text:
109/2018. (III. 20.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés f )  pontja, illetve a  Magyarország címerének és zászlajának használatáról,
valamint állami kitüntetéseiről szóló 2011. évi CCII. törvény 18.  § (1)  bekezdése alapján – a  miniszterelnök
előterjesztésére –
a magyarság érdekében itthon és az  Amerikai Egyesült Államokban végzett szolgálata, kiemelten a  Szent Korona
negyven évvel ezelőtti hazahozatalának előkészítését szolgáló diplomáciai tevékenysége elismeréseként
dr. Almási Mihály baptista lelkipásztor, a  Baptista Teológiai Akadémia Teológiatudományi Intézetének igazgatója,
professor emeritus részére,
magfizikával kapcsolatos előadásai mellett a  magfizikai mérőmódszerek, valamint a  mérési eredmények
kiértékelésével kapcsolatos tantárgyak tematikájának kidolgozását is magába foglaló, nagy hatású oktatói munkája
elismeréseként
dr. Angeli István, a fizikai tudomány doktora, a Debreceni Egyetem Természettudományi és Technológiai Kar Fizikai
Intézete Kísérleti Fizika Tanszékének nyugalmazott egyetemi tanára részére,
a vallási néprajz területén elért, nemzetközileg is kiemelkedő tudományos eredményei, valamint szülőföldje
kulturális fejlődését segítő, önzetlen támogatótevékenysége elismeréseként
dr. Barna Gábor, a Magyar Tudományos Akadémia doktora, a Szegedi Tudományegyetem Bölcsészettudományi Kar
Társadalomtudományi Intézete Néprajzi és Kulturális Antropológiai Tanszékének egyetemi tanára részére,
kiemelkedően eredményes sportolói pályafutása, valamint több évtizedes sportvezetői tevékenysége
elismeréseként
dr. Bodnár András nyugalmazott osztályvezető sebész-főorvos, olimpiai, világ- és Európa-bajnok vízilabdázó,
a Magyar Olimpiai Bizottság Mező Ferenc Sportbizottságának vezetője részére,
a magyar népi kultúra regionális tagolódásának kutatása, a néprajzi kartográfia és az afrikanisztika területén elért
tudományos eredményei, valamint az  ökológiai antropológia hazai meghonosításában és továbbfejlesztésében
betöltött szerepe elismeréseként
dr. Borsos Balázs, a Magyar Tudományos Akadémia doktora, a Magyar Tudományos Akadémia Bölcsészettudományi
Kutatóközpontja Néprajztudományi Intézetének tudományos tanácsadója, igazgatói megbízott részére,
a magyar–brazil kapcsolatok fejlesztését szolgáló, valamint hazánk befektetési, turisztikai és kulturális célpontként
való megismertetésével Magyarország gazdaságdiplomáciai törekvéseinek sikeréhez hozzájáruló tevékenysége
elismeréseként
Braun Bertalan, a  Grupo Frigorífico BB, a  Grupo Cortés, a  Grupo Palacsinta Representaçőes elnök-vezérigazgatója
részére,
a világhírű magyar valószínűségszámítási iskola jelentős képviselőjeként végzett sokrétű kutatómunkája és
nemzetközi szinten is kimagasló tudományos eredményei elismeréseként
dr. Csáki Endre, a  matematikai tudomány doktora, a  Magyar Tudományos Akadémia Rényi Alfréd Matematikai
Kutatóintézetének kutató professor emeritusa részére,
több évtizede lelkiismeretesen végzett gyógyító-, oktató- és intézményvezetői munkája, új gyógyászati
segédeszközök, eljárások és műtéttechnikák kidolgozásában és bevezetésében elért figyelemre méltó eredményei,
valamint példaértékű szakmai közéleti tevékenysége elismeréseként
dr. Csernátony Zoltán, a Magyar Tudományos Akadémia doktora, a Debreceni Egyetem Klinikai Központja Ortopédiai
Klinikájának igazgatója, egyetemi tanár részére,
a magyar vidéket és a  hagyományos paraszti életmódot megörökítő festményei, sokoldalú grafikus- és
keramikusművészi életműve, valamint az  1956-os szabadságharc eseményeinek hiteles bemutatását szolgáló
kutatói és publikációs tevékenysége elismeréseként
Csizmadia Zoltán festő-, grafikus-, keramikusművész részére,
a hazai társadalomföldrajz meghatározó alakjaként végzett, következetesen magas színvonalú oktató- és
kutatómunkája elismeréseként
dr. Dövényi Zoltán, a Magyar Tudományos Akadémia doktora, a Pécsi Tudományegyetem Természettudományi Kar
Földrajzi és Földtudományi Intézete Társadalomföldrajzi és Urbanisztikai Tanszékének egyetemi tanára részére,
a Kárpát-medence tánchagyományainak kutatása és széles körű megismertetése érdekében végzett több évtizedes,
nemzetközi és hazai téren is kiemelkedő tudományos munkája elismeréseként
dr. Felföldi László táncfolklorista, a  Magyar Táncművészeti Egyetem címzetes főiskolai tanára, a  Szegedi
Tudományegyetem címzetes egyetemi tanára, a  Magyar Tudományos Akadémia Bölcsészettudományi
Kutatóközpontja Zenetudományi Intézetének nyugalmazott tudományos főmunkatársa részére,
a GULÁG-on átélt elnyomás magas művészi színvonalú bemutatását és a táborokban elhunyt honfitársak emlékének
ápolását szolgáló regényírói munkája, valamint a magyar–tatár irodalmi kapcsolatok elmélyítése érdekében végzett
tevékenysége elismeréseként
Galgóczy Árpád József Attila-díjas író, műfordító részére,
a felvidéki magyarság megmaradása és identitásának megőrzése érdekében végzett elhivatott lelkészi és
püspökhelyettesi szolgálata elismeréseként
Géresi Róbert, a Szlovákiai Református Keresztyén Egyház püspökhelyettese részére,
a magyar történettudományban végzett kiemelkedő kutatói és publikációs tevékenysége, valamint
a  rendszerváltoztatásban, az  új külügyminisztérium kiépítésében, illetve a  diplomáciai szolgálat terén szerzett
érdemei elismeréseként
dr. Gergely András, a  Magyar Tudományos Akadémia doktora, az  Eötvös Loránd Tudományegyetem
Bölcsészettudományi Kar Történeti Intézete Új- és Jelenkori Magyar Történeti Tanszékének nyugalmazott egyetemi
tanára, a Károli Gáspár Református Egyetem Bölcsészettudományi Kar Történettudományi Intézete Új- és Jelenkori
Magyar Történeti Tanszékének professor emeritusa részére,
az alföldi erdőművelési technológiák és gépesítések fejlesztése érdekében, valamint a  dél-alföldi régió közjóléti
erdőgazdálkodása és tájrehabilitációja terén végzett magas színvonalú munkája elismeréseként
dr. Göbölös Antal, az Állami Erdészeti Szolgálat Kecskeméti Igazgatóságának nyugalmazott igazgatója részére,
az egyetemes magyarság XX. századi sorsát és a  felföldi magyarság történetét, útkeresését eredeti, a  fájdalmas
valóságot gyakran szeretetteljes iróniával ábrázoló regényei elismeréseként
Grendel Lajos Kossuth-díjas és József Attila-díjas író, a Magyar Művészeti Akadémia rendes tagja részére,
több évtizedes gyülekezet- és egyházépítő szolgálata, a  teológia területén folytatott tudományos tevékenysége,
valamint a reformáció jubileumának méltó megünneplése érdekében végzett munkája elismeréseként
dr. Hafenscher Károly evangélikus lelkész, a  Magyarországi Evangélikus Egyház Zsinatának lelkészi elnöke,
teológiatanár, az  Emberi Erőforrások Minisztériuma Reformáció Emlékbizottsága munkájának segítéséért felelős
miniszteri biztos részére,
kiemelkedő színvonalú mérnöki munkája, valamint a  Kamara megalakulása és működtetése érdekében végzett
tevékenysége elismeréseként
dr. Hajtó Ödön okleveles mérnök, a Magyar Mérnöki Kamara alapító elnöke részére,
a XX. század kultúrájának kutatójaként a  történelmi csapdákból kiutat kereső ember és nemzet igazságkeresését,
válaszait bemutató, egyedi látásmódot tükröző tudományos munkája, valamint szépírói és tudományszervező
tevékenysége elismeréseként
dr. Hankiss Ágnes József Attila-díjas író, pszichológus, a  Hamvas Béla Kultúrakutató Intézet igazgatója, a  Nemzeti
Közszolgálati Egyetem címzetes docense, a  Nemzetbiztonsági Intézet Terrorelhárítási Tanszékének mesteroktatója
részére,
kiemelkedő és sokrétű gyógyszerkutatói, publikációs és oktatói munkája, valamint tudománypolitikai tevékenysége
elismeréseként
dr. Hársing László Gábor, az  orvostudomány doktora, a  Semmelweis Egyetem Farmakológiai és Farmakoterápiás
Intézetének tudományos tanácsadója részére,
öt évtizedes kimagasló színvonalú ipari tevékenysége, valamint a hazai vállalkozások fejlesztését szolgáló munkája
elismeréseként
dr. Havas Jenő, a  kémiai tudomány doktora, a  Budapesti Iparszövetség elnöke, a  Radelkis Elektroanalitikai
Műszergyártó Kft. igazgatója, címzetes egyetemi tanár részére,
a dél-alföldi festészeti hagyományok újragondolásával önálló stílust teremtő művészi pályája, valamint a művészeti
képzés és tehetséggondozás területén végzett több évtizedes munkája elismeréseként
Hézső Ferenc Munkácsy Mihály-díjas festőművész részére,
a Balaton köz- és vízbiztonságának fejlesztése érdekében végzett több évtizedes, kimagasló színvonalú munkája
elismeréseként
Jamrik Péter, a Balatoni Fejlesztési Tanács Közbiztonsági Testületének elnöke részére,
a tavak és folyók hidrodinamikája területén végzett nemzetközileg is elismert tudományos munkája, valamint
a mérnökképzésben folytatott kiemelkedő oktatói tevékenysége elismeréseként
Józsa János Balázs, a  Magyar Tudományos Akadémia levelező tagja, a  Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi
Egyetem rektora, az Építőmérnöki Kar Vízépítési és Vízgazdálkodási Tanszékének egyetemi tanára részére,
kiemelkedően eredményes sportolói pályája, valamint a  szociálisan rászoruló egykori élsportolók támogatása
érdekében végzett társadalmi tevékenysége elismeréseként
Juhász Katalin olimpiai és világbajnok tőrvívó, az Olimpiai Bajnokok Klubjának alapítója, a Magyar Olimpiai Bizottság
Mező Ferenc Sportbizottságának tagja részére,
a grid és cloud rendszerek kutatójaként a  párhuzamos logikai programozási rendszerek, illetve
a szuperszámítógépek párhuzamos programozási környezetének vizsgálata területén végzett tudományos munkája,
valamint iskolateremtő oktatói és aktív szakmai közéleti tevékenysége elismeréseként
dr. Kacsuk Péter Imre, a Magyar Tudományos Akadémia doktora, a Magyar Tudományos Akadémia Számítástechnikai
és Automatizálási Kutatóintézetének tudományos tanácsadója, laborvezető, a  University of Westminster professor
emeritusa részére,
a hazai diabetológiai kutatás, oktatás és gyógyítás fejlesztéséhez kiemelkedő mértékben hozzájáruló, két évtizedes
tevékenysége elismeréseként
dr. Kempler Péter, a  Magyar Tudományos Akadémia doktora, a  Magyar Diabetes Társaság elnöke, a  Semmelweis
Egyetem Diabetológiai Licenc Grémium elnöke, a  Semmelweis Egyetem Általános Orvostudományi Kara I. sz.
Belgyógyászati Klinikájának egyetemi tanára részére,
időszerű erkölcsi és tudományos kérdésekkel foglalkozó művek igényes fordítását is magába foglaló életműve,
valamint keresztény közéleti szerepvállalása elismeréseként
dr. Kerényi Dénes, a műszaki tudomány doktora, műfordító, a Budapesti Műszaki Egyetem címzetes egyetemi tanára,
a Keresztény Értelmiségiek Szövetségének tagja részére,
példaértékű oktatói, közéleti és oktatásszervezői tevékenysége, valamint a magyarországi germanisztika nemzetközi
elismertetése érdekében végzett munkája elismeréseként
dr. Komlósiné dr. Knipf Erzsébet, a  Magyar Tudományos Akadémia doktora, az  Eötvös Loránd Tudományegyetem
Bölcsészettudományi Kara Germanisztikai Intézetének volt igazgatója, a Német Nyelvészeti Tanszék egyetemi tanára
részére,
a leggyakoribb idegrendszeri betegségek, többek között a  sclerosis multiplex vizsgálata és gyógyítása terén elért
nemzetközi jelentőségű eredményei, valamint a  neurológia hazai oktatásában végzett kiemelkedő munkája
elismeréseként
dr. Komoly Sámuel, a  Magyar Tudományos Akadémia doktora, a  Pécsi Tudományegyetem Neurológiai Klinikájának
egyetemi tanára részére,
a hispanisztika területén elért nemzetközileg is számottevő eredményei, valamint az egyetem Irodalomtudományi
Doktori Iskolájában működő, a  latin-amerikai elbeszélő irodalommal foglalkozó program megalapításában és
vezetésében végzett tevékenysége elismeréseként
dr. Kulin Katalin, az irodalomtudomány doktora, az Eötvös Loránd Tudományegyetem Bölcsészettudományi Karának
professor emeritája részére,
a vitorlázásban elért rendkívüli sikerei, valamint példaértékű utánpótlás-nevelői tevékenysége elismeréseként
Litkey Farkas világ- és Európa-bajnok, tizenháromszoros Kékszalag-győztes vitorlázó részére,
a néprajztudomány és a  muzeológia területén elért eredményei, valamint a  magyar népi kultúra európai
megismertetését szolgáló tudományos kutatói és publikációs tevékenysége elismeréseként
dr. Lukács László néprajzkutató, muzeológus, a  Magyar Tudományos Akadémia doktora, a  székesfehérvári Szent
István Király Múzeum nyugalmazott főmuzeológusa, a Kodolányi János Főiskola volt egyetemi tanára részére,
a kereskedelmi és versenyjog jeles hazai szakértőjeként a tudományág fejlesztésében és gyakorlati alkalmazásában
elért kiemelkedő eredményei elismeréseként
dr. Miskolczi-Bodnár Péter, a Károli Gáspár Református Egyetem Állam- és Jogtudományi Kara Kereskedelmi Jogi és
Pénzügyi Jogi Tanszékének tanszékvezető egyetemi tanára részére,
a hazai és nemzetközi felsőoktatásban négy és fél évtizede végzett oktatói munkája, valamint kimagasló, többek
között a megújuló energiaforrások modellezésével és a klímaváltozások hatásvizsgálatával kapcsolatos tudományos
kutatási eredményei elismeréseként
dr. Neményi Miklós, a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja, a Széchenyi István Egyetem Biológiai Rendszerek
és Élelmiszeripari Műszaki Tanszékének professor emeritusa részére,
a magyar agrárium jövőjét sokoldalúan és elhivatottan szolgáló, kimagasló kutatói és oktatói munkája
elismeréseként
dr. Póti Péter, a  Szent István Egyetem Mezőgazdaság- és Környezettudományi Kara Állattenyésztés-tudományi
Intézetének igazgatója, egyetemi docens részére,
a Kolozsvári Protestáns Teológiai Intézet fenntartása és fejlesztése érdekében végzett munkája elismeréseként
dr. Rezi Elek, a Kolozsvári Protestáns Teológiai Intézet rektorhelyettese részére,
kimagasló színvonalú szobrászművészi tevékenysége, valamint a  Reformáció-emlékmű megalkotójaként végzett
értékteremtő munkája elismeréseként
R. Törley Mária szobrászművész részére,
az erdélyi természeti örökség kutatása és védelme területén végzett kiemelkedő tudományos munkája, valamint
a külhoni tudományos élet fejlesztése érdekében végzett oktató-szervező tevékenysége elismeréseként
Sárkány-Kiss Endre, a  biológiai tudományok doktora, a  Babeş–Bolyai Tudományegyetem Biológia-Geológia Kara
Taxonómiai és Ökológiai Intézetének docense részére,
a római és az  ókeresztény jog hiteles feldolgozása, illetve közvetítése érdekében végzett magas szintű szakmai
munkája, valamint tudományszervező tevékenysége elismeréseként
dr. Sáry Pál, a  Miskolci Egyetem Állam- és Jogtudományi Kara Jogtörténeti és Jogelméleti Intézetének igazgatója,
Római Jogi Tanszékének tanszékvezető egyetemi tanára részére,
a világban rejlő szépség iránti érzékenységet és mély humanizmust tükröző írásai, nagy sikerű írói-újságírói
tevékenysége elismeréseként
Schäffer Erzsébet író, újságíró, publicista, a Nők Lapja volt főmunkatársa részére,
nemzetközileg is elismert fonológiai kutatásai, valamint A  magyar helyesírás szabályai 12. kiadásának
kidolgozásában szerkesztőként és lektorként végzett munkája elismeréseként
dr. Siptár Péter nyelvész, a  Magyar Tudományos Akadémia doktora, az  Eötvös Loránd Tudományegyetem
Bölcsészettudományi Kara Elméleti Nyelvészet Tanszékének tanszékvezető egyetemi tanára, a Magyar Tudományos
Akadémia Nyelvtudományi Intézetének tudományos tanácsadója részére,
több évtizedes sikeres ügyvédi pályája, valamint kiemelkedő kamarai szerepvállalása elismeréseként
dr. Sulyok Miklós ügyvéd, a Magyar Ügyvédi Kamara elnökhelyettese, a Bács-Kiskun Megyei Ügyvédi Kamara elnöke
részére,
a XIX. és XX. századi magyar, német és osztrák alkotmányfejlődés elismert hazai szakértőjeként a  jogtudomány
fejlesztése és a joghallgató ifjúság képzése érdekében végzett munkája elismeréseként
dr. Szabó István, a  Pázmány Péter Katolikus Egyetem Jog- és Államtudományi Karának dékánja, Jogtörténeti
Tanszékének tanszékvezető egyetemi tanára részére,
a születéskori oxigénhiányos állapot okozta betegségek gyógyítását szolgáló kiemelkedő tudományos
tevékenysége, valamint a  koraszülöttek és veszélyeztetett újszülöttek magas szintű ellátása érdekében végzett
lelkiismeretes munkája elismeréseként
dr. Szabó Miklós, a Semmelweis Egyetem I. sz. Gyermekgyógyászati Klinikája Újszülött Intenzív Osztályának vezetője,
egyetemi docens részére,
a szlovákiai magyarság identitástudatának, anyanyelvének és kultúrájának megőrzését szolgáló aktív politikai és
közéleti szerepvállalása elismeréseként
Szigeti László, a Magyar Közösség Pártjának elnökségi tagja, a Szlovák Köztársaság volt oktatási minisztere részére,
a magyar gazdaság, ipar és járműgyártás fejlesztésében, valamint az  innováció-menedzsment területén végzett
több évtizedes kiemelkedő tevékenysége elismeréseként
dr. Urbán László István, a  Magyar Suzuki Zrt. vezérigazgató-helyettese, a  Magyar Innovációs Szövetség alelnöke
részére,
a gazdasági növekedés térbeli aspektusainak kutatása terén elért, nemzetközi és hazai viszonylatban is kiemelkedő
eredményei, valamint iskolateremtő oktatói tevékenysége elismeréseként
dr. Varga Attila, a  Magyar Tudományos Akadémia doktora, a  Pécsi Tudományegyetem Közgazdaságtudományi
Karának egyetemi tanára részére,
több évtizedes lelkipásztori szolgálata, oktató-nevelői tevékenysége, valamint a veszprémi teológus- és hitoktató-,
illetve szociálismunkás-képzés megszervezésében végzett magas színvonalú munkája elismeréseként
dr. Varga István, a Veszprémi Érseki Hittudományi Főiskola és a Boldog Gizella Szeminárium rektora részére,
a bio-nanorendszerek kutatása területén végzett több évtizedes iskolateremtő tudományos munkája, valamint
a  Magyar Tudományos Akadémia Veszprémi Területi Bizottságában folytatott kiemelkedő vezetői tevékenysége
elismeréseként
dr. Vonderviszt Ferenc, a  Magyar Tudományos Akadémia doktora, a  Pannon Egyetem Bio-nanotechnológiai és
Műszaki Kémiai Kutatóintézetének igazgatója, egyetemi tanár részére,
az erdélyi magyar felsőoktatási rendszer kialakításához és a  helyi tudományos élet fejlesztéséhez hozzájáruló
jelentős oktatói, kutatói és tudományszervezői tevékenysége elismeréseként
dr. Weszely Tibor Péter, a Sapientia Erdélyi Magyar Tudományegyetem Marosvásárhelyi Kara Matematika-Informatika
Tanszékének oktatója részére a
MAGYAR ÉRDEMREND
 tisztikeresztje
 polgári tagozata; közel három évtizedes kimagasló szakmai színvonalú szolgálati tevékenysége elismeréseként
Bezsenyi Mihály címzetes rendőr dandártábornok, a Készenléti Rendőrség Nemzeti Nyomozó Irodájának igazgatója,
parancsnokhelyettes részére,
több mint három évtizedes kimagasló szakmai színvonalú szolgálati tevékenysége elismeréseként
Kovács István rendőr vezérőrnagy, az  Országos Rendőr-főkapitányság gazdasági országos rendőrfőkapitányhelyettese részére,
több mint négy évtizedes katonai szolgálata alatt a  Magyar Honvédség érdekében végzett áldozatos munkája
elismeréseként
Myszöglád Róbert Károly dandártábornok, a Honvéd Vezérkar Vezérkari Titkárságának titkárságvezetője részére a
MAGYAR ÉRDEMREND
 tisztikeresztje
 katonai tagozata kitüntetést adományozom. Budapest, 2018. március 2.
Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
20/2018. (IX. 27.) ITM rendelete a fogyasztóknál elhelyezett cseppfolyós propán-butángáz tartályok biztonsági követelményeiről és a Cseppfolyós Propán-butángáz Tartályok Biztonsági Szabályzatáról.
A bányászatról szóló 1993.  évi XLVIII.  törvény 50/A.  § (2)  bekezdés h)  pontjában kapott felhatalmazás alapján, a  Kormány
tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 94/2018. (V. 22.) Korm. rendelet 116.  § 3.  pontjában meghatározott feladatkörömben
eljárva a következőket rendelem el:
1. § (1) E rendelet hatálya kiterjed
a) a földgázellátásról szóló 2008.  évi XL.  törvény alapján kiadott, cseppfolyós propán-, butángázok és ezek
elegyei tartályban vagy palackban történő forgalmazásának szabályairól és hatósági felügyeletéről szóló
rendelet alapján a cseppfolyós propán-, butángázt (a  továbbiakban együtt: PB-gáz) a  tartályba töltve, saját
célra felhasználó fogyasztókra, valamint a földgázellátásról szóló 2008. évi XL. törvény 3. § 72. pontja szerinti
PB-gáz forgalmazóra,
b) a PB-gázt fogyasztóknál elhelyezett cseppfolyós propán-butángáz töltetű nyomástartó berendezéseket
(a továbbiakban: tartályok) tervező, építtető, kivitelező, üzemeltető, valamint azok átalakítását, felújítását és
felhagyását, elbontását végző vállalkozóra,
c) a tartályok biztonsági övezetével érintett ingatlan tulajdonosára, haszonélvezőjére, vagyonkezelőjére és
használójára, továbbá
d) a tartályok biztonsági övezetével érintett építmény, létesítmény beruházójára, építtetőjére és üzemben
tartójára.
(2) E rendelet hatálya nem terjed ki
a) a nyomástartó berendezések és rendszerek biztonsági követelményeiről és megfelelőség tanúsításáról szóló
44/2016. (XI. 28.) NGM rendeletben meghatározott nyomástartó berendezések és rendszerek tervezésére,
gyártására és megfelelőségértékelésére, továbbá piacfelügyeletére és
b) a nyomástartó berendezések, a  töltő berendezések, a  kisteljesítményű sűrített gáztöltő berendezések
műszaki-biztonsági hatósági felügyeletéről és az  autógáz tartályok időszakos ellenőrzéséről szóló 2/2016.
(I.  5.) NGM rendelet hatálya alá tartozó nyomástartó berendezések hatósági felügyeletére és az  autógáz
tartályok időszakos ellenőrzésére.
2. § A Cseppfolyós Propán-butángáz Tartályok Biztonsági Szabályzatát (a  továbbiakban: Szabályzat) az  1.  melléklet
tartalmazza.
3. § (1) A  tartályok létesítési és üzemeltetési tapasztalatainak figyelemmel kísérését, valamint a  műszaki haladás
eredményeinek a  gázforgalmazás biztonságát növelő, széles körű alkalmazásának elősegítését a  Szakági Műszaki
Bizottság (a továbbiakban: Műszaki Bizottság) végzi.
(2) A Műszaki Bizottság feladata a tartályok tervezésével, létesítésével és üzemeltetésével kapcsolatban
a) a PB-gáz forgalmazás kockázati tényezőinek elemzése és a  műszaki haladás vívmányainak figyelemmel
kísérése, b) szakmai állásfoglalással, szakmai vélemények kialakításával és tanácsadással a központi közigazgatási szervek
munkájának elősegítése,
c) a Szabályzat követelményeit az egészségvédelem magas szintjén kielégítő, valamint a műszaki-tudományos
színvonallal és a  gazdasági megfontolások alapján megvalósítható gyakorlattal összhangban álló műszaki
megoldások, irányelvek kidolgozása.
(3) A  Műszaki Bizottság 5 fő szakértő tagból áll, akiket az  energiapolitikáért felelős miniszter felkérésére a  következő
szervek vagy szervezetek vezetői delegálnak:
a) Magyar Bányászati és Földtani Szolgálat: 1 fő,
b) Magyar PB-Gázipari Egyesület: 3 fő,
c) Magyar Tartálytechnikai és Nyomástartó Berendezés Szövetség: 1 fő.
(4) A  Műszaki Bizottság tagjait, a  (3)  bekezdésben foglaltak figyelembevételével, a  Magyar Bányászati és Földtani
Szolgálat (a  továbbiakban: MBFSZ) elnökének javaslatára, az  energiapolitikáért felelős miniszter öt év időtartamra
bízza meg.
(5) A  Műszaki Bizottság maga dolgozza ki működési szabályzatát és tagjai közül öt év időtartamra megválasztja
a Műszaki bizottság elnökét. A titkársági feladatok ellátásáról az MBFSZ gondoskodik.
(6) Az MBFSZ a (2) bekezdés c) pontja szerinti irányelveket honlapján közzéteszi.
4. § A tartályok építésével és üzemeltetésével kapcsolatos munkát az a vállalkozó jogosult végezni, aki a munkavégzésre
a  földgázellátásban műszaki-biztonsági szempontból jelentős munkakörök betöltéséhez szükséges szakmai
képesítésről és gyakorlatról szóló rendeletben előírt szakmai képesítéssel és gázipari gyakorlattal rendelkezik, vagy
e követelményeknek megfelelő munkavállalókat alkalmaz.
5. § (1) A cseppfolyós propán-butángázok és ezek elegyei tartályban vagy palackban történő forgalmazásának szabályairól
és hatósági felügyeletéről szóló rendelet szerinti gázforgalmazói engedélyesnek a tartályok tervezésére, létesítésére,
próbaüzemére, használatbavételére, üzemeltetésére és elbontására műszaki-biztonsági irányítási rendszert
dolgoz ki, vezet be és működtet.
(2) A  bányafelügyelet hatósági felügyeleti jogkörében felügyeli a  gázforgalmazó műszaki-biztonsági irányítási
rendszerét.
(3) Ha a  gázüzemi tevékenységgel kapcsolatos feladatok elvégzésére a  gázforgalmazó írásban megbízást ad arra
jogosult más vállalkozónak, akkor az  a  megbízást az  engedélyes jóváhagyott műszaki-biztonsági irányítási
rendszerének alkalmazásával, annak megfelelően teljesíti.
6. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő 30. napon lép hatályba.
 (2) E  rendelet rendelkezéseit a  hatálybalépéskor folyamatban lévő ügyekben is alkalmazni kell, a  rendelet
hatálybalépése előtt kiadott tartály használatbavételi engedélyek nem módosulnak.
 (3) E  rendelet tervezetének a  műszaki szabályokkal és az  információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó
szabályokkal kapcsolatos információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 2015. szeptember 9-i
(EU) 2015/1535 európai parlamenti és tanácsi irányelv 5–7. cikke szerinti előzetes bejelentése megtörtént.
Dr. Palkovics László s. k.,
 innovációért és technológiáért felelős miniszter


text:
72/2015. (IX. 8.) ME határozata a Magyarország Kormánya és Szerbia Köztársaság Kormánya között a Tisza nemzetközi víziúttá nyilvánításáról szóló nemzetközi szerződés létrehozására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (1) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
a nemzeti fejlesztési miniszter, valamint a külgazdasági és külügyminiszter előterjesztése alapján
 1. egyetértek a  Magyarország Kormánya és a  Szerbia Köztársaság Kormánya között a  Tisza nemzetközi víziúttá
nyilvánításáról szóló nemzetközi szerződés (a továbbiakban: Megállapodás) létrehozásával;
 2. felhatalmazom a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy – az érintett miniszterekkel egyetértésben – a  tárgyalásokon
részt vevő személyeket kijelölje;
 3. felhatalmazom a nemzeti fejlesztési minisztert vagy az általa kijelölt személyt, hogy a  tárgyalások eredményeként
előálló szövegtervezetet kézjegyével ellássa;
 4. felhívom a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy a  Megállapodás létrehozásához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki;
 5. felhívom a  nemzeti fejlesztési minisztert, a  külgazdasági és külügyminisztert, valamint az  igazságügyi minisztert,
hogy a  Megállapodás létrehozását követően a  Megállapodás szövegének végleges megállapítására való
felhatalmazásról szóló határozat tervezetét haladéktalanul terjessze a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1856/2016. (XII. 27.) Korm. határozata a Márton Áron Szakkollégium 1037 Budapest, Kunigunda útja 35. szám alatti épületének teljes körű felújításáról és a kollégiumi infrastruktúra javításáról.
A Kormány
 1. egyetért a  Márton Áron Szakkollégium 1037 Budapest, Kunigunda útja 35. szám alatti épületének teljes körű
felújításával és a kollégiumi szolgáltatási infrastruktúra fejlesztésével;
 2. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy – az  emberi erőforrások minisztere bevonásával – gondoskodjon
a teljes körű felújításhoz és a kollégiumi szolgáltatási infrastruktúrafejlesztés megvalósításához
a) 2017. évben szükséges 500 millió forint,
b) 2018. évben szükséges 1991 millió forint
forrásnak a központi költségvetés XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezet 5. Egyetemek, főiskolák cím javára
történő biztosításáról.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 emberi erőforrások minisztere
Határidő: az a) pont tekintetében: a felmerülés ütemében
 a b) pont tekintetében: a 2018. évi központi költségvetés tervezése során
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
396/2017. (X. 12.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9. cikk (3) bekezdés k) pontja, valamint a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011.  évi
CLXII.  törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr.  Hild Ágnest
2017. október 15. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2017. október 2. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
26/2012. (XII. 7.) LÜ utasítása a nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló 1995. CXXV. törvény hatálya alá tartozó fontos és bizalmas ügyészségi munkakört betöltő személyek meghatározásáról.
Az ügyészségről szóló 2011. évi CLXIII. törvény 8. §-ának (3) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján a következő utasítást
adom ki: 1. § A nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló 1995. évi CXXV. törvény (a továbbiakban: Nbt.) 68. §-a alapján a fontos és
bizalmas munkakörre jelölt, illetve az ilyen munkakört betöltő személyek nemzetbiztonsági ellenőrzéséhez az
utasításban megjelöltek szerinti – az Nbt. 3. számú mellékletében megjelölt kérdőívet – kell kitölteni.
2. § Az ügyészi szervezetben a fontos és bizalmas munkakört betöltő személyek közül „C” típusú kérdőív kitöltésére
kötelezett: a) a legfőbb ügyész helyettes, b) a főosztályvezető ügyész,
c) a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti és Vádelőkészítési Főosztályának, valamint a Kiemelt és Katonai
Ügyek Főosztályának főosztályvezető-helyettes ügyésze és osztályvezető ügyésze, d) a fellebbviteli főügyész,
e) a főügyész és a főügyészhelyettes, f) a járási és járási szintű ügyészséget vezető ügyész és vezetőhelyettes ügyész,
g) a legfőbb ügyész által kijelölt biztonsági megbízott [Nbt. 71. § (1) bekezdés],
h) a Központi Nyomozó Főügyészségre és a nyomozó ügyészségekre beosztott vezető állású ügyész, ügyész,
alügyész, ügyészségi fogalmazó és ügyészségi megbízott, i) a munkáltatói jogkör gyakorlója által kijelölt informatikai ügyészségi alkalmazott,
j) a „Szigorúan titkos!” minősítési szintű minősített adatot felhasználó tisztviselő, írnok, fizikai alkalmazott.
3. § Az ügyészi szervezetben a fontos és bizalmas munkakört betöltő személyek közül „B” típusú kérdőív kitöltésére
kötelezett: a) a főosztályvezető-helyettes ügyész, b) a legfőbb ügyészségi osztályvezető ügyész,
c) a fellebbviteli főügyészhelyettes, d) a legfőbb ügyész által kijelölt ügyész, illetve más ügyészségi alkalmazott [Nbt. 71. § (3) bekezdés b) pont],
e) a Legfőbb Ügyészség Kiemelt és Katonai Ügyek Főosztályán szolgálatot teljesítő ügyész,
f) a büntetőeljárásban résztvevők, az igazságszolgáltatást segítők Védelmi Programjáról szóló 2001. évi LXXXV. törvény
24. §-ának (1) bekezdése alapján a legfőbb ügyész által kijelölt, a személyazonosság megváltoztatását előzetesen
jóváhagyó ügyész, g) a „Titkos!” minősítési szintű minősített adatot felhasználó tisztviselő, írnok, fizikai alkalmazott.
4. § Az ügyészi szervezetben a fontos és bizalmas munkakört betöltő személyek közül „A” típusú kérdőív kitöltésére
kötelezett: a) a fellebbviteli főügyészségi osztályvezető ügyész, b) a főügyészségi osztályvezető ügyész,
c) a Legfőbb Ügyészség Kabinetjében szolgálatot teljesítő ügyészségi alkalmazott, kivéve az ügyészség
szervezetéről és működéséről szóló 12/2012. (VI. 8.) LÜ utasítás 11. § (1) bekezdés b) pontjának bg) alpontjában
foglalt feladatokat ellátó ügyészségi alkalmazott, d) a megbízhatósági vizsgálat feletti törvényességi felügyeletet ellátó főügyészségi, valamint e tevékenység
irányításában közreműködő legfőbb ügyészségi ügyész, e) a legfőbb ügyész, a legfőbb ügyész helyettes, valamint – a járási és járási szintű vezetőhelyettes ügyész
kivételével – a 2. § b)–f) pontjában említett személyek mellé, továbbá a Központi Nyomozó Főügyészségre és a
nyomozó ügyészségekre beosztott titkárnői feladatokat (is) ellátó tisztviselő, írnok,
f) a Központi Nyomozó Főügyészségre és a nyomozó ügyészségekre beosztott, jegyzőkönyv vezetésével megbízott
ügyészségi alkalmazott, g) az informatikai ügyészségi alkalmazott, h) „Bizalmas!” minősítési szintű minősített adatot felhasználó tisztviselő, írnok, fizikai alkalmazott.
5. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
(2) Az utasításban meghatározott járási és járási szintű ügyészségen 2012. december 31-ig helyi ügyészséget kell érteni.
(3) Hatályát veszti a nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló 1995. évi CXXV. hatálya alá tartozó fontos és bizalmas
ügyészségi munkakört betöltő személyek meghatározásáról szóló 8/2005. (ÜK. 5.) LÜ utasítás.
Dr. Polt Péter s. k.,
legfőbb ügyész


text:
25/2013. (X. 4.) AB határozata a büntetőeljárásról szóló 1998. XIX. törvény 416. § (1) bekezdésének c) pontjával és 21. § (1) bekezdés e) pontjával kapcsolatos alkotmányos követelményről és alkotmányjogi panasz elutasításáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése bírói döntés alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére
irányuló alkotmányjogi panasz alapján – dr. pokol béla alkotmánybíró párhuzamos indokolásával – meghozta
a következő
1. Az Alkotmánybíróság megállapítja: az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdéséből fakadó alkotmányos követelmény,
hogy a  büntetőeljárásról szóló 1998.  évi XIX.  törvény 416.  § (1)  bekezdésének c)  pontjában meghatározott
felülvizsgálati eljárást megalapozhatja a törvény 21. § (1) bekezdés e) pontjában foglalt elfogultsági okra alapított
felülvizsgálati indítvány.
2. Az  Alkotmánybíróság a  Kúria Bfv.I.1412/2012/4. számú, valamint a  Kúria Bfv.III.153/2013/2. számú végzései
alaptörvény-ellenessé nyilvánítása és megsemmisítése érdekében benyújtott alkotmányjogi panaszt valamennyi
részében elutasítja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
I. [1] Az indítványozó alkotmányjogi panaszt terjesztett elő az Alkotmánybíróságnál, amelyben a Kúria Bfv.I.1412/2012/4.
számú, illetve a Kúria Bfv.III.153/2013/2. számú végzéseinek alaptörvény-ellenességét állította.
[2] 1. Az alkotmányjogi panasz alapjául szolgáló bűnügy tényállása szerint az indítványozó 2007 szeptembere és 2008
decembere között olyan műszaki berendezéseket, gépeket értékesített, amelyeknek vagy egyáltalán nem, vagy
az értékesítési szerződések megkötésekor már nem volt tulajdonosa. Az első fokon eljáró Baranya Megyei Bíróság
(későbbi Pécsi Törvényszék) az  indítványozót a  korábban hatályban volt Büntető Törvénykönyvről szóló 1978.  évi
IV. törvény (a továbbiakban: Btk.) 318. § (1) bekezdésébe ütköző és a (6) bekezdés a) pontja szerint minősülő csalás
bűntette és más bűncselekmények miatt bűnösnek mondta ki. A kétirányú ügyészi és védelmi fellebbezések alapján
eljáró Pécsi Ítélőtábla 2012. május 4. napján kelt és jogerős ítéletében az első fokú bíróság ítéletét a megállapított
tényállás érintetlenül hagyása mellett a  jogi minősítés tekintetében megváltoztatta, és az  első fokú bíróság által
kiszabott halmazati büntetést súlyosbította.
[3] Az indítványozó a Pécsi Ítélőtábla jogerős ítéletét a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény (a továbbiakban:
Be.) 416.  § (1)  bekezdésének a) és c)  pontjaiban foglalt okok alapján felülvizsgálati indítvánnyal támadta a  Kúria
előtt. Az  indítványozó a  felülvizsgálati indítványt részben a  Be. 416.  § (1)  bekezdés a)  pontjában foglalt okra
alapította, mert álláspontja szerint bűnösségét a büntető anyagi jog szabályainak megsértésével állapították meg.
Részben pedig a  Be. 416.  § (1)  bekezdés c)  pontján alapult a  felülvizsgálati indítvány, ugyanis az  indítványozó
állítása szerint az  első fokú eljárásban törvényben kizárt bíró ítélkezett, mert a  Pécsi Törvényszék elnökhelyettese
az  indítványozó unokatestvére. Ebből következően az  indítványozói érvelés szerint a Pécsi Törvényszék első fokon
eljárt bírájától nem volt elvárható, hogy az ügyben elfogulatlanul ítélkezzék. [Be. 21. § (1) bekezdés e) pontja.]
[4] A legfőbb ügyész BF. 2864/2012/1. számú nyilatkozatában azt fejtette ki, hogy „[a] Kúria következetes gyakorlata
(Bfv.II.856/2009/20.) szerint csak az  [ú]n. abszolút kizárási okra történő hivatkozás alapozza meg a  felülvizsgálatot,
az indítványban hivatkozott Be. 21. § e) pontja nem.”
[5] A Kúria a  2012. december 4. napján kelt, Bfv.I.1412/2012/4. számú végzésében (a  továbbiakban: első végzés)
a védelem felülvizsgálati indítványát elutasította és a felülvizsgálati indítványban kifogásolt ítéleteket hatályukban
fenntartotta. A  Kúria a  felülvizsgálati indítványt, annak a  Be. 416.  § (1)  bekezdés c)  pontjára alapított részében,
törvényben kizártnak találta. Az első végzés érvelése szerint a felülvizsgálat törvényi okait a Be. 416. § (1) bekezdése
kimerítő jelleggel sorolja fel. A  Be. 416.  § (1)  bekezdésének c)  pontja visszautal a  Be. 373.  § (1)  bekezdésének
I. b)  vagy c)  pontjában, illetve II–IV.  pontjainak valamelyikében meghatározott eljárási szabálysértésekre.
Az indítványozó a Be. 373. § (1) bekezdés II. b) pontjára alapította felülvizsgálati indítványát, amikor azt sérelmezte,
hogy az  ítélet meghozatalában törvény szerint kizárt bíró vett részt. Ez  a  szabály pedig visszautal a  Be. 21.  §
(1)  bekezdésére, amely a  bírák kizárására vonatkozó okokat sorolja fel. A  Be. 21.  § (1)  bekezdésének e)  pontja
a  kizárás relatív okát fogalmazza meg, vagyis azt, amikor a  bíró azért nem járhat el az  ügyben, mert annak
elfogulatlan megítélése tőle nem várható el. Az  első végzés a  legfőbb ügyész nyilatkozatában írtakat fogadta
el, amely szerint „a Kúria egyetértett a  Legfőbb Ügyészség átiratában foglaltakkal.” Ugyanakkor az  első végzés
megállapítása szerint „[a] folyamatban volt büntetőügyben azonban ilyen – a  tárgyilagos eljárás iránt kételyt
ébresztő – körülmény sem a  felülvizsgálati indítványból, sem pedig az  iratokból nem állapítható meg és nem is
valószínűsíthető.” [Erről lásd: első végzés 4. oldalát.]
[6] Az indítványozó ezt követően az  első végzésnek az  eljárt bíró kizártsága tekintetében előadott indokolásával
szemben ismételt felülvizsgálati indítványt nyújtott be. E felülvizsgálati indítványt a Kúria a 2013. február 11. napján
kelt, Bfv.III.153/2013/2. számú végzésében (a  továbbiakban: második végzés) elutasította. A  második végzésben
a Kúria azt fejtette ki, hogy „[a] kizárás relatív oka – ellentétben a kizárás objektív okaival – a Be. 283. § (1) bekezdés
b) pontja és 23. § (2)–(3) bekezdése értelmében utólag, így felülvizsgálati eljárásban nem érvényesíthető. A Be. 21. §
(1) bekezdésének e) pontja szerinti kizárási ok akkor képezheti felülvizsgálat okát, ha ilyen ok miatt a bírót (illetve
ülnököt) kizárták, aki ennek ellenére tovább eljárt.”
[7] 2. Az  indítványozó a  kúriai végzésekkel szemben az  Alkotmánybíróságról szóló 2011.  évi CLI.  törvény
(a  továbbiakban: Abtv.) 27.  §-a alapján alkotmányjogi panasszal fordult az  Alkotmánybírósághoz, amelyben
a  végzések alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kezdeményezte. Az  indítványozó
alkotmányjogi panaszban előadott elsődleges érvelése szerint az  ügyben lefolytatott büntetőeljárás nem felelt
meg az  Alaptörvény tisztességes eljárásból fakadó követelményrendszerének. Az  indítványozó álláspontja
értelmében sérti az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdésében rejlő pártatlan bírói eljáráshoz fűződő jogot, hogy
ügyében olyan bíróság hozott döntést, amelynek elnökhelyettese egyben az indítványozó unokatestvére. A panaszt
előterjesztő indítványozó ebbéli meggyőződését azzal is alátámasztotta, hogy az  ellene folyamatban lévő másik
büntetőeljárásban a  Pécsi Törvényszék bírái a  Be. 21.  § (1)  bekezdés e)  pontja alapján maguk kezdeményezték
kizárásukat. Az  indítványozó ezen kívül arra is hivatkozott, hogy a  Kúria megsértette az  Alaptörvény 28.  cikkében
előírt jogszabály-értelmezési kötelezettségét, amikor az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdéséből fakadó
követelményekkel össze nem egyeztethető módon alkalmazta a  büntetőeljárás felülvizsgálati szabályait.
Az  indítványozó következtetése szerint a  Kúria alaptörvény-ellenes jogértelmezése sérti továbbá az  Alaptörvény
IV.  cikk (1) és (2)  bekezdéseiben elismert személyes szabadsághoz fűződő jogot, az  Alaptörvény XV.  cikk
(1)  bekezdésében foglalt általános egyenlőségi szabályt, valamint az  Alaptörvény XXIV.  cikk (1)  bekezdésében
biztosított tisztességes hatósági ügyintézéshez való jogot. Az indítványozó ezen kívül még felhívta az Alaptörvény
XXVIII. cikk (3) bekezdésében foglalt védelemhez fűződő jogot is, mert előadása szerint a legfőbb ügyészi átirat védő
részére történő megküldésének elmaradása az Alaptörvényben biztosított védelemhez való jog sérelmét idézte elő.
[8] Az indítványozó szerint tehát a  panaszban kifogásolt büntetőeljárás nem felelt meg a  pártatlanság alkotmányos
követelményének, így az  indítványozó a  kúriai végzések alaptörvény-ellenességének megállapítását és
megsemmisítését kezdeményezte.
II. [9] Az alkotmányjogi panasz elbírálása során irányadó jogszabályi rendelkezések
 [10] 1. Az Alaptörvény alkotmányjogi panaszban hivatkozott rendelkezései:
„IV. cikk (1) Mindenkinek joga van a szabadsághoz és a személyi biztonsághoz.
(2) Senkit nem lehet szabadságától másként, mint törvényben meghatározott okokból és törvényben
meghatározott eljárás alapján megfosztani. Tényleges életfogytig tartó szabadságvesztés csak szándékos, erőszakos
bűncselekmény elkövetése miatt szabható ki.”
„XV. cikk (1) A törvény előtt mindenki egyenlő. Minden ember jogképes.”
„XXIV.  cikk (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a  hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és
ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni.”
„XXVIII. cikk (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat vagy valamely perben a jogait és
kötelezettségeit törvény által felállított, független és pártatlan bíróság tisztességes és nyilvános tárgyaláson, ésszerű
határidőn belül bírálja el.”
„XXVIII. cikk (3) A büntetőeljárás alá vont személynek az eljárás minden szakaszában joga van a védelemhez. [...]”
28. cikk „A bíróságok a jogalkalmazás során a jogszabályok szövegét elsősorban azok céljával és az Alaptörvénnyel
összhangban értelmezik. Az Alaptörvény és a jogszabályok értelmezésekor azt kell feltételezni, hogy a józan észnek
és a közjónak megfelelő, erkölcsös és gazdaságos célt szolgálnak.”
[11] 2. A Be. vonatkozó rendelkezései:
„21. § (1) Bíróként nem járhat el,
a) aki az ügyben mint ügyész vagy a nyomozó hatóság tagja járt el, valamint az ügyben eljárt vagy eljáró ügyésznek
vagy a nyomozó hatóság tagjának a hozzátartozója,
b) aki az ügyben mint terhelt, védő, továbbá sértett, magánvádló, pótmagánvádló, magánfél, feljelentő vagy mint
ezek képviselője vesz, vagy vett részt, valamint aki ezek hozzátartozója,
c) aki az ügyben mint tanú vagy szakértő, illetőleg szaktanácsadó vesz, vagy vett részt,
d) aki az  ügyben külön törvény alapján titkos információgyűjtés engedélyezéséről döntött, tekintet nélkül arra,
hogy a titkos információgyűjtéssel szerzett adatokat a büntetőeljárásban felhasználták-e,
e) akitől az ügy elfogulatlan megítélése egyéb okból nem várható.
(2) Az (1) bekezdés rendelkezései a nyomozási bíróra is irányadók.
(3) Az (1) bekezdésben szabályozott eseteken kívül
a) a bíróság további eljárásából ki van zárva, aki az ügyben nyomozási bíróként járt el,
b) a másodfokú eljárásból ki van zárva az a bíró, aki az ügy első fokú, a harmadfokú eljárásból pedig az, aki az ügy
első fokú vagy másodfokú elbírálásában részt vett,
c) a  hatályon kívül helyezés folytán megismételt eljárásból ki van zárva az  a  bíró is, aki a  hatályon kívül helyező
határozat vagy a megalapozatlansága miatt hatályon kívül helyezett határozat meghozatalában részt vett,
d) a  perújítás elrendelése folytán megismételt első fokú vagy másodfokú eljárásból ki van zárva az  a  bíró is, aki
a perújítást elrendelő határozat vagy a perújítással támadott határozat meghozatalában részt vett,
e) a rendkívüli jogorvoslati eljárásból ki van zárva az a bíró, aki a rendkívüli jogorvoslattal megtámadott határozat
meghozatalában részt vett.”
„24.  § (1) A  bíró az  ügyben a  kizárási ok bejelentésétől kezdve nem járhat el, ha a  kizárási okot maga vagy rá
vonatkozóan a tanács elnöke jelenti be.
(2) Az  (1)  bekezdésben foglaltakat kivéve a  bíró a  bejelentés elintézéséig az  ügyben eljárhat, de az  ügydöntő
határozat meghozatalában nem vehet részt.
(3) A (2) bekezdés szerinti korlátozás nem vonatkozik arra az esetre, ha a kizárási okot a 21. § (1) bekezdés e) pontjára
alapították.
(4) A bíró a (2) bekezdésében meghatározott korlátozás nélkül járhat el, ha a bejelentő a kizárás megtagadása után,
a 21. § (1) és (3) bekezdésének ugyanazon pontjára alapított, újabb bejelentést tesz a bíró kizárása iránt.
(5) Ugyanazon bíró ellen, a  21.  § (1) és (3)  bekezdésének ugyanazon pontjára alapított, ismételten bejelentett,
alaptalan kizárás iránti bejelentést indokolás nélkül el lehet utasítani.
(6) A bíróság elnöke intézkedik más bíró kijelölése iránt, ha a bíró a kizárási okot maga vagy rá vonatkozóan a tanács
elnöke jelentette be, vagy a bíró a kizárásához hozzájárult. Ebben az esetben a kizárásról nem kell külön határozatot
hozni.
(7) Ha a kizárás iránti bejelentés a (6) bekezdésben szabályozott módon nem intézhető el, és
a) a bíróság egyesbírája ellen jelentették be, azt a bíróság másik bíróból és két ülnökből álló tanácsa,
b) a bíróság tanácsa ellen irányul, azt a bíróság másik tanácsa
bírálja el.”
„373. § (1) A másodfokú bíróság
[…]
II. hatályon kívül helyezi az elsőfokú bíróság ítéletét, és az elsőfokú bíróságot új eljárásra utasítja, ha
b) az ítélet meghozatalában a törvény szerint kizárt bíró vett részt”
„416. § (1) Felülvizsgálatnak a bíróság jogerős ügydöntő határozata ellen akkor van helye, ha
[…]
c) a bíróság határozatának meghozatalára a 373. § (1) bekezdésének I. b) vagy c) pontjában, illetve II–IV. pontjának
valamelyikében meghatározott eljárási szabálysértéssel került sor.”
III. [12] Az Alkotmánybíróság az Abtv. 56. § (1) bekezdésében foglaltak alapján mindenekelőtt abban a kérdésben döntött,
hogy a  kúriai végzésekkel szemben benyújtott alkotmányjogi panasz befogadható-e, vagyis teljesíti-e az  Abtv.
alkotmányjogi panasz befogadhatóságára vonatkozó feltételrendszerét.
[13] 1. A befogadhatóság formai természetű feltételeit vizsgálva az Alkotmánybíróság a következőket állapította meg:
 [14] 1.1. Az  indítványozó teljesítette az  Abtv. 51.  § (2)  bekezdésében meghatározott feltételt, mert képviseletében
a  Baranya Megyei Ügyvédi Kamara által nyilvántartott ügyvéd nyújtotta be az  alkotmányjogi panaszt, és
az indítványozó a szabályos ügyvédi meghatalmazást is csatolta.
[15] 1.2. Az  Abtv. 30.  § (1)  bekezdésében és az  Abtv. 27.  § b)  pontjában előírtak szerint az  alkotmányjogi panaszt
a  kifogásolt bírói döntés kézbesítésétől számított hatvan napon belül lehet írásban benyújtani. Az  indítványozó
az  első végzést 2013. január 25. napján, míg a  második végzést 2013. március 13. napján vette kézhez. Ehhez
képest az indítványozó az alkotmányjogi panaszt a törvényben előírt határidőt megtartva, 2013. március 19. napján
terjesztette elő.
[16] 1.3. Az  indítvány megfelel az  Abtv. 52.  § (1)  bekezdésében foglalt feltételeknek is. Az  alkotmányjogi panasz
tartalmazza az  Alkotmánybíróság Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdésének d)  pontja szerinti, illetve az  Abtv. 27.  §-a
szerinti hatáskörére vonatkozó indokolt hivatkozást. Az  indítványozó többek között kifejezetten megjelöli
az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdésében elismert tisztességes eljáráshoz való jogot, és egyúttal előadja
az Alaptörvényben biztosított jog sérelmének okait.
[17] Az Abtv. 52.  § (1)  bekezdés f )  pontja szerint az  indítvány – többek között – akkor minősül határozottnak, ha
kifejezett kérelmet tartalmaz a  jogszabály, jogszabályi rendelkezés vagy a  bírói döntés megsemmisítésére.
Az alkotmányjogi panasz határozott kérelmet tartalmaz, mert a panaszos a büntetőügyben hozott kúriai végzések
alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését indítványozza.
[18] 2. Az  Abtv. 56.  § (2)  bekezdése alapján a  befogadhatóságról dönteni jogosult tanács mérlegelési jogkörében
vizsgálja az  alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, különösen az
Abtv. 27.  § szerinti érintettséget, a  jogorvoslat kimerítését, valamint az  Abtv. 29–31.  §§ szerinti tartalmi
követelményeket. Ezeket a feltételeket vizsgálva az Alkotmánybíróság az alábbi következtetésekre jutott:
[19] 2.1. Az indítványozó az Abtv. 27. §-a, és az Abtv. 51. § (1) bekezdése szerinti jogosultnak tekinthető, és figyelemmel
arra, hogy a jelen alkotmánybírósági eljárás alapjául szolgáló büntetőügyben az indítványozó terheltként szerepel,
így az egyedi ügyben való érintettsége kétség nélkül megállapítható.
[20] 2.2. Az  Abtv. 27.  §-a szerint alkotmányjogi panasz az  ügy érdemében hozott bírósági döntés, vagy a  bírósági
eljárást befejező egyéb döntéssel szemben terjeszthető elő, feltéve, hogy az indítványozó jogorvoslati lehetőségeit
kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Jelen ügyben az  indítványozó az  alkotmányjogi
panaszában a Kúria felülvizsgálati eljárásban hozott végzéseit kifogásolta. E döntésekkel szemben nincs jogorvoslati
lehetőség, így az  alkotmányjogi panasz megfelel az  Abtv. 27.  §-ában foglalt követelménynek is. [Ügyrend 32.  §
(2) bekezdés a) pont]
[21] 2.3. Az Abtv. 29. §-a alapján az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt a bírói döntést érdemben befolyásoló
alaptörvény-ellenesség vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés esetén fogadja be. A két befogadhatósági
követelmény vagylagos jellegű, így az Alkotmánybíróság külön-külön vizsgálta a feltételek kimerülését.
[22] Az Alkotmánybíróság elsőként azt vizsgálta, hogy az  alkotmányjogi panaszban felvetett kérdés alapvető
jelentőségűnek tekinthető-e. Az  Alkotmánybíróság e  panasszal összefüggésben észlelte, hogy a  kizárási okok
érvényesíthetőségének megszorító értelmezése a  Kúria állandósult gyakorlatába illeszkedik, amely a  Legfelsőbb
Bíróság Büntető Kollégiumának 2010. február 8. napján kelt, 86. számú véleményével áll összefüggésen. E kollégiumi
vélemény 2.  pontja akként rendelkezik, hogy a  felülvizsgálati eljárásban hatályon kívül helyezést az  alapozza
meg, ha az  ügydöntő határozat jogerőre emelkedését követően a  bíró kizárásáról a  Be. 24.  § (7)  bekezdése
szerinti tanács a  jogerőre emelkedést megelőzően bejelentett kizárási indítványt alaposnak tartja. Ezt követően
a  Legfelsőbb Bíróság a  2010. április 29. napján kelt, a  legfőbb ügyészi átiratban is felhívott, Bfv.II.856/2009/20.
számú eseti döntésében jutott arra a következtetésre, hogy „az ügydöntő határozat jogerőre emelkedését követően
elfogultságra hivatkozni a rendkívüli jogorvoslati eljárás lefolytatása érdekében akkor sem lehet, ha az elfogultság
oka később válik ismertté a terhelt számára.” Az Alkotmánybíróság itt emlékeztet a 8/2013. (III. 1.) AB határozatára,
amely szerint az  alkotmányjogi probléma országos elszaporodottsága, vagy nagyobb számban ismétlődő,
visszatérő jellege megalapozza annak alapvető jelentőségét (Indokolás [21]). Ennek megfelelően, jelen eljárásban
az  Alkotmánybíróság az  alkotmányjogi panasszal érintett egyedi büntetőügyön túl vizsgálatát kiterjesztette a
Be. 416.  § (1)  bekezdés c)  pontját értelmező egységes kúriai gyakorlatra is, amelynek során az  eljárási
normaszöveghez kapcsolódó bírói gyakorlatot vetette alkotmányos értékelés alá. Az  Alkotmánybíróság ilyen
okok miatt alapvető alkotmányjogi jelentőségűnek azt a  kérdést tekinti, hogy a  tisztességes eljárásban rejlő
pártatlan bírói eljáráshoz fűződő jog érvényesíthetőségével összeegyeztethető-e az a kúriai gyakorlat, amely a Be.
416.  § (1)  bekezdés c)  pontját megszorítóan értelmezi, és a  felülvizsgálat okai közül abban az  esetben is kizárja
az elfogultságra hivatkozás lehetőségét, ha annak oka a terhelt számára a  jogerős döntés meghozatalát követően
válik ismertté.
[23] Figyelemmel arra, hogy az  alkotmányjogi probléma alapvető jelentősége önmagában megalapozza
az  Alkotmánybíróság érdemi eljárását, így az  Alkotmánybíróság jelen ügy befogadásakor már nem foglalt állást
arról, hogy a kifogásolt végzéseket a panaszos által állított alaptörvény-ellenesség érdemben befolyásolhatta-e.
[24] Mindezen szempontok alapján az  Alkotmánybíróság 1. számú tanácsának 2013. június 17-ei tanácsülése
az alkotmányjogi panaszt befogadta, és az ügyben elrendelte az érdemi alkotmánybírósági vizsgálatot.
IV. [25] Az Alkotmánybíróság a  határozat indokolásának IV. részében az  indítványozónak azt a  kifogását vizsgálta, amely
az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdésében rejlő pártatlan bírói eljáráshoz fűződő alkotmányos jog sérelmére
hivatkozott. Az Alaptörvény R) cikk (3) bekezdésében előírt alaptörvény-értelmezési kötelezettségre is figyelemmel
az  Alkotmánybíróság ennek során elsőként röviden bemutatja a  pártatlanság elvének a  büntetőeljárásban
megjelenő értelmét (1). Az  Alkotmánybíróság ezt követően felvázolja a  bírói pártatlanság követelményének
az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4. napján aláírt Egyezmény
(a  továbbiakban: Egyezmény) kibontott, valamint a  nemzetközi jog egyéb jogvédelmi mechanizmusaiban
megjelenő felfogását (2). Az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény R)  cikk (3)  bekezdésében írtakat szem előtt tartva
ezek után azt vizsgálja meg, hogy az  így megismert alapjogi mérce a pártatlanság elvének tényleges és hatékony
érvényesülése érdekében milyen elvárásokat fogalmaz meg mind a  jogszabályi környezettel, mind a  jogszabályok
értelmezésével, illetve alkalmazásával szemben (3). Mindezek alapján az  Alkotmánybíróság arra ad választ, hogy
a  pártatlanság követelménye, illetve az  elfogultsági kifogás felülvizsgálati eljárásban történő érvényesíthetősége
között milyen alkotmányos összefüggés állapítható meg (4).
[26] 1. Az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdése mindenkinek jogot biztosít ahhoz, hogy az  ellene emelt bármely
vádat vagy valamely perben a  jogait és kötelezettségeit törvény által felállított, független és pártatlan bíróság
tisztességes és nyilvános tárgyaláson, ésszerű határidőn belül elbírálja. A  bíróság függetlensége és pártatlansága
kizárólag egymásra tekintettel nyerhet értelmezést. A  bírói függetlenség alkotmányos szabályát az  Alaptörvény
26.  cikk (1)  bekezdése tartalmazza, amelynek értelmében a  bírák függetlenek, és csak a  törvénynek vannak
alárendelve, ítélkezési tevékenységükben pedig nem utasíthatók. A  történeti alkotmány vívmányai közé számító
bírói függetlenség a  bíróság Alaptörvényben meghatározott feladatának teljesítése, illetve a  bírói hatalmi
ág önállóságának megőrzése érdekében működő alkotmányos garancia. A  bírói hatalom pedig döntő részt
az  ítélkezésben ölt testet. Éppen ezért a  bírói függetlenség lényegi eleme, hogy az  ítélkező bíró döntését akár
a bírói szervezeten kívülről, akár a szervezeten belülről érkező befolyástól mentesen, kizárólag a  jogszabályoknak,
valamint belső meggyőződésének megfelelően hozza meg. Az  ítélkezés függetlenségét pedig személyi, státusbeli
és szervezeti garanciáknak szükséges szolgálniuk. {Erről lásd részletesen: 33/2012. (VII. 17.) AB határozat, Indokolás
[72]–[81]} Ehhez képest a  pártatlanság követelménye azt hivatott elősegíteni, hogy az  ítélkező bíró az  ügyben
résztvevő felekkel szembeni elfogultságtól vagy előítéletektől mentesen bírálja el az ügyet és hozza meg döntését.
A  pártatlanság követelménye egyfelől a  bíró magatartásával és hozzáállásával szembeni elvárásként jelentkezik.
Másfelől azonban mércét állít a  jogszabályi környezettel szemben is. E  mérce szerint az  eljárási szabályoknak
törekedniük szükséges minden olyan helyzet elkerülésére, amely a  bíró pártatlanságát illetően jogos kétségeket
ébreszthet. Ebből fakad, hogy a  konkrét ügyben a  bírónak nemcsak tárgyilagosan szükséges ítélkeznie, de
a pártatlan ítélkezés látszatának megőrzése is feladata. [Hasonló következtetést fogalmazott meg: 67/1995. (XII. 1.)
AB határozat, ABH 1995, 346, 347.; 17/2001. (VI. 1.) AB határozat, ABH 2001, 222.]
[27] 2. Az  Alkotmánybíróság itt emlékeztet arra, hogy az  alapjogok érvényesülésének minimális mércéjeként
fogadja el a  nemzetközi jogvédelmi mechanizmusok által biztosított jogvédelmi szintet. {Lásd: 32/2012. (VII.  4.)
AB határozat, Indokolás [41]; legutóbb megerősítve: 22/2013. AB határozat, Indokolás [16].} Magyarország
alávetette magát a  strasbourgi székhellyel működő Emberi Jogok Európai Bírósága (a  továbbiakban: EJEB)
joghatóságának, így az  Alkotmánybíróság felvázolja, hogy az  EJEB saját joggyakorlatában milyen értelmet
ad a  pártatlanság követelményének. A  jelen kérdés megítélésében az  EJEB kiindulópontját az  jelenti, hogy
a pártatlanság érvényesülése nélkülözhetetlen eleme annak a közbizalomnak, amelynek képviselete a demokratikus
társadalmakban a  bírói hatalom egyik fő kötelessége. [Elsőként lásd: EJEB, Piersack kontra Belgium, (8692/79),
1982. október 1., 30. bekezdését; amelyet legutóbb megerősített: EJEB, Romenskiy kontra Oroszország, (22875/02),
2013. június 13., 26. bekezdése.] Az  EJEB olvasatában azért jut kiemelten fontos szerephez a  pártatlanság
megőrzése, mert az  elv érvényesülésének vagy érvényesíthetőségének hiánya az  önkényes döntéshozatal
veszélyét rejti magában, amely nincs összhangban az  Egyezmény 6. Cikk (1)  bekezdésében foglalt tisztességes
eljáráshoz fűződő jog követelményeivel. [EJEB, H kontra Belgium, (8950/80), 1987. november 30., 53. bekezdés.]
Az  EJEB a  pártatlanság két aspektusát ismeri el: a  szubjektív, illetve az  objektív értelemben vett pártatlanságot.
A  pártatlanság szubjektív oldala azt az  igényt fogalmazza meg, hogy az  adott ügyben a  bíróság egyetlen tagja
sem rendelkezhet előítéletekkel és nem lehet elfogult. Ehhez képest a  pártatlanság objektív oldala azt jelenti,
hogy a  bíró adott ügyben tanúsított magatartásán túlmutatóan felmerülhet-e jogos kétely a  pártatlansága
tekintetében. E  jogos kétely pedig akkor releváns, ha objektív igazolást nyerhet. [Elsőként lásd: EJEB, Piersack
kontra Belgium, (8692/79), 1982. október 1., 26. és 30. bekezdéseit; EJEB De Cubber kontra Belgium, (9186/80),
1984. október 26., 24–26. bekezdéseit.] Az EJEB érvelésével áll összhangban a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi
Egyezségokmányának (a  továbbiakban: Egyezségokmány) érvényesülését ellenőrző Emberi Jogi Bizottság
álláspontja is. Az  Egyezségokmány 14. Cikk (1)  bekezdésében foglalt tisztességes eljárás követelményét előíró
szabály érvényesülésének ellenőrzésekor az  Emberi Jogi Bizottság ugyan nem húz éles határvonalat az  objektív
és szubjektív aspektus között, de mindig vizsgálja, hogy a  pártatlanság követelményének mind a  szubjektív,
mind  az  objektív jellegű elemei teljesültek-e az  adott ügyben (lásd: Karttunen kontra Finnország, 387/1989.;
1992. október 23.; 7.2. pontját.).
[28] Az EJEB annak vizsgálata során, hogy a pártatlanság elve tényleges érvényesülést nyer, releváns tényezőnek tekinti
a  nemzeti jogban szabályozott kizárási okokat. [EJEB, Mežnarić kontra Horvátország, (71615/01), 2005. július 15.,
27. bekezdés] Ehhez igazodóan az EJEB a gyakorlatában nem tartja elfogadhatónak azt az érvelést, amely az eljárás
megindulására, avagy arra hivatkozással szűkíti a  pártatlanság követelményének érvényesíthetőségét, hogy
a terhelt már korábban tudomással rendelkezett az elfogultság alapját jelentő körülményről. [EJEB, Pescador kontra
Spanyolország, (62435/00), 2003. szeptember 24., 24–26. bekezdések; legutóbb megerősítve: EJEB, Huseyn és mások
kontra Azerbajdzsán, (35485/05), (45553/05), (35680/05) és (36085/05), 2011. július 26.; 164. bekezdés.]
[29] 3. A  pártatlanság alkotmányos elvének tényleges érvényesülését az  eljárási jog több garanciálisnak tekinthető
szabálya segíti elő. Ezek között meghatározó jelentőségűek a  kizárás szabályai, ugyanakkor az  ügy pártatlan
elbírálását biztosítja például a döntéshozatali tanácskozás és szavazás titkossága is [Be. 256. § (6) és (7) bekezdései.].
A bíró kizárásának egyes okait a Be. 21–22. §§ határozzák meg. A jogirodalom e kizárási okokat abszolút és relatív
kizárási okok csoportjaira bontja. [Erről lásd: Berkes György (szerk.), Büntetőeljárási kommentár, 2009, Budapest,
HVG-ORAC, 101–102. oldalait.] Az  abszolút kizárási szabályok olyan kimerítő jelleggel felsorolt kizárási okok,
amelyek fennállása önmagában, a  tényleges elfogultság vizsgálata nélkül megalapozza a  bíró kizárását [Be. 21.  §
(1) bekezdés a)–d) pontjai, a Be. 21. § (3) és (4) bekezdései és a Be. 22. §]. Az abszolút kizárási okokhoz képest relatív
kizárási oknak minősül minden olyan, előre meg nem határozható körülmény, amelyről alapos okkal feltehető, hogy
az eljáró bírót, avagy a bírói tanács valamely tagját akadályozza a konkrét ügy elfogulatlan megítélésében.
[30] 3.1. Mind az abszolút, mind a relatív kizárási okok érvényesítését a Be. 23–25. §§ rendezik. Ezen eljárási szabályok
értelmében amennyiben a bíró, vagy a bírói tanács tagjával szemben a tanács elnöke a kizárási okot maga jelenti
be a  bíróság elnökének, úgy e  bejelentés pillanatától kezdve a  további eljárásban már nem vehet részt. Ilyen
esetekben a  bíróság elnöke külön határozathozatal nélkül intézkedik más bíró kijelölése érdekében. [Be. 24.  §
(1) és (6)  bekezdései]. A  kizárási ok bejelentésére az  ügyésznek, valamint a  büntetőeljárásban részt vevő egyéb
személyeknek is lehetőségük van. Ebben az  esetben a  bíró a  kizárási indítvány elbírálásáig az  ügyben eljárhat,
azonban az  ügydöntő határozat meghozatalában már nem vehet részt. A  kizárási indítványt attól függően,
hogy egyesbíró, vagy bírói tanács kizárására irányul, a  bíróság másik bíróból és két ülnökből álló tanácsa, vagy
a  bíróság másik tanácsa bírálja el. Az  érintett bíró nyilatkozatának beszerzését követően a  kizárási indítvány
megalapozottságáról formális döntés születik. [Be. 23.  § (2)  bekezdése, a  Be. 24.  § (2) és (7)  bekezdései, valamint
a Be. 24/A. § (2) és (3) bekezdései.] A kizárási okok bejelentése tekintetében az eljárási törvény korlátokat fogalmaz
meg. Így ugyanarra a kizárási okra alapított indítvány esetén az érintett bíró az ügydöntő határozat meghozatalában
is részt vehet. Ha alaptalannak bizonyul az  ismételt kizárási indítvány, akkor azt indokolás nélkül lehet elutasítani.
[Be. 24.  § (4) és (5)  bekezdései.] Amennyiben a  büntetőeljárás résztvevői ugyanazon bíróval szemben, ismételten
alaptalanul jelentenek be kizárási indítványt, úgy a  kizárást megtagadó határozatban rendbírság szabható ki.
(Be. 25. §, ezzel egyezően az ítélkezési gyakorlatból: Legfelsőbb Bíróság Bk.I.733/1998. számú döntése.)
[31] 3.2. Az  eljárási törvény a  relatív, vagyis az  elfogultságra alapított kizárási ok érvényesíthetőségét további, szigorú
korlátok között engedélyezi. E  korlátok értelmében a  relatív kizárási okot a  tárgyalás megkezdését követően
kizárólag abban az esetben lehet érvényesíteni, ha az  indítványozó egyúttal bizonyítja, hogy a bejelentés alapjául
szolgáló okról a tárgyalás megkezdését követően szerzett tudomást és az érvényesítésben késedelem nem terheli,
vagyis az elfogultság tudomására jutott okát nyomban bejelenti. [Be. 23. § (3) bekezdés.] Ezen kívül az elfogultságra
alapított kizárási indítvány nem jelenti akadályát annak, hogy az  indítvánnyal érintett bíró, vagy bírói tanács
tagja az  ügydöntő határozat meghozatalában részt vegyen. [Be. 24.  § (2)  bekezdés, ezzel egyezően az  ítélkezési
gyakorlatból: Legfelsőbb Bíróság Bfv.I.395/2009. számú döntése.] Mindezeken kívül az  Alkotmánybíróság észlelte
azt is, hogy a  bírói gyakorlat további, tartalmi jellegű követelményeket kíván meg az  elfogultsági indítványoktól.
Így az  elfogultsági kifogás kizárólag konkrét és alapos ok megjelölésével vezet eredményre (Legfelsőbb Bíróság
B.V.785/1993. számú döntése). További követelmény, hogy az  elfogultság mindig az  adott ügyhöz kapcsolódjon,
illetve pontos tények alapozzák meg (Legfelsőbb Bíróság Bkk.III.843/2011. számú döntése).
[32] A relatív kizárási ok érvényesíthetőségének keretei képesek elejét venni az  elfogultsági kifogások visszaélésszerű
gyakorlásának, amelyek valójában már nem a  pártatlan bírósági eljárás elősegítésére, hanem a  büntetőeljárások
elhúzására irányulnak. Éppen ezért az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdésével összhangban, a  büntetőeljárások
időszerű teljesítéséhez fűződő érdek igazolhatja, hogy a kizárási indítványok nem korlátlanul, hanem csak az eljárási
törvény által előírt szigorú rendben gyakorolhatók. {Lásd még: 8/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [29]–[30]}
Mindebből megállapítható, hogy az  Alaptörvény R)  cikk (3)  bekezdésében előírt értelmezési mércének, amely
szerint az Alaptörvény rendelkezéseit azok céljával összhangban szükséges értelmezni, az Alaptörvény XXVIII. cikk
(1)  bekezdésében foglalt tisztességes eljárás olyan felfogása felel meg, amely ténylegesen képes támogatni és
garantálni, hogy a büntetőügyek pártatlan elbírálást nyerhessenek. Ebből fakadóan a pártatlanság alaptörvénybeli
követelményével az  a  törvényi szabályozás áll összhangban, amely a  kizárás szabályain keresztül egyfelől
hatékonyan segíti elő a  bűnügyi tárgyalások pártatlan elbírálását, másfelől ugyanakkor képes megakadályozni
a  kizárás intézményének visszaélésszerű gyakorlását. Az  Alkotmánybíróság a  következőkben ezen szempontok
alapján vizsgálta meg és értékelte a  pártatlanság mércéjének, valamint az  elfogultsági kifogás felülvizsgálati
eljárásban történő érvényesíthetőségének összefüggését.
[33] 4. A büntetőeljárás során a felülvizsgálati eljárás a rendkívüli jogorvoslatok azon típusa, amelyet a bíróság jogerős,
ügydöntő határozatával szemben, az  eljárási törvényben kimerítő jelleggel felsorolt feltételek teljesülése esetén
lehet igénybe venni. A  felülvizsgálati eljárás megindítását legnagyobbrészt az  alsóbb fokú bíróságok anyagi
vagy eljárási jogszabálysértésére hivatkozással lehet kezdeményezni. [Be. 416.  § (1)  bekezdés a)–d)  pontok.]
E  rendkívüli jogorvoslati eljárás nyújt védelmet azonban akkor is, ha az  Alkotmánybíróság a  jogerős határozattal
befejezett büntetőeljárás felülvizsgálatát rendelte el, avagy a  bíróság olyan jogszabály alapján állapította meg
a  büntetőjogi felelősséget, vagy szabta ki a  büntetést, amelynek alaptörvény-ellenességét az  Alkotmánybíróság
megállapította. Ezen túlmenően felülvizsgálati eljárás igénybevételére van lehetőség akkor is, ha nemzetközi
szerződéssel létrehozott emberi jogi szerv azt állapította meg, hogy a hazai bíróság eljárása vagy jogerős határozata
megsértette a  vállalt nemzetközi szerződéses kötelezettséget. [Be. 416.  § (1)  bekezdés e)–g)  pontjai.] Ennek
megfelelően a  felülvizsgálati eljárás egyik oka, ha a  felülvizsgálattal érintett bűnügyben eljárt alsóbb fokú bíróság
a  határozatának meghozatalakor a  Be. 373.  § (1)  bekezdésének I. b) vagy c)  pontjában, illetve II–IV.  pontjainak
valamelyikében meghatározott eljárási szabálysértést követett el. [Be. 416.  § (1)  bekezdés c)  pontja.] A  Be. 373.  §
(1) bekezdésének II. b) pontjában foglalt szabály alkalmazásával pedig felülvizsgálati eljárás lefolytatására a törvény
akkor enged lehetőséget, ha az  ítélet meghozatalában törvény szerint kizárt bíró vett részt. A  kizárás eljárási
rendjének korábban ismertetett szabályai a  Be. 21.  § (1)  bekezdésének e)  pontjára alapított, elfogultsági kifogás
bejelentéséhez azt a  korlátot fűzik, hogy a  tárgyalás megkezdését követően már csak akkor van lehetőség ilyen
jellegű előterjesztésre, ha az  annak alapjául szolgáló körülményről a  tárgyalás megkezdését követően szereztek
tudomást és ezt egyúttal nyomban érvényesítik is. Ezt figyelembe véve az  elfogultsági kifogás felülvizsgálati
eljárásban történő érvényesítésének elméletig két különálló esete határolható el. Az  első esetben az  ítélet
meghozatalában olyan bíró vett részt, akinek kizárását a  korábban benyújtott elfogultsági indítvány alapján csak
az ítélet jogerőre emelkedését követően állapította meg a Be. 24. § (7) bekezdésben meghatározott jogkör alapján
eljáró bírói tanács. A  második eset szerint pedig az  ítélet meghozatalában olyan bíró vett részt, akivel szemben
az elfogultsági kifogást, bármely okból, az ítélet jogerőre emelkedését követően nyújtották be.
[34] Az első esetet érintően az  Alkotmánybíróság megjegyzi, hogy a  felülvizsgálat Be. 416.  § (1)  bekezdésének
c)  pontjával összhangban áll a  Be. 24.  § (8)  bekezdésében foglalt szabály, amelynek értelmében a  kizárási
indítványt elutasító és a  kizárást megtagadó határozat önállóan nem, csak az  ügydöntő határozattal szembeni
jogorvoslattal támadható. A két szabály együttes olvasásából az következik, hogy ilyen határozat nemcsak a rendes
jogorvoslattal, hanem rendkívüli jogorvoslattal, így felülvizsgálati indítványban is támadható, és az  elfogultsági
kérelem a felülvizsgálati eljárásban érvényesíthető. Ezt a következtést fogalmazta meg a Legfelsőbb Bíróság a 2010.
február  8. napján kelt, BK 86. számú véleményének 2.  pontjában, amely szerint eleve hatályon kívül helyezést
eredményez, ha az  ügydöntő határozat jogerőre emelkedését követően a  Be. 24.  § (7)  bekezdése szerint eljáró
tanács alaposnak találja a kizárási indítványt.
[35] A második esettel összefüggésben az Alkotmánybíróság eljárása során észlelte, hogy a Kúria azt a gyakorlatot követi,
amely szerint elfogultságra alapított kizárási kifogást már nem lehetséges sem előterjeszteni, sem a  felülvizsgálati
eljárásban érvényesíteni. A  Legfelsőbb Bíróság a  2010. április 29. napján kelt, Bfv. II. 856/2009/20. számú
határozatában és a  jelen alkotmányjogi panaszban kifogásolt végzésekben is úgy foglalt állást, hogy az ügydöntő
határozat jogerőre emelkedését követően elfogultságra hivatkozni a  rendkívüli jogorvoslati eljárás lefolytatása
érdekében akkor sem lehet, ha az  elfogultság oka később válik ismertté a  terhelt számára. Mindebből látszik,
hogy a  Kúria a  Be. 416.  § (1)  bekezdés c)  pontjában meghatározott felülvizsgálati oknak megszorító értelmet ad,
amikor a  Be. 21.  § (1)  bekezdés a)–d)  pontjaiban felsorolt abszolút kizárási okok érvényesíthetőségét megengedi,
míg a Be. 21. § (1) bekezdés e) pontjában foglalt relatív kizárási okra alapított felülvizsgálati indítványt törvényben
kizártnak tartja. Az  Alkotmánybíróság az  egyedi ügyben benyújtott alkotmányjogi panasz alapján indult eljárását
a  Kúria Be. 416.  § (1)  bekezdésének c)  pontját értelmező, állandósult gyakorlatának vizsgálatára is kiterjesztette
és így a  jogszabályi feltételhez kapcsolódó egységes bírói joggyakorlatot, illetve jogértelmezést vetette össze
a pártatlanság alkotmányos mércéjével. {Ehhez hasonlóan lásd a korábbi alkotmánybírósági gyakorlatból az ún. „élő
jog” doktrínáját; 57/1991. (XI. 8.) AB határozat, ABH 1991, 272, 277.; 38/1993. (VI. 11.) AB határozat, ABH 1993, 256,
267.; illetve vö.: jelen határozat, Indokolás [21]–[24]}
[36] 4.1. Az  eljárási jogokban biztosított rendkívüli jogorvoslati lehetőségek a  jogerő áttörésének kivételes esetei.
Önmagában az  anyagi igazság érvényre juttatása, vagyis az  anyagi és eljárási jogszabályoknak mindenben
megfelelő, igazságos döntés általában még nem szolgál elégséges alkotmányos igazolásaként a  bírói döntések
jogerejének áttöréséhez. A  rendkívüli jogorvoslati lehetőségek garantálása és eljárások lefolytatása különösen
azokban az esetekben indokolt, amikor a jogerős döntés olyan jogi hibában, avagy ténybeli tévedésben szenvedhet,
amely feltétlenül szükségessé teszi az érintett jogainak, vagy jogos érdekeinek megóvását, így kiküszöbölésükhöz
fűződő érdek felülmúlja a  döntés jogerejének tiszteletéhez, illetve ezen keresztül a  jogállam stabilitását adó
jogbiztonság érvényesüléséhez kapcsolódó érdeket. Másként fogalmazva az  ilyen kivételes esetekben inkább
a  bírói döntés jogerejének feloldása szolgálja a  bírói döntésekbe vetett közbizalom megőrzését és erősítését,
mintsem a jogi hibában, vagy tévedésben szenvedő döntés jogerejének tisztelete. Valamennyi eljárásjogi garancia
érvényesülése ellenére, illetve ellensúly működésének dacára, a  bíróság pontos ténymegállapítási, illetőleg
jogalkalmazói munkája mellett sem zárhatók ki az  eljárásnak olyan súlyos tévedései, amelyek reparálására már
csak a  rendkívüli jogorvoslati eljárás biztosíthat lehetőséget. Annak a  kérdése, hogy pontosan mely esetekben
élvezhet előnyt az anyagi igazság érvényesítése, vagyis mely esetekben indokolt a rendkívüli jogorvoslati reparáció,
számos körülménytől, így többek között az eljárás típusától, az ügy jelentőségétől, a hiba súlyától, vagy a tévedés
nagyságától tehető függővé.
[37] Az Alkotmánybíróság meglátása szerint a  büntetőeljárás ebben a  vonatkozásban megkülönböztetett helyet
foglal el a  többi eljárásjog között. A  büntetőeljárás ugyanis az  állami büntetőjogi igény és szankciórendszer
érvényesítésének eljárási rendje, amely közhatalmi jellegéből és jogkövetkezményeinek természetéből adódóan
szükségszerűen korlátozza az  egyének alkotmányos alapjogait. Éppen ezért a  bűnügyek esetében különös
jelentőséghez jutnak a  bírósági eljárás tévedéseit reparáló rendkívüli jogorvoslati szabályok, illetve e  szabályok
értelmezése és érvényesítése. Ezt a felfogást erősítik a büntetőeljárás azon rendelkezései is, amelyek a terhelt javára
irányuló rendkívüli jogorvoslatok érvényesíthetőségét nem kötik határidőhöz, sőt a perújítási, illetve felülvizsgálati
eljárás lefolytatásának a  törvény feltételei szerint az sem jelenti akadályát, ha a  terhelt büntethetősége megszűnt.
[Be. 408. § (5) bekezdés, Be. 418. § (2) bekezdés, Be. 432. §] A büntetőjogi szankciórendszer megtorló és a  terhelt
alkotmányos alapjogait súlyosan korlátozó jellege miatt az  Alkotmánybíróság arra a  felismerésre jutott, hogy
a  bírói döntés jogerejének tisztelete semmiképpen nem élvezhet előnyt az  anyagi igazság érvényesülésével
szemben azokban az  esetekben, amikor a  bűnügyekben ítélkező bíróságok a  terhelt hátrányára vétenek hibát
a jogalkalmazásban, avagy a releváns tények rekonstruálásában tévednek.
[38] 4.2. Az  Alkotmánybíróság a  korábban vázoltak felidézése mellett megállapítja, hogy a  pártatlanság elve olyan
garanciája az  alkotmányos büntetőeljárásnak, amely az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdésének és egyúttal
az Egyezmény 6. Cikk (1) bekezdésének védelme alatt áll. Ennek megfelelően a büntetőügy pártatlan elbírálásának
hiánya, illetve a kizárási szabályokban előírtak megszegése az alkotmányos büntetőeljárás egyik garanciájának olyan
súlyú megsértését jelentheti, amely nemcsak a konkrét ügy kimenetelére lehet döntő hatással, de ezen túlmenően
egyúttal képes megingatni az igazságszolgáltatásba vetett közbizalmat, illetve a bíróság döntéseinek tekintélyét is.
Az  Alkotmánybíróság ezzel összefüggésben azt is hangsúlyozza, hogy a  kizárási szabályok hatékony alkalmazása
azért is kiemelten fontos, mert a pártatlanság hiányának feltárása az esetek döntő részében nem feltétlenül érdeke
a feleknek. Másként fogalmazva az ügy valamilyen titkolt körülménnyel összefüggő elfogult megítélését követően
az ítélkező érdeke, hogy az elfogultság okát jelentő körülmények titokban maradjanak, azokra ne derülhessen fény.
Éppen ezért mind a jogszabályi környezettel szemben, mind pedig a konkrét ügyekben szükséges annak a szigorú
mércének az  érvényesítése, amelynek értelmében az  ügyek pártatlan megítélésén túl az  ítélkező bíróságnak
a pártatlanság látszatát sem szabad elveszítenie. [Ezzel összhangban lásd: EJEB, Piersack kontra Belgium, (8692/79),
1982. október 1., 30. bekezdését.]
V. [39] Az Alkotmánybíróság ezek után a  vázolt követelményrendszerből kiindulva az  alkotmányjogi panasz alapjául
szolgáló egyedi üggyel összefüggésben értékelte, hogy a  Kúria Be. 416.  § (1)  bekezdésének c)  pontjához fűzött
megszorító értelmezése összhangban áll-e az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdésében rejlő pártatlanság
alkotmányos elvével (1). Az Alkotmánybíróság ezt követően vizsgálta az alkotmányjogi panaszban előadott konkrét
sérelmeket is (2).
[40] 1. Az  indítványozó többek között azért nyújtott be felülvizsgálati kérelmet a  Pécsi Ítélőtábla jogerős döntésével
szemben, mert álláspontja szerint az első fokú ítélet meghozatalában törvény szerint kizárt bíró vett részt. Érvelése
szerint unokatestvére a Pécsi Törvényszék elnökhelyettese, így a Pécsi Törvényszék ügyben eljáró bírójától nem volt
elvárható, hogy tárgyilagosan ítélkezzék.
[41] A felülvizsgálati indítvány ezen része tekintetében a  Kúria első végzése elfogadta a  legfőbb ügyész átiratában
előadottakat, amely szerint a felülvizsgálati eljárásban kizárási okként csak a Be. 21. § (1) bekezdés a)–d) pontokban
szabályozott, úgynevezett abszolút kizárási okok szolgálhatnak. Az  ismételt felülvizsgálati indítvány alapján
pedig a  második végzés megerősítette, hogy a  kizárás Be. 21.  § (1)  bekezdés e)  pontjában meghatározott
oka a  felülvizsgálati eljárásban már akkor sem érvényesíthető, ha a  kizárás okáról a  terhelt a  jogerős döntés
meghozatalát követően szerez tudomást, így a felülvizsgálati indítvány az erre alapított részében törvényben kizárt.
[42] 1.1. Az  Alkotmánybíróság megítélése szerint a  Kúria idézett érvelése és az  annak alapjaként szolgáló, állandósult
kúriai gyakorlat nincs összhangban az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdésében rejlő pártatlanság elvének
hatékony érvényesítésével. Az Alkotmánybíróság álláspontja értelmében az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdése
a terheltnek azt a jogát ismeri el, hogy az ellene emelt vádról törvényben felállított, független és pártatlan bíróság
hozzon döntést, amely magában rejti az alkotmányos alapjog érvényesíthetőségének követelményét is, vagyis azt,
hogy az alapjog tényleges érvényesülését megfelelő ellenőrző eszközök garantálják. A következőkben bemutatott
indokok alapján az elfogulatlan ítélethozatalt ellenőrző felülvizsgálati lehetőség megszorító értelmezése és kizárása
a terheltnek az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdéséből fakadó pártatlan bírói eljáráshoz fűződő jogát sérti.
[43] 1.2. Az  Alkotmánybíróság a  kérdés megítélésekor a  pártatlan bírósági eljárás funkciójából indult ki. Az  ügyek
tárgyilagos megítélése abban az  esetben garantált, ha a  bírák képesek kizárólag az  ügy tényeit, a  tények
alapjául szolgáló bizonyítékokat, valamint a  tények megítéléséhez szükséges jogszabályokat elszigetelten
vizsgálni és értékelni. Minden olyan körülmény, amely ezeken kívül esik és egyúttal a  felekhez, vagy magához
az  ügyhöz kapcsolódik, azért sodorja veszélybe az  adott ügy tárgyilagos elbírálását, mert képes befolyásolni
a  bíró mérlegelési tevékenységét. Éppen ezért a  pártatlan eljárás garanciájának sérelme egyfelől a  konkrét ügy
elintézését, annak kimenetelét egyik vagy másik fél hátrányára befolyásolja. Másfelől ugyanakkor az ügyek elfogult,
részrehajló megítélése a  bírói hatalom tekintélyét, valamint a  bíróság ítéleteibe vetett közbizalmat, így végső
soron a  jogállamiság értékrendjét erodálhatja. A  pártatlanság garanciája éppen ezért átfogja az  érvényesítésére,
a  pártatlanság megkérdőjelezhetőségére szolgáló jogorvoslási lehetőségeket is. Különösen fontos, garanciális
szerephez jutnak e  jogorvoslati lehetőségek azokban az  esetekben, amikor pártatlanság oka valamely titkolt
körülmény. A rendelkezésre álló jogorvoslati eljárások hatékony működése nélkül a pártatlanság ilyen okai ugyanis
feltáratlanul maradnak. E megfontolások alapján az Alkotmánybíróság arra a  felismerésre jutott, hogy a megfelelő
kizárási szabályok hiánya csakúgy, mint érvényesíthetőségük korlátai a pártatlanság követelménye ellen hatnak.
[44] A vizsgált üggyel összefüggésben a  Be. 416.  § (1)  bekezdésének c)  pontja felülvizsgálati eljárást enged azokban
az  esetben, amelyekben törvény szerint kizárt bíró vett részt az  ítélet meghozatalában. Egyezően a  második
végzésben foglaltakkal a  Kúria gyakorlata ezt a  felülvizsgálati okot leszűkíti azokra az  esetekre, amikor
a felülvizsgálati indítvány úgynevezett abszolút kizárási okot jelöl meg és ugyanakkor minden esetben törvényben
kizártnak tekinti a  relatív kizárási okon alapuló, elfogultságra alapított felülvizsgálati indítványt. A  Kúria ebből
következően mindazoktól megtagadja a  felülvizsgálat kezdeményezésének lehetőségét, akik a  jogerős bírói
döntés meghozatalát követően szereznek tudomást az  eljáró bíróval, avagy a  bírói tanács valamely tagjával
szembeszegezhető, a Be. 21. § (1) bekezdés e) pontjában foglaltakat megalapozó kizárási okról.
[45] 1.2.1. Felidézve, hogy a  kizárási szabályok milyen eszközökkel veszik elejét az  elfogultsági indítványok
visszaélésszerű gyakorlásának, az Alkotmánybíróság azt is megvizsgálta, hogy a Kúria megszorító jogértelmezését
indokolhatja-e a  visszaélésszerű joggyakorlás megakadályozása. (Vö.: jelen határozat, Indokolás [30]–[32].)
Az  Alkotmánybíróság ezzel összefüggésben elsőként azt jegyzi meg, hogy önmagában a  rendeltetésellenes
joggyakorlás visszaszorításának igénye nem szolgálhat igazolásként a  pártatlanság alkotmányos elvének egyes
esetekben történő sérelmének engedélyéhez. Még akkor sem, ha a  bejelentett elfogultsági kifogások minimális
része bizonyul meglapozottnak. Az Alkotmánybíróság mércéje szerint egyetlen olyan eset is soknak számít, amikor
a  büntetőügyben elítélt elesik attól az  esélyétől, hogy érvényesíthesse a  büntetőeljárás, a  büntetőítélet és a  vele
szemben kiszabott büntetés részrehajló jellegét meglapozó körülményt.
[46] Az elfogultsági kifogások előterjesztésére a  büntetőeljárási törvény végső határidőt nem határoz meg.
A  visszaélésszerű joggyakorlás megakadályozását szolgálja azonban a  Be. 23.  § (3)  bekezdése, amely szerint
a tárgyalás megkezdését követően ilyen kifogást már csak abban az esetben lehet előterjeszteni, ha az előterjesztő
egyúttal bizonyítja, hogy a  kifogást megalapozó körülményről a  tárgyalás megkezdése után szerzett tudomást és
a bejelentéssel nem késlekedett. További korlátozást jelent a Be. 24. § (5) bekezdése, amely szerint indokolás nélkül
lehet elutasítani az ismételten, ugyanazon pontra hivatkozó és alaptalan kizárás iránti indítványt. A Be. 25. §-a pedig
rendbírság kiszabására ad lehetőséget, ha ugyanazon bíró ellen, ismételten alaptalanul jelentenek be kizárási okot.
Mindezeken kívül, a felülvizsgálat szabályai közül pedig a Be. 418. § (3) bekezdése még további korlátozást fogalmaz
meg, amely szerint minden jogosult csak egy ízben nyújthat be felülvizsgálati indítványt. E  feltételek hiányában
szenvedő kizárási indítványok vizsgálat nélkül utasíthatóak el. Ehhez társul a  korábban már vázolt bírói gyakorlat,
amely további, tartalmi jellegű korlátozásként fogalmazza meg, hogy az  elfogultságra alapított kizárási indítvány
csak konkrét és alapos, az ügyre vonatkozó ok megjelölésével vezethet eredményre. (Vö.: jelen határozat, Indokolás
[31]–[32]) Mindezen szabályok arra engedik következtetni az Alkotmánybíróságot, hogy az eljárási törvény kellően
erős eszközöket biztosít az elfogultsági kifogások szűréséhez és a visszaélésszerű gyakorlásuk megakadályozásához.
Ebből következik, hogy a  Be. 418.  § (1)  bekezdésének c)  pontjához fűzött és jelen alkotmánybírósági eljárásban
vizsgált megszorító bírói jogértelmezés valójában már csak azokat fosztja meg az  elfogultsági kifogás
érvényesítésének lehetőségétől, akik első ízben, olyan konkrét körülményt kívánnak érvényesíteni, amelyről
bizonyítják, hogy a  jogerős ítélet meghozatalát követően szereztek tudomást. Az  Alkotmánybíróság értékelése
szerint éppen ezért a felülvizsgálat lehetőségét korlátozó bírói jogértelmezés nem szolgálhatja a rendeltetésellenes
joggyakorlás visszaszorításának igényét sem. Éppen ellenkezőleg, figyelemmel arra, hogy az  elfogultságot
megalapozó körülmény titokban tartásához az érintetteknek érdeke fűződik, az Alkotmánybíróság meglátása szerint
a kialakult bírói gyakorlat akaratlanul is ahhoz járulhat hozzá, hogy a bíróság elfogultságát esetlegesen megalapozó
körülményt, annak bejelentése ellenére, továbbra is titok övezhesse.
[47] Az Alkotmánybíróság figyelmét nem kerülte el az  sem, hogy a  büntetőeljárási törvény perújítási oknak tekinti,
ha az  ügyben a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság tagja a  kötelességét a  büntető törvénybe ütköző
módon megszegte, feltéve, hogy a  bűncselekmény elkövetését jogerős ítélet megállapította, vagy ilyen ítélet
meghozatalát nem bizonyítottság hiánya zárta ki és e  bűncselekmény a  bíróság határozatát befolyásolta.
[Be. 408.  § (1)  bekezdés 2. d)  pont, valamint a  Be. 408.  § (2)  bekezdés a) és b)  pontjai.] Az  Alkotmánybíróság
ezzel összefüggésben azt állapította meg, hogy a  perújítás ezen oka kétségkívül megalapozza a  pártatlanság
sérelmét is, azonban a  pártatlanság hiánya semmiképpen sem szűkíthető erre az  esetre. Az  Alkotmánybíróság
így arra a következtetésre jutott, hogy a perújítás ezen oka nem szolgálhat a felülvizsgálat Be. 416. § (1) bekezdés
c) pontjában meghatározott okát felváltó alternatívaként.
[48] 1.2.2. A  bírói eljárások pártatlanságának az  egyedi ügyekben történő tényleges megőrzését az  eljárási törvény
egyes rendelkezései és e  rendelkezések következetes jogalkalmazói érvényesítése garantálja. (Vö.: jelen határozat,
Indokolás [26]–[29]) Ebből következik, hogy a pártatlan bírói eljáráshoz fűződő alkotmányos alapjog a bíróságoktól
azt is megköveteli, hogy hatékonyan segítsék elő azoknak a lehetőségeknek az igénybevételét, amelyeken keresztül
tényleges ellenőrzést nyerhet az  ítélkező bíróság pártatlansága, vagy érvényesíthető a  pártatlanság hiányának
következménye. A  pártatlanság érvényesíthetőségének igénye a  bűnügyekben fokozottabban jelentkezik, hiszen
a jogerős elítélés az ártatlanság vélelmének megdöntését jelenti, a büntetőjog megtorló jellegű szankciórendszere
pedig súlyosan korlátozza az  elítélt alapjogait. Az  Alkotmánybíróság, éppen az  elfogultságra okot adó körülmény
leplezéséhez fűződő érdekek miatt nem tartja életszerűtlennek, hogy egy ilyen ok csak a  jogerős elítélést
követően jut a  terhelt tudomására. Összeegyeztethetetlen ezért az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdéséből
fakadó pártatlan bírósági eljáráshoz való joggal, ha a  pártatlanság egyes okainak a  felülvizsgálat során történő
érvényesíthetőségéből a Kúria gyakorlata kizárja az alapos okból és időben előterjesztett elfogultsági hivatkozást,
vagyis megtagadja az ilyen okra alapított felülvizsgálati indítvány érdemi vizsgálatát.
[49] 1.3. Az  Alkotmánybíróságnak az  alkotmányjogi panasz alapján folytatott eljárásokban elsősorban jogvédelmi
szerepe van, mert az  Abtv. 26–27.  §§ rendelkezései értelmében az  a  feladata, hogy az  Alaptörvényben biztosított
alkotmányos alapjogoknak ténylegesen érvényt szerezzen. Az Alkotmánybíróság a 8/2013. (III. 1.) AB határozatában
úgy fogalmazott, hogy az Alkotmánybíróság feladatához tartozik a büntetőeljárás alkotmányos követelményeinek
meghatározása és azoknak az  alkotmányos garanciáknak és ellensúlyoknak a  kijelölése, amelyeket a  bűnügyben
eljáró hatóságoknak mind a  nyomozás, mind a  bírósági eljárás során feltételek nélkül tiszteletben kell tartaniuk.
(Indokolás [45], [54]–[55]) Az  Abtv. 46.  § (3)  bekezdése az  Alkotmánybíróságnak arra adott felhatalmazást, hogy
hatáskörei gyakorlása során megállapítsa azokat az  Alaptörvény szabályozásából eredő, és az  Alaptörvény
rendelkezéseit érvényre juttató alkotmányos követelményeket, amelyek teljesítését és végrehajtását
a  jogalkalmazók a  jogszabály alkalmazása során nem mellőzhetnek. Ebből következően annak a  kérdésnek
a  megválaszolására, hogy egy adott jogszabály mely jogalkalmazói értelmezése találkozik az  Alaptörvényben
biztosított jogokban rejlő egyes követelményekkel, végső soron az Alkotmánybíróság rendelkezik felhatalmazással.
[50] Az Alkotmánybíróság most élt a  törvényi felhatalmazásával, és megállapította, hogy a  felülvizsgálati eljárás
Be. 416.  § (1)  bekezdésének c)  pontjában írt feltételének alkalmazása akkor áll összhangban az  Alaptörvény
XXVIII. cikk (1) bekezdésében rejlő pártatlan bírói eljárással, ha lehetővé teszi az elfogultságra alapított felülvizsgálati
indítvány vizsgálatát abban az  esetben is, ha a  kizárási ok a  jogerős döntés meghozatalát követően merült fel.
Az Alkotmánybíróság következtetése szerint a Be. 416. § (1) bekezdésének c) pontjában foglalt szabály értelmezése
során az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdéséből fakadó alkotmányos követelmény, hogy a Be. 21. § (1) bekezdés
e) pontjában foglalt elfogultsági okra alapított és a törvény egyéb szabályainak megfelelő felülvizsgálati indítvány
érdemi vizsgálatot, értékelést és elbírálást nyerhessen.
[51] 2. Az Alkotmánybíróság ezek után azt vizsgálta meg, hogy az alkotmányjogi panaszban kifogásolt kúriai végzések
alaptörvény-ellenességét előidézheti-e az  alkotmányjogi panaszban előadott sérelem. Az  Alkotmánybíróság erre
vonatkozóan azt állapította meg, hogy az alkotmányjogi panaszban kifogásolt első és második végzések egyaránt
elfogadták a legfőbb ügyészi átiratban felhívott bírói gyakorlatot, amelynek értelmében a felülvizsgálati eljárásban
csak a  Be. 21.  § (1)  bekezdés a)–d)  pontjaiban szabályozott abszolút kizárási okok vizsgálhatók érdemben. Ennek
ellenére az  első végzés mégis érdemben értékelte és alaptalannak találta az  elfogultság bejelentett okát, míg
a  második végzés törvényben kizártnak minősítette a  felülvizsgálati indítványt. A  kifogásolt kúriai végzések
alaptörvény-ellenességének a konkrét ügyben történő megállapítása ezért nem eredményezhetné az alkotmányjogi
panaszban megjelölt sérelem orvoslását. Ennek megfelelően az  Alkotmánybíróság álláspontja szerint a  pártatlan
bírói eljáráshoz fűződő jog érvényesítésének sérelme, és így a  kúriai végzések alaptörvény-ellenessége a  konkrét
ügyben nem állapítható meg.
[52] 2.1. Az Alkotmánybíróság ezek után megvizsgálta az alkotmányjogi panaszban felhívott többi alaptörvényi szabály
sérelmét is. Az  indítványozó a  felülvizsgálati eljárás megtagadásával összefüggésben hívta fel az  Alaptörvény
IV.  cikk (1) és (2)  bekezdéseiben elismert személyes szabadsághoz fűződő jogot, az  Alaptörvény XV.  cikk
(1)  bekezdésének egyenlőségi szabályát, valamint az  Alaptörvény XXIV.  cikk (1)  bekezdésében foglalt hatósági
ügyek részrehajlásmentes intézéséhez való jogot. Az  Alkotmánybíróság azonban egyik felhívott alaptörvényi
szabály és a  sérelemként megjelölt felülvizsgálati eljárás megtagadása között sem látott érdemi összefüggést.
Az  indítványozó ezen kívül hivatkozott még az Alaptörvény XXVIII. cikk (3) bekezdésében foglalt védelem jogának
sérelmére is, mivel álláspontja szerint a  legfőbb ügyészi átiratnak a  védő részére történő kézbesítése elmaradt.
Az  Alkotmánybíróság ezzel összefüggésben azt állapította meg, hogy a  kézbesítés elmaradása ugyan értékelhető
eljárási szabálysértésként, de a  jelen esetben nem jelenti az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (3)  bekezdésében elismert
védelem jogának helyrehozhatatlan sérelmét.
[53] 2.2. Az  Alkotmánybíróság ilyen okokból az  alkotmányos követelmény megállapítása mellett a  Kúria végzéseinek
alaptörvény-ellenessé nyilvánítása és megsemmisítése érdekében benyújtott alkotmányjogi panaszt valamennyi
részében elutasította.
[54] Az Alkotmánybíróság az  alkotmányos követelmény megállapítására és az  ügy elvi jelentőségére tekintettel az
Abtv. 44.  § (1)  bekezdés második mondata alapján rendelte el határozatának a  Magyar Közlönyben történő
közzétételét.
Budapest, 2013. szeptember 30. dr. paczolay péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
1282/2016. (VI. 7.) Korm. határozata a Romániai Magyar Pedagógusok Szövetsége tevékenységét kiegészítő támogatás biztosítása érdekében a XI. Miniszterelnökség és a XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium költségvetési fejezetek közötti előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány
 1. az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33.  § (2)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva licencek
beszerzéséhez a  Romániai Magyar Pedagógusok Szövetségének tevékenységét kiegészítő támogatás biztosítása
érdekében 27,0 millió forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el a Magyarország 2016. évi központi költségvetéséről
szóló 2015. évi C. törvény (a  továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 30.  Fejezeti kezelésű
előirányzatok cím, 3. Határon túli magyarok programjainak támogatása alcím, 1. Nemzetpolitikai tevékenység
támogatása jogcímcsoport terhére, a  Kvtv. 1.  melléklet XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet,
11. Kormányzati Informatikai Fejlesztési Ügynökség cím javára;
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal
2. felhívja az  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy gondoskodjon az  1.  pont szerint átcsoportosított előirányzattal
történő elszámolásról, illetve a fel nem használt előirányzat Miniszterelnökség részére történő visszafizetéséről.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2016. december 31.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1392/2014. (VII. 18.) Korm. határozata a nagycenki Széchenyi Kastély és emlékmúzeum, a Széchenyi-mauzóleum, valamint a fertőrákosi Püspöki palota működtetésének és vagyonkezelői jogának az Eszterháza Kulturális, Kutató- és Fesztiválközpont részére történő átadásáról.
A Kormány annak érdekében, hogy a  fertődi Eszterháza Kulturális, Kutató- és Fesztiválközpont kulturális és turisztikai szerepe
tovább erősödjön, és a térségben betölthesse központi szerepét,
 1. elrendeli, hogy a  nagycenki Széchenyi-kastélyban és parkjában működő Széchenyi Kastély és emlékmúzeum,
valamint a fertőrákosi Püspöki palota és kertje és a hozzá tartozó ingatlanok – a rendelkezésre álló személyi, tárgyi,
vagyoni és pénzügyi feltételekkel együtt – teljes körűen kerüljenek átadásra az  Eszterháza Kulturális, Kutató- és
Fesztiválközpont (a továbbiakban: Eszterháza Központ) részére;
2. felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy a  nagycenki Széchenyi-mauzóleum egységes
vagyonkezelésbe kerülése vagy állami tulajdonba vétele érdekében haladéktalanul kezdje meg a  tárgyalásokat
a Nagycenki Egyházközséggel, illetve a Győri Egyházmegyével;
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
határidő: azonnal 3. felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, valamint az  emberi erőforrások miniszterét, hogy az  1.  pont
szerinti feladat végrehajtása érdekében tegyék meg a szükséges intézkedéseket az 1. pontban szereplő ingatlanok
működtetését biztosító tárgyi eszközök, továbbá az állami tulajdonban lévő ingó és ingatlan vagyon vagyonkezelői
jogának az Eszterháza Központ részére történő átadása érdekében;
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
 emberi erőforrások minisztere
határidő: azonnal
4. felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert és az  emberi erőforrások miniszterét, hogy a  nemzetgazdasági
miniszter bevonásával az 1. és 2. pont szerinti feladat teljesülése érdekében tegyék meg a szükséges intézkedéseket
a  működtetéshez szükséges források átcsoportosítása, illetve a  működtetésben részt vevő személyi állomány
áthelyezése iránt;
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
 emberi erőforrások minisztere
 nemzetgazdasági miniszter
határidő: azonnal
5. felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy a 2015. évi központi költségvetés tervezésekor – a Miniszterelnökséget
vezető miniszterrel egyeztetve – a  Miniszterelnökség fejezet tekintetében az  1–4.  pontban foglaltakra legyen
figyelemmel;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
határidő: a 2015. évi központi költségvetés tervezésével egyidejűleg
6. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy tegye meg a  szükséges intézkedéseket a  nemzeti sírkert részeként
védett nagycenki Széchenyi-mauzóleum megóvása és helyreállítása érdekében szükséges feladatokról és
a  rendkívüli kormányzati intézkedésekre szolgáló tartalékból történő előirányzat-átcsoportosításról szóló
1364/2014. (VI. 30.) Korm. határozat (a továbbiakban: Határozat) 2. pontjában szereplő 127,0 millió forint összegnek
az Eszterháza Központ részére történő átcsoportosítása érdekében;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
határidő: azonnal
7. felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy a  Határozatban szereplő feladatokat az  Eszterháza Központ
útján lássa el.
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
határidő: folyamatos orbán viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1670/2013. (IX. 25.) Korm. határozata a logisztika ágazat 2014–2020 közötti szakpolitikai stratégiája elfogadásáról.
A Kormány a logisztika ágazat teljesítményének növelésére irányuló célkitűzések elérése érdekében
a) megtárgyalta és elfogadta a  „Logisztika ágazat szakpolitikai stratégia (2014–2020)” című dokumentumot
(a továbbiakban: stratégia),
b) felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy a  stratégia alapján készítsen akciótervet a  2014.  évre
vonatkozóan, és vizsgálja meg a  közösségi források bevonásának lehetőségét a  stratégia akciótervében
foglaltak végrehajtása érdekében,
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2013. október 31.
c) felhívja a  nemzetgazdasági minisztert a  stratégia jelentés formájában történő éves nyomon követésére és
értékelésére,
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2015. április 31., azt követően évente
d) felhívja az érintett minisztereket a stratégia megvalósításában történő részvételre és együttműködésre.
Felelős: érintett miniszterek
Határidő: folyamatos
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
106/2003. (XI. 26.) ME határozata.  a Központi Statisztikai Hivatal elnökének felmentéséről A statisztikáról szóló 1993. XLVI. törvény 4. § (2) bekezdése, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról és felelősségéről szóló 1997. LXXIX. törvény 54. § (6) bekezdés a) és b) pontja alapján alkalmazandó, 29. § (1) bekezdése alapján — figyelemmel a statisztikáról szóló 1993. XLVI. törvény 4. § (3) bekezdésére —
dr. Mellár Tamást, a Központi Statisztikai Hivatal elnökét e tisztségéből
— 2003. november 24-i hatállyal — felmentem. Budapest, 2003. november 21.
Dr. Medgyessy Péter s. k.,
miniszterelnök


text:
1406/2015. (VI. 19.) Korm. határozata a Budai Vigadó felújítása érdekében szükséges források biztosításáról.
A Kormány
 1. egyetért a Budai Vigadó felújításával;
 2. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy – az  emberi erőforrások minisztere bevonásával – gondoskodjon
a  Budai Vigadó felújítása érdekében 2015. évben szükséges 298,9 millió forint biztosításáról a  Magyarország
2015. évi központi költségvetéséről szóló 2014. évi C. törvény XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezetben;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2015. július 31.
3. felhívja a nemzetgazdasági minisztert és az emberi erőforrások miniszterét, hogy gondoskodjanak a Budai Vigadó
felújításához szükséges 2016. évi 2478,5 millió forint, 2017. évi 1709,3 millió forint és 2018. évi 1066,5 millió forint
biztosításáról.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 emberi erőforrások minisztere
Határidő: a 2016–2018. évi központi költségvetések tervezése során
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök