text:
223/2014. (IX. 4.) Korm. rendelete a vízügyi igazgatási és a vízügyi, valamint a vízvédelmi hatósági feladatokat ellátó szervek kijelöléséről.
A Kormány az Alaptörvény 15. cikk (2) bekezdésében meghatározott eredeti jogalkotói hatáskörében eljárva
a III. Fejezet tekintetében a  vízgazdálkodásról szóló 1995. évi LVII. törvény 45.  § (11)  bekezdésében, a  környezet védelmének
általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény 110/A.  §-ában és a  közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános
szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 174/A. § (1) bekezdés a) pontjában és b)  pont bb)  alpontjában kapott felhatalmazás
alapján,
az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
I. FEjEzET
Az orSzáGoS VízÜGyI FőIGAzGATóSáG 1. Országos Vízügyi Főigazgatóság jogállása
1. § (1) Az Országos Vízügyi Főigazgatóság (a továbbiakban: OVF) a vízügyi igazgatási szervek irányításáért felelős miniszter
(a továbbiakban: miniszter) irányítása alá tartozó központi költségvetési szerv.
(2) Az OVF működési köre az ország egész területére kiterjed.
2. § (1) Az OVF-et főigazgató vezeti.
 (2) Az OVF foglalkoztatottjai felett – a  gazdasági vezető esetén a  kinevezés és felmentés kivételével – a  munkáltatói
jogkört a főigazgató gyakorolja. 2. Az OVF feladatai
3. § (1) Az OVF
a) irányítja, koordinálja és ellenőrzi a  területi vízügyi igazgatóságok szakmai tevékenységét, és részt vesz
a területi vízügyi igazgatóságok stratégiai céljainak kialakításában,
b) ellátja az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 9.  § (1)  bekezdés f ), g) és h)  pontjában
meghatározott irányítási hatásköröket, amelyekre tekintettel a  területi vízügyi igazgatóságok ügyvezetési
jellegű feladatai vonatkozásában teljes körű ellenőrzési joggal rendelkezik,
c) ellátja a vizek kártételei elleni védelemmel, és ennek részeként az Országos Műszaki Irányító Törzs vezetésével
kapcsolatos feladatokat,
d) ellátja a  területi vízügyi igazgatóságok vízrajzi tevékenységének országos szintű irányításával, a  vízrajzi
tevékenység egységességét biztosító szakfelügyelet ellátásával, a vízrajzi tevékenység összehangolásával és
fejlesztésével kapcsolatos feladatokat,
e) ellátja az  egységes vízügyi nyilvántartást biztosító Vízgazdálkodási Információs Rendszer (a  továbbiakban:
VIZIR) országos vonatkozású üzemeltetésével és fejlesztésével kapcsolatos feladatokat,
f ) végzi a vizek állapotértékelésével kapcsolatos feladatokat,
g) ellátja a közműves vízellátással és szennyvízkezeléssel kapcsolatos feladatokat,
h) végzi a vízügyi tárgyú nemzetközi kapcsolatok koordinálásával kapcsolatos feladatokat,
i) végzi az egyes európai uniós források felhasználásával megvalósuló vízügyi projektek tervezésével, a források
felhasználásával megvalósuló központi, pályázati, valamint kiemelt kormányzati projektek megvalósításával
kapcsolatos feladatokat,
j) ellátja az egyéb, jogszabály vagy a miniszter által a feladatkörébe utalt feladatokat.
 (2) Az OVF irányítja
a) a területi vízügyi igazgatóságok vagyonkezelésében lévő felszíni vizek, vízfolyások és csatornák,
vízgazdálkodási rendszerek és védművek fenntartását, üzemeltetését, rekonstrukcióját és fejlesztését,
b) a területi vízügyi igazgatóságok fenntartásában, üzemeltetésében lévő vízfolyásokon és csatornákon
az öntözési célú vízszolgáltatást,
c) a területi vízügyi igazgatóságok felszíni és a felszín alatti vízkészletekkel való gazdálkodását,
d) a lehetséges víznyerő területek távlati ivóvízbázissá nyilvánításával kapcsolatos területi vízügyi igazgatósági
feladatellátást, e) a VIZIR működtetésével kapcsolatos területi vízügyi igazgatósági feladatellátást, gondoskodva a  más
információs rendszerekkel történő országos és nemzetközi adatcseréről, valamint adatszolgáltatásról,
f ) a területi vízügyi igazgatóságok uniós jogi aktusból következő vízgazdálkodási feladatait,
g) a Startmunka program keretében megvalósuló vízügyi közfoglalkoztatási feladatok ellátását, valamint
h) az Ivóvízminőség-javító Program végrehajtását.
(3) Az OVF részt vesz
a) az országos vízgazdálkodási stratégia és koncepció, valamint az  egyéb ágazati stratégiák és koncepciók
szakmai megalapozásában, valamint
b) a jogszabályokhoz kapcsolódó előzetes és utólagos hatásvizsgálatok, valamint háttéranyagok elkészítésében.
(4) Az OVF egyéb feladatkörében
a) ellátja a vízügyi múzeumi és levéltári feladatokat, továbbá felügyeli a területi vízügyi igazgatásra vonatkozó
oktatási, kutatási, múzeumi és levéltári tevékenységekkel kapcsolatos feladatokat,
b) véleményezi a  kiemelt térségre és megyére készülő területfejlesztési koncepciót és programot, valamint
területrendezési tervet,
c) közreműködik a  vízvédelmi politika terén a  közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló,
2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv végrehajtásához kapcsolódó
vízgazdálkodási vonatkozású feladatokban,
d) végzi a vízgyűjtő-gazdálkodással kapcsolatosan jogszabály által feladatkörébe utalt feladatokat,
e) előkészíti a  települési szennyvíz kezeléséről szóló, 1991. május 21-i 91/271/EGK tanácsi irányelv által
meghatározott jelentést,
f ) előkészíti a  Nemzeti Települési Szennyvízelvezetési és -tisztítási Megvalósítási Program kétévenkénti
felülvizsgálatával összefüggő szakmai anyagot,
g) ellátja a  Települési Szennyvíz Információs Rendszer szakmai feladatait, elvégzi a  szakmai honlap
karbantartását, fejlesztését, valamint az adatszolgáltatáshoz szükséges fejlesztéseket,
h) gondoskodik a víziközmű online adatfeldolgozó és információs rendszer üzemeltetéséről és fejlesztéséről,
i) végzi a szomszédos országokkal létesített vízgazdálkodási egyezmények végrehajtásából eredő feladatokat
és biztosítja a képviseletet,
j) közreműködik a  többoldalú nemzetközi együttműködések vízgazdálkodási és vízvédelmi feladatainak
végrehajtásából származó feladatokban,
k) a szakterülete vonatkozásában közreműködik az  országhatáron átterjedő környezeti hatások vizsgálatáról
szóló, Espooban (Finnország), 1991. február 26. napján aláírt egyezmény, illetve az  egyes köz- és
magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2011. december 13-i 2011/92/EU
európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti nemzetközi eljárásokban,
l) ellátja a Duna-menti országok nemzetközi vízminőségi riasztórendszer ügyeleti működtetésével kapcsolatos
feladatokat,
m) közreműködik a  vízgazdálkodási szakterületi feladatok ellátását támogató hatástanulmányok, vizsgálatok
elvégzésében, jelentések készítésében, illetve alkalmazott kutatások folytatásában, alapozó kutatási
tevékenységek koordinációjában és monitorozásában,
n) háttéranyagokat, helyzetelemzéseket, felméréseket és statisztikai elemzéseket készít szakterületi stratégiák és
tervek kialakításához, valamint egyedi döntésekhez.
II. FEjEzET
A TErÜlETI VízÜGyI IGAzGATóSáGoK 3. A területi vízügyi igazgatóságok jogállása
4. § (1) Az Alsó-Duna-völgyi Vízügyi Igazgatóság a miniszter irányítása alá tartozó központi költségvetési szerv.
 (2) Az Alsó-Tisza-vidéki Vízügyi Igazgatóság a miniszter irányítása alá tartozó központi költségvetési szerv.
 (3) A Dél-dunántúli Vízügyi Igazgatóság a miniszter irányítása alá tartozó központi költségvetési szerv.
 (4) Az Észak-dunántúli Vízügyi Igazgatóság a miniszter irányítása alá tartozó központi költségvetési szerv.
 (5) Az Észak-magyarországi Vízügyi Igazgatóság a miniszter irányítása alá tartozó központi költségvetési szerv.
 (6) A Felső-Tisza-vidéki Vízügyi Igazgatóság a miniszter irányítása alá tartozó központi költségvetési szerv.
 (7) A Körös-vidéki Vízügyi Igazgatóság a miniszter irányítása alá tartozó központi költségvetési szerv.
 (8) A Közép-Duna-völgyi Vízügyi Igazgatóság a miniszter irányítása alá tartozó központi költségvetési szerv.
(9) A Közép-dunántúli Vízügyi Igazgatóság a miniszter irányítása alá tartozó központi költségvetési szerv.
 (10) A Közép-Tisza-vidéki Vízügyi Igazgatóság a miniszter irányítása alá tartozó központi költségvetési szerv.
 (11) A Nyugat-dunántúli Vízügyi Igazgatóság a miniszter irányítása alá tartozó központi költségvetési szerv.
 (12) A Tiszántúli Vízügyi Igazgatóság a miniszter irányítása alá tartozó központi költségvetési szerv.
5. § (1) A területi vízügyi igazgatóságok működési területét az 1. melléklet tartalmazza.
 (2) A területi vízügyi igazgatóság gazdasági szervezettel rendelkezik.
6. § A területi vízügyi igazgatóságot igazgató vezeti, aki – a  gazdasági vezető kinevezése és felmentése kivételével –
gyakorolja a munkáltatói jogokat a területi vízügyi igazgatóság foglalkoztatottjai felett.
4. A területi vízügyi igazgatóságok feladata 7. § (1) A területi vízügyi igazgatóság
a) ellátja a  vizek kártételei elleni védelemmel, a  vízkárelhárítással (árvíz- és belvízvédekezéssel, vízhiány
kárelhárítással, valamint a vízminőségi kárelhárítással) összefüggő, jogszabályban meghatározott feladatokat,
ennek keretében
aa) végzi az  elsőrendű árvízvédelmi létesítmények fejlesztését és fenntartását, azokon a  védekezést,
az  árvízmentesítést, ha az  kettőnél több települést érint, továbbá a  védelmi szakfelszerelés
karbantartását és fejlesztését,
ab) irányítja és ellátja a vízkárelhárítás műszaki, igazgatási teendőit,
ac) tervezi, szervezi és szakmailag irányítja a védekezés területi feladatainak ellátását,
ad) irányítja a  helyi önkormányzatok, valamint a  vízitársulatok vízkárelhárítási tevékenységét, ebben
a jogkörében eljárva – elrendelt védekezési készültség esetén – a vízkárelhárítási szakmai feladatok
tekintetében utasítási jogkörrel rendelkezik,
ae) adatokat szolgáltat a  helyi önkormányzatok számára a  vizek kártételei elleni védelemmel
összefüggő, a  közigazgatási feladatok ellátásához szükséges tervek elkészítéséhez, vagy törvény
felhatalmazása alapján elkészíti, felülvizsgálja a terveket,
af ) összehangolja a  védőművek építését, fejlesztését, továbbá lebonyolítja a  beruházási
tevékenységeket,
ag) végzi a vízhiány kárelhárítást az állami tulajdonú vízilétesítmények tekintetében,
ah) végzi a  vízminőségi kárelhárítást, ideértve a  tevékenység műveleti (operatív) irányítását, valamint
– szükség és technikai lehetőség esetén – annak végrehajtását,
b) üzemelteti és fejleszti a  vízrajzi észlelőhálózatot, ennek részeként víztest monitoringot tart fenn, vízrajzi
adatokat gyűjt és feldolgoz,
c) ellátja a  VIZIR területi nyilvántartásának és vízgazdálkodási adatgyűjtésének üzemeltetési és fejlesztési
feladatait, a  gyűjtött adatokat feldolgozza, értékeli és tárolja, továbbá együttműködik az  országos
vonatkozású feladatok teljesítésében,
d) ellátja a távlati ivóvízbázisok vízkészletének felhasználható állapotban tartásával kapcsolatos feladatokat,
e) ellátja a vizeink állapotértékelésével kapcsolatos területi feladatokat,
f ) ellátja a  közműves vízellátással és szennyvízkezeléssel, ideértve a  települési ivóvízminőség-javítással,
valamint a  települési szennyvizek tisztításával és ártalommentes elhelyezésével kapcsolatos nemzeti és
regionális programok elkészítésével kapcsolatban a feladatkörébe utalt feladatokat,
g) részt vesz a vízügyi tárgyú nemzetközi kapcsolatok fenntartásával összefüggő feladatok ellátásában,
h) ellátja az  egyes európai uniós források felhasználásával megvalósuló projektek tervezésével, a  források
felhasználásával megvalósuló központi, pályázati, valamint kiemelt kormányzati projektek megvalósításával
kapcsolatos feladatokat,
i) ellátja a vízitársulatok szakmai felügyeletével kapcsolatos feladatokat,
j) szervezi és irányítja a  vízügyi igazgatás keretén belül megvalósuló közfoglalkoztatási programok
végrehajtását,
k) múzeumi, levéltári, oktatási tevékenységgel kapcsolatos feladatokat lát el,
l) ellátja az egyéb, jogszabály vagy a miniszter által a feladatkörébe utalt feladatokat.
(2) A területi vízügyi igazgatóság vagyongazdálkodási feladatai körében fenntartja, üzemelteti és fejleszti az  egyes
állami tulajdonú vagyontárgyakat (medrek, vízilétesítmények, erdők), így különösen a vízrajzi törzshálózatot, illetve
az  állami alapfeladatokat ellátó vízrajzi üzemi hálózatot, a  távlati ivóvízbázisok mérő- és megfigyelő rendszerét,
a  vízminőségi monitoring-rendszert, az  ár- és belvízvédelmi létesítményeket, a  vízelvezető műveket, az  öntözési
célú vízilétesítményeket, a vízépítési műtárgyakat, a vízlépcsőket, a folyók duzzasztott tereit, a vízelosztó- és többes
rendeltetésű rendszereket, továbbá a vízkészlet-gazdálkodási feladatokat ellátó vízátvezető, vízpótló műveket.
(3) A területi vízügyi igazgatóság végzi
a) a vagyonkezelésében lévő vízilétesítmények fenntartását, üzemeltetését és fejlesztését,
b) a vagyonkezelésében lévő állami tulajdonú vízfolyások, holtágak és természetes állóvizek szabályozását,
mederfenntartását, partvédelmét,
c) a kitűzési terv szerint és a  hajózási hatóság egyetértésével a  hajózható folyószakaszokon, a  természetes
tavakon és csatornákon a hajóút kijelölését, kitűzését és fenntartását,
d) a védekezési célokat szolgáló gépek, felszerelések, hordozható szivattyúk, szállító járművek, hajópark
üzemképességének biztosítását,
e) a vizek medrében található nádasok vízminőség-védelmi nádgazdálkodását,
f ) az állami tulajdonban lévő vízilétesítményeken a mezőgazdasági vízszolgáltatást,
g) háttéranyagok készítését szakterületi stratégiák és tervek kialakításához és egyedi döntésekhez,
helyzetelemzések, felmérések és statisztikai elemzések készítését,
h) a vízgyűjtő-gazdálkodással kapcsolatosan jogszabály által feladatkörébe utalt feladatokat.
(4) A területi vízügyi igazgatóság gondoskodik
a) az állami, az  önkormányzati és a  magántulajdonban lévő vízkárelhárítási vagy mezőgazdasági célú
vízilétesítmények fenntartói, üzemeltetési, rekonstrukciós és fejlesztési összhangjának megteremtéséről,
b) az Ivóvízminőség-javító Program területi végrehajtásáról, továbbá
c) a vízkészletekkel való gazdálkodás körében
ca) a vízkészletek térbeli, időbeli, mennyiségi és minőségi számbavételéről és azok elosztásáról,
cb) a vizek hasznosítási lehetőségeinek megőrzéséről a  természetes vizek hasznosíthatósági
feltételeinek rendszeres ellenőrzésével, a  vízhasználatot akadályozó vízminőségi károk
megelőzésével, csökkentésével és elhárításával,
cc) a vizek mennyiségi és minőségi védelme érdekében a  távlati ivóvízbázisok megóvásáról,
védőidomainak, illetve védőterületének meghatározásáról, valamint ingatlan-nyilvántartási
bejegyzéséről, valamint
cd) a laboratóriumainak működtetéséről a vízrajzi, vízkészlet-gazdálkodási és vízminőségi kárelhárítási
feladatai ellátása érdekében.
(5) A területi vízügyi igazgatóság részt vesz
a) a vízellátást és szennyvízkezelést érintő szakmai pályázatok, projektek értékelésében,
b) az országos vízgazdálkodási stratégia és koncepció, valamint az  egyéb ágazati stratégiák és koncepciók
szakmai megalapozásában,
c) a vízhasználatok ellenőrzésében, és az ebben a feladatkörben hatáskörrel rendelkező hatóságnál intézkedést
kezdeményezhet, továbbá
d) ügyfélként a  vagyonkezelésébe tartozó, vagy az  azokra hatást jelentő vízhasználatok, vízilétesítmények és
vízimunkák vízjogi engedélyezési (elvi, létesítési, üzemeltetési, fennmaradási) eljárásában.
 (6) A területi vízügyi igazgatóság közreműködik
a) a vízvédelmi politika terén a  közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i
2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv végrehajtásához kapcsolódó vízgazdálkodási vonatkozású
feladatokban,
b) a települési szennyvíz kezeléséről szóló, 1991. május 21-i 91/271/EGK tanácsi irányelv által meghatározott
jelentés előkészítésében,
c) a Nemzeti Települési Szennyvízelvezetési és -tisztítási Megvalósítási Program kétévenkénti felülvizsgálatával
összefüggő szakmai anyag elkészítésében,
d) a Települési Szennyvíz Információs Rendszer ügyfélszolgálatának szakmai feladatainak ellátásában,
e) a vízkészletjárulék befizetésével, vagy annak elmulasztásával összefüggésben indult hatósági eljárásban,
f ) a szomszédos országokkal létesített vízgazdálkodási egyezmények végrehajtásában,
g) a többoldalú nemzetközi együttműködések vízgazdálkodási feladatainak végrehajtásában.
(7) A területi vízügyi igazgatóság véleményezi a kiemelt térségre és a megyére készülő területfejlesztési koncepciót és
programot, valamint területrendezési tervet, továbbá a településrendezési eszközöket.
(8) A területi vízügyi igazgatóság együttműködik a  helyi önkormányzatokkal és a  vízitársulatokkal a  vízgazdálkodási
feladatok megoldásában.
III. FEjEzET
VízÜGyI IGAzGATáSI SzErVEK, HATóSáGoK éS SzAKHATóSáGoK KIjElöléSE
5. Vízügyi igazgatási szervek kijelölése 8. § (1) A Kormány vízügyi igazgatási szervként
a) az OVF-et, és
b) a területi vízügyi igazgatóságot
jelöli ki.
(2) Vízügyi igazgatási szervként – ha e rendelet másként nem rendelkezik – a területi vízügyi igazgatóság jár el.
9. § A Tisza-völgy árvízi biztonságának növelését, valamint az  érintett térség terület- és vidékfejlesztését szolgáló
program közérdekűségéről és megvalósításáról szóló 2004. évi LXVII. törvény 4.  §-a szerinti vízügyi igazgatási
szervként
a) a vízkárelhárítási célú szükségtározók és a nagyvízi mederben történő beavatkozások tekintetében az OVF,
b) az a) pont hatálya alá nem tartozó esetekben a területi vízügyi igazgatóság
jár el.
6. Vízügyi hatóságok, vízvédelmi hatóságok és szakhatóságok kijelölése
10. § (1) Területi vízügyi hatóságként és szakhatóságként, továbbá területi vízvédelmi hatóságként és szakhatóságként – ha
kormányrendelet eltérően nem rendelkezik – első fokon
 1. a Győr-Moson-Sopron Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság,
 2. a Fővárosi Katasztrófavédelmi Igazgatóság,
 3. a Bács-Kiskun Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság,
 4. a Fejér Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság,
 5. a Baranya Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság,
 6. a Vas Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság,
 7. a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság,
 8. a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság,
 9. a Hajdú-Bihar Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság,
10. a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság,
11. a Csongrád Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság, és
12. a Békés Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság
(az 1–12. pontban foglaltak a továbbiakban együtt: hatóság) jár el.
(2) A hatóság illetékességi területét a 2. melléklet határozza meg.
 (3) A Kormány országos vízügyi hatóságként – országos illetékességgel – a  Belügyminisztérium Országos
Katasztrófavédelmi Főigazgatóságot jelöli ki, amely a  hatóság első fokú vízügyi hatósági vagy szakhatósági,
vízvédelmi hatósági vagy szakhatósági eljárása esetén másodfokon jár el.
(4) A (3)  bekezdés szerinti szerv részt vesz a  szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános
szabályairól szóló törvény szerinti, a  belső piaci információs rendszeren keresztül megvalósított igazgatási
együttműködésben a  belső piaci információs rendszer keretében történő igazgatási együttműködésről és
a  2008/49/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 1024/2012/EU európai
parlamenti és tanácsi rendeletben és kormányrendeletben meghatározott szabályok szerint.
(5) A Tisza-völgy árvízi biztonságának növelését, valamint az  érintett térség terület- és vidékfejlesztését szolgáló
program (a Vásárhelyi-terv továbbfejlesztése) közérdekűségéről és megvalósításáról szóló 2004. évi LXVII. törvény
alapján megvalósuló vízilétesítmények és vízimunkák engedélyezése esetén vízügyi hatóságként első fokon
az (1) bekezdés 10. pontja szerinti szerv jár el.
7. A vízügyi hatóság eljárásaiban közreműködő szakhatóságok kijelölése
11. § (1) A Kormány a hatóság elvi vízjogi engedélyezési, vízjogi létesítési engedélyezési, vízjogi üzemeltetési engedélyezési
és vízjogi fennmaradási engedélyezési eljárásában
a) – ha a  vízimunka, vízhasználat vagy vízilétesítmény nem környezeti hatásvizsgálat vagy nem egységes
környezethasználati engedély köteles – annak elbírálására, hogy a  vízgazdálkodási hatósági jogkör
gyakorlásáról szóló 72/1996. (V. 22.) Korm. rendelet 2.  melléklete szerinti tevékenységek és létesítmények
esetében feltételezhető-e jelentős környezeti hatás, az  első fokú eljárásban a  környezetvédelmi
és természetvédelmi felügyelőséget, a  másodfokú eljárásban az  Országos Környezetvédelmi és
Természetvédelmi Főfelügyelőséget,
b) annak elbírálására, hogy ivóvízkivétel, vízellátás, szennyvízelvezetés, szennyvíztisztítás vagy fürdők
vízilétesítményeinek engedélyezésénél a  vizek minőségét és egészségkárosítás nélküli fogyaszthatóságát,
felhasználhatóságát befolyásoló körülmények, tényezők fennállnak-e,
ba) az első fokú eljárásban a  fővárosi és megyei kormányhivatal járási (fővárosi kerületi) hivatala
járási (fővárosi kerületi) népegészségügyi intézetét, a  másodfokú eljárásban a  fővárosi és megyei
kormányhivatal népegészségügyi szakigazgatási szervét,
bb) a legalább 1000 m3/nap kapacitású vagy 5000 főnél nagyobb állandó népességet ellátó, valamint
az egy járás határán átnyúló ivóvízellátó rendszerek esetében az első fokú eljárásban a  fővárosi és
megyei kormányhivatal népegészségügyi szakigazgatási szervét, a másodfokú eljárásban az Állami
Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat Országos Tisztifőorvosi Hivatalát,
c) az elvi vízjogi engedélyezés kivételével, ha a  tevékenység a  termőföldre hatást gyakorol vagy
a  vízilétesítmény termőföldön valósul meg – a  termőföld minőségi védelme követelményeinek való
megfelelés kérdésében – az  első fokú eljárásban a  megyei kormányhivatal növény- és talajvédelmi
igazgatóságát, a másodfokú eljárásban a Nemzeti Élelmiszerlánc-biztonsági Hivatalt,
d) az elvi vízjogi engedélyezés kivételével, valamint ha ugyanezen szakkérdést a  hatóság korábban önálló
eljárásban vagy szakhatóságként nem vizsgálta és az  eljárás termőföldön megvalósuló vízilétesítmény
engedélyezésére irányul, – a termőföld mennyiségi védelme követelményeinek való megfelelés kérdésében –
az első fokú eljárásban a járási hivatal járási földhivatalát, másodfokon a megyei kormányhivatal földhivatalát,
e) ha a  tevékenység erdőt érint és ugyanezt a  szakkérdést korábban önálló eljárásban vagy szakhatóságként
nem vizsgálták – az  erdőre gyakorolt hatások, valamint ha a  vízilétesítmény megvalósítása erdő
igénybevételével jár, akkor az  erdő igénybevétel engedélyezhetőségének a  vizsgálatára – az  első
fokú eljárásban a  megyei kormányhivatal erdészeti igazgatóságát, a  másodfokú eljárásban a  Nemzeti
Élelmiszerlánc-biztonsági Hivatalt,
f ) ha az  eljárás külterületet, belterületen országos jelentőségű védett természeti területet, Natura 2000
területet, barlang felszíni védőövezetét vagy egyedi tájértéket közvetlenül érint, – annak elbírálása
érdekében, hogy a  táj- és természetvédelem jogszabályban meghatározott követelményei a  kérelemben
foglaltak szerint vagy további feltételek mellett érvényesülnek-e – az első fokú eljárásban a környezetvédelmi
és természetvédelmi felügyelőséget, a  másodfokú eljárásban az  Országos Környezetvédelmi és
Természetvédelmi Főfelügyelőséget,
g) ha a  tevékenység helyi jelentőségű védett természeti területet érint, – annak elbírálása érdekében, hogy
a  tevékenység a  helyi önkormányzati rendeletben meghatározott természetvédelmi követelményeknek
megfelel-e – az első fokú eljárásban a települési önkormányzat jegyzőjét, a másodfokú eljárásban a fővárosi
és megyei kormányhivatalt,
h) a vízjogi üzemeltetési engedélyezés kivételével, ha az  eljárás régészeti lelőhelyen, régészeti védőövezet
területén, műemléki területen megvalósuló vagy külön jogszabályban meghatározott esetekben műemléket
érintő tevékenység engedélyezésére irányul, – annak elbírálása kérdésében, hogy a  kulturális örökség
védelmének jogszabályban meghatározott követelményei a  kérelemben foglaltak szerint vagy további
feltételek mellett érvényesülnek-e – az  első fokú eljárásban a  fővárosi és megyei kormányhivatal járási
(fővárosi kerületi) hivatala járási építésügyi és örökségvédelmi hivatalát, a másodfokú eljárásban,
ha) ha az  eljárás régészeti lelőhelyen, vagy régészeti védőövezet területén megvalósuló tevékenység
engedélyezésére irányul, Budapest Főváros Kormányhivatala Építésügyi és Örökségvédelmi
Hivatalát,
hb) ha az eljárás műemléki területen megvalósuló, vagy külön jogszabályban meghatározott esetekben
műemléket érintő tevékenység engedélyezésére irányul, a  fővárosi és megyei kormányhivatal
építésügyi és örökségvédelmi hivatalát,
i) vízjogi létesítési engedélyezés esetén, ha a  kérelmező az  útkezelői hozzájárulás megtagadását vagy
a  hozzájárulásban előírt feltételeket sérelmesnek tartja, – annak elbírálása kérdésében, hogy a  közút
területének nem közlekedési célú igénybevétele a közúti forgalom biztonságára, a közút fejlesztési terveinek
végrehajtására, a  közútkezelő fenntartási, üzemeltetési feladatainak ellátására, a  közút állagára gyakorolt
hatása alapján engedélyezhető-e –
ia) gyorsforgalmi utak és közúti határátkelőhelyek esetében az  első fokú eljárásban a  Nemzeti
Közlekedési Hatóság Útügyi, Vasúti és Hajózási Hivatalát, a  másodfokú eljárásban a  Nemzeti
Közlekedési Hatóság központi szervét,
ib) országos közutak és a  települési önkormányzat tulajdonában lévő helyi közutak esetében az  első
fokú eljárásban a  fővárosi és megyei kormányhivatal közlekedési felügyelőségét, a  másodfokú
eljárásban a Nemzeti Közlekedési Hatóság központi szervét,
ic) a fővárosi önkormányzat tulajdonában lévő helyi közutak esetében az  első fokú eljárásban
a  Budapest Főváros Kormányhivatala Közlekedési Felügyelőségét, a  másodfokú eljárásban
a Nemzeti Közlekedési Hatóság központi szervét,
id) a fővárosi kerületi önkormányzat tulajdonában lévő helyi közutak esetében az első fokú eljárásban
Budapest Főváros Kormányhivatala V. Kerületi Hivatalát, a másodfokú eljárásban a Budapest Főváros
Kormányhivatala Közlekedési Felügyelőségét,
j) a vasúti pálya szélső vágányának tengelyétől számított 100 méteren belüli vízjogi létesítési engedélyezés
esetén, ha a  vasúti pályahálózat működtetője hozzájárulásának a  megtagadását vagy a  hozzájárulásban
előírt feltételeket sérelmesnek tartja, – annak elbírálása kérdésében, hogy a  vasúti pálya területének nem
közlekedési célú igénybevétele a tervezett igénybevételnek a vasút állagára, a vasúti forgalom biztonságára,
a vasút kezelő fenntartási, üzemeltetési feladatainak ellátására, fejlesztési terveinek végrehajtására gyakorolt
hatása alapján a  kérelemben foglaltak szerint vagy további feltételek mellett engedélyezhető-e – az  első
fokú eljárásban a Nemzeti Közlekedési Hatóság Útügyi, Vasúti és Hajózási Hivatalát, a másodfokú eljárásban
a Nemzeti Közlekedési Hatóság központi szervét, továbbá
k) a vízjogi létesítési engedélyezés esetén, ha az  eljárás víziutat érint – a  víziközlekedés biztonsága, hajózási
érdekek érvényre juttatása jogszabályban meghatározott követelményeinek való megfelelés kérdésében  –
az  első fokú eljárásban a  Nemzeti Közlekedési Hatóság Útügyi, Vasúti és Hajózási Hivatalát, a  másodfokú
eljárásban a Nemzeti Közlekedési Hatóság központi szervét,
l) ha az  eljárás halastavakkal, horgásztavakkal, jóléti tavakkal, víztározókkal vagy holtágakkal kapcsolatos
és a  kialakítás ásványi nyersanyag kitermeléssel jár, a  kitermelt ásványi nyersanyag mennyisége,
fajtája, a  felhasználás, hasznosítás módja meghatározásának, az  ásványvagyon-védelmi szempontok
érvényesítésének, valamint a  bányajáradék-fizetési kötelezettség megállapításának szakkérdésében az  első
fokú eljárásban a bányakapitányságot, másodfokú eljárásban a Magyar Bányászati és Földtani Hivatalt
szakhatóságként jelöli ki.
 (2) Az (1)  bekezdés i)–k)  pontja szerinti eljárásban hozott határozatot akkor is közölni kell a  fővárosi és megyei
kormányhivatal közlekedési felügyelőségével, ha az az eljárásban szakhatóságként nem vesz részt.
 (3) Az (1)  bekezdés l)  pontja szerinti vízilétesítmények tekintetében kiadott fennmaradási engedélyt
a bányakapitánysággal is közölni kell. 12. § (1) A Kormány a hatóságnak az  ivóvízellátás célját szolgáló üzemelő és távlati vízbázisok védelme érdekében történő
védőidom, védőterület és védősáv kijelölésére irányuló eljárásában,
a) – az  ivóvíz, az  ásvány- és a  gyógyvíz minőségét, egészségkárosítás nélküli fogyaszthatóságát,
felhasználhatóságát befolyásoló körülmények, tényezők vizsgálata kérdésében – az  első fokú eljárásban
a  fővárosi és megyei kormányhivatal népegészségügyi szakigazgatási szervét, a  másodfokú eljárásban
az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat Országos Tisztifőorvosi Hivatalát,
b) – a  termőföld minőségi védelme követelményeinek való megfelelés kérdésében – az  első fokú eljárásban
a  megyei kormányhivatal növény- és talajvédelmi igazgatóságát, a  másodfokú eljárásban a  Nemzeti
Élelmiszerlánc-biztonsági Hivatalt, továbbá
c) külterület, belterületen országos jelentőségű védett természeti terület vagy Natura 2000 terület érintettsége
esetén – annak elbírálása érdekében, hogy a  táj- és természetvédelem jogszabályban meghatározott
követelményei a kérelemben foglaltak szerint vagy további feltételek mellett érvényesülnek-e – az első fokú
eljárásban a  környezetvédelmi és természetvédelmi felügyelőséget, a  másodfokú eljárásban az  Országos
Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőséget,
d) ha a  tevékenység helyi jelentőségű védett természeti területet érint, – annak elbírálása érdekében, hogy
a  tevékenység a  helyi önkormányzati rendeletben meghatározott természetvédelmi követelményeknek
megfelel-e – az első fokú eljárásban a települési önkormányzat jegyzőjét, a másodfokú eljárásban a fővárosi
és megyei kormányhivatalt,
e) erdő érintettsége esetén – erdővédelmi kérdésekben – az  első fokú eljárásban a  megyei kormányhivatal
erdészeti igazgatóságát, a másodfokú eljárásban a Nemzeti Élelmiszerlánc-biztonsági Hivatalt
szakhatóságként jelöli ki.
 (2) A Kormány a  hatóságnak a  vízbázisok, a  távlati vízbázisok, valamint az  ivóvízellátást szolgáló vízilétesítmények
védelméről szóló 123/1997. (VII. 18.) Korm. rendelet 15.  § (2)  bekezdésében szabályozott egyedi vizsgálati
eljárásában,
a) – az  ivóvíz, az  ásvány- és a  gyógyvíz minőségét, egészségkárosítás nélküli fogyaszthatóságát,
felhasználhatóságát befolyásoló körülmények, tényezők vizsgálata kérdésében – az  első fokú eljárásban
a  fővárosi és megyei kormányhivatal népegészségügyi szakigazgatási szervét, a  másodfokú eljárásban
az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat Országos Tisztifőorvosi Hivatalát, továbbá
b) – a  termőföld minőségi védelme és a  növényvédelem követelményeinek való megfelelés kérdésében –
az  első fokú eljárásban a  megyei kormányhivatal növény- és talajvédelmi igazgatóságát, a  másodfokú
eljárásban a Nemzeti Élelmiszerlánc-biztonsági Hivatalt,
c) erdő érintettsége esetén – erdővédelmi kérdésekben – az  első fokú eljárásban a  megyei kormányhivatal
erdészeti igazgatóságát, a másodfokú eljárásban a Nemzeti Élelmiszerlánc-biztonsági Hivatalt
szakhatóságként jelöli ki.
 (3) A Kormány a  hatóság vízjogi engedélyezési eljárásában, ha a  geotermikus energia kinyerése felszín alatti víz
kitermelését igényli – a  fúróberendezés alkalmassága, a  kút kiképzés műszaki-biztonsági feltételeknek való
megfelelősége, a  bányajáradék-fizetési, a  bányafelügyelet felé történő adatszolgáltatási kötelezettség, valamint
a víz-kitermelés szénhidrogén ásványvagyonra vonatkozó hatásának megállapítása szakkérdésében – az első fokú
eljárásban a bányakapitányságot, a másodfokú eljárásban a Magyar Bányászati és Földtani Hivatalt szakhatóságként
jelöli ki.
(4) A Kormány a  hatóságnak az  500 méternél mélyebben elhelyezkedő mélységi vizek felszínre hozatalára irányuló
létesítési, üzemeltetési, fennmaradási engedélyezési eljárásában, – a  fúróberendezés alkalmassága, a  kút kiképzés
műszaki-biztonsági feltételeknek való megfelelősége, valamint a  víz-kitermelés szénhidrogén ásványvagyonra
vonatkozó hatásának szakkérdésében – első fokú eljárásban a bányakapitányságot, másodfokú eljárásban a Magyar
Bányászati és Földtani Hivatalt szakhatóságként jelöli ki.
(5) A Kormány a hatóságnak az ivóvízkivételre nem hasznosítható és ivóvízbázisnak ki nem jelölhető felszíni vízből való
egyedi ivóvízkivétel engedélyezésére irányuló eljárásában – annak elbírálására, hogy a megfelelő kezelési eljárások
után az ivóvíz minőségi jellemzői megfelelőek-e – az első fokú eljárásban a fővárosi és megyei kormányhivatal járási
(fővárosi kerületi) hivatala járási (fővárosi kerületi) népegészségügyi intézetét, a másodfokú eljárásban a fővárosi és
megyei kormányhivatal népegészségügyi szakigazgatási szervét szakhatóságként jelöli ki.
(6) A Kormány a  hatóságnak a  gázveszélyes vízkészletet igénybe vevő vízilétesítmény vízjogi létesítési, valamint
üzemeltetési engedélyének kiadására irányuló eljárásában, fürdési célú víztermelést folytató vízmű esetében
– a  termelt víz fürdési célú felhasználhatósága, valamint annak feltételei kérdésében – az  első fokú eljárásban
a  fővárosi és megyei kormányhivatal népegészségügyi szakigazgatási szervét, a  másodfokú eljárásban az  Állami
Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat Országos Tisztifőorvosi Hivatalát szakhatóságként jelöli ki.
(7) A Kormány a  hatóságnak a  nem közművel összegyűjtött háztartási szennyvíz átvételére köteles szennyvíztisztító
telep, szennyvízelvezető mű erre kijelölt eleme, a tavas vagy egyéb szennyvíztisztító mű kijelölése iránti eljárásában,
a) környezet-egészségügyi szakkérdésben, így különösen az egészségkárosító kockázatok és esetleges hatások
felmérésére, a  fertőző betegségek terjedésének megakadályozására, a  rovar- és rágcsálóirtás, a  veszélyes
készítményekkel végzett tevékenység vizsgálatára, a  nem közművel összegyűjtött háztartási szennyvízzel
kapcsolatos közegészségügyi, járványügyi vonatkozású követelmények érvényesítésére kiterjedően az  első
fokú eljárásban a fővárosi és megyei kormányhivatal járási (fővárosi kerületi) hivatala járási (fővárosi kerületi)
népegészségügyi intézetét, a  másodfokú eljárásban a  fővárosi és megyei kormányhivatal népegészségügyi
szakigazgatási szervét,
b) ha a  tevékenység külterületet, belterületen országos jelentőségű védett természeti területet, Natura
2000 területet, barlang felszíni védőövezetét vagy egyedi tájértéket közvetlenül érint, – annak elbírálása
érdekében, hogy a  táj- és természetvédelem jogszabályban meghatározott követelményei a  kérelemben
foglaltak szerint vagy további feltételek mellett érvényesülnek-e – az első fokú eljárásban a környezetvédelmi
és természetvédelmi felügyelőséget, a  másodfokú eljárásban az  Országos Környezetvédelmi és
Természetvédelmi Főfelügyelőséget,
c) ha a  tevékenység helyi jelentőségű védett természeti területet érint, – annak elbírálása érdekében, hogy
a  tevékenység a  helyi önkormányzati rendeletben meghatározott természetvédelmi követelményeknek
megfelel-e – az első fokú eljárásban a települési önkormányzat jegyzőjét, a másodfokú eljárásban a fővárosi
és megyei kormányhivatalt,
d) ha a  tevékenység a  termőföldre hatással lehet vagy termőföldön valósul meg – a  termőföld minőségi
védelme követelményeinek való megfelelés szakkérdésében – az  első fokú eljárásban a  megyei
kormányhivatal növény- és talajvédelmi igazgatóságát, a  másodfokú eljárásban a  Nemzeti Élelmiszerláncbiztonsági Hivatalt, továbbá
e) ha a  tevékenység erdőt érint – az erdőre gyakorolt hatások vizsgálatára – az első fokú eljárásban a megyei
kormányhivatal erdészeti igazgatóságát, a  másodfokú eljárásban a  Nemzeti Élelmiszerlánc-biztonsági
Hivatalt,
f ) annak elbírálása kérdésében, hogy a  létesítmény megfelel-e, és milyen feltételekkel felel meg
a  településrendezési követelményeknek és a  helyi építési szabályzatnak, az  első fokú eljárásban
a létesítmény helye szerint illetékes települési, fővárosi kerületi önkormányzat jegyzőjét, a Budapest Főváros
Önkormányzata által közvetlenül igazgatott terület tekintetében a fővárosi főjegyzőt, a másodfokú eljárásban
a fővárosi és megyei kormányhivatal építésügyi és örökségvédelmi hivatalát
szakhatóságként jelöli ki. 13. § (1) A halastavak, a  horgásztavak, a  jóléti tavak, a  víztározók, a  bányatavak, valamint a  holtágak vízjogi engedélyezési
eljárásában a  11.  § (1)  bekezdését kell alkalmazni azzal, hogy ha a  kérelemmel érintett vízilétesítmény halászati,
horgászati, illetve haltermelési hasznosítási célt szolgál, vagy azon halászati, horgászati, illetve haltermelési
hasznosítási cél megvalósítását tervezik, ideértve a  vízilétesítmény halastó funkcióval történő üzemeltetését
is, – annak elbírálása érdekében, hogy a  kérelem szerinti tevékenység megfelel-e a  halgazdálkodásról és a  hal
védelméről szóló jogszabályokban meghatározott követelmények közül a  haltermelésre és a  haltermelési
létesítményekre, a  halászatra, illetve a  horgászatra vonatkozó előírásoknak – a  Kormány az  első fokú eljárásban
a  megyei kormányhivatal földművelésügyi igazgatóságát, a  másodfokú eljárásban a  Nemzeti Élelmiszerláncbiztonsági Hivatalt is szakhatóságként kijelöli.
(2) A Kormány a  hatóságnak a  duzzasztással szabályozott víziúton vízlépcsőnél a  víziút osztálya szerinti méretű
úszólétesítmények, illetve azok tolt kötelékének áthaladását biztosító hajózsilip és a  hozzá tartozó létesítmények
terveinek, létesítésének és üzembe helyezésének engedélyezésére irányuló eljárásában
a) – a  hajózsilip méretei tekintetében a  jogszabályi követelményeknek, továbbá a  tervezett, felújított vagy
átalakított hajózsilipnek és tartozékainak a  zavartalan és biztonságos hajóforgalom lebonyolítására való
alkalmasságának és a  nemzetközi gyakorlatnak való megfelelőségének szakkérdésében – az  első fokú
eljárásban a  Nemzeti Közlekedési Hatóság Útügyi, Vasúti és Hajózási Hivatalát, a  másodfokú eljárásban
a Nemzeti Közlekedési Hatóság központi szervét, továbbá
b) külterület, belterületen országos jelentőségű védett természeti terület, Natura 2000 terület vagy egyedi
tájérték közvetlen érintettsége esetén – annak elbírálása érdekében, hogy a  táj- és természetvédelem
jogszabályban meghatározott követelményei a  kérelemben foglaltak szerint vagy további feltételek
mellett érvényesülnek-e – az  első fokú eljárásban a  környezetvédelmi és természetvédelmi felügyelőséget,
a másodfokú eljárásban az Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőséget,
c) ha a  tevékenység helyi jelentőségű védett természeti területet érint, – annak elbírálása érdekében, hogy
a  tevékenység a  helyi önkormányzati rendeletben meghatározott természetvédelmi követelményeknek
megfelel-e – az első fokú eljárásban a települési önkormányzat jegyzőjét, a másodfokú eljárásban a fővárosi
és megyei kormányhivatalt
szakhatóságként jelöli ki.
 (3) A Kormány a hatóság vizek medrének vízgazdálkodási célt szolgáló alakítására, kotrására vagy mesterséges vízterek
vagy tározók létesítésére irányuló vízjogi engedélyezési eljárásában a) – a kitermelt ásványi nyersanyag mennyisége, fajtája, a  felhasználás, hasznosítás módja meghatározásának,
az  ásványvagyon-védelmi szempontok érvényesítésének, valamint a  bányajáradék-fizetési kötelezettség
megállapításának szakkérdésében – az  első fokú eljárásban a  bányakapitányságot, a  másodfokú eljárásban
a Magyar Bányászati és Földtani Hivatalt, valamint
b) erdő érintettsége esetén – erdővédelmi kérdésekben – az  első fokú eljárásban a  megyei kormányhivatal
erdészeti igazgatóságát, a másodfokú eljárásban a Nemzeti Élelmiszerlánc-biztonsági Hivatalt,
c) külterület, belterületen országos jelentőségű védett természeti terület, Natura 2000 terület vagy
egyedi tájérték érintettsége esetén, – annak elbírálása érdekében, hogy a  táj- és természetvédelem
jogszabályban meghatározott követelményei a  kérelemben foglaltak szerint vagy további feltételek
mellett érvényesülnek-e  – az  első fokú eljárásban a  környezetvédelmi és természetvédelmi felügyelőséget,
a másodfokú eljárásban az Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőséget,
d) ha a  tevékenység helyi jelentőségű védett természeti területet érint, – annak elbírálása érdekében, hogy
a  tevékenység a  helyi önkormányzati rendeletben meghatározott természetvédelmi követelményeknek
megfelel-e – az első fokú eljárásban a települési önkormányzat jegyzőjét, a másodfokú eljárásban a fővárosi
és megyei kormányhivatalt
szakhatóságként jelöli ki. 14. § A Belügyminisztérium Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság és a  hatóság szakhatósági állásfoglalását
a  megkeresés beérkezését követő naptól számított harminc napon belül köteles megadni. A  szakhatósági
állásfoglalás megadására tizenöt nap áll rendelkezésre, ha az  eljáró hatóság a  sürgősséget megkeresésében
megindokolja.
IV. FEjEzET
záró rENdElKEzéSEK 8. Hatályba léptető rendelkezések
15. § (1) Ez a rendelet – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) Az I–III. Fejezet, a 16–18. §, a 21. §, az 1. melléklet és a 2. melléklet 2014. szeptember 10-én lép hatályba.
9. Átmeneti rendelkezések 16. § E rendeletet a 2014. szeptember 10-én folyamatban lévő ügyben is alkalmazni kell.
17. § (1) A Belügyminisztérium Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság a vízvédelmi hatósági és szakhatósági feladat- és
hatáskörök tekintetében az Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség jogutódja.
(2) Vízvédelmi hatósági és szakhatósági feladat- és hatáskörében
a) a Győr-Moson-Sopron Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság az  Észak-dunántúli Környezetvédelmi és
Természetvédelmi Felügyelőség,
b) a Vas Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a  Nyugat-dunántúli Környezetvédelmi és Természetvédelmi
Felügyelőség,
c) a Fejér Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a  Közép-dunántúli Környezetvédelmi és Természetvédelmi
Felügyelőség,
d) a Baranya Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a  Dél-dunántúli Környezetvédelmi és Természetvédelmi
Felügyelőség,
e) a Fővárosi Katasztrófavédelmi Igazgatóság a  Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi és Természetvédelmi
Felügyelőség,
f ) a Hajdú-Bihar Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a  Tiszántúli Környezetvédelmi és Természetvédelmi
Felügyelőség,
g) a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a  Felső-Tisza-vidéki Környezetvédelmi és
Természetvédelmi Felügyelőség,
h) a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság az Észak-magyarországi Környezetvédelmi
és Természetvédelmi Felügyelőség, i) a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a  Közép-Tisza-vidéki Környezetvédelmi és
Természetvédelmi Felügyelőség,
j) a Csongrád Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság az  Alsó-Tisza-vidéki Környezetvédelmi és
Természetvédelmi Felügyelőség
jogutódja.
 (3) A Bács-Kiskun Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság az  illetékességi területét érintő vízvédelmi hatósági
és szakhatósági feladatkörében jogutódja az  Alsó-Tisza-vidéki Környezetvédelmi és Természetvédelmi
Felügyelőségnek, a  Békés Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság pedig a  Tiszántúli Környezetvédelmi és
Természetvédelmi Felügyelőségnek.
18. § (1) A Belügyminisztérium Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság az Országos Vízügyi Hatóság jogutódja.
 (2) A
a) Győr-Moson-Sopron Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság az Észak-dunántúli Vízügyi Hatóság,
b) Vas Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a Nyugat-dunántúli Vízügyi Hatóság,
c) Fejér Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a Közép-dunántúli Vízügyi Hatóság,
d) Baranya Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a Dél-dunántúli Vízügyi Hatóság,
e) Fővárosi Katasztrófavédelmi Igazgatóság a Közép-Duna-völgyi Vízügyi Hatóság,
f ) Hajdú-Bihar Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a Tiszántúli Vízügyi Hatóság,
g) Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a Felső-Tisza-vidéki Vízügyi Hatóság,
h) Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság az Észak-magyarországi Vízügyi Hatóság,
i) Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a Közép-Tisza-vidéki Vízügyi Hatóság,
j) Csongrád Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság az Alsó-Tisza-vidéki Vízügyi Hatóság,
k) Bács-Kiskun Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság az Alsó-Duna-völgyi Vízügyi Hatóság,
l) Békés Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a Körös-vidéki Vízügyi Hatóság
jogutódja.
(3) Az Országos Vízügyi Hatóságtól a  Belügyminisztérium Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatósághoz, valamint
a területi vízügyi hatóságoktól a hivatásos katasztrófavédelmi szerv területi szerveihez kerülő kormánytisztviselők és
kormányzati ügykezelők kormányzati szolgálati jogviszonya folyamatos.
19. § (1) A Nemzeti Környezetügyi Intézet kirendeltségeitől a  területi vízügyi igazgatóságokhoz kerülő létszámot és
a  feladatuk ellátásához szükséges eszközöket a  kirendeltség a  működési terület szerinti igazgatóság részére
2014. szeptember 10-éig átadja.
(2) Az (1)  bekezdés szerinti átadás során a  2014. június 6-i állapotot kell alapul venni, a  létszám átadása magában
foglalja a  foglalkoztatottak átadását a  közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény 24.  §-ának
alkalmazásával.
(3) A folyamatban lévő hatósági, szakhatósági ügyek iratanyagának átadása-átvétele, valamint a  folyamatban
lévő vízvédelmi hatósági és szakhatósági eljárásokhoz kapcsolódó igazgatási szolgáltatási díjak átadása
2014. szeptember 10-éig történik meg.
(4) Az átadás-átvétel tárgyában
a) az (1) bekezdésben foglaltakra tekintettel a Nemzeti Környezetügyi Intézet az OVF-el,
b) a (3) bekezdésben foglaltakra tekintettel az Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
a Belügyminisztérium Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatósággal
e rendelet hatálybalépésétől számított öt napon belül megállapodást köt.
20. § (1) E rendeletben meghatározott feladatok átadás-átvétele során a  központi költségvetés központosított bevételeire
vonatkozó követelés- és teljesítésadatokról vezetett részletező nyilvántartásokat a  bevételt korábban beszedő
szervezet átadja a beszedő feladatokat e rendelet alapján ellátó szervnek.
(2) Az átadás-átvétel megtörténtét bevételi jogcímenkénti bontásban, írásban kell rögzíteni úgy, hogy
az átadás-átvételt követően rendezetlen tételek ne maradjanak. E megállapodást a beszedő feladatokat e rendelet
alapján ellátó szerv a kincstár részére a megállapodás aláírását követő 8 napon belül megküldi.
(3) Az átadás-átvételt követően a  központi költségvetés központosított bevételeit e  rendelet szerint beszedő szerv
szolgáltat adatot a kincstár részére, kivéve ha a kötelezett tévesen a korábban beszedő szervezet számára teljesíti
az őt terhelő fizetési kötelezettséget. Ilyen esetben a bevételt korábban beszedő szervezet a  számára megfizetett
összeget a  központi költségvetés központosított bevételeit beszedő szervezetekre vonatkozó szabályok szerint
utalja át a kincstárnak, és erről a kincstárt és a beszedő szervezetet tájékoztatja.
10. Hatályon kívül helyező rendelkezések 21. § Hatályát veszti a  vízügyi igazgatási, valamint a  vízügyi hatósági feladatokat ellátó szervek kijelöléséről szóló
482/2013. (XII. 17.) Korm. rendelet.
orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1498/2013. (VII. 29.) Korm. határozata Oroszlány Város Önkormányzata feladatainak támogatásáról.
A Kormány
 1. az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény (a továbbiakban: Áht.) 33.  § (1)  bekezdésében biztosított
jogkörében eljárva elrendeli a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás biztosítása érdekében Oroszlány Város
Önkormányzata támogatásához kapcsolódóan a Magyarország 2013. évi központi költségvetéséről szóló 2012. évi
CCIV. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 1. melléklet IX. Helyi önkormányzatok támogatásai fejezetben a 20. Oroszlány
Város Önkormányzata feladatainak támogatása cím létrehozását;
Felelős:  nemzetgazdasági miniszter
 belügyminiszter
határidő:  azonnal 2. az Áht. 21.  § (6)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva Oroszlány Város Önkormányzatának támogatásához
280,0 millió forint 1. melléklet szerinti egyszeri átcsoportosítását rendeli el a Kvtv. 1. melléklet XI. Miniszterelnökség
fejezet, 7. Rendkívüli kormányzati intézkedések cím terhére, a  Kvtv. 1.  melléklet IX. Helyi önkormányzatok
támogatásai fejezet, 20. Oroszlány Város Önkormányzata feladatainak támogatása cím javára, visszatérítési
kötelezettséggel;
Felelős:  nemzetgazdasági miniszter
 belügyminiszter
határidő:  azonnal 3. egyetért azzal, hogy a  belügyminiszter a  Magyarország 2013. évi központi költségvetéséről szóló törvény helyi
önkormányzatok támogatásait tartalmazó költségvetési fejezetéből a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás
biztosítása érdekében nyújtandó támogatás felhasználásának, elszámolásának és visszatérítésének feltételeiről
2013. augusztus 31-ig támogatási megállapodást köt Oroszlány Város Önkormányzatával;
4. egyetért azzal, hogy a belügyminiszter a támogatást utólagos, legkésőbb 2013. december 2-áig történő elszámolási
és visszatérítési kötelezettséggel folyósítsa Oroszlány Város Önkormányzata számára.
orbán viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
12/2014. (IV. 10.) AB határozata a közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. XXXIII. törvény 2011. április 2-től 2011. december 31-ig hatályos 37/B. § (3) bekezdés b) pont szövegrésze alaptörvény-ellenességének megállapításáról és alkalmazhatóságának kizárásáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése folyamatban lévő ügyben alkalmazandó jogszabály alaptörvény-ellenességének
megállapítására irányuló bírói kezdeményezés alapján meghozta a következő
1. Az  Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a  közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992.  évi XXXIII.  törvény 2011.
április  2-től 2011. december 31-ig hatályban volt 37/B.  § (3)  bekezdés b)  pontjának „és felmentésére a  30.  §
(1)  bekezdés f )  pontja alapján kerül sor” szövegrésze alaptörvény-ellenes, ezért az  a  Veszprémi Törvényszék
3.Mf.20.427/2013. szám alatt folyamatban lévő, továbbá valamennyi, bármely bíróság előtt folyamatban lévő
ugyanilyen ügyben nem alkalmazható.
2. Az  Alkotmánybíróság a  közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992.  évi XXXIII.  törvény 2011. április 2-től 2011.
december 31-ig hatályban volt 78.  § (4)  bekezdéséből a  37/B.  § (3)  bekezdésére utalás része alaptörvényellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló bírói kezdeményezést elutasítja.
3. Az  Alkotmánybíróság a  közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992.  évi XXXIII.  törvény 2011. szeptember 30-án
hatályban volt 37/B. § (3) bekezdés b) pontjának, valamint a 78. § (4) bekezdéséből a 37/B. § (3) bekezdésére utalás
részének – az  Alaptörvény XIII.  cikk (1)  bekezdésére, továbbá R)  cikkére alapított – alaptörvény-ellenességének
megállapítására és megsemmisítésére irányuló bírói kezdeményezést visszautasítja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
[1] 1. A  Veszprémi Törvényszék bírája az  előtte 3.Mf.20.427/2013. számon folyamatban lévő ügyben az  eljárás
felfüggesztése mellett – az  Alkotmánybíróságról szóló 2011.  évi CLI.  törvény (a  továbbiakban: Abtv.) 25.  §
(1)  bekezdése alapján – az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontjára hivatkozással kezdeményezte
a  közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992.  évi XXXIII.  törvény (a  továbbiakban: Kjt.) 2011. szeptember 30-án
hatályban volt 37/B. § (3) bekezdés b) pontja, továbbá 2011. szeptember 30-án hatályban volt 78. § (4) bekezdéséből
a  37/B.  § (3)  bekezdésére utalás része alaptörvény-ellenességének megállapítását, továbbá alkalmazási tilalom
kimondását.
[2] A perbeli tényállás szerint a  felperes közalkalmazott 2011. szeptember 30-ig 42 év és 260 nap szolgálati idővel
rendelkezett, amelyből 40 év és 328 nap a  társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997.  évi LXXXI.  törvény
(a  továbbiakban: Tbj.) 18.  § (2a)  bekezdésére figyelemmel a  nők kedvezményes öregségi nyugdíjához elismert
jogosultsági idő volt. A  felperes 2011. október 1-jétől igénybe kívánta venni a  társadalombiztosítási nyugellátást,
ezért a  felperes közalkalmazott az  alperestől mint munkáltatójától kérte a  Kjt. 30.  § (1)  bekezdés f )  pontjára
alapítottan közszolgálati jogviszonya felmentéssel történő megszüntetését.
[3] Mivel az  alperes a  felperes jubileumi jutalom iránti igényét nem teljesítette, a  felperes keresettel élt a Veszprémi
Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság előtt, amely 2.M.476/2012/4. számú ítéletében kötelezte az  alperest öt havi
jubileumi jutalom megfizetésére. Az  elsőfokú ítélet indokolása szerint a  felperes (az alperes által sem vitatottan)
a  jubileumi jutalom feltételeként megjelölt szolgálati idővel rendelkezik, továbbá a  közalkalmazotti jogviszonya
a nyugdíjazásra tekintettel szűnt meg, ezért jogosultsága a Kjt. 78. § (4) bekezdésére alapítottan fennáll.
[4] Az elsőfokú ítélet ellen az  alperes élt fellebbezéssel. Álláspontja szerint a  Kjt. 37/B.  § (3)  bekezdés b)  pontja
alkalmazásában a  közalkalmazott akkor minősül nyugdíjasnak, ha a  40 éves szolgálati idővel igénybe vehető
öregségi teljes nyugdíjra jogosult, és felmentésére a  30.  § (1)  bekezdés f )  pontja alapján került sor. Ezen
feltételeknek együttesen kell fennállniuk; ez  azonban hiányzik, mivel a  felperes közalkalmazotti jogviszonya nem
felmentéssel, hanem közös megegyezéssel szűnt meg.
[5] Az indítványozó bíró az  Alkotmánybíróság hiánypótlási felhívására kiegészített indítványában kifejtett álláspontja
szerint a  Kjt. 2011. szeptember 30-án hatályban volt 37/B.  § (3)  bekezdése, valamint a  78.  § (4)  bekezdésének
utalása a  37/B.  § (3)  bekezdésére sérti az  Alaptörvény XV.  cikk (1)  bekezdésében foglaltakat, mivel lehetővé
teszi a  munkáltató diszkrecionális döntése alapján a  munkavállalók közötti önkényes megkülönböztetést. Így
azoknak a  közalkalmazottaknak, akiknek a  jogviszonyát felmentéssel szünteti meg a  munkáltatójuk, megteremti
a  lehetőségét és a  jogi alapját a  jubileumi jutalom Kjt. 78.  § (4)  bekezdésében foglalt feltételek szerinti
igénylésének. Ugyanakkor azok a közalkalmazottak, akik társadalombiztosítási ellátást kívánnak igénybe venni, ám
a munkáltatójuk diszkrecionális jogkörben a felmentési kérelmüknek nem tett eleget, kénytelenek a közalkalmazotti
jogviszonyról lemondani vagy a  jogviszonyukat a  munkáltatójukkal való közös megegyezéssel megszüntetni.
Ez  utóbbi esetben viszont a  Kjt. 78.  § (4)  bekezdése értelmében a  közalkalmazott a  jubileumi jutalomra nem
jogosult, mivel csak akkor minősül e rendelkezés szerint nyugdíjasnak, ha a negyven éves szolgálati idővel igénybe
vehető öregségi teljes nyugdíj feltételével rendelkezik, és felmentésére a  Kjt. 30.  § (1)  bekezdés f )  pontja alapján
került sor.
[6] Az indítványozó bíró érvelése szerint a  jubileumi jutalom célja, hogy az  állam szolgálatában álló közalkalmazott
a szolgálati időre tekintettel külön juttatásban részesüljön, amely a kinevezésében foglalt illetményén felül pusztán
a  szolgálati idő tartama alapján illeti meg; ezért a  jogalkotó a  szolgálati idő tartamán kívüli egyéb, különösen
a  munkáltató mérlegelési jogkörébe tartozó döntéstől függő feltétel megállapítása az  Alaptörvény XV.  cikk
(1) bekezdésébe ütköző.
[7] Az indítványozó bíró megemlítette továbbá az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdését, valamint az Alapvetés fejezet
R) cikkét, azonban az indítvány nem fejti ki, hogy a Kjt. kifogásolt rendelkezései milyen alkotmányos indokok alapján
sértik az Alaptörvény támadott rendelkezéseit.
[8] 2. Időközben a  Kjt. 37/B.  § (3)  bekezdését a  megváltozott munkaképességű személyek ellátásairól és egyéb
törvények módosításáról szóló 2011.  évi CXCI.  törvény (a  továbbiakban: T.) 69.  § a)  pontja 2012. január 1-jével
hatályon kívül helyezte. A  Kjt. 78.  § (4)  bekezdését a  T. 69.  § b)  pontja 2012. január 1-jével módosította, amely
a  kifogásolt rendelkezést már nem tartalmazza. Másrészt 2012. január 1-jével a  Kjt. 37/B.  § (1)  bekezdésének
d)  pontja, valamint 78.  § (4)  bekezdése változatlanul tartalmazza a  bírói indítványban foglalt alkotmányjogi
problémát előidéző rendelkezést, amelynek alkotmányossági vizsgálatát azonban a bírói indítvány nem kérte.
[9] A Kjt. 30.  § (4)  bekezdését 2013. január 1-jével az  egyes foglalkoztatási tárgyú törvényeknek a  Magyary
Egyszerűsítési Programmal összefüggő, valamint egyéb célú módosításáról szóló 2012.  évi CCXVI.  törvény 13.  §
(4)  bekezdése új szöveggel állapította meg, mely szerint a  közalkalmazotti jogviszonyt felmentéssel meg kell
szüntetni, amennyiben a Tbj. 18. § (2a) bekezdés a) pontjában foglalt feltételt legkésőbb a felmentési idő leteltekor
teljesítő közalkalmazott kérelmezi. (Azaz megszűnt a munkáltató választási lehetősége: a közalkalmazottat kérelem
esetén köteles felmenteni.) Mindezek alapján megállapítható, hogy a  bírói indítványban felvetett alkotmányjogi
probléma 2013. január 1-jétől már nem állt fenn.
[10] Az Abtv. 41.  § (3)  bekezdése szerint az  Alkotmánybíróság a  hatályon kívül helyezett jogszabály alaptörvényellenességét akkor állapíthatja meg, ha a  jogszabályt a  konkrét esetben még alkalmazni kellene. Ez  a  feltétel
az ügyben teljesül, mert a Veszprémi Törvényszéknek az előtte 3.Mf.20.427/2013. számon folyamatban lévő ügyben
a  Kjt. már hatályban nem lévő – az  indítványozó bíró szerint alaptörvény-ellenes – rendelkezéseit kell alkalmazni.
Ezért az Alkotmánybíróság az eljárását a Kjt. már nem hatályos rendelkezései tekintetében folytatta le.
[11] 3. Az  ügyben az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontja, valamint az  Abtv.
25.  § (2)  bekezdés alapján, lévén a  bírói kezdeményezés az  egyedi ügyben alkalmazandó jogszabálynak
az Alaptörvénnyel való összhangja felülvizsgálatára irányul, soron kívül járt el.
II. [12] 1. Az Alaptörvény indítvánnyal érintett rendelkezései:
„R) cikk (1) Az Alaptörvény Magyarország jogrendszerének alapja.
(2) Az Alaptörvény és a jogszabályok mindenkire kötelezőek.
(3) Az  Alaptörvény rendelkezéseit azok céljával, a  benne foglalt Nemzeti hitvallással és történeti alkotmányunk
vívmányaival összhangban kell értelmezni.”
„XIII. cikk (1) Mindenkinek joga van a tulajdonhoz és az örökléshez.”
„XV. cikk (1) A törvény előtt mindenki egyenlő. Minden ember jogképes.
(2) Magyarország az  alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem,
fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési
vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja.”
[13] 2. A Kjt. 37/B. § (3) bekezdés b) pontjának 2011. április 2-től 2011. december 31-ig hatályban volt rendelkezései:
„(3) Az  (1)  bekezdésben foglaltakon túlmenően, e  törvény alkalmazásában nyugdíjasnak minősül
az a közalkalmazott, aki
[…]
b) a negyven éves szolgálati idővel igénybe vehető öregségi teljes nyugdíj feltételével rendelkezik, és felmentésére
a 30. § (1) bekezdés f ) pontja alapján kerül sor.”
[14] 3. A Kjt. 2011. szeptember 30-án hatályban volt 78. §-a:
„78.  § (1) A  huszonöt, harminc, illetve negyvenévi közalkalmazotti jogviszonnyal rendelkező közalkalmazottnak
jubileumi jutalom jár.
(2) A jubileumi jutalom:
a) huszonöt év közalkalmazotti jogviszony esetén kéthavi,
b) harminc év közalkalmazotti jogviszony esetén háromhavi,
c) negyven év közalkalmazotti jogviszony esetén öthavi illetményének megfelelő összeg.
(3) Ha a  közalkalmazott jogviszonya a  30.  § (1)  bekezdés d), e) vagy f )  pontja alapján szűnik meg, részére
a megszűnés évében esedékessé váló jubileumi jutalmat az utolsó munkában töltött napon ki kell fizetni.
(4) Ha a  közalkalmazott közalkalmazotti jogviszonya – a  fegyelmi elbocsátás büntetés vagy a  25.  § (2)  bekezdés
b) 1.  pontja szerinti áthelyezés kivételével – megszűnik és legkésőbb a  megszűnés időpontjában nyugdíjasnak
minősül [37/B. § (1), illetve (3) bekezdés], továbbá legalább harmincöt évi közalkalmazotti jogviszonnyal rendelkezik,
a  negyvenéves közalkalmazotti jogviszonnyal járó jubileumi jutalmat részére a  jogviszony megszűnésekor ki kell
fizetni.”
III. [15] A bírói indítvány az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdésének, továbbá R) cikkének a sérelmét állító részében nem felel
meg az  Abtv. 52.  §-ában meghatározott követelménynek, amely szerint az  indítványnak határozott kérelmet kell
tartalmaznia. Az Abtv. 52. § (1b) bekezdése szerint a kérelem – többek között – akkor határozott, ha egyértelműen
megjelöli az  indokolást arra nézve, hogy a  sérelmezett jogszabály, jogszabályi rendelkezés miért ellentétes
az Alaptörvény megjelölt rendelkezésével [Abtv. 52. § (1b) bekezdés e) pont]; vagyis nem elegendő az Alaptörvény
egyes rendelkezéseire hivatkozni, az  indítványban meg kell indokolni, hogy az  Alaptörvény egyes felhívott
rendelkezéseit a  megsemmisíteni kért jogszabály miért és mennyiben sérti. Az  indítvány nem tartalmaz érvelést
arról, hogy a kifogásolt rendelkezések miért sértik az Alaptörvény XIII. cikke (1) bekezdését, továbbá annak R) cikkét.
[16] Az Abtv. 52. § (4) bekezdése értelmében az alkotmánybírósági eljárás feltételeinek fennállását az  indítványozónak
kell igazolnia. Az  Abtv. 52.  § (2)  bekezdése szerint a  vizsgálat kizárólag a  megjelölt alkotmányossági kérelemre
korlátozódik. Mivel a  bírói indítvány a  fentiekben kifejtett okokból nem felel meg az  Abtv. 52.  § (1b)  bekezdés
e)  pontjaiban foglalt feltételnek, az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy e  tartalmi követelmény hiányában
az  indítványi kérelem ezen elemei érdemben nem bírálhatók el, ezért azokat az  Abtv. 64.  § d)  pontja alapján
– az indítvány törvényi feltételeknek nem megfelelő tartalmára tekintettel – visszautasította.
IV. [17] Az indítvány befogadható részében az alábbiak szerint nagyrészt megalapozott.
[18] 1. A  bírói indítvány álláspontja szerint a  Kjt. 2011. szeptember 30-án hatályban volt 78.  § (4)  bekezdése, továbbá
a Kjt. 37/B. § (3) bekezdés b) pontja azzal, hogy a negyvenévi közalkalmazotti jubileumi jutalomra való jogosultságot
csak a  legalább harmincöt év közalkalmazotti jogviszonnyal rendelkező közalkalmazott nőknek biztosította,
akik a  negyven éves szolgálati idővel igénybe vehető öregségi teljes nyugdíjjogosultságot megszerezték, és
a  közalkalmazotti jogviszonyukat írásbeli kérelmük alapján felmentéssel szüntették meg [a Kjt. 30.  § (1)  bekezdés
f ) pontja alapján], sérti az Alaptörvény XV. cikk (1) bekezdését. A jubileumi jutalomra a közalkalmazott nő csak akkor
lett jogosult, ha a közalkalmazotti jogviszonya felmentéssel szűnt meg, amely viszont a munkáltató döntésén múlt.
A  közalkalmazott nők, akiknek (a többi feltétel fennállása esetén) munkáltatója nem járult hozzá közalkalmazotti
jogviszonyuk felmentéssel történő megszüntetéséhez, hátrányos helyzetben voltak, mert felmentés hiányában
csak közös megegyezéssel (vagy lemondással) tudták megszüntetni a  közalkalmazotti jogviszonyukat, azonban
– minden egyéb feltétel azonossága esetén – így jubileumi jutalomra nem voltak jogosultak.
[19] 2. Az Alkotmánybíróság a bírói kezdeményezés elbírálásához elsőként (a munkaügyi perben irányadó időpontban)
2011. április 2-től 2011. december 31-ig hatályban volt Kjt. jubileumi jutalomra vonatkozó rendelkezéseit
tekintette át.
[20] 2.1. A  Kjt. a  közalkalmazotti életpályán, közalkalmazotti jogviszonyban eltöltött hosszabb időtartamot ismeri
el (honorálja) azzal, hogy a  Kjt. 78.  § (1)  bekezdése a  közalkalmazottnak huszonöt, harminc, illetve negyven év
közalkalmazotti jogviszonyban állás esetén (törvényben meghatározott mértékű) jubileumi jutalmat állapít meg.
Ennek kifizetése nem függ a munkáltató mérlegelésétől, mivel az a törvényi feltételek fennállásakor alanyi jogon jár
a közalkalmazott számára.
[21] A Kjt. ekkor hatályban volt 78.  §-ának rendelkezései értelmében a  közalkalmazott a  jubileumi jutalomra egyrészt
akkor vált jogosulttá, amennyiben megszerezte a  huszonöt, harminc, továbbá negyven év közalkalmazotti
jogviszonyát [Kjt. 78. § (1) bekezdés].
[22] Ugyanakkor a  fentieken túl a  Kjt. 78.  § (3) és (4)  bekezdése a  jubileumi jutalomra való jogosultsághoz szükséges
jogszerző időre kedvezményszabályt állapított meg. Egyéb, itt nem lényeges kedvezmények – melyeket a  Kjt.
78.  § (3)  bekezdése tartalmaz – mellett a  Kjt. 78.  § (4)  bekezdése lehetővé tette a  negyvenéves közalkalmazotti
jogviszonnyal járó jubileumi jutalom kifizetését a közalkalmazotti jogviszony megszűnésekor, ha a közalkalmazott
legalább harmincöt évi közalkalmazotti jogviszonnyal rendelkezett és közalkalmazotti jogviszonya – fegyelmi
elbocsátás vagy áthelyezés kivételével – megszűnt, valamint a  közalkalmazott a  megszűnés időpontjában a  Kjt.
37/B. § (1) vagy (3) bekezdése szerinti nyugdíjasnak minősült.
[23] 2.2. A „kedvezményes jubileumi jutalomra való jogosultság” – a rendesnél rövidebb jogszerző idővel megszerezhető
jubileumi jutalom – egyik feltétele, hogy a  közalkalmazott – a  Kjt. 37/B.  § (1) vagy (3)  bekezdése szerinti  –
nyugdíjasnak minősüljön. Ezért át kellett tekinteni, hogy a  vizsgált időszakban a  közalkalmazott mely esetekben
minősült nyugdíjasnak.
[24] Az első csoportba [Kjt. 37/B. § (1) bekezdés] azok a közalkalmazottak tartoztak, akik a Tbj. szerinti öregségi nyugdíjra
voltak jogosultak (az öregségi nyugdíjkorhatárt betöltötték és rendelkeztek a szükséges szolgálati idővel), továbbá,
akik a  nyugdíjkorhatár szerinti korhatár betöltése előtt öregségi, vagy korkedvezményes öregségi nyugdíjban,
továbbá előrehozott (csökkentett összegű előrehozott) öregségi nyugdíjban; szolgálati, illetve korengedményes
nyugdíjban vagy más, az  öregségi nyugdíjjal egy tekintet alá eső nyugellátásban, illetve rokkantsági (baleseti
rokkantsági) nyugdíjban részesültek. Tehát a  közalkalmazott ez  esetekben egyrészt jogosulttá vált a  fentiekben
meghatározott nyugdíjra [Kjt. 37/B.  § (1)  bekezdés a)  pont], míg a  többi esetben is nyugdíjban részesült, azaz
kérelmére a nyugellátást megállapították, miközben közalkalmazotti jogviszonya fennállt [Kjt. 37/B. § (1) bekezdés
b)–g) pontok]. (A nyugdíjban részesülők e része tehát továbbra is közalkalmazotti jogviszonyban állt.)
[25] Emellett a  Kjt. 37/B.  § (3)  bekezdése azokat a  közalkalmazottakat is nyugdíjasnak minősítette, akik az  előrehozott
nyugdíj feltételeivel legkésőbb a felmentési idő utolsó napján rendelkeztek, és felmentésüket írásban kérelmezték.
Ugyanígy nyugdíjasnak minősítette a  Kjt. 37/B.  § (3)  bekezdés b)  pontja azokat a  közalkalmazott nőket, akik
a  negyven éves szolgálati idővel igénybe vehető öregségi teljes nyugdíj feltételével (legkésőbb a  felmentési idő
utolsó napján) rendelkeztek, és felmentésüket írásban kérték (ők értelemszerűen nem voltak egyben nyugdíjasok).
A nők számára a kedvezményes, negyven éves szolgálati idővel igénybe vehető öregségi teljes nyugdíj lehetőségét
az egyes nyugdíjbiztosítási tárgyú és más törvények módosításáról szóló 2010. évi CLXX. törvény 2011. január 1-jével
állapította meg. A  Kjt. 30.  § (1)  bekezdésének f )  pontja – mint a  közalkalmazotti jogviszony felmentéssel történő
megszüntetésének egyik új esete – az  egyes közszolgálati tárgyú törvények módosításáról szóló 2011.  évi
XXX. törvény 15. §-a folytán 2011. április 2-től lépett hatályba.
V. [26] 1. A  bírói indítvány alapján vizsgálandó alkotmányjogi kérdés az, hogy megfelel-e az  Alaptörvény XV.  cikk
(1)  bekezdésében rögzített általános egyenlőségi szabályból folyó követelményeknek, hogy a  Kjt. 78.  §
(4)  bekezdése az  ún. kedvezményes jubileumi jutalomra jogosultságot a  vizsgálni kért időpontban a  munkáltató
döntésétől – választásától – függő feltételhez kötötte.
[27] Az Alkotmánybíróság vizsgálata során figyelemmel a  Magyarország Alaptörvényének negyedik módosítása
(2013.  március 25.) Záró és vegyes rendelkezések 5.  pontjában foglaltakra, a  korábbi alkotmánybírósági
határozatokban kifejtett érvek felhasználhatóságát mindig esetről esetre, az  ügy kontextusában vizsgálta,
a következők szerint.
[28] Az Alkotmánybíróság a  42/2012. (XII. 20.) AB határozatban az  Alkotmány és az  Alaptörvény összevetése
alapján megállapította, hogy az  Alaptörvény XV.  cikke változatlan tartalommal fenntartja az  egyenlőség
általános, a  jogrendszer egészére és nem csak az  alapjogokra kiterjedő követelményét, valamint a  hátrányos
megkülönböztetés tilalmát. Ezért az  általános egyenlőségi szabály alkalmazásának dogmatikájában változtatás
nem indokolt, az Alkotmánybíróság az általános egyenlőségi szabállyal kapcsolatos eddigi gyakorlatát továbbra is
irányadónak tekintette. (Indokolás [22]–[27]). Mivel az Alaptörvény negyedik módosítását követően hozott 13/2013.
(VI.  17.) AB határozat fenntartotta ezt az  álláspontot {Indokolás [82]}, ezért az  általános egyenlőségi szabály és
a hátrányos megkülönböztetés tilalma kapcsán nincs szükség a 13/2013. (VI. 17.) AB határozat szerinti vizsgálatra.
[29] Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint az  azonos szabályozási körbe vont jogalanyok közötti
olyan alkotmányos indok nélkül tett megkülönböztetés tilos, amelynek következtében egyes jogalanyok
a  többiekhez képest hátrányos helyzetbe kerülnek. Nem tekinthető viszont hátrányos megkülönböztetésnek,
ha a  jogi szabályozás különböző tulajdonságokkal bíró alanyi körre eltérő rendelkezéseket állapít meg, mert
alkotmányellenes megkülönböztetés csak összehasonlítható – azonos csoportba tartozó – személyi körben
lehetséges {lásd például: 3062/2012. (VII. 26.) AB határozat, Indokolás [168]}.
[30] Az Alkotmánybíróságnak tehát vizsgálnia kellett, hogy azonos csoportba tartoznak-e (összehasonlíthatóak-e)
a  kedvezményes jubileumi jutalomra való jogosultság szempontjából az  egyik oldalon azok a  közalkalmazott
nők, akik az  egyéb szükséges feltételek mellett a  negyven éves szolgálati idővel – melyből legalább harmincöt
év közalkalmazotti jogviszony volt – igénybe vehető öregségi teljes nyugdíjra jogosultak voltak [Tbj. 18.  §
(2a) bekezdés], és írásbeli kérésükre mentették fel őket; valamint a másik oldalon azok a közalkalmazott nők, akik
ugyanilyen feltételekkel rendelkeztek, ám közalkalmazotti jogviszonyuk felmentéssel történő megszüntetéséhez
írásbeli kérésük ellenére munkáltatójuk nem járult hozzá, ezért a közalkalmazotti jogviszonyuk más jogcímen (közös
megegyezéssel, lemondással) szűnt meg, mint a perbeli esetben.
[31] A bírói indítvány a  jubileumi jutalomra való jogosultság egyik esetét – pontosan annak egyik feltételét – tartja
alaptörvény-ellenesnek. A Kjt. 78. § (4) bekezdése, szemben az (1) bekezdéssel, a közalkalmazottat a negyven éves
jubileumi jutalomra akkor jogosította, ha a  szükséges negyven éves közalkalmazotti jogviszony helyett legalább
a  harmincöt éve közalkalmazotti jogviszonyban állt. Ezt azzal a  feltétellel, hogy közalkalmazotti jogviszonya
megszűnt, és legkésőbb a  megszűnés időpontjában a  közalkalmazott a  Kjt. fentebb bemutatott rendelkezései
[37/B. § (1), illetve (3) bekezdése] alapján nyugdíjasnak minősült. Ez a szabály nem volt érvényes, ha a  jogviszony
fegyelmi elbocsátás büntetéssel vagy a Kjt. 25. § (2) bekezdés b) 1. pontja szerinti áthelyezéssel szűnt meg.
[32] 2. Az  Alkotmánybíróság különböző jogviszonyok kapcsán, számos határozatában, több szempontból is vizsgálta
a  jubileumi jutalomra vonatkozó szabályozások alkotmányosságát. Az  egyes jogviszonyoknál a  részletszabályok
eltérőek, de a jubileumi jutalom célja, funkciója valójában egységes: a köz szolgálatában [erre vonatkozó történeti
kitekintést lásd: 1157/B/2004. AB határozat, ABH 2005, 1333.], a  közszféra valamelyik speciális életpályáján
(legyen az  köztisztviselői, közalkalmazotti, vagy akár egyéb szolgálati jogviszony) eltöltött hosszabb idő külön
juttatással való pénzbeli honorálása [például: 495/B/2001. AB határozat, ABH 2003, 1382, 1389.; 1157/B/2004.
AB határozat, ABH 2005, 1333.; 19/2006. (V. 31.) AB határozat, ABH 2006, 302, 304–305.]. A  jubileumi jutalom
nem függ a  munkavállaló teljesítményétől, nem bér jellegű juttatás, nem a  végzett munka ellenértéke [19/2006.
(V. 31.) AB határozat, ABH 2006, 302, 304.], hanem alanyi jogon járó különleges juttatás, mely alanyi jog nem
az Alkotmányon, hanem a jogviszonyokat szabályozó törvényeken alapul [8/2011. (II. 18.) AB határozat, ABH 2011,
49, 88.]. Erre a béren kívüli, ex gratia juttatásra senkinek nincs Alkotmányból fakadó alanyi joga, ezért az sem lenne
alkotmányellenes, ha a  törvényhozó a  juttatást megszüntetné [Lásd: 32/2005. (IX. 15.) AB határozat, ABH  2005,
329, 338.; 19/2006. (V. 31.) AB határozat, ABH 2006, 302, 306.]. A  jogalkotót széles körű mérlegelési jog illeti meg,
de a  szabályozás tartalmi korlátja az  egyenlő méltóságú személyként való kezelés, illetve az  Alkotmányban
megfogalmazott alapjogok meg nem sértése [9/1990. (IV. 25.) AB határozat, ABH 1990, 46, 48–49.].
[33] A jubileumi jutalomra jogosultság feltételei nem azonosak, attól függően, hogy kedvezményes vagy nem
kedvezményes jubileumi jutalomról van-e szó. Míg az  utóbbi esetben önmagában a  jogszerző idő megalapozza
a  jogosultságot, az  előbbi esetében a  rövidebb jogszerző idő mellett szükséges a  közalkalmazotti jogviszony
meghatározott jogcímen történő megszüntetése (amely azonban nem lehet az  áthelyezés, mivel akkor
a  közalkalmazotti jogviszony a  közszférában máshol folytatódik, illetve a  fegyelmi elbocsátás büntetés), valamint
a  nyugdíjasnak minősülés [Kjt. 37/B.  § (1) és (3)  bekezdései]. A  kedvezményes jubileumi jutalomra jogosultság
a  rendes jogosultsági idő előtt mintegy annak ellensúlyozása (kompenzálása), hogy a  közalkalmazott a  jubileumi
jutalomra jogosultságot a jogviszony megszűnése miatt nem szerezhette meg.
[34] A kedvezményes jubileumi jutalomra jogosultság csoportképző ismérve – a meghatározott jogszerző idő meglétén
túl – nem csupán a nyugdíjasnak minősülés volt, mert ez utóbbi {mint az Indokolás IV. pontja ([17]–[25] bekezdések)
kifejti} szintén két jelentősen különböző csoportot foglalt magában, melyet a Kjt. 78. § (4) bekezdése is tartalmaz.
Az  egyik csoportba azok a  közalkalmazotti jogviszonyban állók tartoznak, akik nyugdíjjogosultságot szereztek
(és már nyugdíjban is részesülnek, vagy még a  nyugdíj megállapítását nem kérték), míg a  másik csoportot azok
a közalkalmazott nők alkották, akik a kedvezményes jogszerző időt megszerezték, és a törvényben meghatározott
jogcímek szerint munkaviszonyuk megszüntetésére került sor (és nem részesültek nyugdíjban). Ez  a  két jogcím
a  közalkalmazott felmentésének két esetével azonos [30.  § (1)  bekezdés e) és f )  pontok], közös bennük, hogy
a közalkalmazottnak kell írásban kérelmeznie a felmentését.
[35] Az Alkotmánybíróság vizsgálta továbbá a  Kjt. 30.  § (1)  bekezdés f )  pontjában foglalt felmentés jellemzőit is.
A  közalkalmazotti jogviszony felmentéssel történő megszüntetésének egyik jogcíme a  Kjt. 30.  § (1)  bekezdés
f )  pontja, amely alapján ezen a  jogcímen a  közalkalmazotti jogviszony megszüntetésére a  munkáltatónak
akkor van lehetősége, ha legkésőbb a  felmentési idő utolsó napján a  negyven éves szolgálati idővel igénybe
vehető öregségi teljes nyugdíj [Tbj. 18.  § (2a)  bekezdése] feltételével rendelkező közalkalmazott nő írásban
a  munkáltatójánál kérelmezi. Az  előbbi kérelem azonban a  munkáltatót a  vizsgált időszakban nem kötelezte
a  közalkalmazotti jogviszony megszüntetésére, eldönthette, eleget tesz-e a  kérésnek. A  felmentés vizsgált
esetében (szemben a  felmentés többi jogcímével) a  közalkalmazotti jogviszony nem a  munkáltató egyoldalú
jognyilatkozatával szűnik meg, mivel a  felmentést minden esetben meg kell előznie a  munkavállaló kérelmének,
de – szemben a  jelenlegi szabályozással, ahol a  kérelem alapján a  munkáltató a  közalkalmazottat köteles
felmenteni – a  közalkalmazotti jogviszonyt a  munkáltató kérelemnek eleget tevő nyilatkozata szünteti meg.
A  felmentést ez  esetben is indokolni kell, bár elég utalni a  Tbj. 18.  § (2a)  bekezdésére, valamint a  munkavállaló
írásbeli kérelmére. A  munkáltató döntését, illetve a  közalkalmazotti kérelem elutasítását nagyban befolyásolhatja,
hogy a  közalkalmazotti jogviszony felmentéssel történő megszüntetése a  munkáltatónak jelentős kiadást okoz.
Miután az adott ügyben, az alkotmányjogi probléma kapcsán viszonylag hosszú (harmincöt éves) közalkalmazotti
jogviszonyról van szó, a közalkalmazottat felmentése esetén nyolc hónap felmentési idő illette volna meg, amelyből
legalább négy hónapra fel kellett volna menteni a munkavégzési kötelezettség alól, tehát összesen nyolc hónapra
bérfizetési kötelezettsége keletkezett volna a munkáltatónak, továbbá ez esetben számolnia kellett további öt havi
illetménynek mint jubileumi jutalomnak a kifizetésével is. Ezzel szemben közös megegyezés esetében akár azonnali
hatállyal meg lehetett szüntetni a  közalkalmazotti jogviszonyt anélkül, hogy a  munkáltatót további bérfizetési
kötelezettség terhelte volna. A  munkavállaló lemondása esetén (mely csakis a  határozatlan idejű közalkalmazotti
jogviszony esetében lehetséges) két havi lemondási időre járó bér kifizetése terheli a  munkáltatót, azzal, hogy
a  munkáltató a  felmondási idő felére, vagy akár egészére mentesítheti a  közalkalmazottat a  munkavégzési
kötelezettség alól.
[36] A közalkalmazotti jogviszony Kjt. 30. § (1) bekezdés f ) pontján alapuló megszüntetésének eszerint elengedhetetlen
feltétele a  munkáltató részéről történő felmentés, amelynek teljesítése azonban a  munkáltatóra van bízva. (Aki
ez esetben a fentiekben ismertetett jelentős többlet bér- és jubileumi jutalom kifizetés miatt erősen ellenérdekelt.)
[37] Az Alkotmánybíróság mindezeket figyelembe véve megállapította, hogy a  jubileumi jutalomra való jogosultságra
az  azonos csoportot a  kedvezményes jubileumi jutalomra való jogosultak alanyi köre képezi [azaz a  Kjt. 78.  §
(1)  bekezdése szerint önálló csoport]. Ezt a  jogalanyi kört két feltétel írja le teljes egészében: a  jubileumi
jutalomra jogosító szolgálati idő (legalább harmincöt év közalkalmazotti jogviszony), valamint a  közalkalmazott
jogviszonyának megszüntetése. Mindezek alapján a bírói kezdeményezésben megjelölt két jogalanyi kör azonos.
[38] 3. Az  Alkotmánybíróság – fent már ismertetett – egyenlőséggel kapcsolatos gyakorlata szerint [összefoglalóan
lásd: 42/2012. (XII. 20.) AB határozat, ABH 2012, 279.] az  azonos szabályozási koncepción belül adott, homogén
–  a  szabályozás szempontjából azonos tulajdonságokkal rendelkező – csoporton belüli eltérő szabályozás
a diszkrimináció tilalmába ütközik, kivéve, ha az eltérésnek ésszerű, kellő súlyú alkotmányos indoka van, azaz nem
önkényes [pl. 21/1990. (X. 4.) AB határozat, ABH 1990, 73.].
[39] Mivel a  Kjt. bírói kezdeményezéssel támadott 78.  § (4)  bekezdése, valamint a  37/B.  § (3)  bekezdés b)  pontja
különbséget tett a  vizsgálni kért időszakban az  adott csoporton belül, az  Alkotmánybíróságnak vizsgálnia kellett,
hogy a különbségtételnek volt-e ésszerű, elfogadható, alkotmányosan igazolható indoka.
[40] A Kjt. vizsgált 78.  § (4)  bekezdése látszólag nem tesz különbséget a  jogalanyok fenti csoportján belül, mivel
a  nyugdíjasnak minősítetteket tekinti egy csoportnak, és így állapítja meg a  jubileumi jutalom (4)  bekezdése
szerinti kedvezményes jubileumi jutalomra jogosultak körét. A különbségtételt valójában a Kjt. 37/B. § (3) bekezdés
b)  pontja okozta azzal, hogy a  nyugdíjasnak minősülés feltételeként kikötötte a  közalkalmazotti jogviszony
felmentéssel történő megszüntetését.
[41] A Kjt. 37/B.  § (3)  bekezdés b)  pontjában foglalt rendelkezés szintén kedvezményszabály, amely azokat
a közalkalmazott nőket minősítette nyugdíjasnak, akik – bár az öregségi, illetve az előrehozott öregségi nyugdíjhoz
szükséges szolgálati idővel rendelkeztek, nem voltak nyugdíjra jogosultak, szemben a  37/B.  § (1)  bekezdésben
foglalt esettel. Az  említett nyugdíjasnak minősítő szabály a  jubileumi jutalom egyik feltétele volt. Ugyanakkor
megállapítható, hogy a  munkáltató döntésétől függő feltételt tartalmazott, amely a  jubileumi jutalom céljával,
rendeltetésével, az  életpályán eltöltött megfelelően hosszú idő alanyi jogon történő (nem pedig szubjektív
elemektől függő) elismerésével ellentétes.
[42] Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint önkényesen, ésszerű indok nélkül különböztette meg a  Kjt. 37/B.  §
(3)  bekezdés b)  pontjának „és felmentésére a  30.  § (1)  bekezdés f )  pontja alapján kerül sor” rendelkezése azokat
a  közalkalmazott nőket, akiknek a  munkáltatójuk hozzájárulása hiányában nem felmentéssel, hanem más
jogcímen, például közös megegyezéssel, lemondással kellett közalkalmazotti jogviszonyukat megszüntetni.
Az  önkényesség abban állt, hogy a  közalkalmazottól teljesen független, általa nem befolyásolható feltételtől,
a munkáltató döntésétől tette függővé a jogalkotó a jubileumi jutalomra való jogosultságot, mivel a közalkalmazott
nő felmentési kérelme ellenére közalkalmazotti jogviszonyának megszüntetése teljes egészében a  munkáltató
döntésén múlt, amely ellen a munkavállaló nem élhetett jogorvoslattal. Ugyanakkor, mint arról fentebb már szó volt,
a munkáltató a hozzájárulás megadásában ellenérdekelt volt, mivel a közalkalmazotti jogviszony említett jogcímen
történő felmentése számára jelentős pénzügyi terhet jelentett. Ezért az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy
az Alaptörvény XV. cikk (1) bekezdésébe ütközik, hogy nyugdíjasnak a Kjt. 37/B. § (3) bekezdés b) pontja szerint csak
azok a  közalkalmazottak minősülhettek, akiknek a  közalkalmazotti jogviszonya felmentés egy bizonyos jogcíme
alapján szűnt meg.
[43] 4. A bírói indítványban megjelölt alaptörvény-ellenességet tehát nem a Kjt. 78. § (4) bekezdése, hanem a Kjt. 37/B. §
(3)  bekezdés b)  pontjának „és felmentésére a  30.  § (1)  bekezdés f )  pontja alapján került sor” rendelkezése idézte
elő; ezért az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a Kjt. 2011. április 2-től 2011. december 31-ig hatályban volt
37/B.  § (3)  bekezdés b)  pontjának „és felmentésére a  30.  § (1)  bekezdés f )  pontja alapján került sor” rendelkezése
sérti az Alaptörvény XV. cikk (1) bekezdését.
[44] Az alaptörvény-ellenesség megállapítása miatt a már hatályon kívül helyezett, de alkalmazandó jogszabályra nézve
– az Abtv. 45. § (2) bekezdése alapján – az eljárásra okot adó ügyben, a Veszprémi Törvényszék 3.Mf.20.427/2013.
szám alatt folyamatban lévő ügyében alkalmazási tilalmat írt elő. Továbbá az Alaptörvény védelme, a jogbiztonság
és az eljárásban érintett személy különösen fontos érdekére tekintettel az Abtv. 45. § (4) bekezdése alapján általános
alkalmazási tilalmat írt elő, ezért a Kjt. 2011. április 2-től 2011. december 31-ig hatályban volt 37/B. § (3) bekezdés
b)  pontjának „és felmentésére a  30.  § (1)  bekezdés f )  pontja alapján került sor” rendelkezése a  bíróságok előtt
folyamatban lévő egyedi ügyekben sem alkalmazható.
[45] Az Alkotmánybíróság, a  fentebb már kifejtettek szerint, a  Kjt. 78.  § (4)  bekezdését nem találta alaptörvényellenesnek, ezért e tekintetben a bírói indítványt elutasította.
[46] Az Alkotmánybíróság e  határozatának a  Magyar Közlönyben történő közzétételét az  Abtv. 44.  § (1)  bekezdés
második mondata alapján rendelte el.
Budapest, 2014. április 7. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
17/2013. (IV. 26.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2013. április 23-án megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 131/A. § b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva A. T. magánszemély (a továbbiakban: beadványozó) által benyújtott országos népi kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a  Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – a  Kúriához címzett kifogást
lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Arany J. u. 25.; levélcím: 1357 Budapest, Pf. 2;
fax: 06-1-7950-143). A bírósági eljárásban az ügyvédi képviselet kötelező. A  jogi szakvizsgával rendelkező személy
saját ügyében ügyvédi képviselet nélkül is eljárhat. A bírósági eljárás nem tárgyi illetékmentes. Az  illeték mértéke
15 000 Ft. Faxon benyújtott beadványon az illeték nem róható le.
Indokolás I. A beadványozó 2013. április 12-én aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási Bizottsághoz
az  országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a  továbbiakban: Nsztv.) 2.  §-a
szerinti hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő szerepelt:
„Kérem a  Tisztelt Országgyűlést, hogy újabb jogszabály alkotásával szabályozza a  deviza alapú hiteleket és lízingeket,
amelyek törlesztése forintban történik, – ugyanis a  Magyarországon lévő deviza alapú hitelezés, a  jellemzőit tekintve,
pontosan olyan rablóhitelezés (angolul: Predatory Lending), amely az  USA-ból indulva, 2008-ban már gazdasági
világválságot okozott.”
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a  kezdeményezés nem felel meg az  Nsztv. 17.  §-ában
foglaltaknak, amely szerint a népi kezdeményezésnek pontosan és egyértelműen kell tartalmaznia a megtárgyalásra
javasolt kérdést. A  népi kezdeményezés tárgyát képező kérdés egyrészt megtévesztő, mert úgy tünteti fel deviza
alapú hiteleket és lízingeket, mintha azok jelenleg nem lennének szabályozva, másrészt a kérdés nem egyértelmű,
mert nem állapítható meg, hogy beadványozó milyen terjedelmű és irányú szabályozást kíván a jogalkotótól.
Előzőeken túl ahhoz, hogy a választópolgár a népi kezdeményezésre feltett kérdést egyértelműen tudja támogatni
aláírásával az  szükséges, hogy a  kérdés kizárólag egyféleképpen értelmezhető legyen. Az  Országos Választási
Bizottság megítélése szerint a  „hiteleket és lízingeket” fordulat együttállása miatt a  választópolgárok nem
dönthetnek akként, hogy közülük csak az  egyiket támogassák aláírásukkal. Mivel a  választópolgár csak abban
az  esetben tudja aláírásával támogatni a  kérdést, ha mind a  hitel, mind a  lízing kérdés-részt támogatja, így eltérő
válasz esetén nem tudja választói akaratát megfelelő módon kinyilvánítani.
Mivel a kezdeményezés nem felel meg az Nsztv. 17. §-ában foglalt követelményeknek, ezért ugyanezen jogszabály
18. §-ának b) pontja értelmében az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldánya hitelesítésének
megtagadásáról döntött.
II. A határozat az  Nsztv. 2.  §-án, 17.  §-án, 18.  § b)  pontján, a Ve. 3.  § d)  pontján és 131.  §-án, a  jogorvoslatról szóló
tájékoztatás a  Ve. 130.  § (1)  bekezdésén, az  illetékekről szóló tájékoztatás az  1990. évi XCIII. törvény 37.  §
(1) bekezdésén, 39. § (3) bekezdés d) pontján, 42. § (1) bekezdés g) pontján alapul.
Dr. Bordás Vilmos s. k.,
 az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
1492/2012. (XI. 13.) Korm. határozata a Nokia Siemens Networks Kft. magyarországi nagybefektetővel való stratégiai megállapodás megkötéséről.
A Kormány felhatalmazza a nemzetgazdasági minisztert, hogy a Magyarország Kormánya és a Nokia Siemens Networks
Telekommunikációs Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (1092 Budapest, Köztelek u. 6., cégjegyzékszám: 01-09-875759)
között kötendő stratégiai megállapodást a Kormány nevében aláírja.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
82/2014. (XII. 12.) HM utasítása a Honvédelmi Minisztérium Védelemgazdasági Hivatal és a Honvédelmi Minisztérium Nemzeti Rendezvényszervező Hivatal, valamint a honvédelmi célú központi beszerzéseket végző szervezetek átalakításának egyes feladatairól.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011.  évi
CXIII.  törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló 290/2011. (XII. 22.) Korm. rendelet 2. § (5) bekezdése alapján
a következő utasítást adom ki:
1. Általános rendelkezések 1. § (1) Az utasítás hatálya a Honvédelmi Minisztériumra (a továbbiakban: HM), a honvédelemért felelős miniszter
(a továbbiakban: miniszter) irányítása alá tartozó központi hivatalokra, a miniszter közvetlen alárendeltségébe tartozó
szervezetekre, a Katonai Nemzetbiztonsági Szolgálatra, valamint a Magyar Honvédség (a továbbiakban: MH) katonai
szervezeteire (a továbbiakban együtt: honvédelmi szervezetek) terjed ki.
(2) Ahol az utasítás honvédelmi szervezetek vezetőjét említ, azon a HM esetében a Honvédelmi Minisztérium Szervezeti
és Működési Szabályzatáról szóló 53/2014. (VIII. 1.) HM utasítás 2. § (1) bekezdése szerinti önálló szervezeti egység
vezetőjét kell érteni.
2. Az átalakítás feladatai 2. § A HM Védelemgazdasági Hivatal (a továbbiakban: HM VGH) egyes feladatai és az azok ellátásához szükséges személyi
állomány átadására a 3. § alapján kerül sor.
3. § (1) A HM VGH – honvédelmi célú központi beszerzésekkel kapcsolatos feladatokat ellátó – Beszerzési Igazgatósága
HM  VGH-ból történő kiválásával és a HM VGH egyes szervezeti elemei feladatrendszerének és rendszeresített
létszámának korrekciójával a miniszter közvetlen alárendeltségében és a HM közigazgatási államtitkár (a továbbiakban:
HM KÁT) irányítása alatt új, önálló HM szervezetként 2015. február 1-jei hatállyal létrehozásra kerül a HM Beszerzési
Hivatal (a továbbiakban: HM BH).
(2) A HM VGH Első Világháborús Centenáriumi megemlékezéssel kapcsolatos feladatokat ellátó Programirodája
változatlan feladatrendszerrel és rendszeresített létszámmal 2015. február 1-jei hatállyal átadásra kerül a miniszter
közvetlen alárendeltségébe és a HM társadalmi kapcsolatokért felelős helyettes államtitkár (a továbbiakban:
HM TKHÁT) irányítása alá tartozó HM Nemzeti Rendezvényszervező Hivatal (a továbbiakban: HM NRH) részére.
(3) Az utasítás szerinti átalakítással a szervezeti struktúrák megtervezésére és kialakítására olyan módon kerül sor, hogy
a  HM VGH és a HM NRH munkaköri jegyzékében 2015. január 31-én meghatározott létszámkereteket a HM VGH,
a HM NRH és a 2015. február 1-jén létrehozásra kerülő HM BH együttesen csak a HM BH önálló működéséhez szükséges
mértékben haladhatja meg.
(4) Az (5) bekezdés és a HM VGH működtetési feltételeit biztosító szervezetrendszer figyelembevételével kerül sor
a HM BH 1135 Budapest, Lehel utca 35–37. székhelyén az önálló működtetéshez szükséges feltételek kialakítására.
(5) A HM BH beszerzési feladataival összefüggő informatikai támogatását – ideértve a Katonai Beszerzési Információs
Rendszer üzemeltetését, a hálózat és a rendszer karbantartását – 2015. február 1-jétől a HM VGH hajtja végre.
(6) A HM VGH feladatrendszeréből ezen utasítás alapján átvett honvédelmi célú központi beszerzésekkel összefüggő
feladatokat a HM BH alaptevékenység keretében látja el.
(7) Az (1) bekezdés szerinti feladatokkal összefüggő szabályozók módosítására vonatkozó tervezeteket az azok
kidolgozásáért felelős honvédelmi szervezetek vezetői véleményezésre megküldik a HM BH főigazgatói feladatok
ellátására kijelölt vezetője (a továbbiakban: HM BH kijelölt vezetője) részére.
4. § (1) A szervezési tevékenység, időszak kezdete az utasítás hatálybalépését követő nap, befejezése 2015. július 31-e.
 (2) Az átalakítás következtében az új szervezeti rend szerinti működés kezdőnapja 2015. február 1-je.
3. Az átalakítás végrehajtásának irányítása 5. § (1) Az utasításban meghatározott szervezetrendszer kialakítása során a HM NRH, a HM VGH és a HM BH vonatkozásában
– a HM VGH és a HM BH esetében a (2) és a (3) bekezdés szerinti eltérésekkel – a honvédelmi szervezetek alapításáról,
tevékenységéről és szabályzatairól szóló 80/2011. (VII. 29.) HM utasítás (a továbbiakban: HM utasítás1.) 11/A. §-át kell
alkalmazni.
(2) A HM VGH átalakításának és a HM BH létrehozásának irányításáért a HM KÁT felelős.
 (3) A HM KÁT irányítja
a) a HM BH alapító okiratának kidolgozásával és a HM VGH alapító okiratának módosításával,
b) a HM VGH munkaköri jegyzékének módosításával és a HM BH munkaköri jegyzékének előkészítésével,
c) a HM VGH hatáskörébe tartozó honvédelmi célú központosított beszerzéseket végző szervezetrendszer
átalakítása folyamatában szükséges miniszteri döntések előkészítésével és
d) az átalakítás végrehajtásával összefüggő normatív szabályozók előkészítésével
kapcsolatos feladatokat.
4. Működési alapokmányok előkészítése 6. § (1) A HM VGH és a HM NRH – főigazgatóik javaslata alapján összeállított – alapító okirat-módosítása, valamint a HM BH
– kijelölt vezetője javaslata alapján összeállított – alapító okirat-kidolgozása során a HM utasítás1. 6/A. §-át a
(2) bekezdés szerinti eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) Az (1) bekezdés szerinti honvédelmi szervezetek alapító okiratát, továbbá alapító okiratának módosítását – a szervezet
vezetőjének, illetve kijelölt vezetőjének javaslata alapján – a HM Tervezési és Koordinációs Főosztály (a továbbiakban:
HM TKF) készíti elő az alábbi határidők betartásával:
a) a HM BH alapító okiratára, a HM VGH és a HM NRH alapító okiratának módosítására vonatkozó javaslat
kidolgozása és annak HM TKF részére történő megküldése az utasítás hatálybalépését követő napig,
b) az a) pont szerinti alapító okirat-tervezetek véleményeztetése, pontosítása és jóváhagyásra történő
felterjesztése az utasítás hatálybalépését követő ötödik napig,
c) a kincstári nyilvántartás pontosításának kezdeményezése a b) pont szerinti okiratok miniszteri jóváhagyását
követő 8 napon belül.
 (3) A HM BH Magyar Államkincstár (a továbbiakban: Kincstár) által történő törzskönyvi nyilvántartásba vételéhez,
a HM VGH és a HM NRH törzskönyvi nyilvántartásának pontosításához szükséges okmányokat a HM TKF készíti elő, és
azokat – a vonatkozó okiratok miniszteri jóváhagyását követően – haladéktalanul megküldi a Kincstár részére.
(4) A HM VGH, a HM NRH és a HM BH a HM utasítás1. 12. § (7) bekezdésében meghatározott határidőtől eltérően 2015.
március 31-ig – a HM utasítás1. 12. § (5) bekezdése szerinti eljárásrendben – jóváhagyásra felterjeszti a szervezeti és
működési szabályzatát vagy annak módosítását a szervezet tevékenységét közvetlenül irányító állami vezető részére.
7. § (1) A HM BH munkaköri jegyzékének és a HM VGH munkaköri jegyzéke helyesbítő ívének – HM KÁT javaslatainak
figyelembevételével történő – előkészítése során a munkaköri jegyzékekről, az állománytáblákról és a
létszámgazdálkodásról szóló 13/2014. (II. 14.) HM utasítás (a továbbiakban: HM utasítás2.) 12. § (1) bekezdését a
következő eltérésekkel kell alkalmazni:
a) a HM BH munkaköri jegyzékére és a HM VGH munkaköri jegyzéke helyesbítő ívére vonatkozó javaslat
összeállítása és megküldése a HM TKF részére 2014. december 18-ig,
b) az a) pont szerinti munkaköri jegyzék-tervezetek egyeztetése, véglegesítése és jóváhagyásra történő
felterjesztése 2014. december 22-ig,
c) a HM BH munkaköri jegyzékének és a HM VGH munkaköri jegyzéke helyesbítő ívének jóváhagyása 2014.
december 28-ig,
d) a c) pont szerint jóváhagyott munkaköri jegyzék és munkaköri jegyzék helyesbítő ív kiadása 2015. január 2-ig.
(2) A HM NRH munkaköri jegyzéke helyesbítő ívének – a HM TKHÁT javaslatainak figyelembevételével történő –
előkészítése során a HM utasítás2. 12. § (1) bekezdését a következő eltérésekkel kell alkalmazni:
a) a HM NRH munkaköri jegyzéke helyesbítő ívére vonatkozó javaslat összeállítása és megküldése a HM TKF
részére 2014. december 18-ig,
b) az a) pont szerinti munkaköri jegyzék helyesbítő ív-tervezet egyeztetése, véglegesítése és jóváhagyásra történő
felterjesztése 2014. december 22-ig, c) a HM NRH munkaköri jegyzéke helyesbítő ívének jóváhagyása 2014. december 28-ig,
d) a c) pont szerint jóváhagyott munkaköri jegyzék helyesbítő ív kiadása 2015. január 2-ig.
(3) A HM BH munkaköri jegyzéke, a HM VGH és a HM NRH munkaköri jegyzék helyesbítő íve hatálybalépésének időpontja
2015. február 1.
5. Az átalakítással összefüggő egyéb feladatok 8. § (1) A HM VGH mint átadó, a HM BH és a HM NRH mint átvevők közötti átadás-átvétel előkészítése, koordinálása és
végrehajtása érdekében a HM KÁT munkacsoportot hoz létre. A munkacsoport munkájában a 9. § (2) bekezdése
szerinti HM KÁT és Honvéd Vezérkar főnöki (a továbbiakban: HVKF) együttes intézkedésben külön meghatározott és
az abban nevesített szervezetek vezetői által kijelölt személyek vesznek részt.
(2) A HM VGH főigazgatója 2015. január 1-jéig írásban értesíti az érintett személyi állományt a szolgálati viszonyukat és
a közalkalmazotti jogviszonyukat érintő tervezett változásról.
(3) A HM BH és a HM NRH – az utasításban meghatározott feladatátadásokkal összefüggő és azok ellátásához szükséges –
intézményi és központi előirányzatai a 2015. évi intézményi és központi költségvetési javaslatok elkészítésének és
jóváhagyásának rendjéről szóló miniszteri körlevélben meghatározottak szerint kerülnek biztosításra.
(4) Ezen utasításban meghatározott feladatok végrehajtását HM KÁT–HVKF együttes intézkedés szabályozza, amelynek
tervezetét a HM TKF főosztályvezetője 2014. december 18-ig készíti elő.
(5) A (4) bekezdés szerinti HM KÁT–HVKF együttes intézkedés tartalmazza
a) a HM BH létrehozásával összefüggő pénzügyi és számviteli biztosítás feladatait,
b) a változatlan szakmai tartalmú – feladatköri vagy munkaköri változással nem érintett – beosztásokra vonatkozó
személyügyi eljárás rendjét,
c) az utasítás szerinti feladatátadások következtében áthelyezésre kerülő állomány továbbfoglalkoztatásával,
az átadás-átvételkor folyamatban lévő ügycsoportokkal és az azokhoz kapcsolódó jogutódlásra vonatkozó
szabályokat és
d) az utasítás hatálya alá tartozó honvédelmi szervezetek utasítás rendelkezéseihez kapcsolódó további feladatait.
 (6) A HVKF 2015. január 28-ig intézkedik az MH hadrenden kívüli szervezetei jegyzékének módosítására.
 (7) Ezen utasításban meghatározott feladatokkal összhangban az illetékes honvédelmi szervezetek vezetői
a) 2014. december 18-ig felülvizsgálják a HM BH létrehozásához kapcsolódó egyéb feladatokra vonatkozó
szabályozókat, így különösen a honvédek jogállásáról szóló 2012. évi CCV. törvény egyes rendelkezéseinek
végrehajtásáról szóló 9/2013. (VIII. 12.) HM rendeletet, a honvédek illetményéről, illetményjellegű juttatásairól,
jutalmazásáról, valamint a honvédelmi ágazatban foglalkoztatott közalkalmazottak jutalmazásáról szóló
21/2013. (IX. 17.) HM rendeletet és a szolgálati beosztások rendszeresítésével kapcsolatos szabályokról szóló
47/2013. (VIII. 23.) HM utasítást, és
b) 2015. január 2-ig felülvizsgálják az utasításban meghatározott új szervezeti rend szerinti működéshez
kapcsolódó egyéb feladatokra vonatkozó szabályozókat, így különösen a honvédelmi szervezetek
beszerzéseinek eljárási rendjéről szóló 18/2014. (III. 7.) HM utasítást, a kötelezettségvállalások pénzügyi
ellenjegyzéséről és bejelentésének rendjéről szóló 83/2012. (XI. 16.) HM utasítást és a Honvédelmi Minisztérium
fejezet központi és intézményi gazdálkodásának rendjéről szóló 89/2011. (VIII. 4.) HM utasítást.
(8) Az utasítás végrehajtásával összefüggő feladatok átadása következtében szükségessé váló, valamint a (7) bekezdés
szerinti jogszabály- és közjogi szervezetszabályozó eszköz-módosítások tervezeteit az azok kidolgozásáért felelős
honvédelmi szervezetek úgy készítik elő és küldik meg a HM Jogi Főosztály részére, hogy azok 2015. február 1-jén
hatályba léphessenek.
6. Záró rendelkezések 9. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
10. § Ez az utasítás 2015. december 31-én hatályát veszti.
Dr. Hende Csaba s. k.,
 honvédelmi miniszter


text:
1/2011. (I. 14.) ME határozata helyettes államtitkár megbízatása megszűnésének megállapításáról.
Megállapítom, hogy Dányi Gábornak, a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium helyettes államtitkárának e megbízatása a kormánytisztviselők
jogállásáról szóló 2010. évi LVIII. törvény 49. § (2) bekezdése a) pontja alapján történő áthelyezésére tekintettel
– 2010. december 31-ei hatállyal – megszűnt. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök