyámját működtető területi
gyermekvédelmi szakszolgálatot a fiatalkorú gondozási helyére történő szállításának megszervezése érdekében.
(6) Az  elbocsátáskor vagy ideiglenes elbocsátáskor a  fiatalkorú részére kell kiadni a  letéti pénzét, a  letétként kezelt
értéktárgyait, a  saját ruházatát, továbbá a  személyazonosító igazolványát, iskolai bizonyítványát, valamint
az elbocsátó levelét.
Utógondozás 384. § (1) Azon fiatalkorúak számára, akiknek a  javítóintézeti nevelése a 382. § (1) bekezdésében vagy a 382. § (2) bekezdés
a) pontjában szabályozottak szerint szűnik meg, és
a) a  családjukba nem térhetnek vissza, továbbá az  elbocsátás idejére nem sikerült számukra lakhatási
lehetőséget és megélhetési feltételeket teremteni,
b) a megkezdett tanulmányaikat a javítóintézeti oktatás, képzés keretein belül szeretnék befejezni
a javítóintézet utógondozó részleget működtet.
(2) Az utógondozói részlegen történő elhelyezés engedélyezéséről – a fiatalkorú írásbeli kérelmére – az intézeti tanács
javaslatára az igazgató dönt.
(3) Az elhelyezést az igazgató megszünteti
a) a fiatalkorú kérelmére,
b) ha az elhelyezés okai megszűntek,
c) ha a fiatalkorú a javítóintézet rendjét megszegi.
NEGYEDIK RÉSZ
EGYES KÉNYSZERINTÉZKEDÉSEK VÉGREHAJTÁSA XXvIII. Fejezet
a kényszerIntézkedések végreHajtÁsÁnak kÖzÖs szaBÁlyaI
385. § (1) A kényszerintézkedés végrehajtása során a  terhelt személyi szabadsága és egyéb alapvető jogai olyan mértékben
korlátozhatók, amilyen mértékben az a kényszerintézkedés célja, és a bv. intézet, a rendőrségi fogda, a javítóintézet,
vagy az IMEI rendjének vagy biztonságának megőrzése érdekében feltétlenül szükséges.
(2) A  kényszerintézkedés lejárta, megszűnése vagy megszüntetése esetén a  terhelt szabadon bocsátása iránt
haladéktalanul intézkedni kell.
(3) Ha a  határozat vagy az  értesítőlap kézbesítése nem a  bíróság, az  ügyész, a  nyomozó hatóság kézbesítője
vagy biztonságos kézbesítési szolgáltatás útján történt, akkor a  kényszerintézkedés meghosszabbításáról,
felülvizsgálatáról és megszüntetéséről szóló határozatot és értesítőlapot, valamint a  nyomozás vagy az  eljárás
megszüntetése esetén az erről szóló határozatot telefax útján is meg kell küldeni a kényszerintézkedést foganatosító
végrehajtásért felelős szervnek, és azt telefonon is meg kell erősíteni.
(4) Az  egyes kényszerintézkedések végrehajtása során a  (3)  bekezdés alapján megküldött határozatot és értesítést
a telefax beérkezésének napján kell kézbesítettnek tekinteni.
XXIX. Fejezet
az elŐzetes letartóztatÁs végreHajtÁsa Általános rendelkezések
386. § (1) Az előzetes letartóztatás végrehajtására – függetlenül az előzetes letartóztatás 388. § és 389. § szerinti végrehajtási
helyétől – az  e  fejezetben foglalt eltérésekkel a  szabadságvesztés végrehajtására vonatkozó szabályokat kell
alkalmazni.
(2) E  fejezet rendelkezéseit kell alkalmazni a  2.  § (1)  bekezdés c)  pontja szerinti kényszerintézkedések végrehajtása
során.
387. § (1) Az előzetesen letartóztatott a büntetőeljárási jogait korlátozás nélkül gyakorolhatja.
 (2) Az előzetes letartóztatást a bíróságnak a  tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig az ügyész, ezt követően
a bíróság (a továbbiakban: rendelkezési jogkör gyakorlója) rendelkezésének megfelelően kell végrehajtani.
 (3) A  végrehajtásért felelős szerv az  előzetesen letartóztatottat a  bíróság végzése szerint kiállított értesítőlap alapján
fogadja be. Az előzetes letartóztatás végrehajtásának helye 388. § (1) Az előzetes letartóztatást – ha a rendelkezési jogkör gyakorlója másképp nem rendelkezik – a rendelkezési jogkör
gyakorlójának székhelye szerint illetékes megyei (fővárosi) bv. intézetben kell végrehajtani. Az országos parancsnok
erre a célra – kivételesen – más bv. intézetet is kijelölhet.
(2) A  Be. 135.  § (2)  bekezdésében meghatározott esetekben – az  ott meghatározott időtartamban – az  előzetes
letartóztatás rendőrségi fogdában is végrehajtható.
(3) A  Be. 141.  § (2)  bekezdésében meghatározott esetben az  előzetes letartóztatást az  IMEI-ben kell végrehajtani.
Az  előzetes letartóztatás IMEI-ben történő végrehajtását a  bíróság haladéktalanul megszünteti, ha az  az IMEI
szakorvosának véleménye vagy igazságügyi pszichiátriai szakértői vizsgálat alapján már nem indokolt.
(4) A  (2) és a  (3)  bekezdés esetén a  fogva tartó intézet vezetője értesíti az  ügyészt, ha az  előzetes letartóztatás
végrehajtási helyének megváltoztatását indokoltnak tartja.
(5) Az előzetes letartóztatott befogadására a bv. intézetben kerül sor.
389. § Szövetséges fegyveres erő [Btk. 459.  § (3)  bekezdés] tagjának magyar büntető joghatóság alá tartozó
bűncselekménye miatt indult büntetőeljárásban az  előzetes letartóztatást bv. intézetben kell végrehajtani.
Az  előzetes letartóztatást törvénnyel kihirdetett nemzetközi szerződés alapján a  szövetséges fegyveres erő
Magyarország területén állomásozó alakulata is foganatosíthatja.
A rendelkezési jogkör gyakorlása 390. § (1) A büntetőeljárás szakaszától függően a rendelkezési jogkör gyakorlója dönthet az előzetesen letartóztatott
a) 173.  § (1)  bekezdés a)–f )  pontja szerinti kapcsolattartásának korlátozásáról vagy ellenőrzéséről
a büntetőeljárás eredményessége érdekében,
b) a 391. § (1) bekezdés c) pontja szerinti elkülönítéséről,
c) fokozott őrzéséről vagy felügyeletéről,
d) előállításáról, a fogva tartó intézetben való kihallgatásáról, a nyomozó szervek részére történő kiadásáról,
e) más fogva tartó intézetbe történő átszállításáról, kivéve, ha az  átszállítást az  előzetesen letartóztatott
egészségi állapota indokolja,
f ) a 406. § szerint a sajtó részére történő nyilatkozattételéről és annak közzétételéről,
g) – orvos által igazoltan – súlyosan beteg hozzátartozójának meglátogatásáról, vagy az  előzetesen
letartóztatott hozzátartozója temetésén való részvételéről, illetve a  kegyeleti jog utólagos gyakorlásának
engedélyezéséről.
(2) A 173. § (1) bekezdés a) és b) pontjában foglalt kapcsolattartási formák ellenőrzését a rendelkezési jogkör gyakorlója
végzi; ebből a célból az intézet megküldi a levelet a rendelkezési jogkör gyakorlójának. A 174. § (2) bekezdésében
foglalt határidőt a rendelkezési jogkör gyakorlójának döntésétől kell számítani.
(3) Ha az  előzetesen letartóztatottat – egészségi állapotára figyelemmel – bv. egészségügyi intézetben vagy
gyógyintézetben kell elhelyezni, erről a rendelkezési jogkör gyakorlóját legkésőbb az elhelyezés megváltoztatásával
egy időben értesíteni kell. Ha az  elhelyezés megváltoztatására orvosilag indokolt sürgős esetben kerül sor,
a  rendelkezési jogkör gyakorlóját utólag haladéktalanul értesíteni kell. A  rendelkezési jogkör gyakorlójának
(1) bekezdés szerinti rendelkezését ebben az esetben is be kell tartani.
(4) Ha a  bírói értesítőlap vagy az  ügyészi rendelvény az  előzetes letartóztatás végrehajtására vonatkozó valamely
kérdésben nem tartalmaz rendelkezést, az intézet a rendelkezési jogkör gyakorlóját haladéktalanul értesíti a döntés
szükségességéről. A rendelkezési jogkör gyakorlójának döntéséig az intézet az előzetes letartóztatást a 392. § (2) és
(5) bekezdése szerinti általános szabályok alkalmazásával hajtja végre.
(5) A  fogva tartó intézet haladéktalanul értesíti a  rendelkezési jogkör gyakorlóját, ha az  előzetes letartóztatás
végrehajtása alatt annak jogkörébe tartozó döntés szükségességét észleli.
(6) Az (1) bekezdés d) pontjában meghatározott előállításra vonatkozó idézés, értesítés esetén a bv. intézet a Be. 279.§
(3) bekezdése alapján állítja elő a terheltet.
Elkülönítési szabályok 391. § (1) Az előzetes letartóztatás végrehajtása során el kell különíteni
a) az előzetesen letartóztatottakat a többi egyéb jogcímen fogvatartottól,
b) a férfiakat a nőktől,
c) – a  rendelkezési jogkör gyakorlójának rendelkezésétől függően – az  ugyanabban az  eljárásban
letartóztatottakat egymástól,
d) a dohányzókat a nem dohányzóktól,
e) a fertőző betegeket a nem fertőző betegektől.
(2) Az előzetesen letartóztatott fiatalkorúakat a felnőttektől el kell különíteni.
 (3) Az előzetesen letartóztatott katonát a többi előzetes letartóztatottól el kell különíteni.
 (4) Ha az  előzetesen letartóztatott elítéltekkel együtt végez munkát, a  kijelölt körletrészen lévő zárkákban vagy
lakóhelyiségekben közösen helyezhető el. (5) Az  előzetesen letartoztatott az  általános iskolai, illetve középfokú iskolai oktatásban, szakképzésben, valamint
a reintegrációs programokon az elítéltekkel együtt vehet részt.
(6) Az  együttes elhelyezésnél figyelembe kell venni a  rendelkezési jogkör gyakorlójának rendelkezését, az  előzetesen
letartóztatott előéletét és a bűncselekményt, amely miatt ellene büntetőeljárás van folyamatban.
Az előzetes letartóztatás végrehajtásának rendje 392. § (1) Az  előzetesen letartóztatottakat a  zárkában egyedül vagy közösen lehet elhelyezni. Az  együttes elhelyezésnél
figyelembe kell venni a  rendelkezési jogkör gyakorlójának rendelkezését, az  előzetesen letartóztatott előéletét és
a bűncselekményt, amely miatt ellene büntetőeljárás van folyamatban.
(2) Az előzetesen letartóztatott
a) életrendje a  rendelkezési jogkör gyakorlója rendelkezéseinek figyelembevételével meghatározott, őrzés,
felügyelet és ellenőrzés alatt áll,
b) külső munkáltatásban nem vehet részt,
c) a bv. intézet kijelölt részén csak munkáltatás céljából járhat szabadon,
d) zárkáját zárva kell tartani, kivéve a munkáltatásban részt vevő esetén, a rá vonatkozó eltérő szabályok szerint,
e) magánál tartható tárgyainak köre és mennyisége korlátozható.
(3) Az  előzetes letartóztatást az  általános szabályok szerint kell végrehajtani, de a  parancsnok a  rendelkezési jogkör
gyakorlójának egyetértésével az enyhébb vagy szigorúbb szabályok alkalmazását is elrendelheti.
(4) Ha a  BFB az  előzetesen letartóztatottat kérelmére oktatásban, képzésben, illetve speciális programban való
részvételre osztotta be, az elhelyezés kivételesen zárt körleten lévő lakóhelyiségben is biztosítható. A rendelkezési
jogkör gyakorlója rendelkezését ebben az esetben is be kell tartani.
(5) Az általános rezsimszabályok alkalmazása során az előzetesen letartóztatott
a) őrzését és felügyeletét fokozott gondossággal kell megvalósítani,
b) a fogva tartó intézet területén csak engedéllyel és felügyelet mellett mozoghat, zárkáját zárva kell tartani,
c) látogatóját az erre kijelölt helyiségben alkalmanként hatvan perc időtartamban fogadhatja,
d) az előzetesen letartóztatottak csoportos programjain kivételesen vehet részt,
e) magánál tartható tárgyainak köre és mennyisége korlátozható,
f ) saját ruháját viselheti.
(6) Az enyhébb rezsimszabályok alkalmazása során az előzetesen letartóztatott
a) fogvatartását őrzéssel és felügyelettel kell biztosítani,
b) engedélyezhető, hogy a fogva tartó intézet kijelölt területén felügyelet nélkül mozogjon, ez esetben zárkáját
nappal nyitva lehet tartani,
c) részére engedélyezhető, hogy látogatóját az erre kijelölt helyiségben alkalmanként legalább hatvan perc, de
legfeljebb kilencven perc időtartamban fogadja,
d) részére – a rendelkezési jogkör gyakorlójának rendelkezéseit figyelembe véve – engedélyezhető, hogy részt
vegyen az előzetesen letartóztatottak csoportos szabadidős, sport- és kulturális programjain,
e) magánál tartható tárgyainak köre és mennyisége a  fogva tartó intézet rendjének megtartásával és
biztonságának megőrzésével bővíthető,
f ) saját ruháját viselheti.
(7) A szigorúbb rezsimszabályok alkalmazása során az előzetes letartóztatott
a) fogvatartását a fokozott őrzés szabályira is figyelemmel, őrzéssel kell biztosítani,
b) a fogva tartó intézet területén csak engedéllyel és felügyelet mellett mozoghat, zárkáját zárva kell tartani,
c) látogatójával biztonsági beszélőfülkében vagy biztonságtechnikai eszközökön keresztül harminc perc
időtartamban érintkezhet,
d) részére – a rendelkezési jogkör gyakorlójának rendelkezéseit figyelembe véve – kivételesen engedélyezhető,
hogy részt vegyen az előzetesen letartóztatottak csoportos szabadidős, sport- és kulturális programjain,
e) magánál tartható tárgyainak köre és mennyisége a  fogva tartó intézet rendjének megtartásával és
biztonságának megőrzésével korlátozható,
f ) saját ruházata viselésének joga a fogva tartó intézet területén biztonsági szempontból korlátozható.
(8) A fogva tartó intézet az előzetes letartóztatás lejártának idejét nyilvántartja.
393. § (1) Ha az  előzetesen letartóztatottal szemben a  bíróság más ügyben szabadságvesztés végrehajtását rendeli el
– kivéve a  közérdekű munka és a  pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztést –, az  intézet az  előzetes
letartóztatás végrehajtását megszakítja, és a szabadságvesztést hajtja végre.
(2) Az intézet az előzetes letartóztatás (1) bekezdés szerinti megszakításáról értesíti a rendelkezési jogkör gyakorlóját.
 (3) Az  intézet a  szabadságvesztés végrehajtása alatt a  rendelkezési jogkör gyakorlójának a  390.  § szerinti előírásait
köteles végrehajtani.
 (4) Ha szabadságvesztés végrehajtása alatt az  előzetes letartóztatás tartama nem jár le, vagy azt nem szüntetik meg,
a szabadságvesztés lejárta után az előzetes letartóztatás végrehajtását folyamatosan folytatni kell.
 (5) Ha az  a  büntetőügy, amelyben az  intézet által megszakított előzetes letartóztatást elrendelték, még jogerősen
nem fejeződött be, az  intézet a  szabadságvesztés végrehajtásának befejezése előtt harminc nappal megkeresi
a bíróságot, vagy a vádemelés előtt az ügyészt az előzetes letartóztatás kérdésében való döntés érdekében.
Az előzetesen letartóztatott jogai és kötelezettségei 394. § (1) Az előzetesen letartóztatott jogosult
a) büntetőeljárási jogainak korlátozás nélküli gyakorlására, ennek során védőjével – és ha nem magyar
állampolgár, államának konzuli tisztviselőjével – szóban, írásban, telefonon ellenőrzés nélkül érintkezhet;
b) hozzátartozóival és más személyekkel – a  rendelkezési jogkör gyakorlójának 390.  § (1)  bekezdés a)  pontja
szerinti rendelkezését figyelembe véve – kapcsolattartásra, ennek keretében
ba) levelezésre, a  levelezés gyakorisága és terjedelme – ha a  rendelkezési jogkör gyakorlója másként
nem rendelkezik – nem korlátozott,
bb) legalább havonta két alkalommal látogató fogadására,
bc) kapcsolattartójával naponta, alkalmanként legalább tíz perc időtartamban telefonbeszélgetés
kezdeményezésére,
bd) legalább havonta csomag fogadására, kéthetente a jogszabályban meghatározott összegért a letéti
pénzéből való vásárlásra,
c) kérelmére – a  fogva tartó intézet lehetőségei szerint – munkavégzésre, a  munka minőségével és
mennyiségével arányos díjazásra, az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkakörülményekre,
d) kérelmére – a fogva tartó intézet lehetőségei szerint – általános iskolai, illetve középfokú iskolai oktatásban
vagy szakképzésben való részvételre,
e) választójoga gyakorlására a  fogva tartó intézetben; ennek során az  előzetesen letartóztatott
személyazonossága a fogva tartó intézet nyilvántartása alapján állapítható meg.
 (2) Ha az  előzetesen letartóztatott ellen a  Btk. XIX. Fejezete alá tartozó bűncselekmény elkövetése miatt indult meg
a  büntetőeljárás, részére – önkéntes részvételi alapon – fel kell ajánlani megfelelő viselkedésterápiát vagy más
csoportos foglalkozáson való részvételt.
(3) Az előzetesen letartóztatott – a  rendelkezési jogkör gyakorlójának engedélyével – őrzéssel meglátogathatja orvos
által igazoltan súlyos beteg közeli hozzátartozóját, és részt vehet a közeli hozzátartozója temetésén. Az erre irányuló
kérelemről a  fogva tartó intézet – véleményének csatolásával – a  rendelkezési jogkör gyakorlóját haladéktalanul,
indokolt esetben rövid úton értesíti.
(4) A (3) bekezdésben meghatározott előállítás költségeit az előzetesen letartóztatott viseli.
 (5) A  parancsnok a  154.  § (1)  bekezdésében meghatározott okok fennállásának az  idejére – az  ott meghatározott
időtartamban – az  előzetesen letartóztatottak meghatározott csoportjára nézve elrendelheti az  (1)  bekezdés
b) és d)  pontjában foglalt jogok gyakorlásának teljes vagy részleges felfüggesztését. Az  országos parancsnok
az intézkedés időtartamát további öt nappal meghosszabbíthatja.
(6) Az  (5)  bekezdés szerinti intézkedéssel kapcsolatban a  154.  § (2)  bekezdésében foglaltakat kell alkalmazni.
Az előzetesen letartóztatott részére a  járványügyi intézkedés kivételével az  (5) bekezdés szerinti időtartam alatt is
engedélyezhető, hogy orvos által igazoltan súlyos beteg közeli hozzátartozóját őrzéssel meglátogassa, részt vegyen
közeli hozzátartozója temetésén, vagy hogy részére a  bírósági, hatósági eljárásokban való részvételhez szükséges
iratok kézbesítésre kerüljenek.
(7) Ha az  előzetesen letartóztatott a  temetésen nem vett részt, a  rendelkezési jogkör gyakorlója a  temetést követő
harminc napon belül – a (6) bekezdés szerinti feltételekkel – engedélyezheti, hogy az előzetesen letartóztatott lerója
kegyeletét a közeli hozzátartozója temetési helyénél.
395. § (1) Az  előzetesen letartóztatott csak a  fogva tartó intézetben köthet házasságot vagy létesíthet bejegyzett élettársi
kapcsolatot. A házasságkötés vagy a bejegyzett élettársi kapcsolat létesítése megszervezésének és lebonyolításának
során a rendelkezési jogkör gyakorlójának a kapcsolattartásra vonatkozó rendelkezéseit érvényesíteni kell.
(2) A  házasságkötés vagy a  bejegyzett élettársi kapcsolat létesítése után a  parancsnok – a  rendelkezési jogkör
gyakorlójának előzetes jóváhagyásával – a  házastársak vagy a  bejegyzett élettársak részére a  tanúkkal és
a hozzátartozókkal beszélgetést engedélyezhet.
396. § (1) Ha a  fogva tartó intézetben szervezett általános iskolai, illetve középfokú iskolai oktatás vagy szakképzés folyik,
továbbá a  reintegrációs programok és foglalkozások valamelyikét biztosítják, a  parancsnok az  előzetesen
letartóztatott részére engedélyezheti, hogy oktatásban, szakképzésben, programban vagy foglalkozáson
részt vehessen, ha ezzel nem veszélyezteti a  fogvatartás biztonságát, és az  nem ütközik a  rendelkezési jogkör
gyakorlójának előírásaiba.
(2) Az ugyanazon büntetőeljárásban letartóztatottak elkülönítésére vonatkozó szabályokat a munkavégzés, az oktatás
és szakképzés, vagy a  reintegrációs programok és foglalkozások során, valamint a  művelődési és a  sportolási
lehetőségek igénybevételekor is be kell tartani.
(3) A  fogva tartó intézetben megtartott vallásos szertartásokon és más rendezvényeken az  ugyanazon
büntetőeljárásban letartóztatottak is részt vehetnek, de a fogva tartó intézetnek biztosítania kell, hogy az érintettek
ez alatt egymással ne érintkezhessenek.
397. § Az előzetesen letartóztatott köteles
a) a fogva tartó intézet rendjét betartani,
b) az előzetes letartóztatást a bíróság vagy az ügyész döntése alapján a fogva tartó intézetben tölteni,
c) az önként vállalt és kérelmére kijelölt munkát ismereteinek és képességeinek megfelelően, fegyelmezetten,
a munkahelyi és munkaköri szabályoknak megfelelően elvégezni, a munkavégzéssel kapcsolatos előírásokat
megtartani,
d) ha a c) pont szerint munkát végez, jogszabályban meghatározottak szerint forma-, illetve munkaruhát viselni,
e) munkadíjából, illetve a letéti pénzéből a tartására fordított költségekhez hozzájárulni,
f ) az intézet ellátásában, tisztán tartásában díjazás nélkül részt venni.
A védővel való kapcsolattartás és az irattanulmányozás 398. § (1) Az  előzetesen letartóztatott a  védőjével – és ha nem magyar állampolgár, államának konzuli tisztségviselőjével –
szóban, írásban és telefonon – a befogadás időpontjától –, ellenőrzés nélkül érintkezhet.
(2) A  szóbeli érintkezésre a  fogva tartó intézet hivatali idejében kerülhet sor, kivéve ha a  védővel való megbeszélés
olyan eljárási cselekmény megtétele végett szükséges, amelynek elmulasztásához jogkövetkezmény fűződik.
(3) Az előzetesen letartóztatott a védőt a fogva tartó intézet által kijelölt telefonkészüléken hívhatja fel. A védő hetente
egyszer – az  előzetesen letartóztatott büntetőeljárási jogainak gyakorlása érdekében – a  fogva tartó intézet által
a házirendben megállapítottak szerint, egy óra időtartamban jogosult telefonbeszélgetés kezdeményezésére.
(4) Az  előzetesen letartóztatott a  büntetőeljárással kapcsolatban készített feljegyzéseit magánál tarthatja, azokat
védőjének ellenőrzés nélkül átadhatja. Ha alapos indok merül fel arra, hogy az  előzetesen letartóztatott részére
érkező, vagy az  előzetesen letartóztatott által küldött – büntetőeljáráshoz kapcsolódó levél – nem a  címzésben
megjelölt védőtől származik, vagy nem a védőnek szól, azt az előzetesen letartóztatott jelenlétében – jegyzőkönyv
egyidejű felvétele mellett – kell felbontani. Az ellenőrzés csak a feladó és a címzett azonosítására szolgálhat.
399. § (1) A  védő az  előzetesen letartóztatottal való megbeszélésről készített feljegyzést vagy hangfelvételt a  fogva tartó
intézetből ellenőrzés nélkül kiviheti. A védő a hangfelvevő készüléket – a belépéskor történő bejelentés mellett –
külön engedély nélkül viheti be az intézetbe.
(2) A  védő személyes biztonságát – kérésére vagy beleegyezésével – a  fogva tartó intézet biztosítja. A  felügyelet
az előzetesen letartóztatott és a védő büntetőeljárási jogait nem korlátozhatja.
(3) Ezen alcímnek a  védőre vonatkozó rendelkezéseit a  meghatalmazott vagy kirendelt ügyvédre, az  alkalmazott
ügyvédre, az ügyvédjelöltre, valamint – a rendelkezési jogkör gyakorlójának előírásait figyelembe véve – a törvényes
képviselőre is alkalmazni kell.
(4) Ha a  bíróság a  védőt a  Be. rendelkezése alapján az  eljárásból kizárta, az  érintett büntetőeljárásban a  védő
az e címben meghatározott jogait nem gyakorolhatja. Erről a bíróság a bv. intézetet hivatalosan értesíti.
(5) A 2012. évi CLXXX. törvény szerinti átadási letartóztatás és ideiglenes átadási letartóztatás, ideiglenes végrehajtási
letartóztatás végrehajtása, az  eljárási jogsegély keretében ideiglenesen átszállított személy fogvatartása, valamint
az  Nbjt. szerinti kiadatási letartóztatás, ideiglenes kiadatási letartóztatás végrehajtása, az  eljárási jogsegély
keretében ideiglenesen átvett személy fogvatartása, illetve – ameddig az  átvételről a  bíróság nem határoz –
a  külföldi bíróság által kiszabott szabadságvesztés ideiglenes végrehajtása esetén a  külföldi államban folytatott
büntetőeljárásban védőként eljáró személy fogva tartó intézetbe történő belépését – a védőre vonatkozó szabályok
szerint – engedélyezni kell.
400. § Ha a Be. 114. §-a szerint a büntetőeljárásban tolmács alkalmazása kötelező, a tolmács intézetbe történő belépését
– a rendelkezési jogkör gyakorlójának előírásait figyelembe véve – engedélyezni kell.
401. § (1) Az  előzetesen letartóztatottat – a  rendelkezési jogkör gyakorlójának intézkedése alapján – a  fogva tartó intézet
irattanulmányozásra előállítja. A fogva tartó intézetben történő irattanulmányozásra felügyelet mellett kerül sor.
(2) Az  előzetesen letartóztatott jogosult az  ellene folyamatban lévő büntetőeljárás során a  bíróság, az  ügyész vagy
a  nyomozó hatóság által elektronikus eszközön átadott iratokba vagy kiadott másolatba történő betekintéshez
a fogva tartó intézet által biztosított eszközt igénybe venni.
A kapcsolattartás közös szabályai 402. § (1) A  fogva tartó intézet az  előzetes letartóztatás biztonsága és a  fogva tartó intézet rendje és védelme érdekében
– a  rendelkezési jogkör gyakorlója előírásainak végrehajtása mellett – ellenőrzi az  előzetesen letartóztatott
394.  § (1)  bekezdés b)  pontjában meghatározott kapcsolattartását. Az  ellenőrzés lehetőségéről az  előzetesen
letartóztatottat, vagy az előzetesen letartóztatott útján a kapcsolattartót tájékoztatni kell.
(2) Az  előzetesen letartóztatott hivatalos kapcsolattartásra jogosulttal történő kapcsolattartása nem számítható be
a  szóbeli és személyes kapcsolattartás 394.  § (1)  bekezdés b)  pont bb) és bc)  alpontja szerint meghatározottak
gyakoriságába és tartamába.
Levelezés 403. § (1) Az előzetesen letartóztatott korlátlanul küldhet és fogadhat leveleket, ha a rendelkezési jogkör gyakorlója másként
nem rendelkezik.
(2) A  levelezés költségeit az  előzetesen letartóztatott viseli. Ha vagyoni helyzete miatt szükséges, a  büntetőeljárással
kapcsolatos levelezés költségeit az intézet megelőlegezi.
(3) Az  előzetesen letartóztatott levelezése az  általános szabályok szerint ellenőrizhető vagy korlátozható. Nem
ellenőrizhető a hatóságokkal, nemzetközi egyezmény alapján létrehozott nemzetközi szervezetekkel és a védővel,
vagy nem magyar állampolgár előzetesen letartóztatott esetén államának konzuli képviselőjével való levelezés.
Látogatás 404. § (1) Az előzetesen letartóztatott – legalább havonta két alkalommal – felügyelet mellett látogatót fogadhat. A látogatás
időtartama alkalmanként egy óra. Az előzetesen letartóztatott e joga a rendelkezési jogkör gyakorlójának döntése
alapján korlátozható.
(2) Az előzetesen letartóztatottnak – a rendelkezési jogkör gyakorlójának a 390. § szerinti rendelkezéseire figyelemmel
– lehetővé kell tenni, hogy az  előzetes letartóztatás elrendelésétől számított hetvenkét órán belül látogatót
fogadjon, és tőle csomagot vehessen át.
Telefonbeszélgetés 405. § (1) Az  előzetesen letartóztatott telefonbeszélgetést kezdeményezhet. A  telefonbeszélgetés kezdeményezése a  390.  §
(1) bekezdés a) pontja szerint korlátozható vagy ellenőrizhető.
(2) A 394. § (1) bekezdés b) pont bc) alpontja szerinti időtartamba a védővel történő telefonbeszélgetés tartama nem
számítható be.
Nyilatkozattétel sajtó útján 406. § (1) Az  előzetesen letartóztatott jogosult nyilatkozatot tenni a  médiaszolgáltatásokról és a  tömegkommunikációról
szóló törvény szerinti műsorszámban vagy sajtótermékben, vagy az elektronikus hírközlésről szóló törvény szerinti
elektronikus hírközlő hálózat útján történő közzététellel.
(2) A nyilatkozattétel, vagy a közzététel engedélyezésére és megtagadására a 124–125. §-ban foglalt rendelkezéseket
az e §-ban foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
(3) Az  előzetesen letartóztatott nyilatkozattétele vagy nyilatkozatának közzététele a  bv. intézet rendje és biztonsága,
valamint a büntetőeljárás eredményessége érdekében korlátozható.
(4) Az országos parancsnok a 124. § (2) bekezdése szerinti kérelem benyújtásától számított három munkanapon belül
javaslatot készít arról, hogy a  nyilatkozattétel a  (3)  bekezdésben meghatározott érdekek valamelyikét sérti vagy
veszélyezteti-e, és azt a  kérelemmel együtt megküldi a  vádirat benyújtásáig az  ügyésznek, a  vádirat benyújtását
követően a bíróságnak.
(5) A kérelemről az iratoknak a hozzá érkezésétől számított három munkanapon belül az iratok alapján
a) a vádirat benyújtása előtt az ügyész határozattal,
b) a vádirat benyújtását követően a bíróság végzéssel
határoz.
(6) Az (5) bekezdés alapján hozott, a nyilatkozattétel megtagadásáról szóló határozat ellen az előzetesen letartóztatott
és védője, az  (5)  bekezdés b)  pontja alapján hozott, a  nyilatkozattételt engedélyező határozat ellen az  ügyész
a  határozat kézbesítésétől számított öt munkanapon belül fellebbezhet, a  fellebbezést az  iratokkal együtt
haladéktalanul fel kell terjeszteni.
(7) A  fellebbezést az  iratok hozzá érkezését követően három munkanapon belül az  (5)  bekezdés a)  pontja esetén
a nyomozási bíró, az (5) bekezdés b) pontja esetén a törvényszék másodfokú tanácsa tanácsülésen bírálja el.
(8) Ha az  országos parancsnok a  (3)  bekezdés alapján a  közzététel megtagadására lát okot, akkor erről a  125.  §
(2)  bekezdése szerinti kérelem benyújtásától számított három munkanapon belül javaslatot tesz, és azt
a  kérelemmel és a  közlésre szánt anyaggal együtt megküldi a  vádirat benyújtásáig az  ügyésznek, a  vádirat
benyújtását követően a bíróságnak. Az ügyész vagy a bíróság eljárására az (5)–(7) bekezdést kell alkalmazni.
(9) Az ügyész és a bíróság eljárására egyebekben a Be. szabályait kell alkalmazni.
 (10) E § alkalmazásában a bv. intézet rendje és biztonsága alatt a fogva tartó intézet rendjét és biztonságát kell érteni.
 (11) Előzetes letartóztatás esetén a  13.  § (1)  bekezdése szerinti kérelmet a  vádirat benyújtása előtt az  ügyésznél, azt
követően a  bíróságnál kell benyújtani, melyben meg kell jelölni, hogy milyen lakcímre kéri a  sértett az  értesítést.
A sértett a kérelmét visszavonhatja.
Az előzetesen letartóztatott munkavégzése 407. § (1) Az előzetesen letartóztatott munkára nem kötelezhető.
 (2) Az előzetesen letartóztatott kérelmére munkát végezhet, erről a BFB dönt. Ha az előzetesen letartóztatott munkát
végez, az  elhelyezés kivételesen zárt részlegen lévő lakóhelyiségben is biztosítható. A  munka kijelölésénél
tekintettel kell lenni különösen
a) a rendelkezési jogkör gyakorlójának előírásaira,
b) az előzetesen letartóztatott szakképzettségére, foglalkozására és szaktudására,
c) az előzetesen letartóztatott egészségi állapotára, nemére és életkorára.
(3) Ha az előzetesen letartóztatott kérelmére munkáltatásban vesz részt, munkáltatására és a tartási költségekhez való
hozzájárulására a kötelező munkavégzés szabályait alkalmazni kell azzal, hogy erről előzetesen tájékoztatni kell.
(4) A  munkavégzés az  előzetesen letartóztatottat büntetőeljárási jogainak gyakorlásában és kötelezettségeinek
teljesítésében nem akadályozhatja.
Az előzetesen letartóztatott jutalmazása és fenyítése 408. § Az előzetesen letartóztatott számára adható jutalmak közül a 165. § (2) bekezdés h)–j) pontja nem alkalmazható.
409. § (1) Az előzetesen letartóztatottal szemben alkalmazható fenyítések:
a) feddés,
b) a  személyes szükségletekre fordítható összeg csökkentése legfeljebb három hónapig terjedő időre,
legfeljebb havi ötven százalékkal,
c) a  fogva tartó intézet által szervezett rendezvényektől, szabadidős és sportprogramokon való részvételtől
eltiltás, amely meghatározott alkalmakra vagy legfeljebb három hónapra vonatkozhat,
d) tizenöt napig terjedő magánelzárás.
 (2) Ha az előzetesen letartóztatott dolgozik, a magánelzárás tíz napig terjedhet.
 (3) A fenyítés végrehajtása nem akadályozhatja az előzetesen letartóztatottat a büntetőeljárási jogainak gyakorlásában
és kötelezettségeinek teljesítésében. Az előzetes letartóztatott szabadítása 410. § (1) Az előzetesen letartóztatottat
a) az előzetes letartóztatás lejáratának,
b) az előzetes letartóztatásnak a Be. 132. § (3) bekezdése szerinti megszűnése,
c) a nyomozás vagy az eljárás megszüntetése esetén az erről szóló határozat kézbesítésének,
d) az előzetes letartóztatást megszüntető rendelkezés
napján kell szabadítani.
(2) Ha a  bíróság az  előzetes letartóztatást a  tárgyaláson szünteti meg, az  erről szóló végzés és az  értesítőlap átadása
után az  előzetesen letartóztatottat – ha más ügyben nem kell fogva tartani – helyben szabadítani kell, az  arról
szóló tájékoztatás mellett, hogy szabadulási igazolásának az átvétele, vagy az elszámolás érdekében a  fogva tartó
intézetet a következő munkanapon, hivatali időben keresse fel.
(3) Az előzetesen letartóztatott bíróságon történő szabadítása esetén a bíróság személyazonosításra alkalmas igazolást
állít ki az előzetesen letartóztatott szabadításáról, amennyiben a fogvatartott nem kíván visszatérni a bv. intézetbe.
(4) A  fogva tartó intézet az  (1)  bekezdés szerinti rendelkezés bevárása nélkül szabadítja azt az  előzetesen
letartóztatottat, aki az  első- vagy a  másodfokú bíróság által nem jogerősen kiszabott szabadságvesztés tartamát
letöltötte.
(5) Az  (1) és (2)  bekezdés eseteiben sem szabadítható az  előzetesen letartóztatott, ha szabadságvesztést, elzárást,
közérdekű munka vagy pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztést, előzetes letartóztatást, kiadatási
letartóztatást vagy ideiglenes kiadatási letartóztatást, az  európai elfogatóparancs végrehajtásával kapcsolatban
elrendelt átadási letartóztatást vagy ideiglenes átadási letartóztatást, vagy ideiglenes végrehajtási letartóztatást kell
töltenie.
(6) Ha az előzetesen letartóztatottnak az előzetes letartóztatást követően idegenrendészeti őrizetet vagy menekültügyi
őrizetet kell töltenie, a  fogva tartó intézet a  szabadítás időpontját legkésőbb három nappal megelőzően értesíti
az  illetékes idegenrendészeti hatóságot, vagy menekültügyi hatóságot. Ha az  idegenrendészeti hatóság vagy
menekültügyi hatóság az  értesítés alapján a  szabadítás időpontjában nem veszi át az  előzetesen letartóztatottat,
ez az előzetesen letartóztatott szabadítását nem akadályozhatja meg.
Az elmeállapot megfigyelése és a kóros elmeállapotú előzetesen letartóztatott vizsgálata
411. § (1) Ha a  fogva tartó intézetben elhelyezett előzetesen letartóztatott elmeállapotának megfigyelését a  bíróság
elrendelte (Be. 107. §), a fogva tartó intézet az előzetesen letartóztatottat haladéktalanul az IMEI-be szállítja.
(2) Az elmeállapot megfigyelésének befejezésekor az IMEI a véleményét megküldi a megfigyelést elrendelő bíróságnak.
Ha az IMEI véleménye szerint az előzetesen letartóztatott kóros elmeállapotú, az előzetes letartóztatás végrehajtását
vagy az előzetesen letartóztatott gyógykezelését a bíróság más döntéséig az IMEI végzi.
412. § (1) Ha az  előzetesen letartóztatottnál a  fogva tartó intézet kóros elmeállapotra utaló tüneteket észlel, megvizsgálás
céljából haladéktalanul az IMEI-be utalja és erről egyidejűleg a rendelkezési jogkör gyakorlóját értesíti.
(2) Az  IMEI a  vizsgálat eredményéről haladéktalanul értesíti a  beutaló fogva tartó intézetet és a  rendelkezési jogkör
gyakorlóját. Az  IMEI, ha a  beutalt előzetesen letartóztatott fekvőbeteg gyógyintézeti kezelése nem szükséges,
a vizsgálati eredményről készült dokumentációt megküldi a bv. orvosnak.
(3) Ha a  vizsgálat eredménye szerint az  előzetesen letartóztatott kóros elmeállapotú, az  előzetes letartóztatás
végrehajtását vagy gyógyítását a rendelkezési jogkör gyakorlójának eltérő döntéséig az IMEI végzi.
(4) Ha az  előzetesen letartóztatottnál veszélyeztető állapot nem áll fenn és a  kezelést visszautasítja, valamint ha
a  vizsgálat nála pszichiátriai megbetegedést nem igazolt, az  IMEI haladéktalanul intézkedik a  beutaló fogva tartó
intézetbe történő visszaszállításáról. Erről az IMEI a rendelkezési jogkör gyakorlóját haladéktalanul értesíti.
A fiatalkorúak előzetes letartóztatásának végrehajtására vonatkozó szabályok 413. § (1) A  fiatalkorúak előzetes letartóztatásának végrehajtására – az  e  fejezetben foglalt eltérésekkel – az  V. Fejezetnek
a fiatalkorúakra vonatkozó szabályait kell alkalmazni.
(2) Törvényben meghatározott esetben, vagy ha a  bíróság úgy rendelkezik, a  fiatalkorú előzetes letartóztatását
javítóintézetben kell végrehajtani.
(3) Ha a  Be. 454.  § (2) és (3)  bekezdése alapján a  fiatalkorú előzetes letartóztatását bv. intézetben kell végrehajtani,
a fogva tartó intézet – ha a fiatalkorú érdekében szükséges – javaslatot tehet az ügyésznek arra, hogy indítványozza
az előzetes letartóztatás végrehajtási helyének megváltoztatását.
(4) A fiatalkorú előzetes letartóztatott legfeljebb öt napig terjedő magánelzárással fenyíthető.
Fiatalkorúak javítóintézetben történő előzetes letartóztatásának végrehajtására vonatkozó
rendelkezések
414. § (1) Az előzetes letartóztatás javítóintézetben történő végrehajtására a XXVII. Fejezet rendelkezéseit kell értelemszerűen
alkalmazni, a 362–364. §, valamint a 374., 375. és 378−379. § rendelkezései azonban nem alkalmazhatók.
(2) Az előzetes letartóztatásban lévő fiatalkorú kivételesen, legfeljebb öt napra, ideiglenesen akkor is elhelyezhető bv.
intézetben és rendőrségi fogdán, ha az előzetes letartóztatást javítóintézetben hajtják végre.
(3) Az  előzetes letartóztatásban lévő fiatalkorú bv. intézetben vagy rendőrségi fogdán történő ideiglenes
elhelyezéséről, annak tartamáról a (2) bekezdés keretei között a bíróság határoz.
(4) A  bíróságnak az  előzetes letartóztatásról a  tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig a  fiatalkorú
– huszonnégy órát meg nem haladó tartamban – az  ügyész rendelkezése alapján is elhelyezhető bv. intézetben
vagy rendőrségi fogdában. Erről az ügyész a bíróságot értesíti.
(5) Az  előzetes letartóztatásban lévő fiatalkorú, ha fekvőbeteg-ellátásra szorul, vagy egészségi állapota kórházi
kivizsgálást igényel, egészségügyi ellátását és vizsgálatát lehetőség szerint büntetés-végrehajtási egészségügyi
intézetben kell biztosítani.
415. § (1) Ha a  fiatalkorú tartósan szembeszegül a  javítóintézet rendjével, társai vagy a  javítóintézeti dolgozók testi
épségét, illetve a  javítóintézet biztonságát súlyosan veszélyeztető magatartást tanúsít, az  igazgató az  ügyésznél
kezdeményezheti az előzetes letartóztatás végrehajtási helye megváltoztatásának indítványozását.
(2) Ha a bíróság az előzetes letartóztatás végrehajtási helyének megváltoztatását rendeli el, a javítóintézet a fiatalkorú
átszállítása érdekében megkeresi a javítóintézet székhelye szerint illetékes rendőrkapitányságot.
416. § (1) A rendelkezési jogkör gyakorlója rendelkezik az előzetesen letartóztatott fiatalkorú
a) kapcsolattartásának (levelezés, látogató fogadása, csomagküldemény, telefonbeszélgetés) korlátozásáról,
vagy ellenőrzéséről,
b) előállításáról, a javítóintézetben való kihallgatásáról,
c) más intézetbe való átszállításáról,
d) elkülönítéséről az ugyanabban az eljárásban letartóztatottaktól.
(2) Az  intézet gondoskodik a  rendelkezési jogkör gyakorlója rendelkezéseinek végrehajtásáról. Ha a  bírói értesítőlap
vagy ügyészi rendelvény az  előzetes letartóztatás végrehajtására vonatkozó valamely kérdésben nem tartalmaz
rendelkezést, a javítóintézet az általános jogszabályi előírásoknak megfelelően jár el.
(3) Ha az intézet az előzetes letartóztatás végrehajtása alatt a rendelkezési jog gyakorlójának jogkörébe tartozó döntés
szükségességét észleli, erről őt haladéktalanul értesíti.
417. § Az előzetesen letartóztatott fiatalkorú javítóintézeten kívüli oktatásban, képzésben, munkafoglalkoztatásban nem
vehet részt.
418. § (1) Az  előzetesen letartóztatott fiatalkorú számára javítóintézeten kívüli program, betegszabadság nem
engedélyezhető.
(2) Ha a rendelkezési jogkör gyakorlója engedélyezte az előzetesen letartóztatott fiatalkorú számára, hogy felügyelettel
meglátogassa súlyosan beteg hozzátartozóját, vagy részt vegyen hozzátartozója temetésén, megkeresi az  intézet
székhelye szerint illetékes rendőrkapitányságot a fiatalkorú kísérése érdekében.
419. § (1) Kapcsolattartásra jogosult a  fiatalkorú a  hozzátartozójával, szülői felügyeleti jogát gyakorló szülőjével, más
törvényes képviselőjével, ha a kapcsolattartást kizáró ok nem merült fel.
(2) Az  ellenőrzés nélküli érintkezés lehetőségét kell biztosítani – az  intézet házirendje szerint – az  előzetesen
letartóztatott fiatalkorú és
a) védője,
b) a  jogszabályok által az  alapvető jogok védelmére feljogosított szervezet tagja, a  nemzeti megelőző
mechanizmus feladatainak teljesítésére felhatalmazott munkatársa, továbbá a karitatív tevékenységet végző
egyházi jogi személy vagy civil szervezet tagja,
c) nevelésbe vett fiatalkorú esetén a gyermekvédelmi gyámja,
d) vallásgyakorlás céljából az egyházi személy,
e) a kirendelt pártfogó felügyelője vagy megelőző pártfogó felügyelője,
f ) hazája Magyarországon akkreditált diplomáciai képviselője, konzuli tisztségviselője, ennek hiányában
az érdekei képviseletét ellátó állam képviselői
között. (3) A javítóintézeti nevelés végrehajtása során a fiatalkorú kérelmére a javítóintézet igazgatója az (1)–(2) bekezdésben
meghatározottakon túl más személy számára is engedélyezheti a kapcsolattartást.
420. § (1) Büntető ügyben történő idézés alapján a  javítóintézet megkeresi a  bíróság székhelye szerint illetékes
rendőrkapitányságot az  előzetesen letartóztatott fiatalkorúnak a  megjelölt helyre és időre történő előállítása,
majd a  javítóintézetbe visszaszállítása érdekében. A  nyomozó hatóság részéről kért előállítás a  rendelkezési jog
gyakorlójának hozzájárulásával történhet.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltak szerint kell eljárni akkor is, ha a bíróság értesítése alapján az előzetesen letartóztatott
fiatalkorú vagy a védője kéri az előállítását.
(3) Az  előzetesen letartóztatott fiatalkorút a  nyomozó hatóság – a  rendelkezési jogkör gyakorlójának engedélyével –
az igazgatóval egyeztetett időpontban, a javítóintézetben is kihallgathatja.
(4) Az  előzetesen letartóztatott fiatalkorúnak a  nyomozó hatóság részére történő kiadását a  rendelkezési jogkör
gyakorlója engedélyezi.
Az előzetes letartóztatás megszüntetése 421. § (1) Az  előzetesen letartóztatott fiatalkorút a  lejárat napján vagy az  előzetes letartóztatást megszüntető rendelkezés
napján a javítóintézetből szabadon kell bocsátani, és a törvényes képviselőnek vagy megbízottjának a javítóintézet
székhelyén kell átadni. Ha a törvényes képviselő vagy megbízottja a fiatalkorúért nem jelenik meg, gondoskodni kell
a fiatalkorú elkülönített elhelyezéséről és a továbbiakban a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló
törvény és végrehajtási rendelete szerint kell eljárni.
(2) Ha a bíróság az előzetes letartóztatást a tárgyaláson szünteti meg, az erről szóló végzés átadása után a fiatalkorút
helyben szabadítani kell, annak tájékoztatása mellett, hogy szabadulási igazolásának az átvétele vagy az elszámolás
érdekében a javítóintézetet a következő munkanapon, hivatali időben keresse fel.
(3) Az előzetes letartóztatásból szabaduló fiatalkorút a jelen lévő törvényes képviselőjének vagy megbízottjának, a más
ügy miatt jogerős javítóintézeti nevelés hatálya alatt álló fiatalkorút a  javítóintézet megbízottjának kell átadni, de
távollétük a szabadításnak nem akadálya. A fiatalkorú átvételére jogosult személy távolléte esetén, ha a fiatalkorú
hazatérése nem biztosítható, a  bíróság intézkedik a  gyermek ideiglenes hatályú elhelyezése iránt és gondoskodik
a  gyermeknek az  ideiglenes hatályú elhelyezéséről rendelkező határozatban megjelölt gondozási helyre történő
szállítása iránt.
(4) A (2) bekezdés alapján helyben szabadított fiatalkorú – jegyzőkönyvbe foglalt hozzájárulása alapján – a tárgyalásról
az  intézetbe visszaszállítható, ha az  intézet hivatali idejében a  szabadulási igazolás kiadása és az  elszámolás még
aznap elvégezhető.
(5) Az előzetes letartóztatásból szabaduló fiatalkorú részére a javítóintézet szabadulási igazolást ad. A szabadításkor ki
kell adni a fiatalkorú részére a személyazonosító igazolványát, a letéti pénzét, a letétként kezelt értéktárgyait, saját
ruházatát, valamint iskolai bizonyítványát.
(6) Az  előzetes letartóztatásból szabaduló fiatalkorú szabadításáról értesíteni kell azokat a  szerveket és személyeket,
akiket a  fiatalkorú intézetbe történt befogadásáról értesítettek, továbbá az  előzetes letartóztatás megszüntetését
elrendelő ügyészt vagy bíróságot.
A katonák előzetes letartóztatásának végrehajtására vonatkozó szabályok 422. § (1) A  katona előzetes letartóztatását katonai fogdán – a  külön jogszabályban kijelölt intézet e  célra elkülönített
részén – kell végrehajtani, kivéve ha a  rendelkezési jogkör gyakorlójának a  terheltek elkülönítésére vonatkozó
rendelkezésének teljesítése másként nem biztosítható.
(2) A  katona előzetes letartóztatásának végrehajtására egyebekben a  386–387. és a  390–412.  §-ban foglaltakat kell
megfelelően alkalmazni azzal, hogy
a) az  előzetes letartóztatás végrehajtása során a  különböző állománycsoportú katonákat egymástól el kell
különíteni,
b) a katona a bíróság, az ügyész vagy más hatóság elé állításkor egyenruhát visel,
c) katona esetén a befogadásról és szabadításról értesíteni kell a munkáltatói jogkört gyakorló parancsnokot is.
A nemzetközi bűnügyi együttműködéssel összefüggésben kényszerintézkedés hatálya alatt álló
személy fogvatartása
423. § (1) A  2.  § (1)  bekezdés c)  pontja szerinti kényszerintézkedések hatálya alatt álló személyt a  Fővárosi Büntetésvégrehajtási Intézetben kell elhelyezni.
(2) A  bv. intézet az  ideiglenes kiadatási, illetve kiadatási letartóztatásban lévő személyt az  igazságügyért felelős
miniszter vagy a  bíróság döntése alapján, az  ideiglenes átadási vagy átadási letartóztatásban, vagy ideiglenes
végrehajtási letartóztatásban lévő, illetve ideiglenesen átszállított személyt a  bíróság döntése alapján helyezi
szabadlábra.
(3) Az  (1)  bekezdésben meghatározott személyt – más állam részére történő átadásakor – az  illetékes rendőri szerv
megbízottja az  intézetben veszi át. A  rendőrség megbízottja részére az  intézet elismervény ellenében átadja
a személy letéti tárgyait és a nyilvántartási okmányok másolatát is.
XXX. Fejezet
az IdeIglenes kényszergyógykezelés végreHajtÁsa 424. § (1) A  kényszergyógykezelés végrehajtására vonatkozó szabályokat – a  kényszergyógykezelés felülvizsgálatára,
megszüntetésére, megszűnésére, valamint az  adaptációs szabadságra és az  elbocsátott kényszergyógykezelt
pszichiátriai gyógykezelésére való előterjesztésre vonatkozó szabályok kivételével – az  e  fejezetben foglalt
eltérésekkel az ideiglenes kényszergyógykezelés végrehajtása során is alkalmazni kell.
(2) Az  ideiglenes kényszergyógykezelés kezdő napja az  a  nap, amelyen a  beteget az  IMEI-be befogadták. Ha
az  ideiglenes kényszergyógykezelést megelőzően a  beteg elmeállapotát az  IMEI-ben megfigyelték, úgy ennek
időtartamát az  ideiglenes kényszergyógykezelés tartamába nem lehet beszámítani; ez  esetben az  ideiglenes
kényszergyógykezelés az elrendelés napján kezdődik.
(3) Az ideiglenes kényszergyógykezelés költségei az államot terhelik.
 (4) Az ideiglenes kényszergyógykezelésre utalt beteg
a) kórlapján legalább kétnaponként fel kell tüntetni azt is, ha állapot- vagy kezelésváltozás nem következett be,
b) más gyógyintézetben történő elhelyezéséről a rendelkezési jogkör gyakorlóját előzetesen – sürgős esetben
utólag – értesíteni kell.
 (5) A más gyógyintézetben töltött időt az ideiglenes kényszergyógykezelés időtartamába be kell számítani.
 (6) Az  ideiglenes kényszergyógykezelt a  védőjével és hazája konzuli tisztségviselőjével az  előzetesen letartóztatottra
vonatkozó szabályok szerint jogosult kapcsolatot tartani. Az  ideiglenes kényszergyógykezelt a  rendelkezési jogkör
gyakorlójának korlátozó rendelkezése hiányában törvényes képviselőjével szóban ellenőrzés nélkül érintkezhet.
(7) A  rendelkezési jogkör gyakorlójának rendelkezését az elkülönítés, a  fokozott őrzés, a kapcsolattartás tekintetében
az ideiglenes gyógykezelés végrehajtása során meg kell tartani. Ha az IMEI a rendelkezési jogkörbe tartozó döntés
szükségességét észleli, erről a rendelkezési jogkör gyakorlóját haladéktalanul értesíti.
425. § Az ideiglenes kényszergyógykezelés indokoltságának időszakos felülvizsgálata esetén a  kórrajzkivonatot
a  felülvizsgálat indítványozására köteles ügyésznek kell megküldeni az  ideiglenes kényszergyógykezelés
határidejének lejártát megelőző legalább tizenöt nappal.
426. § (1) Ha az  ideiglenes kényszergyógykezelésre befogadott nem kóros elmeállapotú, az  IMEI főigazgató főorvos
haladéktalanul javaslatot tesz az  ideiglenes kényszergyógykezelés megszüntetésére. A  megszüntetésre jogosult
intézkedéséig az  IMEI – a  rendelkezési jogkör gyakorlójának rendelkezése szerint – gondoskodik az  őrzésről és
a felügyeletről.
(2) Az ideiglenesen kényszergyógykezeltet el kell bocsátani az IMEI-ből
a) ha az ideiglenes kényszergyógykezelés tartama eltelt és a felülvizsgálatra nem került sor, a lejárat napjával,
b) a nyomozás vagy az eljárás megszüntetése esetén, az erről szóló határozat kézbesítésének a napjával.
(3) Ha az  ügyész vagy a  bíróság az  ideiglenes kényszergyógykezelést megszünteti, a  beteget – megfelelő igazolással
ellátva – azon a napon kell elbocsátani, amelyen a kényszerintézkedés megszüntetéséről szóló értesítőlap az IMEI-be
megérkezik.
(4) Ha az  ideiglenes kényszergyógykezelés megszüntetésekor a  terhelt előzetes letartóztatását rendelték el,
szabadságvesztésre, elzárásra ítélték, haladéktalanul intézkedni kell a  bv. intézetbe történő átszállítása iránt. Ha
a  beteg fekvőbeteg-gyógyintézeti ápolásra szorul, úgy az  IMEI megfelelő osztályán kell gyógykezelését folytatni,
vagy a  Központi Kórház megfelelő osztályára kell átszállítani. Részletes kórrajz-kivonatát a  büntetés-végrehajtási
egészségügyi anyagához csatolni kell.
(5) A (2) és (3) bekezdés eseteiben sem bocsátható el az ideiglenesen kényszergyógykezelt és haladéktalanul intézkedni
kell a bv. intézetbe történő átszállítása iránt, ha
a) más ügyben kiszabott szabadságvesztést, elzárást, közérdekű munka vagy pénzbüntetés helyébe lépő
szabadságvesztést,
b) más ügyben elrendelt előzetes letartóztatást, kiadatási letartóztatást vagy ideiglenes kiadatási letartóztatást,
az  európai elfogatóparancs végrehajtásával kapcsolatban elrendelt átadási letartóztatást vagy ideiglenes
átadási letartóztatást, vagy ideiglenes végrehajtási letartóztatást
kell töltenie.
 (6) Ha az  ideiglenesen kényszergyógykezeltnek az  elbocsátást követően idegenrendészeti őrizetet vagy
menekültügyi őrizetet kell töltenie, a  fogva tartó intézet az  elbocsátás esedékességének tudomására jutását
követően haladéktalanul értesíti az  illetékes idegenrendészeti hatóságot vagy menekültügyi hatóságot. Ha
az idegenrendészeti hatóság vagy menekültügyi hatóság az értesítés alapján az elbocsátás időpontjában nem veszi
át az ideiglenesen kényszergyógykezeltet, ez az elbocsátást nem akadályozhatja meg.
XXXI. Fejezet
az ŐrIzet végreHajtÁsa 427. § (1) Az  őrizet végrehajtására az  e  fejezetben foglalt eltérésekkel az  előzetes letartóztatás végrehajtására vonatkozó
szabályokat kell alkalmazni.
(2) A büntetőeljárás során elrendelt őrizetet rendőrségi fogdán (e fejezetben a továbbiakban: fogda) kell végrehajtani.
 (3) Az  őrizetes büntetőeljárási jogait korlátozás nélkül gyakorolhatja. Meghatalmazás aláírása érdekében az  ügyvéd
belépését a fogda területére hivatali időn kívül is biztosítani kell.
 (4) Az őrizet során a gyanúsított személyi szabadsága és egyéb alapvető jogai olyan mértékben korlátozhatók, amilyen
mértékben az  őrizetbe vétel célja és a  fogda rendjének vagy biztonságának megőrzése érdekében feltétlenül
szükséges.
(5) Az  őrizetes a  fogdában folytatott munkáltatásban vagy oktatásban nem vehet részt, a  fogdában házasságot nem
köthet, bejegyzett élettársi kapcsolatot nem létesíthet.
(6) Az őrizetessel szemben fegyelmi eljárás nem folytatható le.
 (7) A fogvatartással kapcsolatos panaszt a fogvatartásért felelős bírálja el.
(8) A fogvatartásért
a) rendőrkapitányság fogdájában és a  megyei (fővárosi) rendőr-főkapitánysági (központi) fogdában
a rendőrfőkapitány,
b) a Készenléti Rendőrség Nemzeti Nyomozó Iroda fogdájában a Készenléti Rendőrség parancsnoka
felelős.
(9) E fejezet alkalmazásában büntetés-végrehajtási őr alatt a fogdaőrt kell érteni.
428. § (1) A fogda az őrizetbe vett személyt a bíróság, az ügyész vagy a nyomozó hatóság határozata szerint a fogvatartásért
felelős által kiállított rendelvény alapján fogadja be.
(2) A fogda az őrizetbe vett személy befogadásáról
a) az őrizetbe vételt elrendelő bíróságot, ügyészt vagy nyomozó hatóságot,
b) katona esetén a munkáltatói jogkört gyakorló parancsnokot
értesíti.
(3) A  fogda az  őrizetbe vétel Be. 126.  § (3)  bekezdése, 249.  §-a, 281.  § (6)  bekezdése, 519.  § (2)  bekezdése, 555.  §
(4) bekezdése és 596. § (6) bekezdése szerinti határidejének lejártát – a Be. 126. § (5) bekezdése szerinti, az őrizetbe
vétel elrendelését megelőző hatósági fogvatartás beszámításával – nap, óra és perc megjelöléssel tartja nyilván.
429. § (1) Az  őrizetbe vételt elrendelő bíróság, ügyész vagy nyomozó hatóság vezetője (az őrizet végrehajtása tekintetében
a továbbiakban: a rendelkezési jogkör gyakorlója) dönt az őrizetbe vett személy
a) fokozott őrzéséről,
b) elkülönítéséről az ugyanabban az eljárásban letartóztatottaktól vagy őrizetbe vett személyektől,
c) levelezése, telefonálása és látogatása ellenőrzéséről,
d) levelezésének, telefonbeszélgetésének, a látogató fogadásának korlátozásáról vagy tiltásáról,
e) előállításáról, nyomozási cselekmény elvégzése érdekében a nyomozó hatóságok részére történő kiadásáról.
(2) A  rendelkezési jogkör gyakorlójának tiltó rendelkezése hiányában az  őrizetbe vett személy az  általa megjelölt
hozzátartozóval kapcsolatot tarthat. Az  őrizetes a  hozzátartozójával naponta egyszer tíz perc időtartamban
telefonhívást kezdeményezhet. Az  őrizetbe vett személyt hozzátartozója naponta, hivatali időben – a  fogda
parancsnokával előzetesen egyeztetett időpontban – meglátogathatja. Az  őrizetbe vett személy a  látogatás
alkalmával csak egy látogatót fogadhat; a látogatási idő harminc perc.
(3) Az  őrizetbe vett személy más személlyel – ide nem értve a  védőt, államának konzuli tisztviselőjét – csak
a rendelkezési jogkör gyakorlójának engedélyével tarthat kapcsolatot.
(4) A kapcsolattartás joga nem gyakorolható, ha az őrizetbe vett személlyel szemben eljárási cselekményt folytatnak.
A kapcsolattartás pótlását, ha arra még hivatali időn belül sor kerülhet, engedélyezni kell.
(5) Ha a fogvatartásért felelős a rendelkezési jogkörbe tartozó döntés szükségességét észleli, erről a rendelkezési jogkör
gyakorlóját haladéktalanul értesíti.
430. § (1) Az  őrizetbe vett személy letéti pénze terhére megvásárolhatja azokat a  tárgyakat, amelyeket birtokában tarthat,
valamint ruházatát kiegészítheti.
(2) Az  őrizetbe vett személy letéti pénzéből történő vásárlásokat elsősorban hozzátartozója vagy védője útján kell
biztosítani. Ennek hiányában a  vásárlást az  őrizetbe vett személy írásos kérelme alapján a  fogvatartásért felelős
megbízottja végzi a befogadás napján.
431. § (1) Az őrizetbe vett személyt – ha a bíróság az előzetes letartóztatását nem rendelte el – az őrizetbe vétel tartamának
elteltével, vagy az őrizet megszüntetéséről hozott határozat fogdával való közlésének időpontjában haladéktalanul
szabadítani kell.
(2) Ha a  bíróság az  őrizetbe vett személy előzetes letartóztatására vonatkozó indítványt elutasítja, az  erről szóló
végzés átadása után az  őrizetbe vett személyt helyben szabadítani kell, de – kérelmére – az  ülésről a  fogdába
visszaszállítható, ha a szabadulási igazolás kiadása és az elszámolás még aznap elvégezhető.
(3) Az  őrizetbe vett személy szabadításáról – a  (2)  bekezdés szerinti eset kivételével – az  őrizetbe vételt elrendelő,
vagy az azt megszüntető bíróságot, ügyészt vagy nyomozó hatóságot kell értesíteni. Katona esetén a szabadításról
értesíteni kell a munkáltatói jogkört gyakorló parancsnokot is.
XXXII. Fejezet
a rendBÍrsÁg HelyéBe lépŐ elzÁrÁs végreHajtÁsa
432. § (1) A  rendbírság helyébe lépő elzárás végrehajtására a  VII. Fejezetben foglaltakat a  (2)  bekezdésben meghatározott
eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) A rendbírság helyébe lépő elzárásra kötelezett
a) nem köteles munkát végezni, vagy tanulmányokat folytatni a végrehajtás ideje alatt,
b) hetente legalább három alkalommal húsz perc időtartamban távbeszélő használatra jogosult,
ez ellenőrizhető, az ellenőrzés lehetőségéről az elkövetőt tájékoztatni kell,
c) havonta legalább három alkalommal fogadhat látogatót,
d) heti nyolc óra kimaradásra mehet, a kimaradás tartama az elzárásba beszámít,
e) naponta legalább két óra szabad levegőn tartózkodásra jogosult.
ÖTÖDIK RÉSZ
A SZABÁLYSÉRTÉSI ELZÁRÁS VÉGREHAJTÁSA XXXIII. Fejezet
a szaBÁlysértésI elzÁrÁs végreHajtÁsa
433. § (1) A  szabálysértési elzárás végrehajtására a  VII. Fejezetben foglaltakat a  (2)–(4)  bekezdésben meghatározott
eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) A  szabálysértési elzárás végrehajtásának elévülését félbeszakítja, ha az  elkövetővel szemben elzárást vesznek
foganatba. Ennek a körülménynek a megszűnéséig az elévülés nyugszik.
(3) A szabálysértési elzárás nem hajtható végre, ha
a) az elkövető a szabálysértési elzárást kiszabó határozat jogerőre emelkedését követően egy évet meghaladó
időt töltött szabadságvesztésben, elzárásban, javítóintézeti nevelésben vagy előzetes letartóztatásban,
b) a szabálysértési elzárás kiszabását kizáró körülmény következett be,
c) a Szabs. tv. 24. §-ában meghatározott elévülés bekövetkezett.
(4) E  § alkalmazásában katona: az, a  Szabs. tv. 28.  § (1)  bekezdésében meghatározott személy, akinek tényleges
állományviszonya a vele szemben kiszabott elzárás végrehajtásának megkezdésekor és a végrehajtás alatt fennáll.
HATODIK RÉSZ
ZÁRó RENDELKEZÉSEK Felhatalmazó rendelkezések 434. § (1) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy a pártfogó felügyelői szolgálatot rendeletben jelölje ki.
 (2) Felhatalmazást kap az igazságügyért felelős miniszter, hogy rendeletben állapítsa meg
a) a szabadságvesztés, az  elzárás, és az  előzetes letartóztatás végrehajtásának részletes szabályait a  büntetésvégrehajtásért felelős miniszterrel, a  katonák vonatkozásában a  honvédelemért felelős miniszterrel is
egyetértésben,
b) a Pártfogó Felügyelői Szolgálat és a  pártfogó felügyelők tevékenységének szabályait, a  katonák pártfogó
felügyeletének vonatkozásában a honvédelemért felelős miniszterrel egyetértésben,
c) az elkobzás végrehajtásának szabályait a  Nemzeti Adó- és Vámhivatal felügyeletét ellátó miniszterrel
egyetértésben,
d) a kényszergyógykezelés és az  ideiglenes kényszergyógykezelés végrehajtására, valamint az  IMEI feladataira
vonatkozó szabályokat a büntetés-végrehajtásért felelős miniszterrel egyetértésben,
e) a büntetőügyekben hozott határozatok végrehajtása során a  bíróságokra és egyéb szervekre háruló
feladatokra vonatkozó szabályokat,
f ) a szabadságvesztés kezdő és utolsó napjának megállapítására vonatkozó szabályokat a  büntetésvégrehajtásért felelős miniszterrel egyetértésben,
g) a fogvatartottak fegyelmi felelősségének szabályait a  büntetés-végrehajtásért felelős miniszterrel
egyetértésben,
h) a fogvatartottakkal kapcsolatos kártérítési eljárás szabályait a  büntetés-végrehajtásért felelős miniszterrel
egyetértésben,
i) a fogvatartottak egészségügyi ellátásának szabályait a  büntetés-végrehajtásért felelős miniszterrel
egyetértésben,
j) az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés, valamint a  foglalkozás-egészségügyi
szolgálat szabályait a  büntetés-végrehajtási szervezetnél a  büntetés-végrehajtásért felelős miniszterrel
egyetértésben,
k) a Börtönlelkészi Szolgálatra vonatkozó szabályokat a  büntetés-végrehajtásért felelős miniszterrel és
az egyházakkal való kapcsolattartás koordinációjáért felelős miniszterrel egyetértésben,
l) a fogvatartottak birtokában lévő külföldi fizetőeszközzel kapcsolatos eljárásra vonatkozó szabályokat
a büntetés-végrehajtásért felelős miniszterrel egyetértésben.
(3) Felhatalmazást kap a büntetés-végrehajtásért felelős miniszter, hogy rendeletben állapítsa meg
a) a büntetés-végrehajtási intézetek kijelölésének szabályait,
b) az elzárás és a  szabálysértési elzárás végrehajtását foganatosító intézetek kijelölésének szabályait
a szabálysértési szabályozásért felelős miniszter egyetértésével,
c) a pártfogó felügyelői tevékenységgel kapcsolatos rendőri feladatok végrehajtásának szabályait
a rendészetért felelős miniszter egyetértésével,
d) a szabálysértési elzárás végrehajtásának részletes szabályait a szabálysértési szabályozásért felelős miniszter
egyetértésével,
e) az elektronikus távfelügyeleti rendszer létesítésének, üzemeltetésének és alkalmazásának, továbbá
az  elektronikus távfelügyeleti eszközök felhasználásának szabályait az  igazságügyért felelős miniszter
egyetértésével.
(4) Felhatalmazást kap a  rendészetért felelős miniszter, hogy rendeletben állapítsa meg az  őrizet és az  előzetes
letartóztatás rendőrségi fogdában való végrehajtásának részletes szabályait a  büntetés-végrehajtásért felelős
miniszter és az igazságügyért felelős miniszterrel egyetértésben, a legfőbb ügyész véleményének kikérésével.
(5) Felhatalmazást kap a rendészetért felelős miniszter, hogy az igazságügyért felelős miniszter és az államháztartásért
felelős miniszter egyetértésével kiadott rendeletben szabályozza a  büntetés-végrehajtás során elrendelt
elővezetés végrehajtásával, valamint az elítélt elfogása és megtalálása esetén meghatározott bíróság, ügyész vagy
végrehajtásért felelős szerv elé állításával felmerült költség megtérítésének részletes szabályait.
(6) Felhatalmazást kap a  rendészetért felelős miniszter, hogy a  javítóintézetben alkalmazott rendészek kiegészítő
képzésének és a vizsgájának részletes tartalmi feltételeit, a vizsgaszabályzatot, valamint a kiegészítő képzésnek és
vizsgának megfelelő szakirányú képesítések és képzettségek jegyzékét a gyermekek és az ifjúság védelméért felelős
miniszterrel és az oktatásért felelős miniszterrel egyetértésben rendeletben szabályozza.
(7) Felhatalmazást kap a  gyermekek és az  ifjúság védelméért felelős miniszter, hogy a  javítóintézetek rendtartását
az  igazságügyért felelős miniszterrel és a  büntetés-végrehajtásért felelős miniszterrel egyetértésben kiadott
rendeletben állapítsa meg.
Hatálybalépés 435. § (1) E törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – 2015. január 1-jén lép hatályba.
 (2) A  92.  §-t megelőző alcím, a  92–94.  §, a  95.  § (2)–(4)  bekezdése, a  96.  § (1)  bekezdés h)  pontja és a  437.  §
(2) bekezdése 2016. január 1-jén lép hatályba. Átmeneti rendelkezések
436. § (1) A  Büntető Törvénykönyvről szóló 1978.  évi IV.  törvény (a  továbbiakban: 1978.  évi IV.  törvény) alkalmazásával
kiszabott büntetések és alkalmazott intézkedések végrehajtása során a  (2)–(9)  bekezdésben foglalt eltérésekkel
e törvény rendelkezései szerint kell végrehajtani.
(2) Az 1978. évi IV.  törvény alkalmazásával kiszabott szabadságvesztésre ítélt a 2013. június 30. napján hatályban volt
1978. évi IV. törvény rendelkezései szerint bocsátható feltételes szabadságra.
(3) Az  1978.  évi IV.  törvény alkalmazásával a  részben felfüggesztett szabadságvesztés mellett kiszabott foglalkozástól
eltiltás, járművezetéstől eltiltás, kiutasítás, közügyektől eltiltás és kitiltás tartamának számítására a 296. §, a 298. §
(1) és (4) bekezdése, a 299. § (1) bekezdése, a 301. § (1) bekezdése és a 304. § az irányadó.
(4) Az  1978.  évi IV.  törvény alkalmazásával kiszabott szabadságvesztés esetén az  enyhébb végrehajtási szabályok
a  104.  § (2)  bekezdés c)  pontja tekintetében akkor nem alkalmazhatók, ha az  elítélt az  1978.  évi IV.  törvény 47.  §
(4) bekezdése alapján vagy a bíróság határozata folytán nem bocsátható feltételes szabadságra.
(5) A bíróság által 2013. július 1-jét megelőzően elrendelt pártfogó felügyelet végrehajtása során az 1978. évi IV. törvény
70. § (3) bekezdése alkalmazható.
(6) Az  1978.  évi IV.  törvény alkalmazásával elrendelt pártfogó felügyelet végrehajtásában való közreműködése során
a rendőrség az 1978. évi IV. törvény 82. § (5) bekezdés a)–d) pontja tekintetében ellenőrzi a magatartási szabályok
megtartását.
(7) A  2010. május 1-jétől 2013. június 30-ig hatályban volt 1978.  évi IV.  törvény alkalmazásával elrendelt
kényszergyógykezelés végrehajtása során a  kényszergyógykezelés tartamának eltelte napján – az  1978.  évi
IV.  törvény 74.  § (3)  bekezdése alapján – a  kényszergyógykezelés megszűnik és a  beteget el kell bocsátani
az intézetből.
(8) Ha a  (7)  bekezdés szerinti elbocsátáskor a  beteg gyógykezelésének szükségessége továbbra is fennáll, az  IMEI
főigazgató főorvosa az elbocsátás esedékességének napjával történő elhelyezés érdekében az egészségügyről szóló
törvényben meghatározottak szerint kellő időben kezdeményezi a bíróságnál a kötelező gyógykezelés elrendelése
iránti eljárást. Ha a  bíróság elrendeli a  beteg kötelező gyógykezelését, az  IMEI főigazgató főorvos – az  Országos
Mentőszolgálat útján – intézkedik a  beteg átszállítása iránt a  kijelölt, az  egészségügyről szóló törvény szerinti
gyógykezelést végző pszichiátriai intézetbe.
(9) A 205., a 206., a 279., a 302–303., a 306. és a 316. §-t arra az elítéltre is alkalmazni kell, akit a 1978. évi IV.  törvény
alkalmazásával katonai büntetőeljárásban katonaként ítéltek el.
(10) A  BFB az  elítélt személyes meghallgatását követően nyolc napon belül – az  országos parancsnok által kiadott
módszertani útmutató alapján – dönt az  elítélt rezsimbe helyezéséről és a  bv. intézetben működő reintegrációs
programokban történő részvételről. Az  országos parancsnok által kiadott módszertani útmutató alapján
lefolytatott kockázatelemzési vizsgálat lefolytatását követően a  BFB záró kockázatelemzési jelentésben rögzíti
az  elítélt befogadásakor mért általános – visszaesési és fogvatartási – kockázatát, valamint meghatározza
a kockázat csökkentéséhez szükséges egészségügyi, pszichológiai, biztonsági és reintegrációs feladatokat, amelyet
a bv. intézetnek a reintegrációs tevékenysége során figyelembe kell vennie.
Hatályon kívül helyező rendelkezés 437. § (1) Hatályát veszti a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. törvényerejű rendelet.
 (2) Hatályát veszti a 436. § (10) bekezdése.
Az Európai Unió jogának való megfelelés 438. § (1) E törvény 12. § (1)–(2) bekezdése a büntetőeljárás során igénybe vehető tolmácsoláshoz és fordításhoz való jogról
szóló, 2010. október 20-i 2010/64/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. és 3.  cikkének való megfelelést
szolgálja.
(2) E  törvény 12.  § (2)−(5)  bekezdése a  büntetőeljárás során a  tájékoztatáshoz való jogról szóló, 2012. május 22-i
2012/13/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek való megfelelést szolgálja.
(3) E  törvény 13.  §-a a  büntetőeljárásban a  sértett jogállásáról szóló, 2001. március 15-i 2001/220/IB tanácsi
kerethatározat 4. cikk (3) bekezdésének való megfelelést szolgálja.
(4) E  törvény 13.  §-a a  bűncselekmények áldozatainak jogaira, támogatására és védelmére vonatkozó
minimumszabályok megállapításáról és a 2001/220/IB tanácsi kerethatározat felváltásáról szóló, 2012. október 25-i
2012/29/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 6. cikk (5)–(6) bekezdésének való megfelelést szolgálja.
(5) E  törvény 132.  §-a és 394.  § (2)  bekezdése a  gyermekek szexuális bántalmazása, szexuális kizsákmányolása és
a  gyermekpornográfia elleni küzdelemről, valamint a  2004/68/IB tanácsi kerethatározat felváltásáról szóló,
2011. december 13-i 2011/93/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 24.  cikkének; 324.  §-a az  irányelv
25. cikkének való megfelelést szolgálja.
Áder jános s. k., kövér lászló s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke