text:
28/2011. (IX. 6.) BM rendelete az Országos Tűzvédelmi Szabályzatról.
A tűz elleni védekezésről, a műszaki mentésről és a tűzoltóságról szóló 1996. évi XXXI. törvény 47. § (2) bekezdésének 1. pontjában,
valamint – a 633. § tekintetében – az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62. §
(2) bekezdésének b) pontjában foglalt felhatalmazás alapján, az egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető
államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 37. § q) és – a 633. § tekintetében – u) pontjában
meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el: 1. § Létesítményt, építményt létesíteni – ideértve a tervezést, az átalakítást, illetve rendeltetésének módosítását is –
valamint a létesítményt, építményt, gépet, berendezést, eszközt és anyagot – a robbanó és robbantó anyagok,
valamint a pirotechnikai termékek kivételével – használni, technológiát alkalmazni az e rendeletben meghatározott
tűzvédelmi szabályok, tűzvédelmi műszaki követelmények betartásával lehet. 2. § (1) E rendelet alkalmazásában:
a) tűzoltóságok beavatkozásával kapcsolatos követelménynek számítanak az alábbiak: 428. §, 436. § (5) bekezdés –
444. § (1) bekezdés, 445. § (4) és (6) bekezdés, 446. § (2) bekezdés, 447–450. §,
b) tűzvédelmi használati előírásnak számítanak az alábbiak: 558–629. §,
c) az a), b) pontokban nem szereplő követelmények létesítési előírásnak számítanak.
(2) E rendelet alábbi rendelkezései alól eltérés nem engedélyezhető: 1–8. §, 9–43. §, 288–318. §, 319–322. §, 331. § (1)–(3)
és (6)–(7) bekezdés, 339. § (1) bekezdés, 357–358. §, 364. § (4) bekezdés, 429. §, 435. §, 436. § (1)–(4) bekezdés, 444. §
(2)–(4) bekezdés, 445. § (1), (2), (3), (5) bekezdés, 446. § (1) bekezdés, 463. § (2)–(3) bekezdés, 479. § (1) bekezdés,
480–482. §, 484–485. §, 486–503. §, 504.–507. §, 510. §, 546. §, 547–552. §, 558–562. §, 563. § (1)–(3) bekezdés,
565. § (1) bekezdés, 567–570. §, 571. § (4) bekezdés, 572. § (1) bekezdés, 577. § (4) bekezdés, 578. § (2) bekezdés,
579. § (1), (2) bekezdés, 580. §, 590. § (2) bekezdés, 591. § (3) bekezdés, 592. § (3) bekezdés, 600. § (1)–(2) bekezdés,
606. § (1) bekezdés. (3) A 2. § (1) bekezdésben említett rendelkezésektől kérelemre – más, legalább azonos biztonsági szintet nyújtó előírások
megtétele esetében – eltérés engedélyezhető. (4) A vonatkozó műszaki követelmény előírásától eltérő, de azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtó műszaki
megoldásokat a BM OKF bírálja el. (5) Típusterv esetén eltérés abban az esetben engedélyezhető, ha az eltéréssel érintett vonatkozó műszaki követelmény
előírásától eltérő műszaki kialakítás, megvalósítás a szomszédos építményre, szabadtérre, gépre, berendezésre,
eszközre nincs negatív hatással. (6) Az eltérési engedély kérelem az alábbiakat tartalmazza:
a) a tűzvédelmi műszaki követelmény, tűzvédelmi szabály vagy szabvány alkalmazásának pontos helyszínét,
az érintett építmény, szabadtér, dolog megnevezését; b) típusterv esetén annak pontos beazonosíthatóságát;
c) az érintett tűzvédelmi műszaki követelmény, tűzvédelmi szabály vagy szabvány azon részét, amelyre az eltérési
kérelem vonatkozik; d) a tűzvédelmi műszaki követelménytől, tűzvédelmi szabálytól vagy szabványtól való eltérés indokát;
e) a kérelemhez mellékelni kell a tervezett eltérő megoldás olyan részletességű műszaki dokumentációját, amely
bizonyítja, hogy az eltérő megoldás a rendelettel megállapított tűzvédelmi műszaki követelményben, tűzvédelmi
szabályban vagy szabványban foglalt előírásokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújt.
3. § Az e rendeletben meghatározott technikai jellegű előírásoknak nem kell megfelelnie az olyan termékeknek, amelyeket
az Európai Unió valamely tagállamában vagy Törökországban állítottak elő, illetve hoztak forgalomba, vagy az
Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásban részes valamely EFTA-államban állítottak elő, az ott irányadó
előírásoknak megfelelően, feltéve, hogy az irányadó előírások az emberi egészség és élet védelme, valamint
a közbiztonság tekintetében az e rendeletben meghatározottal egyenértékű védelmet nyújtanak.
1. Értelmező rendelkezések, éghető folyadékok és gázok tárolása
4. § E rendelet alkalmazásában: 1. atmoszférikus tárolás: olyan tárolás, amikor a tartály belső tere a környezettel közvetlen (légző) kapcsolatban van, vagy
– zárt rendszer esetén – a páratérben a túlnyomás nem haladja meg a 70 mbar, a vákuum, pedig a 20 mbar értéket.
2. átfejtőállomás: éghető folyadékok szállítótartályból szállítótartályba történő közvetlen átfejtésére használatos,
egy vagy több helyhez kötött vagy mozgatható (mobil) átfejtőberendezés és tartozékainak, valamint a folyamatban
részt vevő szállítótartályok befogadására használatos terület. E rendelet szempontjából nem tekinthető
átfejtőállomásnak a csak kárelhárítás céljára létesített átfejtés. 3. átfejtőberendezés: éghető folyadékok szállítótartályból szállítótartályba történő közvetlen átfejtésére használatos,
legalább a) lefejtő- és töltőcsövet vagy tömlőt, b) csatlakozószerelvényeket,
c) elzárószerelvényeket, és d) gyújtóhatás átterjedését gátló szerkezeteket („A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó éghető folyadékok
esetén) tartalmazó technológiai szerelési egység, amely biztosítja a szállítótartályok megfelelő csatlakozását, és
a folyadéknak egyik tartályból a másik tartályba való átjutását.
4. belső béléssel ellátott tartály: olyan szimpla falú tartály, amely legalább a megengedett töltési szint magasságáig belső
béléssel van ellátva, és a tartály fala, valamint a bélés közötti tér ellenőrző térként használható.
5. belső úszótetős tartály: a merev tetős tartály belsejébe helyezett könnyű szerkezetű, úszótetővel ellátott tartály.
6. bélelt tartály: acélszerkezetű tartály belsejében kialakított műanyag vagy kompozit anyagú elválasztó réteggel ellátott
tartály, amelyben az elválasztóréteg önmagában is tömörzárású teret képez.
7. dupla falú tartály: olyan szimpla falú tartály, amely részben vagy egészen folyadéktömör külső acélköpennyel van
körülvéve. A duplafalusítás elérhető oly módon is, hogy a szimplafalú tartály belsejébe egy olyan fém vagy kompozit
anyagú bélést helyezünk el, amelynél biztosított a két palást közötti tér tömörségének ellenőrizhetősége.
8. dupla fenekű tartály: dupla fenekű az a tartályfenék, amelyet két egymás feletti acéllemezből alakítanak ki. A dupla
fenék tömörzárású teret képez. 9. elhelyezési távolság: tartályok és tartálycsoportok között megengedett legkisebb távolság a palásttól mérve.
10. ellenőrző tér: a dupla falú tartályok falai közötti tér, szimpla falú, belső béléssel ellátott tartály esetén a tartályfal
és a belső bélés közötti tér. 11. előteres föld alatti vagy földtakarás alatti tartály: olyan tartály, amely a szerelvények elhelyezhetősége és kezelhetősége
miatt szabadon, aknában vagy medencében végződik. 12. felfogótér: a tartály sérülésekor kifolyó éghető folyadék felfogására használatos nem éghető, szilárd, tűz esetén is
tömör, folyadékot át nem eresztő anyaggal határolt tér, amelybe a tartály közlekedőedények alapján számított
térfogata is beleszámít. 13. föld alatti tartály: olyan tartály, amelynek felső alkotója a talajszint alatt 0,3 m mélységben van.
14. föld feletti tartály: olyan tartály, amelynek tartályteste teljes egészében a terepszint felett, szabadon helyezkedik el.
Ezzel azonos elbírálás alá esik az a tartály, amely a terepszint alatt, de szabadon (pl. medencében) van elhelyezve.
15. földtakarás alatti tartály: olyan föld alatti tartály, amelynek – a legalább 0,3 m-es – földtakarása csak a terepszintből
kiemelkedően (földfeltöltéssel) alakítható ki. 16. gázingaeljárás: gázingaeljárás az a folyamat, amikor a töltés, vagy a lefejtés során pl. a tárolótartály, járműves
szállítótartály gáztereit csővezetékkel kötik össze, és így a töltött tartály légteréből a folyadék által kiszorított
gőz-levegő elegy a lefejtett tartály légterébe áramlik át, kitöltve a lefejtett folyadék helyét.
17. gyújtóhatás-átterjedést gátló szerkezetek: a gyújtóhatás-átterjedést gátló szerkezetek olyan berendezések, amelyek
a tartályokat vagy azok részeit lángok áthatolásával szemben védik.
18. hasadótárcsa: egyszeri kifúvásra vagy beszívásra használatos biztonsági szerelvény, amely roncsolódása révén teszi
szabaddá a kör alakú áramlási keresztmetszetet. 18/a. kombinált hasadótárcsa: hasadótárcsákból összeállított biztonsági szerelvény, amely a túlnyomást és a túlvákuumot
két különböző nyitási értékű tárcsa felhasadásával szünteti meg.
19. hasadópanel: egyszeri vészlefúvásra használatos biztonsági szerelvény, amely roncsolódása révén teszi szabaddá
a körtől eltérő alakú áramlási keresztmetszetet.
20. inertizálás: inertizált az a tartály vagy berendezés, amelyet elegendő mennyiségű inert gázzal (pl. nitrogénnel) töltenek
fel ahhoz, hogy robbanásveszélyes légtér ne keletkezhessen. Inertizálni lehet a tartályt technológiai okból is, ha a tárolt
terméknek a levegő nedvességével vagy oxigénjével nem szabad érintkeznie.
21. időszakos ellenőrző vizsgálat: a vonatkozó műszaki követelményben megállapított időközönként a tartály állapotának
értékelésére végzett tevékenység.
22. légzőszerelvények: a tartály ki- és belégzésére használatos eszközök összessége.
23. lényeges átalakítás: ha egy tartály kialakítása, szerelvényezettsége, műszerezettsége olyan mértékben változik meg,
hogy az a tartály és az egész létesítmény technológiájára, biztonságtechnikájára, környezetvédelmére kihat
(pl. szimpla falú tartály ellátása belső béléssel, lyukadásjelző berendezéssel).
24. lyukadásjelző berendezés: olyan berendezés, amely a tartály falának, vagy belső bélésének tömörségét jelzi.
24/a. folyadékkal működtetett lyukadásjelző: a tartályfal tömítetlenségét a lyukadásjelző folyadék szintjének csökkenése jelzi.
24/b. vákuummal vagy túlnyomással működő lyukadásjelző: a vákuummal működő lyukadásjelző a tartályfalak, vagy a belső
bélés tömítetlenségekor a nyomásnövekedést jelzi. A túlnyomással működő lyukadásjelző a tartály tömítetlenségekor
a nyomásnövekedést jelzi.
25. konténer ketrec: földhöz nem rögzített, építménynek nem minősülő jól átszellőző, rácsos kivitelű palacktároló állvány,
amely a PB-gáz palackok tárolására szolgál.
26. merev tetős tartály: a tartályköpenyhez mereven hozzáerősített (hegesztett, stb.) tetejű álló, hengeres tartály.
27. nyitott tartályüzemmód: nyitott üzemmódú az a tartály, amelynek a külső légtérrel állandó – szabad nyílással –
kapcsolata van.
28. összekapcsolt (közlekedő-) tartályok: olyan tartály, amelynek két vagy több folyadéktere csővezetékkel úgy van
összekapcsolva (párhuzamosan vagy sorban), hogy azok között az anyagáramlás külön beavatkozás nélkül
bekövetkezhet. Nem számítanak összekapcsoltnak azok a tartályok, ahol az egyes tartályok gyűjtőcsővezetékhez
csatlakoznak, és minden csatlakozó vezetékben elzárószerelvény van.
29. párnalemez: a tartálypalástra folyamatos hegesztéssel felhelyezett merevítőelem az alátámasztások helyén.
30. pébégáz cseretelep: a külön jogszabály szerinti gázforgalmazó vagy kiskereskedő által a palackos propán-bután
(PB-gáz) gáz értékesítésére használt terület, aminek tartozéka az a térrész, ahol a PB-gáz palackot tárolják.
31. szállítótartály: éghető folyadékok vasúti vagy közúti szállítására használatos 1,0 m3-nél nagyobb befogadóképességű
rögzített vagy leszerelhető tartály (pl. vasúti tartálykocsi, közúti tartányjármű, tankkonténer, fém IBC-tároló).
32. szimpla falú tartály: egyrétegű, acéllemezből készült palástú és fenekű, megfelelő terhelési viszonyokra méretezett,
„önhordó” szerkezetű tartály.
33. tartályáthelyezés: ha egy tartály eredeti telepítési helyéről elmozdítva új telepítési helyen – akár egy létesítményen
belül – kerül felállításra.
34. tartálynyereg: a tartályok alátámasztására való elem, amely a tartálypalást számára, az átfogási szög mentén,
egyenletes felfekvést biztosít. Készülhet acélszerkezetből vagy vasbetonból.
35. többkamrás tartály: olyan szimpla vagy dupla falú tartály, amelynek a tárolótere közbenső fenekekkel, egymástól
folyadéktömören elválasztott rekeszekre van osztva.
36. töltőfej: a tartály töltőcsövén vagy az ahhoz kapcsolódó csővezeték végén elhelyezett csőkapcsoló elem és kapcsolódó
szerelvényei.
37. tűzfelület: az a felület, amelyre a tartályban levő, vagy a felfogótérbe kiömlő éghető folyadék tüze kiterjedhet.
38. újbóli üzembe vétel: ha valamely okból nem üzemeltetett vagy korábban nem éghető folyadék tárolására használt
tartály eredeti telepítési helyén vagy áthelyezve ismét használatba, vagy lényeges átalakítás után újra üzemeltetésre
kerül.
39. úszótetős tartály: a tárolt éghető folyadékon úszó, annak felszínét lefedő tetejű, álló, hengeres tartály.
40. védőgyűrűs tartály: acél vagy beton védőpalásttal körülvett álló, hengeres, merev-, úszó- vagy belső úszótetős tartály.
41. védősáv: a tartály és a hozzá tartozó üzem szomszédos építményei, berendezései közötti terület.
42. védőtávolság: a veszélyforrás és a védendő létesítmény legközelebb eső pontja közötti távolság.
43. vízvetőgallér: a tartályról lecsurgó csapadékot és hűtővizet a tartályalaptól távoltartó lemez.
44. zárt tartályüzemmód: zárt üzemmódú az a tartály vagy tartálycsoport, amelynek a megengedett üzemi nyomáshatárok
között a külső légtérrel állandó, szabad nyílása nincs.
2. Értelmező rendelkezések, tűzvédelmi általános és vizsgálati fogalmak
5. § E rendelet alkalmazásában:
1. Égéskésleltető szer: védőszer, amely a vele kezelt – bevont, átitatott, telített – éghető anyag kedvezőbb tűzvédelmi
osztályba sorolását meghatározott időtartamig (újrakezelési időig) biztosítja.
2. Gyújtási idő: az az időtartam, amelynek során az anyag a gyújtóforrás hatása alatt áll, akár létrejött a gyulladás ez idő
alatt, akár nem.
3. Homlokzati tűzterjedési határérték: a vonatkozó műszaki követelményeknek megfelelő vizsgálat kezdetétől számított,
a tűznek a homlokzati épületszerkezeteken történő terjedésére jellemző határállapot bekövetkezéséig eltelt idő
percben (Th).
4. Perzselődés: az anyagfelület hő hatására bekövetkező, korlátozott elszenesedésével járó módosulása.
5. Tetőtűz terjedés mértéke: a tetőszigetelési rendszer, vagy fedélhéjazat felületén és rétegeiben az önálló égés (lánggal
égés, szenesedés, izzás) terjedésének mértéke (távolsága).
6. Tűzvédő képesség: az elsődleges épületszerkezetek tűzállósági határértékének növelése érdekében alkalmazott
tűzvédő álmennyezetek, burkolatok, bevonatok hatékonyságának mértéke.
7. Vizsgálati tűzhatás: az épületszerkezetek tűzállósági határértékének és tűzvédő képességének megállapítására
szolgáló vizsgálati eljárás során a vizsgáló berendezés vizsgálati terében, az idő függvényében változtatott
hőmérséklet hatása.
3. Értelmező rendelkezések, tűzvédelmi tervezés fogalmai 6. § E rendelet alkalmazásában:
1. Alapterület: a gépek és a berendezések esetében ezek függőleges vetülete által meghatározott terület. Szabadtéri
tárolóknál a raktározásra kijelölt térrész oldalhatárain belüli terület. Az épületszerkezettel részben vagy egészben
közrefogott helyiség, vagy tér vízszintes vetületben számított belső területe (nettó alapterület).
2. Állandó tűzterhelés: a beépített éghető anyagok és épületszerkezetek tömegéből származó tűzterhelési érték.
3. Biztonsági felvonó: az épület füstmentes lépcsőházához, tűzgátló előteréhez vagy a szabadtérhez kapcsolódó,
az épülettűz alatt is működtethető valamennyi épületszintet kiszolgáló felvonó, mely lehet tűzoltófelvonó, vagy
menekülési felvonó.
3/a. Tűzoltófelvonó: tűz esetén kizárólag a tűzoltóság által használható felvonó.
3/b. Menekülési felvonó: tűz esetén a benntartózkodók által is használható felvonó.
4. Beépített tűzjelző berendezés: az építményben, szabadtéren elhelyezett, helyhez kötött, a tűz kifejlődésének korai
szakaszában észlelést, jelzést és megfelelő tűzvédelmi intézkedést (többek között a tűzoltóság értesítése,
tűzszakaszhatáron elhelyezett ajtók csukása, oltóberendezések indítása) önműködően végző berendezés.
5. Beépített tűzoltó berendezés: az építményekben, szabadtéren elhelyezett, helyhez kötött, a tűz oltására, a beavatkozás
könnyítésére, a tűz terjedésének megakadályozására, a tűzkár csökkentésére alkalmazott önműködő berendezés.
6. Beépített tűzvédelmi berendezés: a tűz észlelésére, jelzésére, oltására, valamint a tűzeset során keletkező hőnek, füstnek
és égésgázoknak az elvezetésére kialakított, helyhez kötött berendezés.
7. Cselekvőképességükben korlátozott személyek: akik koruknál (0–10 éves korig, vagy 80 év felett fizikai állapotától
függetlenül), vagy szellemi állapotuknál fogva veszélyhelyzetre nem tudnak megfelelően reagálni.
8. Elsődleges épületszerkezetek: azok a szerkezeti elemek, amelyek az épület állékonyságát, tűzbiztonságát biztosítják
(függőleges és vízszintes teherhordó szerkezetek, tűzgátló szerkezetek, menekülési útvonalakat határoló szerkezetek
és azok szigetelése, burkolata is).
8/a. Másodlagos épületszerkezetek: azon szerkezetek, melyek nem tartoznak az elsődleges szerkezetek körébe.
9. Füstcsappantyú: szellőzővezetékbe építhető, automatikusan (hőre, füstre, vagy egyéb indítójelre) működésbe
hozható zárószerkezet, amely a füst vagy a forró égésgázok továbbterjedését nyitott helyzetben előírt ideig biztosítja,
zárt állapotban előírt ideig megakadályozza.
10. Füstgátló nyílászáró (ajtó, kapu, nyílóablak, függöny, redőny, konvejor záróelem): szerkezet, amely beépítve, csukott
állapotban füstnek és a tűz esetén képződő toxikus gázoknak az általa elválasztott térrész egyik oldaláról a másik
oldalára való átterjedését meghatározott mértékben korlátozza.
11. Füstmentes lépcsőház: a nyitott vagy az olyan zárt lépcsőház, amelybe az épülettűz alkalmával képződött füst és
mérgező égésgázok bejutásának lehetősége oly mértékben van korlátozva, hogy a lépcsőház az épület biztonságos
kiürítésére és mentésre meghatározott ideig alkalmas marad.
12. Hasadó és hasadó-nyíló felületek: olyan felületek, amelyek az építmények, vagy az építményrészek (helyiségek)
határoló szerkezeteiben a káros mértékű robbanási túlnyomás hatására tönkremennek, vagy megnyílnak, ezáltal
lehetővé téve a nyomáselvezetést. 13. Hatékony szellőztetés: ahol az adott térben a szellőzés biztosítja, hogy az éghető gázok, gőzök, porok koncentrációja ne
érje el az alsó robbanási határérték 20%-át. 14. Homlokzati tűzterjedési gát: meghatározott tűzterjedési határértékű, A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú olyan homlokzati
szerkezet, amely megakadályozza az épület homlokzata mentén a vízszintes vagy a függőleges tűzátterjedést.
15. Hő- és füstelvezetés: olyan műszaki megoldás, amely tűz esetén alkalmas a helyiségben vagy tűzszakaszban keletkezett,
vagy oda behatolt hőnek, füstnek és égésgázoknak szabadba való elvezetésére.
16. Időleges tűzterhelés: az adott helyiségben, tűzszakaszban található éghető anyagok és berendezések (bútor, textília,
technológiai berendezés, megmunkált termékek, azok előkészített anyaga, raktározott anyagok, csomagoló anyagok)
tömegéből származó tűzterhelési érték. 17. Kiürítés: a tűz által veszélyeztetett helyiségben, tűzszakaszban, épületben lévő személyek eltávozása (eltávolítása).
18. Kiürítési időtartam: a kiürítésre számításba vett időtartam.
19. Kiürítési terv: a kiürítés számítást és az épület szintenkénti alaprajzán feltüntetett menekülési útvonalakat tartalmazó
dokumentáció. 20. Kiürítési útvonal: a kiürítésre számításba vett útvonal, mely a veszélyeztetett helyiség, helyiségcsoport elhagyásának
útvonalából (kiürítés első szakasza), valamint a veszélyeztetett tűzszakasz, építmény elhagyásának (kiürítés második
szakasza) útvonalából áll. 21. Közvetlen tűz- vagy robbanásveszély: az égés feltételei közül egy kivételével mindegyik adott, és várható, hogy
a hiányzó égési feltétel bármelyik pillanatban létrejöhet, ezáltal nem kívánt tűz vagy robbanás következhet be.
22. Menekülési útvonal: a veszélyeztetett tűzszakasz elhagyásának útvonala (kiürítés második szakasza).
23. Mértékadó tűzállósági határérték-követelmény: az egyes épületszerkezetekre a tűzterhelés alapján számító módszerrel
meghatározott tűzállósági határérték. 24. Mértékadó tűzszakasz: létesítményben a legtöbb oltóvizet igénylő tűzszakasz alapterülete.
25. Mozgásukban és/vagy cselekvőképességükben korlátozott személyek elhelyezésére szolgáló épület: olyan épület, amely
rendeltetését tekintve kifejezetten erre a célra szolgál (pl. óvoda, bölcsőde, szociális otthon). A csak járóbetegek
ellátását szolgáló épületek nem tartoznak ide. 26. Mozgásukban korlátozott személyek: akik fizikai állapotuk miatt, vagy valamennyi környezeti hatás érzékelésére való
képtelenségük (vakok és gyengénlátók) miatt veszélyhelyzet esetén a szükséges cselekvést megfelelően gyorsan nem
tudják végrehajtani. 27. Normatív tűzterhelés: bizonyos rendeletetésű helységekre, helyiségcsoportokra a tűzvédelmi tervezésben
alkalmazható, statisztikai felmérésen alapuló időleges tűzterhelési érték. 28. Nyitott lépcsőház, közlekedőtér: szintenként – a közlekedőtér nettó alapterületének legalább 20%-át elérő felületű –
homlokzati szabad falnyílással a külső légtérhez közvetlenül csatlakozó tér.
28/a. Zárt lépcsőház, közlekedő helyiség: minden oldalról elsődleges épületszerkezetekkel határolt tér.
29. Robbanás elfojtó berendezés: olyan beépített automatikus oltóberendezés, mely képes egy esetlegesen bekövetkező
robbanás észlelésére, elfojtására, továbbterjedésének megakadályozására, és a robbanás hatásának jelentős
csökkentésére. 30. Robbanásveszélyes állapot: az „A” vagy „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó anyag olyan mennyiségben való
jelenléte, valamint előfordulási módja, állapota, mely esetén az égés, robbanás feltételei közül legalább még
az oxigénkoncentráció vagy a gyújtási energia adott. 31. Tető-felülvilágító: a szerkezet alatti helyiség, térrész bevilágítását szolgáló épületszerkezet.
32. Tetőtűzterjedési gát és osztósáv: hő és csapadékvíz elleni éghető anyagú tetőszigetelés mezőit megszakító olyan
A1 tűzvédelmi osztályú gát és osztósáv, amely megakadályozza a tetőtűz terjedését.
33. Tűzálló kábelrendszer: Villamos energia- és/vagy adatátviteli vezetékek, kábelek, tokozott sínek, a hozzájuk tartozó
csatornák, bevonatok és burkolatok, hordozó- és tartószerkezetek, valamint elosztók és kötődobozok olyan együttese,
amely meghatározott időtartamig tűzterhelésnek kitéve is képes működőképességét megtartani anélkül, hogy benne
zárlat keletkezne, vagy megszakadna a villamos áram. 34. Tűzállósági fokozat: egy építmény egészére, illetve esetenként egyes tűzszakaszaira vonatkozó olyan kategória, amely
meghatározza az épületszerkezetek tűzvédelmi követelményeit az építmény/tűzszakasz tűzveszélyességi osztálya,
szintszáma, esetenként rendeltetése és tűzterhelése alapján. 35. Tűzállósági határérték: a vonatkozó műszaki követelménynek megfelelő tűzállósági vizsgálat kezdésétől számított,
a vizsgált épületszerkezet valamely tűzállósági teljesítmény jellemzőjének eléréséig eltelt idő órában vagy percben.
36. Tűzgátló csappantyú: Szellőzővezetékbe építhető hőre, füstre, vagy egyéb indítójelre és/vagy kézzel működésbe
hozható zárószerkezet, amely a füst vagy forró égésgázok továbbterjedését zárt állapotban előírt ideig
megakadályozza. 37. Tűzgátló előtér: tűzgátló szerkezetekkel határolt előtér, amely önálló szellőztetéssel rendelkezik, ajtószerkezeteinek
mérete biztosítja a gyors menekülés lehetőségét és ajtószerkezetei önműködő csukószerkezettel ellátottak.
38. Tűzgátló fal: a vonatkozó műszaki követelménynek megfelelő tűzállósági határértékű, A1 tűzvédelmi osztályú
térelhatároló (vagy teherhordó és térelhatároló) falszerkezet, amely a tűz az épület más tűzszakaszára (esetenként
az épület más funkcionális egységére) való átterjedését megakadályozza.
39. Tűzgátló födém: a vonatkozó műszaki követelménynek megfelelő tűzállósági határértékű, A1 tűzvédelmi osztályú
födémszerkezet, amely a tűz az épület más tűzszakaszára (esetenként az épület más funkcionális egységére) való
átterjedését előírt időtartamig megakadályozza. 40. Tűzgátló nyílászáró (ajtó, kapu, nyílóablak, függöny, redőny, konvejor záróelem): szerkezet, amely beépítve, csukott
állapotban a tűznek az általa elválasztott térrész egyik oldaláról a másik oldalára való átterjedését meghatározott
mértékben gátolja (előírt időtartamig megakadályozza). 41. Tűzfal: A vonatkozó műszaki követelménynek megfelelő tűzállósági határértékű, A1 tűzvédelmi osztályú térelhatároló
(vagy teherhordó és térelhatároló) folytonos függőleges falszerkezet, amelyet úgy kell kialakítani, hogy az általa
elválasztott tűzszakaszok vagy építmények egyikének állékonyság-vesztése, illetve az ebből adódó oldalirányú
erőhatás esetén is megőrizze tűzterjedést gátló képességeit (stabilitását, integritását, hőszigetelését).
42. Tűzoltási felvonulási terület: e rendeletben meghatározott az építmények tűzoltására, mentésre szolgáló a homlokzat
előtt létesített, megfelelő teherbírású, szilárd burkolatú, legalább két nyomvonal szélességű terület (út) – amelynek
méretét a tűzvédelmi szakhatóság állapítja meg –, s amely a tűzoltás technikai eszközeinek (emelőkosaras gépjármű,
gépezetes létra, gépjárműfecskendő), és a tűzoltóegységek a rendeltetésszerű működésének feltételeit biztosítja.
43. Tűzoltási felvonulási út: a tűzoltási felvonulási terület megközelítésére szolgáló megfelelő teherbírású, szilárd
burkolatú, legalább két nyomvonal szélességű, a tűzoltógépjárművek közlekedésére alkalmas út.
44. Tűzoltósági beavatkozási központ: olyan helyiség, amelyből a tűzoltói beavatkozáshoz szükséges és azt elősegítő
tűzvédelmi berendezések vezérelhetők, az épület-felügyeleti rendszereken keresztül a tűzvédelmi berendezések
üzemállapota lekövethető. 45. Tűzoltósági kulcsszéf: a beépített tűzjelző berendezés részegysége, amely biztosítja a tűzoltósági beavatkozás során
az épületbe illetve annak helyiségeibe történő akadálytalan bejutást.
46. Tűzoltótechnikai eszköz, felszerelés: az épületekben, építményekben telepített, a tűz észlelésére, jelzésére, oltására,
a beavatkozás könnyítésére és a tűzkár csökkentésére, valamint a tűz terjedésének megakadályozására alkalmazott
berendezés, illetőleg a tűzoltóság által a tűzoltáshoz, műszaki mentéshez használatos felszerelések.
47. Tűzszakasz: az építmény vagy szabadtér tűzvédelmi szempontból meghatározott olyan önálló egysége, amelyet
a szomszédos egységektől – meghatározott tűzvédelmi osztályú és tűzállósági határértékű – tűzgátló szerkezetek
és a jogszabályban előírt tűztávolságok választanak el. 48. Tűzszakaszterület: az egy tűzszakaszhoz tartozó helyiségek, nettó alapterületének összessége m2-ben.
49. Tűztávolság: építmények és építmények, építmények és szabadterek vagy szabadterek és szabadterek egymás közötti
legkisebb távolságának vízszintes vetülete. 50. Tűzterhelés: az építmény adott tűzszakaszában, helyiségében jelenlévő és beépített anyagok tömegéből (kg) és
égéshőjéből (MJ/kg) számított hőmennyiség egységnyi padlófelületre vonatkoztatott értéke, MJ/m2-ben.
51. Tűzvédelmi osztály: az építőanyagok és épületszerkezetek tűzzel szembeni viselkedésére jellemző kategória,
az e szerinti besorolás megfelelő tűztechnikai vizsgálatok alapján történik.
52. Tűzvédő álmennyezet: egy helyiségben, legfeljebb egy tűzszakaszban kialakított olyan álmennyezet, amely tűzvédő
képességénél fogva a felette levő födémmel vagy tetőszerkezettel együtt a szerkezetre előírt tűzállósági határértéket
biztosítja. 53. Tűzvédő burkolat és bevonat: alkalmas műszaki eljárással épületszerkezetekhez közvetlenül vagy közvetetten
csatlakozó, tűzvédő célokat szolgáló anyagréteg. 54. Tűzveszélyességi osztály: veszélyességi övezetek, helyiségek, helyiségcsoportok (tűzszakaszok), épületek, műtárgyak,
létesítmények besorolására meghatározott kategória a bennük folytatott tevékenység során előállított, feldolgozott,
használt vagy tárolt anyagok jellemzői, valamint az alkalmazott technológiai folyamat tűzveszélyessége, egyes
esetekben – (lakó- és közösségi épületek) – a rendeltetés alapján.
55. Tűzveszélyes tevékenység: az a tevékenység, amely a környezetében lévő éghető anyag gyulladási hőmérsékletét,
lobbanáspontját meghaladó hőmérséklettel, vagy nyílt lánggal, továbbá gyújtóforrásként számításba vehető izzással,
parázslással, szikrázással jár. 56. Veszélyességi övezet: helyiségben vagy szabadtéren lévő anyagnak, gépnek, berendezésnek tűzvédelmi szempontból
önállóan értékelendő környezete, térrésze. A veszélyességi övezet kiterjedését éghető gáz, gőz, köd, por esetén
a (normál üzem figyelembevételével) vonatkozó műszaki követelmény szerint (ide tartoznak a 0-ás, 1-es és 2-es,
valamint a 20-as, 21-es és 22-es zónák függőleges vetületeinek összesített területe), minden más esetben az anyag,
gép, berendezés és a kapcsolódó technológiai terület alapján kell megállapítani.
57. Vonatkozó műszaki követelmény: hazai és Európai Uniós szabványok és normák összessége.
58. Zárt rendszer: amelyben a veszélyes anyag közvetlen környezetétől elhatárolva van jelen úgy, hogy üzemszerű
körülmények között hatásai nem veszélyeztetik környezetét. 4. Értelmező rendelkezések, tűzvédelmet érintő építészeti fogalmak
7. § E rendelet alkalmazásában: 1. Álmennyezet: nem teherhordó, vízszintes térelzáró szerkezet, amelyet födémre, tető- vagy tetőtér alatti födémre,
fedélszerkezetekre erősítenek alkalmas függesztő szerkezet segítségével esztétikai, akusztikai, hőszigetelési, és
tűzvédelmi igények kielégítése érdekében. Emberi tartózkodásra alkalmas teret csak az alsó felületével határol: az
általa kettéosztott légtér mindkét része ugyanabba a működésbeli egységbe vagy tűzszakaszba tartozik.
2. Áruház: olyan épület, amelyben az üzletek, üzlet csoportok összesített alapterülete 1000 m2 feletti.
3. Átrium: az épületek belső egybefüggő függőleges térrésze, mely az épület legfelső, vagy valamely közbenső szintjén
részben – a függőleges térrész alapterületének legalább 90%-án – vagy egészben lehatárolásra kerül (udvarlefedések
alatti tér). 4. Átrium alapterülete: az egybefüggő légtér legnagyobb alapterületű függőleges vetülete.
5. Beépített tetőtér: lakó- és közösségi rendeltetésű tűzszakaszon belül a fedélszerkezet alatt kialakított bármely huzamos
emberi tartózkodásra, használatra vagy raktározásra alkalmas tér. 6. Csarnok: olyan épület vagy tűzszakasz, amely legalább 1200 m2 alapterületű és az alábbi kritériumokat együttesen
teljesíti: a) rendeltetéstől függetlenül, nagylégterű földszintes (legalább tűzgátló módon elválasztott pincével rendelkező)
tetőtér nélküli épület, b) átlagosan 4 m feletti belmagasságú épület,
c) az épület, vagy a tűzszakasz alapterületének legfeljebb 25%-a kétszintes (osztószint, szintosztó födém),
d) egybefüggő teret képező helyiségeket és legfeljebb az épület, tűzszakasz alapterületének 10%-áig 1200 m2-nél
kisebb alapterületű helyiségeket tartalmaz. 7. Előtétfal (függőleges membrán): önhordó, függőleges térelhatároló szerkezet, amely egyéb szerkezetektől függetlenül
önálló tűzállósági határértékkel rendelkezik. 8. Emeletközi födém (beleértve a tetőtér alatti födémet is): Emeletszint(ek) közötti vízszintes teherhordó, térelhatároló
szerkezet. 9. Fedélszerkezet: a tetőszerkezet teherhordó része, amely hordja és rögzíti a fedélhéjazatot.
10. Fedélhéjazat: a tetőszerkezet csapadékzáró része. 11. Függönyfal, függesztett homlokzati fal: olyan nem teherhordó, térelhatároló falszerkezet, amelyet az épület teherhordó
szerkezeteire (általában födémeire) rögzítenek, és azok síkja előtt helyezkedik el.
12. Függönyfal részleges konfiguráció: a függönyfal tömör mezői (a tömör mező helyett EI osztályú tűzvédő üvegezés is
lehetséges) rendelkeznek, az üvegezett bevilágító felületei nem rendelkeznek tűzállósági határértékkel.
13. Függönyfal teljes konfiguráció: a függönyfal – ami tömör mezőkből és tűzvédő üvegezésű bevilágító felületekből áll,
vagy teljes egészében tűzvédő üvegezésű – teljes felülete rendelkezik tűzállósági határértékkel.
14. Gépesített gépjárműtároló: a gépjárművek parkolóhelyre történő juttatása a gépjárművezető nélkül, teljesen
automatikusan gépi úton történik. 15. Középmagas épület: amelyben a legfelső építményszint szintmagassága 13,65 m és 30 m között van. Ha a legfelső két
szint egy rendeltetési egységet alkot, úgy a szintmagasság megállapításakor az alsó szint szintmagasságát kell
figyelembe venni. 16. Közösségi épület: minden olyan épület, amely nem minősül lakó-, tárolási-, ipari-, mezőgazdasági épületnek.
17. Lépcsők tartóelemei: a teljes lépcsőszerkezet a kiegészítő szerkezetek – mellvéd, lábazat, korlát, fogódzó, járófelületi
bevonat, burkolat – nélkül. 18. Létesítmény: az egy építési telken álló építmények és szabadterek összessége.
19. Magas épület: amelyben a legfelső építményszint szintmagassága a 30 m-t meghaladja. Ha a legfelső két szint egy
rendeltetési egységet alkot, úgy a szintmagasság megállapításakor az alsó szint szintmagasságát kell figyelembe
venni. 20. Magasraktár: az a raktárhelyiség, ahol a raktározási magasság eléri, vagy meghaladja a 6 métert.
21. Nem teherhordó födém (önhordó membrán): olyan önhordó vízszintes térelhatároló szerkezet, amely egyéb
szerkezetektől függetlenül, önálló tűzállósági határértékkel rendelkezik. 22. Nyitott gépjárműtároló: közvetlenül a szabadba nyíló, állandó keresztirányú szellőzésű, nyílásos homlokzatú,
gépjárművek elhelyezésére szolgáló épület, épületrész, melyben a nyílások legalább két egymással szemben,
70 méternél nem távolabb lévő oldalán a határoló falak összes felületének legalább 1/3-át kitevő nagyságban
helyezkednek el. 23. Önhordó fal: olyan fal, amely saját súlyán kívül egyéb terhet nem hord, merevségét pillér vagy egyéb vázszerkezet nem,
vagy csak részben biztosítja. 24. Padlásfödém: tetőtérrel kialakított épület legfelső használati szintje és a beépítés nélküli tetőtér (padlás) közötti
teherhordó, térelhatároló szerkezet. 25. Ponyvaszerkezetű építmény: Olyan állandó jellegű, legalább 9 hónapig fennálló alapozással rendelkező, szerkezetileg
önálló közösségi építmény, amely a környező külső tértől csak húzófeszültségre igénybe vehető külső térelhatároló
szerkezettel egészben elválasztott teret alkot és ezzel a használat feltételeit biztosítja.
26. Szabadtér: helyiségnek nem minősülő térség – beleértve a nyitott fedett tereket –, ahol termelést, raktározást vagy
ezekhez kapcsolódó tevékenységet végeznek. 27. Szállásépület: kizárólag vagy részben, egy időben legalább 20 ember elhelyezését biztosító, bérbe vételre felkínált
bútorozott szobákat vagy lakásokat tartalmazó létesítmény. 28. Szintosztó födém: a helyiség légterének részleges – a helyiség legalsó szint alapterületének legfeljebb 25%-án és csak
vízszintes szerkezettel történő – megosztásával és a mennyezet alatti kiszellőztetésével kialakított belső szint, amelyen
helyiség és 1 méternél magasabb tömör korlát vagy fal nem létesül.
29. Talajszint alatti helyiség: az a helyiség, melynek a padlófelülete a terepszint alatt helyezkedik el.
30. Tetőfödém: tetőtér nélkül kialakított épület legfelső használati helyisége(i)-t lefedő, csapadékzáró héjazattal ellátott
födém. 31. Tetőfödém tartószerkezetei: a tetőfödém mindazon szerkezeti részei, amelyek tönkremenetele általános vagy nagy
területre kiterjedő épületomlás, vagy a tetőfödém jelentős szakaszának beomlását idézik elő (főtartók, fióktartók),
valamint a nagytömegű – általában nem könnyűszerkezetes – teherhordó térlefedő szerkezetek, melyek omlása
egyéb szerkezeti károkat (az alattuk lévő födémek átszakítását) okozhatják.
(Idetartoznak a vasbeton, a feszített betonszerkezetek, valamint a 60 kg/m2-nál nagyobb állandó terhelésű elemek.
Az állandó terhelésbe valamennyi tetőréteget, valamint a ráfüggesztett és rátett dolgok terhét is bele kell számolni.)
32. Tetőfödém térelhatároló szerkezete: a tetőfödém tartószerkezeteire támaszkodó könnyűszerkezetes, réteges
felépítésű, legfeljebb 60 kg/m2 felülettömegű szerkezetek (önhordó) rétegei. Az állandó terhelésbe valamennyi
tetőréteget, valamint a ráfüggesztett és rátett dolgok terhét is bele kell számolni.
33. Tetőszerkezet: tetőtérrel kialakított épület tetőterét felülről határoló szerkezet, amely fedélszerkezetből és
fedélhéjazatból áll. 34. Válaszfal: a helyiséget lehatároló födémtől födémig tartó nem teherhordó falszerkezet.
35. Vázkitöltő fal: olyan nem teherhordó falszerkezet, amelynek merevségét, rögzítését vázszerkezet biztosítja.
36. Veszélyes ipari üzem: egy adott üzemeltető irányítása alatt álló azon terület egésze, ahol egy vagy több veszélyes
létesítményben – ideértve a közös vagy kapcsolódó infrastruktúrát is – veszélyes anyagok vannak jelen a vonatkozó
műszaki követelményben meghatározott küszöbértéket elérő mennyiségben (tekintet nélkül az üzem
tevékenységének ipari, mezőgazdasági vagy egyéb besorolásra). 37. Zártfolyosó: olyan közlekedő helyiség, amelynek minden oldalát elsődleges épületszerkezetek határolják.
38. Zárt gépjárműtároló: gépjárművek elhelyezésére szolgáló épület, amely nem elégíti ki a nyitott gépjárműtárolóra leírt
feltételeket. 5. Értelmező rendelkezések, tűzvédelmi szempontból fontos biztonsági jelekre vonatkozó fogalmak
8. § E rendelet alkalmazásában: 1. Elsősegély- vagy veszélyhelyzeti jel: olyan biztonsági jel, amely az elsősegélynyújtó helyre vezető utat vagy valamilyen
mentési eszköz elhelyezését jelzi. 2. Kiegészítő tábla: a biztonsági jellel együtt alkalmazott, kiegészítő információt adó tábla.
3. Menekülési jel: olyan biztonsági jel, amely a kijárat, vészkijárat helyét, és az épületen belül, vagy a szabadtéren
– a közlekedési (kijárati) úton – annak irányát mutatja.
4. Tűzvédelmi jel: olyan biztonsági jel, amely tűzvédelmi berendezés, eszköz vagy tűzoltó készülék elhelyezését jelzi.
5. Világító jel: átlátszó vagy áttetsző anyagból készült, belülről vagy kívülről megvilágított, vagy fénykibocsátó anyagból
készült (utánvilágító) biztonsági jelet hordozó eszköz. ELSŐ RÉSZ
TŰZOLTÓ TECHNIKAI ESZKÖZÖK, FELSZERELÉSEK
I. FEJEZET TŰZOLTÓ KÉSZÜLÉKEK KARBANTARTÁSA 9. § E fejezet alkalmazásában:
1. Karbantartás: műszaki és adminisztratív tevékenységek összessége, melyek célja, hogy a tűzoltó készülék eredeti
állapotát megtartsa, vagy abba azt úgy állítsa vissza, hogy képes legyen az eredeti funkcióit ellátni.
2. Karbantartó személy: az a természetes személy, aki a karbantartást elvégzi.
3. Karbantartó szervezet: karbantartó személyt alkalmazó, tűzoltó készülék karbantartást végző, javító műhelyt fenntartó
vállalkozás. 4. Készenlétben tartó: az a személy vagy szervezet, amely jogszabály által tűzoltó készülék készenlétben tartására
kötelezett. 5. OKF azonosító jel: egyedileg sorszámozott és a sorozatszám első három karaktere által a karbantartó szervezetet
azonosító, hamisítás elleni védelemmel ellátott (hologramos) matrica, melyet a karbantartó szervezetek az Országos
Katasztrófavédelmi Főigazgatóság (a továbbiakban: OKF) által kijelölt forgalmazótól vásárolhatnak meg.
6. Általános előírások 10. § (1) Tűzoltó készülék karbantartást kizárólag jogosultsággal rendelkező karbantartó szervezet végezhet.
(2) A tűzoltáskor működésképtelen tűzoltó készülékről a készenlétben tartónak az OKF felé bejelentést kell tennie.
11. § (1) A tűzoltó készülékek élettartamát és karbantartási időközeit az 1. melléklet 1. táblázata tartalmazza.
(2) A ciklusidők számítása alapkarbantartás esetében a legutolsó karbantartástól, első alapkarbantartás esetén a gyártási,
vagy végellenőrzési időponttól, közép- és teljes körű karbantartás esetében a tűzoltó készüléken feltüntetett gyártási
időponttól történik. Ha gyártási időpontként csak az év van feltüntetve, az adott év január 31., ha a gyártás éve és
negyedéve van jelölve, az adott negyedév első hónapjának utolsó napja a gyártási időpont.
12. § Tűzoltó készülék karbantartást az arra vonatkozó, érvényes tűzvédelmi szakvizsga bizonyítvánnyal rendelkező
karbantartó személy végezhet. 7. A készenlétben tartó feladatai
13. § (1) A készenlétben tartó vagy képviselője a rendszeresen, legalább negyedévente ellenőrzi, hogy a tűzoltó készülék
a) az előírt telepítési helyen van, b) rögzítése biztonságos,
c) látható, d) magyar nyelvű használati utasítása a tűzoltó készülékkel szemben állva olvasható,
e) használata nem ütközik akadályba, f) valamennyi nyomásmérő vagy jelző műszerének jelzése a működési zónában található,
g) hiánytalan szerelvényekkel ellátott, h) fém vagy műanyag plombája, karbantartást igazoló címkéje sértetlen és ép,
i) zárópecsétje sértetlen, j) felülvizsgálata esedékes-e, és k) állapota kifogástalan, üzemszerű.
(2) A vizsgálatot a karbantartó szervezet is végezheti.
(3) Ha a készenlétben tartó az ellenőrzés során hiányosságot észlel, gondoskodik azok megszüntetéséről.
14. § (1) A készenlétben tartó gondoskodik a készenlétben tartott tűzoltó készülékek 1. melléklet 1. táblázatban meghatározott
időközönkénti karbantartásáról, a részben vagy teljesen kiürült (kiürített) tűzoltó készülékek újratöltéséről.
(2) A 13. § (1) bekezdésben meghatározott időszakot tűzvédelmi hatóság döntése esetén 1 hónapra kell lerövidíteni, ha
azt környezeti körülmény vagy egyéb veszély indokolja. 8. Biztonsági intézkedések
15. § Karbantartás idején a készenléti helyeken a karbantartás alatt álló, a helyszínen nem javítható, és a selejt tűzoltó
készülék pótlásáról a készenlétben tartó gondoskodik. 16. § (1) A tűzoltó készülék szétszerelésekor a karbantartást végző személy működési próbával győződik meg arról, hogy
a tűzoltó készülék tartályában vagy szerelvényében van-e nyomás.
(2) A tűzoltó készülék szétszerelésekor a gyártó által előírt befogó szerkezetet kell alkalmazni, majd az elsütőfejet
vagy a szelep szerkezetet lassan meglazítani, és amíg a nyomásleeresztő hornyon hajtóanyag távozik, addig tilos
a szerelvényeket teljesen kicsavarni. (3) A tűzoltó készülék szétszerelésekor, ha a tűzoltó készülékben visszamaradt túlnyomást nem sikerül megszüntetni, tilos
a további szerelést folytatni, amíg a gyártó által kiadott biztonsági intézkedéseknek nem tettek eleget.
(4) A szén-dioxiddal oltó vagy egyéb nagy nyomással működő tűzoltó készülékek és a hajtóanyag palackok szelepei
befogás nélkül nem távolíthatók el. (5) Szén-dioxiddal vagy gázzal oltó tűzoltó készülékek karbantartása kizárólag jól szellőztetett környezetben történhet.
(6) A tűzoltó készülékek szétszerelésekor a karbantartó személy gondoskodik arról, hogy a tűzoltó készülékről esetleg
elszabaduló alkotóelemek, szerelvények sérülést ne okozzanak. 9. Élettartam és selejtezés
17. § (1) A szén-dioxiddal oltó és a hajtóanyag palack kivételével a tűzoltó készülékek és alkatrészek élettartama nem
haladhatja meg a 20 évet. (2) A 25 kg és az annál nagyobb töltettömegű tűzoltó készülék a gyártást követő 20 év után a tűzvédelmi szakértői
névjegyzékben tűzoltó készülék szakértői területen szereplő személy által kiadott szakvélemény birtokában tartható
készenlétben. Az élettartam a 20. évtől számítva kétszer öt évvel hosszabbítható meg.
18. § A tűzoltó készülék nem vehető át karbantartásra, ha
a) a gyártó által előírt alkatrészek, oltóanyag és technológiai utasítás nem áll rendelkezésre,
b) a forgalomból kivonták vagy szabálytalanul hozták forgalomba,
c) az újra nem tölthető tűzoltó készülék, d) a gyártója, gyártási időpontja nem állapítható meg (nem olvasható), vagy
e) életkora az 1. melléklet 1. táblázatban meghatározott élettartamot elérte.
19. § A karbantartó személynek írásban kell értesítenie a készenlétben tartót, ha a tűzoltó készülékek karbantartása nem
végezhető el. 20. § (1) A selejtezésről a tulajdonos gondoskodik. A selejtezés végrehajtását (ürítés, roncsolás) a tulajdonos megbízásából
a karbantartó szervezet is végezheti. (2) A selejtezendő oltóanyag, alkatrészek kezelése a környezetvédelmi előírások betartásával történik.
10. Karbantartás 21. § (1) A karbantartás elvégzését a karbantartást igazoló címke és az OKF azonosító jel felragasztása jelöli, melyek a gyártó
jelöléseit nem takarhatják el. (2) Az OKF azonosító jelet úgy kell felragasztani, hogy a karbantartást igazoló címkét részben fedje át, de az adatokat
ne takarja el. Az OKF azonosító jel kizárólag a karbantartást igazoló címkével együtt és csak egyszer használható fel.
(3) A karbantartás során a korábban használt karbantartást igazoló címkék eltávolítása – a legutolsó közép- vagy teljes
körű karbantartást és gyártói végellenőrzést, vagy újratöltést igazoló címkék kivételével – az OKF azonosító jellel
együtt történik. (4) A karbantartást igazoló címke tartalmazza
a) a „FELÜLVIZSGÁLVA” szót, b) a karbantartó szervezet nevét és címét,
c) a karbantartó személy aláírását, vagy az aláírással egyenértékű azonosító jelzést,
d) a karbantartás jellegét (alap-/közép-/teljes körű karbantartás, újratöltés),
e) a karbantartás dátumát (év, hónap), és f) a következő karbantartás esedékességét időponttal megadva (év, hónap), amelyet angolul és németül is meg kell
adni. (5) A karbantartást igazoló címke a) öntapadós kivitelű,
b) közérthető nyelvezetű, c) segédeszköz nélkül olvasható, (a betűméret minimum 3 mm)
d) nem zavaró logóval, emblémával kiegészíthető, és e) olyan anyagú, melynek élettartama a felülvizsgálat érvényességi idejével arányos.
(6) A vonatkozó műszaki követelménynek nem megfelelő tűzoltó készülékek esetében a nyomáspróba adatait
(év, hónap, a nyomáspróbát végző jele) a tűzoltó készülék tartályán és hajtóanyag palackján maradandóan és jól
látható módon, a tartályon adattáblával, a hajtóanyag palackon beütéssel kell feltüntetni.
22. § (1) A karbantartó szervezetnek a javító műhelyében rendelkeznie kell a tevékenység végzéséhez szükséges valamennyi
általános és speciális felszereléssel, műszaki útmutatással, technológiát tartalmazó leírással.
(2) A javító műhely helyiségeinek száma, alapterülete és kialakítása tegye lehetővé a különböző munkafázisok elvégzését,
a munkaegészségügyi szabályok betartását. Az oltópor tárolása, átfejtés és a nyomáspróba ugyanabban a helyiségben
nem végezhető. (3) A karbantartó szervezet által használt mérő- és ellenőrző eszközöknek, felszereléseknek a mérések műszaki igényeinek
és a joghatású mérésre vonatkozó jogszabályoknak kell megfelelniük. A karbantartó szervezet rendelkezik
a) a mérendő tömegnek megfelelő méréshatárú, osztású és pontosságú mérleggel (hajtóanyag palack esetében
legfeljebb 1 grammos osztású és legalább 1 grammos pontosságú),
b) világító tartályvizsgáló tükörrel, c) a mérendő nyomásnak megfelelő méréshatárú nyomásmérővel (1,6% pontosságú),
d) nagyítóval, e) menet ellenőrző idomszerrel, f) nyomáspróba berendezéssel (tartály, fejszerelvény, portömlő vizsgálatához),
g) zártrendszerű portöltővel, h) páratartalom mérővel, i) biztonsági szelep beállítóval,
j) nyomaték kulccsal, k) tolómércével, l) gyártó által előírt célszerszámokkal,
m) csavarkulcsokkal, fogókkal, n) befogó-rögzítő szerkezettel és o) azonosítható lenyomatú plombafogóval.
(4) A karbantartó szervezet a tűzoltó készülék karbantartó tevékenységre vonatkozóan minőségirányítási rendszert vezet
be és alkalmaz, és a minőségirányítási rendszer működését legkésőbb a bejelentéstől számított egy éven belül
– bármely nemzeti rendszerben akkreditált tanúsítótól származó – tanúsítvánnyal igazolja.
23. § (1) A karbantartás a karbantartó szervezet által fenntartott műhelyben, a 22. § szerint felszerelt mozgó szervizben, vagy
a készenlétben tartó által rendelkezésre bocsátott helyiségben is elvégezhető, ha a 22. §-ban előírt feltételek adottak.
(2) A karbantartó személy ellenőrzi, hogy a tűzoltó készülék minden szempontot figyelembe véve használatra alkalmas,
és nem tartozik a 18. §-ban felsorolt tűzoltó készülékek közé.
(3) A karbantartó személy a tűzoltó készüléket készenlétben tartásra alkalmatlannak minősíti, ha
a) a tűzoltó készülék tartályán vagy szerelvényein olyan mértékű sérülés található, amely a tűzoltó készülék
biztonságos készenlétben tartását és használatát veszélyezteti, b) a tűzoltó készülék alkalmazása esetén veszélyes lehet,
c) a tűzoltó készülék állapota miatt nem működőképes, vagy
d) a tűzoltó készülék, vagy a hajtóanyagpalack töltetének vesztesége, nyomásának csökkenése meghaladja a gyártó
által megadott értéket. (4) Ha a tűzoltó készüléken a hiba a helyszínen nem javítható ki, a karbantartó szervezet a készüléken jól látható helyen
a karbantartó szervezet adatait, a dátumot és a „JAVÍTÁSRA SZORUL” feliratot tartalmazó címkével látja el, és írásban
tájékoztatja a készenlétben tartót. (5) A nem javítható, vagy a 18. §-ban felsoroltak közé tartozó tűzoltó készüléket a karbantartó személy „SELEJT” felirattal
látja el, és erről írásban tájékoztatja a készenlétben tartót.
24. § (1) A karbantartást követően a felhasználásra alkalmas tűzoltó készüléket a karbantartó személy a karbantartást igazoló
címkével látja el. (2) Ha a karbantartás a készenléti helyen történik, a karbantartó személy a tűzoltó készülék rögzítését és egyéb
felszereléseit is megvizsgálja. (3) A karbantartó személy a tapasztalt hibáról, sérülésről a készenlétben tartót írásban tájékoztatja.
25. § (1) Az újratöltött tűzoltó készüléken a karbantartó személy legalább alapkarbantartást végez, vagy a soron következő
fokozat (közép- vagy teljes körű karbantartás) műveletei is elvégezhetőek.
(2) A karbantartó személy a részlegesen használt tűzoltó készüléket teljesen kiüríti, és az oltóanyagot selejtezi.
(3) A tűzoltó készülék újratöltése a gyártó által megadott eljárások és utasítások szerint történik.
(4) Az újratöltött tűzoltó készüléken fel kell tűntetni az újratöltés időpontját.
26. § Alkatrészek pótlásakor és újratöltés esetén kizárólag a gyártó által megadott, jóváhagyott vagy szállított alkatrészek
és oltóanyag használható fel. Ha a gyártó megszűnt és az eredeti alkatrészek nem állnak rendelkezésre a forgalmazási
engedéllyel forgalomba hozott tűzoltó készülékek esetében az OKF, tűzvédelmi megfelelőségi tanúsítvánnyal
forgalomba hozott tűzoltó készülékek esetében a tanúsító szervezet engedélyezi a helyettesítő alkatrészek és
oltóanyag felhasználását. 27. § (1) Azok a műveletek, melyek során az oltópor a légköri levegővel érintkezik csak olyan helyiségben végezhetők, ahol
a relatív páratartalom legfeljebb 70%, és a helyiség hőmérséklete legalább 15 °C.
(2) Az oltóport érintő műveletek megkezdése előtt a karbantartást végző személy biztosítja, hogy az (1) bekezdésben
előírt feltételek teljesülnek. (3) Az oltópor típusoknak egymáshoz vagy a szennyező anyagokhoz való keveredésének megakadályozása érdekében
egyidejűleg csak azonos típusú oltóport tartalmazó tűzoltó készülékek szerelhetők szét.
(4) A megbontott csomagolású, de teljesen fel nem használt oltóporokat a környezeti levegőtől elzárva kell tárolni.
28. § A halon, HCFC, HFC, és a környezeti elemekre, különösen a légkörre káros töltetű tűzoltó készülék a légkörbe nem
üríthető ki. A töltési és lefejtési műveletek az oltóanyag visszanyerésére alkalmas, zárt rendszerű eljárás alkalmazásával
történik, szükség esetén az ilyen oltóanyag regenerálásával vagy ártalmatlanításával.
29. § Az alapkarbantartás műveleteit az 1. melléklet 2. táblázata tartalmazza.
30. § A középkarbantartáskor a karbantartást végző személy – az alapkarbantartás keretébe tartozó műveleteken túl –
a) ellenőrzi a nyomásjelző működőképességét a nyomásjelző műszerrel felszerelt, állandó nyomású tűzoltó
készüléken, a gyártó előírásai szerint, b) kiüríti a tűzoltó készüléket,
c) megvizsgálja az oltóanyagot a gyártó útmutatása szerint,
d) nagyítóval részletesen megvizsgálja a tűzoltó készüléket, da) a zárószerelvények,
db) az elsütőfej-szerelvény, dc) a nyomásmérő és jelző eszköz,
dd) a tömlő- és a pisztolyszerelvény, korróziójának, sérülésének megállapítása érdekében,
e) világítóeszköz és tükör segítségével megvizsgálja a tartály belsejét, különös tekintettel a korróziós nyomokra,
a belső bevonat hibátlanságára és a hegesztési varratok épségére, melynek során a gyártó előírásai szerint jár el,
kétes esetekben pedig a gyártóhoz fordul, f) megvizsgál minden záróelemet, a csatlakozó menet, alak, méret és bevonat szempontjából, és
g) a tűzoltó készüléket, a gyártó előírásait figyelembe véve megtölti oltóanyaggal, és összeszereli.
31. § (1) A teljes körű karbantartáskor a karbantartást végző személy – az alap- és középkarbantartás keretébe tartozó
műveleteken túl – a) a tűzoltó készülékek teljes szétszerelését követően a hibás, vagy a lejárt élettartamú részeket selejtezi, majd
ezeket újjal pótolja, b) a tartályt a rajta lévő jelölés értékének megfelelő nyomáson nyomáspróbának veti alá,
c) a jelöletlen tartályokat selejtezi, d) a vonatkozó műszaki követelménynek nem megfelelő tűzoltó készülékeknél a nyomáspróbát a legfeljebb 25 kg
össztömegű tűzoltó készülék esetén festetlen, az annál nagyobb össztömegű tűzoltó készülék esetén
a hegesztési varratok környezetében fémtiszta állapotban végzi kivéve
da) a porszórásos festéssel gyártott tartályok, db) szén-dioxiddal oltók alumínium palackjai, vagy
dc) olyan belső védőbevonattal rendelkező tartályok esetén, melyeknél a festék eltávolítás vagy az újrafestés
a belső bevonat épségét megsértheti, e) nyomáspróbának veti alá a biztonsági szelepet és a tűzoltó készülék mindazon szerelvényét, amely a működtetés
során a nyomás által terhelt, és f) a biztonsági szerelvényt (pl. biztonsági szelep) a gyártó előírásait figyelembe véve ellenőrzi és szükség esetén
beállítja vagy cseréli. (2) Amikor a tűzoltó készülékek teljes körű karbantartása esedékes, akkor az újratöltésre vonatkozó és a gyártó által
megadott előírások is irányadók. (3) Ha a karbantartást végző személy vizet alkalmaz a különböző eljárásoknál, a tűzoltó készüléket az újratöltést
megelőzően teljesen kiszárítja. 32. § (1) A tűzvédelmi szabályzat készítésére kötelezett készenlétben tartó a tűzoltó készülékekről nyilvántartási naplót vezet.
A nyilvántartási napló tartalmazza a) a készenlétben tartó nevét,
b) az ellenőrző vizsgálatot végző nevét, c) a karbantartó személy vagy személyek nevét,
d) a tűzoltó készülék készenléti helyét, típusát, gyári számát,
e) a negyedéves vizsgálat elvégzésének dátumát hónap és nap szerint,
f) a javítás szükségességére való utalást, g) a tűzoltó készülékkel kapcsolatos egyéb megjegyzéseket, és
h) a vizsgálatot végző személy aláírását. (2) A nyilvántartási napló formanyomtatványát a 2. melléklet tartalmazza.
(3) A nyilvántartási naplót a tűzvédelmi szabályzathoz csatolva kell tárolni. A tűzvédelmi szabályzat készítésére nem
kötelezett készenlétben tartóknak – 5 db készenlétben tartott tűzoltó készülék alatt – nem kell nyilvántartási naplót
vezetni, 5-nél több készenlétben tartott tűzoltó készülék esetén a nyilvántartási naplót a tűzvédelmi oktatási
dokumentációhoz csatolva kell tárolni. II. FEJEZET A TŰZOLTÓ-VÍZFORRÁSOK ÉS TARTOZÉKAIK FELÜLVIZSGÁLATA
33. § A tűzoltó-vízforrások üzemképességéről, megközelíthetőségéről, fagy elleni védelméről, az előírt rendszeres
ellenőrzések, karbantartások, javítások és nyomáspróbák (e fejezet vonatkozásában a továbbiakban együtt:
felülvizsgálat) elvégzéséről az oltóvíz hálózat üzemben tartásáért felelős szervezet gondoskodik.
34. § (1) A felülvizsgálatot végző személy tűzoltó-vízforrások felülvizsgálatára vonatkozó érvényes tűzvédelmi szakvizsga
bizonyítvánnyal rendelkezik. (2) A felülvizsgálat alapján feltárt hiányosságok megszüntetéséről az oltóvíz hálózat üzemben tartásáért felelős szervezet
gondoskodik, amely a meghibásodott tűzoltó-vízforrások és azok szerelvényeinek javítására, szükség esetén cseréjére
azonnal intézkedik. (3) Az oltóvíz hálózat üzemben tartásáért felelős szervezet a tűzoltó-vízforrásokról nyilvántartással rendelkezik.
A nyilvántartás vezetése a felülvizsgálatot végző személy kötelessége.
(4) A tűzoltó-vízforrásokról vezetett nyilvántartás tartalmazza a) a tűzoltó-vízforrás egyértelmű azonosítását,
b) a felülvizsgálat időpontját, c) a felülvizsgálatot végző nevét, szakvizsga bizonyítványának számát, és
d) a felülvizsgálat megnevezését és megállapításait. 35. § A tűzoltó-vízforrások felülvizsgálata során a felülvizsgálatot végző személy minden esetben
a) megvizsgálja aa) a tűzoltó-vízforrások jelzőtábláinak meglétét, adatainak helyességét és épségét,
ab) az előírt feliratok, jelzések meglétét, olvashatóságát, ac) értelemszerűen a (szabadtéri) tűzoltó-vízforrásoknak az év minden szakában (tűzoltógépjárművel történő)
megközelíthetőségét, a szerelvények hozzáférhetőségét, a szerelvények és a tartozékok rendeltetésszerű
használhatóságát, és ad) a korrózió elleni védelem épségét,
és b) elvégzi ba) a vízhálózatról működő tűzoltó-vízforrások esetében a hálózat átöblítését a mechanikai szennyeződésektől
mentes víz megjelenéséig, és bb) a korrózióvédelem sérülése esetén az üzemben tartásért felelős szervezet írásbeli értesítését.
36. § A falitűzcsap-szekrények felülvizsgálata feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtson. 37. § (1) Száraz felszálló vezetékkel kialakított fali tűzcsapot és szekrényt (a továbbiakban: száraz tűzivíz-vezeték rendszert)
legalább félévenként kell felülvizsgálni és ötévenként nyomáspróbázni. (2) A száraz tűzivíz-vezeték rendszer féléves felülvizsgálata során a 35. §-ban meghatározott általános feladatokon felül
a felülvizsgálatot végző személy ellenőrzi a) a betáplálási pont tűzoltógépjárművel történő akadálytalan megközelíthetőségét,
b) a száraz felszálló-vezeték betáplálási pontján 2 db „B” jelű csonkkapocs meglétét,
c) a szekrények akadálytalan megközelíthetőségét, d) az ajtók értelemszerű és megfelelő működését,
e) a szerelvények épségét, működtethetőségét, f) a szekrényben a tűzcsap és a rászerelt „C” jelű csonkkapocs és az azt lezáró kupakkapocs meglétét,
g) szekrény nélküli kiépítés esetén a szabad megközelíthetőséget, az elzáró szerelvények, a csonkkapcsok és
a kupakkapcsok meglétét, és h) a csővezeték légteleníthetőségét.
(3) A felülvizsgálatot végző személy a tapasztalt hiányosságok esetén intézkedik az üzemszerű állapot visszaállítására.
(4) A tűzcsapszekrényből az oda nem illő tárgyakat a felülvizsgálatot végző személy eltávolítja.
(5) A teljes száraz tűzivíz-vezeték rendszer nyomáspróbája 5 évenként vízzel történik, a próbanyomás értéke – a betápláló
csonknál mérve – 1,5 MPa, a nyomáspróba alatt az elzáró szerelvényeknél minimális csepegés megengedett.
(6) Talajszint alatti, és nehezen megközelíthető területek védelmére kialakított száraz tűzivíz-vezeték rendszer féléves
felülvizsgálata során a felülvizsgálatot végző személy az általános feladatokon felül ellenőrzi a tűzvédelmi hatóság
által előírt csatlakozási lehetőségek meglétét, megfelelőségét. 38. § (1) Föld alatti és föld feletti tűzcsapok esetében (a továbbiakban: tűzcsapok) az épületek, építmények használatba vételi
eljárása során a kérelem benyújtása előtt legfeljebb 30 nappal készült, a legkedvezőtlenebb fogyasztási időszakban
végzett, a tűzcsapok vízhozamának méréséről felvett vízhozam mérési jegyzőkönyvvel igazolni kell az előírt oltóvíz
mennyiség meglétét. A mérést az épület, építmény 100 m-es körzetén belüli tűzcsapok egyidejű működésével kell
elvégezni. Ha az oltáshoz szükséges oltóvíz víztározóról és vízhálózatról együttesen került biztosításra, akkor
a vízhozam mérés csak a vízhálózatból kiveendő vízmennyiségre vonatkozik.
(2) A tűzcsapokat legalább félévenként a gyártó előírásai és a 35. §-ban meghatározott általános feladatok alapján kell
felülvizsgálni, és évenként teljes körű felülvizsgálatot kell végezni.
(3) A föld feletti tűzcsapok éves teljes körű felülvizsgálata során a féléves felülvizsgálat feladatain felül a felülvizsgálatot
végző személy ellenőrzi a) a csonkkapcsok állapotát, rögzítettségét,
b) a tömítések épségét, állapotát, c) a kupakkapcsok állapotát, szerelhetőségét,
d) tömítéssel ellátott kupakkapocsnál a tömítés épségét, állapotát,
e) az elveszés elleni biztosítás meglétét, f) a biztonsági ház(ak) állapotát, nyithatóságát, zárhatóságát,
g) a kupakkapcsok levétele után a tűzcsap szelep működtetésével a tűzcsap üzemképességét,
h) a tűzcsapban mérhető statikus nyomást, i) mindkét csonkon egyidejűleg mérve a kifolyási nyomást, és
j) a víztelenítő rendszer működését. (4) A föld alatti tűzcsapok féléves felülvizsgálatakor a 35. §-ban meghatározott általános feladatokon felül
a felülvizsgálatot végző személy elvégzi a) a tűzcsap környezetének tisztítását,
b) a tűzcsapszekrény nyithatóságának ellenőrzését, c) a tűzcsapszekrény kitisztítását,
d) a fejszerelvényt védő fedél vagy menetes zárósapka állapotának, és föld alatti tűzcsapkulccsal történő
nyithatóságának ellenőrzését, e) a ház és a szelep szivárgásának ellenőrzését,
f) a víztelenítő rendszer ellenőrzését, és g) a csatlakozó menet zsírzását.
(5) A föld alatti tűzcsapszekrény nyithatóságának ellenőrzése úgy történik, hogy közben a nyitott fedél nem
akadályozhatja a tűzcsap működtetését. (6) A föld alatti tűzcsapok éves teljes körű felülvizsgálata során a féléves felülvizsgálat feladatain felül a felülvizsgálatot
végző személy ellenőrzi a) a csatlakozófej állapotát, idomszerrel a menet épségét, a tömítő felület állapotát,
b) üzempróbával a tűzcsap működését, c) a tűzcsapban mérhető statikus nyomást,
d) a tűzcsap kifolyási nyomását, és e) a víztelenítő rendszer működését.
39. § (1) A szerelvényszekrények és szerelvényei (tartozékai) legalább félévenkénti felülvizsgálatáról, és évenként teljes körű
felülvizsgálatáról az üzemben tartásért felelős szervezet gondoskodik. (2) A felülvizsgálat gyakoriságának megállapítása a kérdéses szekrény környezeti körülményei, a tűzveszély és kockázat
figyelembevételével történik. A legalább félévenkénti felülvizsgálat a 35. §-ban meghatározott általános feladatokon
túl kiterjed arra, hogy a) a szerelvényszekrény kielégíti-e a vonatkozó műszaki követelmény előírásait,
b) a szerelvényszekrény elhelyezkedése jól láthatóan jelölt-e, c) a fali felfüggesztés esetén a felfüggesztő szilárd és a célnak megfelelő-e,
d) a szerelvényszekrény sérülésmentes, ajtaja szabadon nyitható-e, e) az előírt szerelvények (tartozékok) megtalálhatók-e,
f) a szerelvények (tartozékok) rögzítettek-e, és g) van-e megfigyelhető hiányosság, korrózió okozta vagy egyéb károsodás akár a szerelvényszekrényen, akár
a benne lévő szerelvényeken (tartozékokon). (3) A felülvizsgálatot végző személy ellenőrzi a tárolt szerelvények (tartozékok) és a szerelvényszekrény
sérülésmentességét, a tartozékként elhelyezett vízzáró lapos tömlőket áthajtogatja, az áthajtogatás során
szemrevételezéssel ellenőrzi a tömlő állapotát, és a korrodált vagy sérült szerelvényről (tartozékról) írásban értesíti az
üzemben tartásért felelős szervezetet. (4) Az éves teljes körű felülvizsgálat során a 35. §-ban meghatározott általános feladatokon és a (2)–(3) bekezdésekben
előírt féléves feladatokon felül a felülvizsgálatot végző személy
a) ellenőrzi aa) a szerelvényszekrényben elhelyezett szerelvények (tartozékok) állapotát,
ab) a föld alatti vagy föld feletti tűzcsapkulcs, vagy az egyetemes kapocskulcsok megfelelősségét és
biztonságos használhatóságát gyakorlati próbával, a kulcsokon rendellenes deformáció, repedés nem
megengedett, ac) az állványcső működtethetőségét vagy az áttétkapocs állapotát, és
ad) a sugárcső biztonságos és könnyű működtethetőségét, b) elvégzi a szerelvényszekrényen és a szerelvényeken (tartozékokon) a gyártó által előírt karbantartásokat, és
c) a vizsgálat során nem megfelelőnek minősített szerelvényekről (tartozékokról) írásban értesíti az üzemben
tartásért felelős szervezetet. 40. § (1) A szerelvényszekrények azon szerelvényeit (tartozékait), amelyek a használat során nyomásnak vannak kitéve
5 évenként nyomáspróbának kell alávetni. (2) A szerelvényszekrényben elhelyezett tömlőszerelvények nyomáspróbája, és annak jelölése feleljen meg a vonatkozó
műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson.
41. § (1) A föld alatti tűzcsaphoz elhelyezett állványcsövön az öt évenkénti nyomáspróba alkalmával illeszkedési próbával
ellenőrizni kell a csatlakozó menet épségét, a föld alatti tűzcsap kifolyócsonkjával egyező csonkra függőleges
helyzetben felszerelt állványcsövön a szerelvények zárt állásában 1,0 MPa túlnyomású vízzel tömítettségi próbát kell
végezni, a vizsgálat eredményes, ha 2 perc vizsgálati idő alatt a kiömlő ágakon és az állványcső egyéb részein szivárgás
nem tapasztalható. (2) A szerelvényszekrények szerelvényei (tartozékai) felülvizsgálata és annak dokumentálása feleljen meg a vonatkozó
műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson.
(3) A szerelvényszekrények szerelvényei (tartozékai) felülvizsgálata ideje alatt a tűzvédelmi szabályok feleljenek meg
a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson.
42. § (1) Medencék, tartályok (a továbbiakban együtt: víztárolók) és egyéb vízforrások félévenkénti felülvizsgálatáról,
ötévenkénti teljes körű felülvizsgálatáról az üzemben tartásáért felelős szervezet gondoskodik. Továbbá gondoskodik
azon tartozékok nyomáspróbázásáról, amelyek a használat során nyomásnak vannak kitéve.
(2) A féléves felülvizsgálat során a 35. §-ban meghatározott általános feladatokon felül a felülvizsgálatot végző személy
megvizsgálja az oltóvíz mennyiségét, az utántöltésre való szerelvények állapotát, a szívóvezeték állapotát, a lábszelep
működőképességét, fűtött víztárolók esetén a fűtési rendszer működőképességét.
(3) Szükség esetén a felülvizsgálatot végző személy az oltóvíz algásodásáról, iszaposodásáról, nagymértékű szivárgás
észlelése esetén a szivárgás tényéről írásban értesíti az üzemben tartásért felelős szervezetet.
(4) Szükség esetén a felülvizsgálatot végző személy a fémből készült tartályoknál a korrózió elleni védelem
szükségességéről írásban értesíti az üzemben tartásért felelős szervezetet.
43. § (1) Víztárolók esetében az ötéves teljes körű felülvizsgálat során az általános és féléves feladatokon felül a felülvizsgálatot
végző személy elvégzi a) a víztároló tisztítását, b) a víztároló szerkezetének, szigetelésének szükség szerinti javítását,
c) a szívóvezeték nyomáspróbáját, d) a fémszerkezetek festését, és
e) a tároló feltöltését, a szerelvények próbáját. (2) A szívóvezeték nyomáspróbája a szívókosár nélküli, lezárt szívóvezetéken vízzel történik, a próbanyomás értéke
1,5 MPa, időtartama 5 perc, a nyomáspróba alatt a szerelvényeknél szivárgás nem megengedett.
(3) Egyéb víztároló (víztornyok, vízművek tárolói) esetén a szívócső megléte, karbantartottsága, a tűzoltásra tartalékolt
(előírt) víz megléte és a vízvételezés céljára kialakított kifolyócsonk megközelíthetősége félévenkénti ellenőrzéséről
a fenntartó gondoskodik. (4) A természetes vízforrások (pl. folyó, patak, tó) mint tűzoltó-vízforrások felülvizsgálatakor az előírásokat
értelemszerűen kell alkalmazni. III. FEJEZET TŰZOLTÓ KAPCSOK 44. § (1) E fejezet nem vonatkozik a műanyag alapanyagú tűzoltó kapcsokra.
(2) A tűzoltó kapocs a felhasználástól és a rendeltetéstől függően lehet
a) tömlőkapocs: a tűzoltó tömlők bekötésére és csatlakoztatására alkalmas szerelvény,
b) csonkkapocs: a menetes csővégre szerelhető szerelvény, c) kupakkapocs: a tűzoltó-vízforrások lezárására alkalmas szerelvény, és
d) áttétkapocs: a különböző méretű csatlakozófejek összekapcsolására alkalmazható közdarab.
(3) A tűzoltó kapcsok méret szerinti csoportosításánál a) a tömlőkapcsok méretjelét, a csatlakoztatható tűzoltótömlő és a hozzá tartozó tűzoltó kapocs legkisebb belső
átmérőjét a 3. melléklet 1. táblázata tartalmazza, b) a csonkkapcsok méretjelét és legkisebb belső átmérőjét a 3. melléklet 2. táblázata tartalmazza, és
c) az áttétkapcsok méretjelét és legkisebb belső átmérőjét a 3. melléklet 3. táblázata tartalmazza.
(4) Az (3) bekezdés a)–c) pontokhoz tartozó táblázataiban található adatoktól eltérő méretű tűzoltó kapocstípusok
a vonatkozó jogszabályok alapján egyedi engedélyezésre kötelezettek. 45. § A tűzoltó kapcsok kapocstestén jól olvasható és maradó módon fel kell tüntetni a gyártó nevét vagy jelét, és a tűzoltó
kapocs méretjelét a 44. § (3) bekezdés előírásainak megfelelően.
11. A tűzoltó kapcsok tűzvédelmi követelményei 46. § (1) A tömlőkapcsok megengedett legnagyobb tömegét a 3. melléklet 4. táblázata tartalmazza, kialakítását a 4. melléklet
1. ábrája szemlélteti. (2) A csonkkapcsok megengedett legnagyobb tömegét a 3. melléklet 5. táblázata tartalmazza, kialakítását a 4. melléklet
2. ábrája szemlélteti. (3) A kupakkapcsok megengedett legnagyobb tömegét a 3. melléklet 6. táblázata tartalmazza, kialakítását a 4. melléklet
3. ábrája szemlélteti. (4) A kupakkapcson az elveszés elleni biztosítás lehetőségét kell kialakítani.
(5) Az áttétkapcsok megengedett legnagyobb tömegét a 3. melléklet 7. táblázata tartalmazza, kialakítását a 4. melléklet
4. ábrája szemlélteti. 47. § A csatlakozó fej és a tömítőgumi kialakítása feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtson. 48. § A 110-A és 125-A jelű tűzoltó kapcsok üzemi nyomása legalább 1,2 MPa, a 38-H jelű kapcsok üzemi nyomása legalább
4,0 MPa, a többi méret esetében az üzemi nyomás legalább 1,6 MPa.
49. § (1) Az 1,2 MPa és 1,6 MPa üzemi nyomású tűzoltó kapcsok anyagválasztása feleljen meg az ötvözött alumíniumra,
ötvözött alumínium öntvényre vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot
nyújtson. A 38-H jelű tűzoltó kapcsok anyagát a szilárdsági követelmények figyelembevételével a gyártó határozza
meg. (2) Az alumíniumötvözetek megengedett rézszennyezettsége nem haladhatja meg a 0,05% mértéket.
(3) A megmunkált felületek érdessége legfeljebb Ra < 25 �m, a tűzoltó kapcsok felületén balesetveszélyt jelentő és
sérülést okozó éles élek és sarkok nem lehetnek.
(4) A megmunkálatlan felületek hibáinak mérete az adott felületre vonatkozó tűrésmező 50%-át nem haladhatja meg.
(5) A rögzítőgyűrű a korrózió ellen felületvédelemmel rendelkezik.
(6) A tűzoltó kapcsok szerkezeti kialakítása lehetővé teszi a tűzoltó kapcsok össze- és szétkapcsolhatóságát az e fejezet
előírásainak megfelelő tűzoltó kapcsokkal a 3. melléklet 8. táblázatban rögzített forgatónyomatékkal.
50. § A tűzoltó kapcsok a vonatkozó műszaki követelménynek megfelelő kapocskulccsal kapcsolhatók.
51. § A tűzoltó kapcsok nyomásállóságának meghatározásakor az 1,2 MPa üzemi nyomású tűzoltó kapcsok csatlakozási
tömörségének vizsgálata 1,8 MPa, szilárdságának vizsgálata 3,6 MPa próbanyomáson, az 1,6 MPa üzemi nyomású
tűzoltó kapcsok csatlakozási tömörségének vizsgálata 2,5 MPa, szilárdságának vizsgálata 4,5 MPa próbanyomáson,
a 4,0 MPa üzemi nyomású tűzoltó kapcsok csatlakozási tömörségének vizsgálata 6,5 MPa, szilárdságának vizsgálata
pedig 10,0 MPa próbanyomáson történik. 52. § A nyomó kivitelű tömítőgumi 60±5 Shore „A” keménységű, a szívó-nyomó kivitelű tömítőgumi pedig, 55±5 Shore
„A” keménységű, legalább mérsékelten vegyszerálló gumi lehet. 53. § A tömítőgumi 60%-os, 30 percig tartó összenyomás hatására maradó alakváltozást nem szenvedhet.
12. A tűzoltó kapcsok vizsgálati módszerei 54. § Az 1,2 MPA üzemi nyomású tűzoltó kapcsok vizsgálata a 1,8 MPa tömörzárási és a 3,6 MPa szilárdsági, az 1,6 MPa üzemi
nyomású tűzoltó kapcsok vizsgálata a 2,5 MPa tömörzárási és a 4,5 MPa szilárdsági, a 4,0 MPa üzemi nyomású tűzoltó
kapcsok vizsgálata a 6,5 MPa tömörzárási és a 10,0 MPa szilárdsági próbanyomáson 2 percen keresztül tart.
A szilárdsági nyomáspróba alatt a tömítőguminál a vízgyöngyözés megengedett.
55. § A tűzoltó kapcsok vákuumtömörségének vizsgálata 0,08 MPa légritkításnál 5 percen keresztül tart.
A vákuumcsökkenés nem haladhatja meg a 0,005 MPa értéket.
56. § (1) A tömítőgumi 53. § szerinti összenyomhatóságának vizsgálata párhuzamos lapok közötti összenyomással történik.
Az összenyomás alatt a vizsgálatot végző személy a tömítőgumi magasságát három, egymáshoz viszonyítva 120°-ra
levő helyen megméri. Induló méretként a három mérés számtani középértékét veszi fel.
(2) A 30 percen keresztül tartó 60%-os magassági méretre való összenyomás után 15 perccel maradó alakváltozás nem
megengedett. IV. FEJEZET MŰANYAG ALAPANYAGÚ TŰZOLTÓ KUPAKKAPCSOK 57. § A műanyag alapanyagú kupakkapcsok (e fejezetben a továbbiakban: műanyag kupakkapocs) megengedett
méretsorát és legnagyobb tömegét a 3. melléklet 9. táblázat tartalmazza, kialakítását a 4. melléklet 5–6. ábrái
szemléltetetik. 58. § (1) A műanyag kupakkapocs készülhet tömítéses vagy tömítés nélküli kivitelben.
(2) A műanyag kupakkapocs anyagában piros vagy tartósan pirosra festett lehet.
(3) A műanyag kupakkapcson az elveszés elleni biztosítás lehetőségét kell kialakítani.
13. A műanyag kupakkapcsok tűzvédelmi követelményei 59. § A gyártáshoz felhasznált műanyag a műanyag kupakkapocs legalább 10 éves élettartamát biztosítja.
60. § (1) A műanyag kupakkapcsok és a tömítőgumik kialakításának és méreteinek meghatározása feleljen meg a 44–56. §
szerinti műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson.
(2) A tömítőgumi kialakítása feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű
biztonságot nyújtson. 61. § A műanyag kupakkapocs üzemi nyomása legalább 1,0 MPa, az üzemi nyomás alatti zárást a kapocs –20 és +40 °C
hőmérsékleti tartományban biztosítja. 62. § A műanyag kupakkapcsok felületén balesetveszélyt jelentő és sérülést okozó éles élek és sarkok nem lehetnek.
63. § (1) A műanyag kupakkapcsok szerkezeti kialakítása lehetővé teszi a kapcsok össze- és szétkapcsolhatóságát a 44–56. §
előírásainak megfelelő tűzoltó kapcsokkal a 3. melléklet 10. táblázat szerinti forgatónyomatékkal.
(2) A műanyag kupakkapcsok a vonatkozó műszaki követelménynek megfelelő kapocskulccsal kapcsolhatók.
14. A műanyag kupakkapcsok vizsgálati módszerei 64. § A műanyag kupakkapocs szilárdságának és a csatlakozás tömörségének vizsgálata 1,6 MPa próbanyomáson történik.
A szilárdsági és tömörzárási vizsgálat során tömítőguminál a vízgyöngyözés megengedett.
65. § (1) A műanyag kupakkapcsok szilárdságának és tömörzárásának vizsgálata az etalon kapocshoz csatlakoztatva 2,2 MPa
próbanyomáson 2 percen keresztül tart (statikus szilárdsági vizsgálat). A vizsgálati hőmérséklet
(2) A műanyag kupakkapcsokat a vizsgálatot végző személy vizsgálat előtt a vizsgálati hőmérsékleten, 24 órán keresztül
temperálja. 66. § (1) A dinamikus szilárdsági vizsgálathoz, a vizsgálatot végző személy az etalon kapocshoz csatlakoztatott műanyag
kupakkapcsot ciklikusan terheli. A próbanyomást legfeljebb 2,0 MPa/min változási sebességgel 0-ról 1,6 MPa ra emeli,
majd 0-ra csökkenti. A mérést szobahőmérsékleten folyamatosan 100-szor megismétli.
(2) A mérési sorozat elején és végén a fő méreteket ellenőrzi.
(3) A dinamikus szilárdsági vizsgálat során maradandó alakváltozás nem megengedett.
15. A műanyag kupakkapcsok megjelölése és alkalmazása 67. § A műanyag kupakkapcsok kapocstestén jól olvasható és maradó módon fel van tüntetve
a) a gyártó neve vagy jele, b) a gyártás éve,
c) a kapocs méretjele a 3. melléklet 9. táblázat előírásainak megfelelően, és
d) a megengedett legnagyobb üzemi nyomás értéke. 68. § A műanyag kupakkapcsok a legfeljebb 1,0 MPa megengedett legnagyobb nyomású vízhálózatoknál alkalmazhatóak.
V. FEJEZET VÍZZÁRÓ LAPOS NYOMÓTÖMLŐK ÉS TÖMLŐ SZERELVÉNYEK SZIVATTYÚKHOZ ÉS JÁRMŰVEKHEZ
69. § (1) E fejezet alkalmazásában: 1. lapostömlő: az a lágy falú tömlő, amely belső nyomás hiányában úgy esik össze, hogy a tömlő belső felületei
érintkeznek, és a tömlő sík keresztmetszeti formát vesz fel.
2. magasnyomású lapostömlő: olyan lapostömlő, amelynek magasabb a megengedett üzemi nyomása, mint
a 6. melléklet 4. táblázatban megadott értékek. 3. tömlő bevonat: olyan vékony bevonat, – általában lakkozásként alkalmazott bevonat, – amely tömítőanyagként
viselkedik, és amelyen keresztül a tömlő köpeny szálai valószínűleg kidudorodnak.
4. tömlő köpeny: a körkörösen szőtt varrat nélküli megerősítés.
5. tömlőborítás: olyan borítás, amely teljesen körbeveszi a tömlő köpenyt, különálló összetevőt képezve.
6. tömlőszerelvény: két végén tömlőkapoccsal szerelt tömlő. (2) E fejezet alkalmazásában az üzemi nyomás, próbanyomás és repesztő nyomás azonos a gumi- és műanyag tömlők
és tömlőszerelvények szakkifejezései gyűjteményére vonatkozó műszaki követelményben megadottal.
(3) E fejezetben minden megadott nyomást túlnyomásnak kell tekinteni.
16. Általános előírások 70. § (1) Az e fejezetben előírt követelmények kizárólag azokra a vízzáró lapos nyomótömlőkre (e fejezetben a továbbiakban:
tömlők) vonatkoznak, amelyeket minimálisan –20 °C környezeti hőmérsékletre, vagy a hidegebb éghajlati állapotok
esetén –30 °C legkisebb hőmérsékleten szándékoznak használni. (2) Külön előírások vonatkoznak a tömlőszerelvényekre, valamint a magasnyomású tömlőkre.
71. § Az e fejezetnek megfelelő tömlő tömlőkapcsai feleljenek meg a 44–56. § szerinti műszaki követelménynek, vagy azzal
legalább egyenértékű biztonságot nyújtsanak. 72. § (1) Az agresszív környezetben elhelyezett, a vonatkozó műszaki követelmény előírásainak megfelelő
tűzcsapszekrényekben az e fejezet szerinti 3-as, vagy 4-es osztályú tömlők alkalmazhatók.
(2) E fejezet követelményeinek megfelelő, 1–4-es osztályú tömlők alkalmazhatók a normál környezetben elhelyezett,
a műszaki követelmény előírásainak megfelelő falitűzcsap-szekrényekben, a föld alatti és föld feletti tűzcsapok
szerelvényszekrényeiben is. 73. § Az e fejezet szerinti tömlőkre vonatkozó követelményektől eltérő műszaki megoldás megfelelősségét az OKF állapítja
meg. 74. § (1) Általános osztályozás esetén a tömlő megfelel a felépítés és teljesítmény szerint megkülönböztetett négy osztály
egyikének. Minden tömlő osztályban a bélés a lehető legsimább, hogy minimálisra csökkenjen a súrlódás. A tömlő
gyártója szövi a tömlő köpenyt, és állítja össze a béléssel.
(2) 1. osztály (borítatlan tömlő) rétegrendje egy vízálló gumi vagy műanyag bélésből, és egy szintetikus szálú köpenyből
áll. (3) 2. osztály (tömlő külső bevonattal vagy bevonat nélküli tömlő kiegészítő láncfonallal) rétegrendje
a) önmagában vagy kombinálva kiegészítő láncfonallal egy külső bevonatú tömlőhöz műszálas köpenyből, vagy
b) kiegészítő láncfonallal egy bevonat nélküli tömlőhöz műszálas köpenyből
áll. (4) 3. osztály (tömlő vékony külső bevonattal) rétegrendje
a) egy vízálló gumi vagy műanyag bélésből, b) egy szintetikus szálú köpenyből, és
c) egy a köpenyen külsőleg alkalmazott, legfeljebb 0,5 mm vastagságú gumi vagy műanyag bevonatból
áll. (5) 4. osztály (tömlő vastag külső bevonattal) rétegrendje:
a) egy vízálló gumi vagy műanyag bélésből, b) egy szintetikus szálú köpenyből, és
c) egy a köpenyen külsőleg alkalmazott, 0,5 mm vastagságú, vagy annál vastagabb gumi vagy műanyag bevonatból
áll. 75. § (1) A tömlő belső átmérője és tűrése megfelel a 6. melléklet 1. táblázatban megadott értéknek. A hosszegységre
vonatkoztatott tömeg legalább a tömlő 2 m hosszúságú, kapcsok nélküli darabján mért adat és nem haladhatja meg
a 6. melléklet 1. táblázatában megadott értéket. (2) A tömlő névleges hossza 20 m, a hossztűrés ±1% lehet.
17. A kész tömlő hidrosztatikai teljesítmény követelményei 76. § (1) Üzemi nyomás alatt a tömlő mérettartása megfelel a 6. melléklet 2–3. táblázatokban megadott követelményeknek,
a csavarodási vonal az óramutató járásával megegyező. (2) Az induló vizsgálati nyomás 0,07 MPa. A vizsgálati végnyomása megfelel a 6. melléklet 4. táblázatban megadott
értéknek. (3) Azokra a tömlőkre, amelyek normál üzemi nyomása magasabb, mint a 6. melléklet 4. táblázatban megadott érték,
a magasnyomású lapostömlők előírásai vonatkoznak. 77. § A tömlő próbanyomás alatti deformáció vizsgálata esetén a nyomástartási vizsgálat három, egyenként 1 méter
hosszúságú mintán történik a 6. melléklet 4. táblázatában meghatározott nyomáson. A vizsgálat során a mintadarab
nem mutathat szivárgást, repedést, hirtelen vetemedést, torzulást vagy egyéb hibára utaló jelet.
78. § (1) A tömlő minimális repesztő nyomás vizsgálata során a vizsgálatot végző személy három darab, egyenként 1 méter
hosszúságú mintát repesztő nyomásnak teszi ki. Egyetlen mintadarab sem repedhet alacsonyabb nyomáson, mint
a 6. melléklet 4. táblázatában megadott minimális repesztő nyomás érték.
(2) Ezen követelményben szereplő tömlők üzemi nyomás értékeit a 6. melléklet 4. táblázata adja meg, de ez nem
vonatkozik a magasnyomású lapostömlőkre. 79. § Törési nyomás vizsgálat esetén a vizsgált mintadarab szemrevételezéses vizsgálattal ellenőrizve nem repedhet, vagy
mutathat hibát a 6. melléklet 4. táblázatában megadott nyomás értéken történt vizsgálat előtt, sem azt követően.
18. Tömlők vizsgálati módszerei 80. § (1) A tömlő bevonat vastagság vizsgálata optikai nagyító berendezésen, 0,01 mm osztású skálával történik.
(2) A vizsgálat során a vizsgálatot végző személy a tömlőből egy gyűrű alakú mintát vág és megméri a szálak teteje
és a borítás felülete közötti távolságot a gyűrű egymástól négy egyenlő távolságra eső pontján körbe az optikai
nagyító segítségével. A mért értékeket átlagolni kell. Ahol a bevonat változó vagy bordázott, a mérést a legvékonyabb
ponton végzi el. 81. § (1) Törési nyomás vizsgálat során a vizsgálatot végző személy a tömlő szivárgását vagy sérülését vizsgálja, a nyomás alatt
tartott, megtört vizsgálati darabon. (2) A vizsgálati darab egy 2,0 m hosszúságú tömlő. A vizsgálathoz használt nyomásfokozó szivattyú képes, vízzel, mint
vizsgáló közeggel a 6. melléklet 4. táblázatában meghatározott vizsgálati nyomás fenntartására.
(3) A vizsgálatot végző személy a mintadarabot összekapcsolja a nyomásfokozó szivattyúval, feltölti vízzel, és légteleníti,
mielőtt a tömlő szabad végének lezárása megtörténne. A vizsgálati darabban fenntartja 0,07 MPa nyomást, miközben
hozzávetőleg a közepénél 180°-ban visszahajtja a hossza mentén, majd a szabad véget hozzáköti a tömlőhöz olyan
szorosan rögzítve, ahogy csak lehet, úgy hogy éles törés alakuljon ki, miközben biztosítja, hogy a kötés ne akadályozza
meg a vizsgálati darab átmérőjének további növekedését. Emeli a nyomást a vizsgálati darabban, amíg a vizsgálati
nyomás 60 s alatt nem éri el a 6. melléklet 4. táblázatában meghatározott nyomás értéket és a nyomást 1 percig
fenntartja, majd megvizsgálja a mintadarabot, szivárgást vagy nyomásvesztést okozó sérülésre utaló jelet keresve.
(4) A vizsgálati jegyzőkönyv tartalmazza a) a vizsgált tömlő teljes megnevezését,
b) hivatkozást ezen követelményre, c) a megfigyelt szivárgás vagy sérülés tényét, és
d) a vizsgálat időpontját. 82. § (1) Tapadás vizsgálatakor a vonatkozó műszaki követelmény 1 típusú vizsgálata szerinti mérés során a tapadás a bélés és
a köpeny között nem lehet kevesebb, mint 1,0 kN/m, a bevonat és a köpeny között nem lehet kevesebb, mint 1,6 kN/m.
(2) A mintadarab szélessége minden esetben 25±0,5 mm és a tömlő hossztengelyére merőlegesen kivágott. A gyűrűt
keresztben fel kell vágni és kinyitni, úgy, hogy szalagot képezzen.
(3) A tapadás meghatározásánál a motorhajtású befogók mozgási sebességét úgy kell megválasztani, hogy a rétegek
elválasztásának sebessége elérje az 50±5 mm/min értéket. (4) Ha a tapadás értékének megállapítása nem lehetséges a nagy tapadás miatti szakadás következtében, úgy azt
megfelelőnek kell elfogadni. (5) A vizsgálat során a vizsgálatot végző személy minden tapadást megkísérel megmérni és az eredményt dokumentálja.
83. § (1) A gyorsított öregítés vizsgálat során a vizsgálatot végző személy négy, egyenként 1 m hosszúságú vizsgálati darabot
vizsgál. A vizsgálati minták a tömlő eredeti repesztő nyomás és tapadás vizsgálati darabjával szomszédos részéből
származnak. (2) A vizsgálat során a vizsgálatot végző személy
a) a három vizsgálati darabot 180°-ban, hozzávetőleg a közepénél a hossza mentén visszahajtja és lapos
helyzetében összeköti, b) lazán feltekeri a maradék vizsgálati darabot,
c) öregíti mind a négy vizsgálati darabot levegőben, 14 napig, 70±1 °C szabályozott hőmérsékletű szekrényben,
d) az öregítést követően a három félbehajtott vizsgálati darabot kiegyenesíti, és repesztő nyomás vizsgálatnak veti
alá a 78. § (1) bekezdés meghatározásának megfelelően, és
e) a maradék vizsgálati darabot a 82. §-ban meghatározott tapadás vizsgálatnak veti alá.
(3) Gyorsított öregedés vizsgálatakor a mindhárom, repesztő nyomás hatásának kitett mintadarab megfelel a 78. §-ban
meghatározott követelményeknek. A repesztő nyomás eredmények átlagértéke nem csökkenhet jobban, mint
a 78. §-ban meghatározott induló átlagos repesztő nyomás érték 25%-a.
(4) A tapadás a feltekert mintadarab bélése és a köpenye között nem lehet kevesebb, mint 0,9 kN/m és a feltekert
mintadarab a bevonata és a köpenye között nem lehet kevesebb, mint 1,4 kN/m.
84. § (1) A dörzsállósági vizsgálat csak a gyártó, forgalmazó és a felhasználó közös megegyezése esetén kerül végrehajtásra.
(2) Az 1. és 2. osztályú tömlők felületi dörzsállóságuk szerint kategóriába soroltak. A felületi dörzsállósági kategóriákat
a 6. melléklet 5. táblázata tartalmazza. (3) A vizsgált tömlő abba a kategóriába tartozik, amelyhez tartozó fordulatokat alkalmazva az ötből legalább négy
mintadarab nem reped ki. C kategóriájú a tömlő, ha a maximális fordulatot követően ötből legalább négy mintadarab
nem reped ki a 6. melléklet 4. táblázatában megadott üzemi nyomás érték mellett.
(4) A felületi dörzsállósági vizsgálat öt, egyenként 0,35 m hosszúságú vizsgálati darabon történik.
85. § (1) A dörzsállósági vizsgálati berendezés a nyomás alatt álló, forgatható vizsgálati darab felületének a koptatásához
oldalirányban mozgó, folyamatosan megújuló koptató szalaggal rendelkezik. (2) A forgatott kapocs tengelyirányban rögzített, a másik kapocs vezető mentén elmozdulhat tengelyirányban.
(3) A koptató kar forgatható himba alakban tengely körül elfordulhat felfelé és a kar súlya olyan, hogy 105 N erővel hat
a vízszintesen beállította vizsgálati darabra. Ez a vizsgálati kar alternáló mozgást végez a tömlő tengelye mentén
18–20 mm/s sebességgel, 80 mm-es tartományban, a lehúzás irányában automatikusan váltakozva. Az irányváltások
holtideje nem lehet több mint, 0,1 s. (4) A koptató kar hordozza a koptató szalagot, amely 4 mm-t mozog a tömlő hossza mentén minden kettős löketre,
és a vizsgálati darabot hosszában alulról síkgörgő támasztja alá.
(5) Legalább 2 literes légtartály kapcsolódik a berendezéshez, a nyomás megtartása érdekében vízveszteség esetére.
(6) A koptató anyag egy tekercs csiszolóvászon, amely 50 mm széles és 50±2 m hosszú. A a koptatásra használt anyag
jó minőségű zsugorított alumínium oxid (Al2O3), legalább 70 m% Al2O3 tartalommal, amely a vonatkozó műszaki
követelmény által meghatározott 60P szemcse méretű. 86. § (1) A dörzsállósági vizsgálat során a vizsgálatot végző személy
a) a vizsgálati darabot a gépbe helyezi, b) csatlakoztatja a nyomásfokozó szivattyút, a rendszert 20±3 °C hőmérsékletű vízzel tölti fel és légteleníti,
c) a nyomást 0,5 MPa-ig fokozza, és ellenőrzi a koptató kar és a vizsgált tömlő vízszintességét,
d) a vízcsatlakozás felől nézve az óra járásával megegyezően forgatni kezdi a vizsgálati darabot 27±1 l/min
fordulattal, e) a 6. melléklet 5. táblázatában meghatározott számú fordulat után megterheli a tömlőt a 6. melléklet 4. táblázata
szerinti üzemi nyomásig, és f) a vizsgálatot a fennmaradó négy vizsgadarabbal megismétli.
(2) A vizsgálati jegyzőkönyv tartalmazza a) a vizsgált tömlő teljes megnevezését, besorolási osztályát,
b) a hivatkozást ezen követelményre, c) a koptatási eredményeket, melyek tartalmazzák a fordulatok számát és bármely sérülést, és
d) a vizsgálat időpontját. 87. § (1) A 3. és 4. osztályú tömlők pontszerű dörzsállóságuk szerint kategóriába soroltak. A felületi dörzsállósági kategóriákat
a 6. melléklet 6. táblázata tartalmazza. A vizsgált tömlő abba a kategóriába tartozik, amelyhez tartozó kettős löketeket
alkalmazva az ötből legalább négy mintadarab nem reped ki.
(2) A pontszerű dörzsállóság vizsgálat során a vizsgálatot végző személy a tömlő öt, egyenként 1 m hosszú vizsgálati
darabját vizsgálja. A pontszerű dörzsállóság meghatározásához a tömlőn körbe öt egyenlő távolságra lévő helyen
minden egyes vizsgálati darabot megjelöl az öt helyzet valamelyikénél, az egyik felületet használva kiindulási
pontként. 88. § (1) Az 5. melléklet 1. ábra szerinti pontszerű dörzsállóságot vizsgáló berendezés a vizsgálati darab felszínének pontszerű
koptatására szolgál alternáló mozgás révén. A vizsgálatot végző személy a koptató szalagot egy hordozóra rögzíti,
amely 45° szöget zár be a vizsgálati darab vízszintes tengelyével és 20° szöget a vizsgáló berendezés alternáló
mozgásának irányával. (2) Az alternáló mozgás frekvenciája 50–60 kettős löket percenként és egy löket hossza 230 mm.
(3) A berendezés lefelé, a vizsgálati mintára kifejtett ereje 15,5 N.
(4) Egy a vizsgáló berendezésre helyezett légfúvóka folyamatos légáramot hoz létre a hulladéknak a dörzsölt területről
történő eltávolítására. (5) A koptató anyag 25 mm × 300 mm méretű csiszolóvászonból áll. A koptató anyaghoz használt koptató jó minőségű
zsugorított alumínium-oxid (Al2O3), idegen anyagoktól mentes, legalább 93 m% Al2O3 tartalommal, amely a vonatkozó
műszaki követelmény által meghatározott 50P szemcse méretű. (6) A vászon jó minőségű pamut, amelynek láncfonal irányú minimális szakító szilárdsága 1,392 N és a vetülék irányú
szakító szilárdsága minimum 431 N. A koptató szalag minden egyes próba után kicserélésre kerül.
89. § (1) A pontszerű dörzsállósági vizsgálat során a vizsgálatot végző személy a vizsgálati darabot elhelyezi a tartón,
megakadályozva a csavarodását és csatlakoztatja a nyomó szivattyúhoz, majd feltölti vízzel, kiszorítva minden levegőt.
Amikor a nyomás elérte a 0,7 MPa értéket ellenőrzi, a koptató kar vízszintes helyzetét és elindítja a pontszerű
dörzsállóságot vizsgáló berendezést, és kirepedésig koptatja a vizsgálati darabot, közben feljegyezi a repesztésig
megtett kettős löketek számát. A maradék négy vizsgálati darabon a vizsgálatot megismételni.
(2) A vizsgálati jegyzőkönyv tartalmazza a) a vizsgált tömlő teljes megnevezését, besorolási osztályát,
b) a hivatkozást ezen követelményre, c) az öt koptatás eredményeként a kirepedésig megtett kettős löketek számát és azok átlagát, és
d) a vizsgálat időpontját. 90. § (1) Alacsony hőmérsékletű hajlékonyság vizsgálat esetén minden tömlőosztály belső bélése és a bevonatos 3. és
4. osztályú tömlők külső bevonata nem törhet, vagy válhat le a köpenyről 15 ciklust követően.
(2) A standard vizsgálati hőmérséklet –20±2 °C, a hideg klimatikus körülmények között használt különleges vizsgálati
hőmérséklet –30±2 °C. 91. § (1) Az alacsony hőmérsékletű hajlékonyság vizsgálat során a vizsgálatot végző személy minden tömlőből két vizsgálati
darabot vizsgál, amelynek mérete a 25 mm belső átmérőjű tömlők esetében 80 mm × 40 mm, a többi tömlőnél
100 mm × 40 mm a téglalap nagyobbik oldalát az egyik 0,3 m hosszúságú tömlő hosszából veszi vetülék irányban.
(2) A vizsgálati mintát nem kell kondicionálni. (3) A vizsgáló berendezésben az 5. melléklet 2. ábra által megadott méretű két befogó pofa tartja a vizsgálati mintát
a vizsgálati helyzetben. Az egyik befogó pofa rögzített, a másik mozgatható, a pofák közötti rés zárt helyzetben az
5. melléklet 3. ábra szerint háromszorosa a tömlő teljes vastagságának, beleértve a bordákat is, ahol ez értelmezhető.
(4) A pofák közötti rés nyitott helyzetben a vizsgálati darab kiegyenesített hosszának 50 mm-rel növelt értéke a tömlő
hosszanti nyújtására, amely a mozgatható pofa által kifejtett 250 N húzóerőt eredményez. A mozgatható pofa 10 mm/s
sebességű alternáló mozgást végez. A berendezés jellemző méreteit az 5. melléklet 4. ábrája mutatja.
(5) A vizsgálat során a vizsgálatot végző személy
a) a vizsgálati darabot és a berendezést a 90. § (2) bekezdés szerinti vizsgálati hőmérsékletre beállított fagyasztóba
helyezi, és elvégezi a vizsgálatot a 90. § (2) bekezdés szerinti hőmérsékleten,
b) befogja a vizsgálati darabot a tömlő bélésénél, a 3. és 4. osztályú tömlők esetében a bevonatnál fogva, ahogy azt
az 5. melléklet 3. ábrája mutatja, olyan módon, hogy a szabad hossz a pofák között 50–55 mm legyen,
c) azonnal zárt helyzetbe mozgatja a pofákat és 10 percig úgy hagyja, ezután a mozgatható pofával lefolyat egy
vizsgálati ciklust 10 mm/s sebességgel és 250 N erővel,
d) egy vizsgálati ciklus 60 másodpercig tart, amiből a pofák nyitási ideje 5 s, a nyitott helyzet 10 s, a pofák zárási ideje
5 s, a zárt helyzet 40 s, és
e) 15 ciklust követően megvizsgálja, hogy a darabon mutatkozik-e törés, valamint a borítás vagy a bélés szétválása
a köpenytől. (6) A vizsgálati jegyzőkönyv tartalmazza a) a vizsgált tömlő teljes megnevezését,
b) a hivatkozást ezen követelményre, c) a megfigyelt repedést vagy szétválasztódást, ha volt ilyen,
d) a vizsgálat hőmérsékletét, és e) a vizsgálat időpontját.
92. § (1) Forró felülettel szembeni ellenállás vizsgálatakor
a) az 1. osztályú tömlőket 260±10 °C, b) a 2. osztályú tömlőket 280±10 °C, és
c) a 3. és 4. osztályú tömlőket 350±10 °C
hőmérsékleten négy vizsgálatból egy sem eredményezhet a vizsgálati darabon szivárgást a fűtött rúd alkalmazásának
kezdete és annak eltávolítása közötti 30 s időn belül.
(2) A vizsgálat során a vizsgálati darab a mintatömlő 0,5±0,05 m hosszúságú darabja. A vizsgálati darab megjelölése
4 helyen, egymástól azonos távolságra a kerület mentén úgy történik, hogy 2 jelölés egybeessen a tömlő sík élével.
Kialakítását az 5. melléklet 5. ábrája szemlélteti. (3) A vizsgálathoz használt, az 5. melléklet 6–7. ábrák szerinti berendezés egy izzószál rúd, amely egy elektromosan fűtött
80±5 � ellenállású spirál vezeték, amely egy 21 mm átmérőjű kerámia csőre van tekerve és ezt egy legalább 95 m%
SiO2 (szilícium-dioxid) tartalmú kvarc cső foglalja magába. (4) A berendezés rendelkezik
a) hőmérsékletszabályozóval, amely képes a beállított hőmérsékletet 15 s-on belül a kezdeti értékre visszaállítani
és fenntartani a beállított hőmérsékletet a meghatározott határok között,
b) termoelemmel, amely J vagy K típusú, nem összecsavart burkolt típus, átmérője 1,5 mm,
c) terhelő súllyal, amelyet arra alakítottak ki, hogy az izzószál rúd a függőlegesen rögzített vizsgálati darabra 4 N-nak
megfelelő erővel hasson, és d) szekrénykével vagy kisméretű zárt térrel, a helyi légmozgások kizárására az izzószál rúd és a vizsgálati darab
közeléből. (5) A vizsgálat során a vizsgálatot végző személy
a) függőleges helyzetben összekapcsolja a vizsgálati darabot, feltölti a vizsgálati hőmérsékletű 15±5 °C-os vízzel,
kiszorítva az összes levegőt és 0,7 MPa nyomásnak teszi ki,
b) szobahőmérsékleten beállítja a vizsgálati darabot és az izzószálon lévő gyűrűt úgy, hogy annak sík lapja
érintkezzen a vizsgálati darabon elhelyezett jelölés egyikével, c) elemeli az izzószál rudat a vizsgálati darabtól, majd bekapcsolja a hőmérsékletszabályozót és beállítja a vizsgálati
hőmérsékletet az (1) bekezdés szerint, d) a vizsgálat folyamán fenntartja, és regisztrálja a hőmérsékletet,
e) az izzószál rudat 4 N erővel nekinyomja a vizsgálati darabon lévő jelölésnek, és
f) 30 s elteltével eltávolítja a rudat és megvizsgálja a mintadarabot szivárgásra, ahol
fa) ha szivárgás jelentkezik 30 s-on belül, leállítja a vizsgálatot és feljegyzi a meghibásodásig eltelt időt,
fb) ha nem keletkezik szivárgás, a vizsgálatot megismétli a többi három jelölt helyzetben, miután
megbizonyosodott arról, hogy a gyűrű érintkező felülete tiszta.
(6) A vizsgálati jegyzőkönyv tartalmazza a) a vizsgált tömlő teljes megnevezését,
b) a hivatkozást ezen követelményre, c) minden vizsgálati eredményt másodpercben,
d) a vizsgálat hőmérsékletét, és e) a vizsgálat időpontját.
93. § (1) Hajlítási töréssel szembeni ellenállóság vizsgálat során a tömlő belső átmérőjének 10-szeresének megfelelő hajlítási
sugarat alkalmazva, vizuális megfigyelés alapján a tömlő nem mutathat törést.
(2) A vizsgálati darab kapcsokkal együtt legalább 15 m hosszú.
(3) Az 5. melléklet 8. ábrája szerinti vizsgáló berendezésben két fa vagy fém lap akadályozza a nyomás alá helyezett tömlő
kifelé történő elmozdulását. Az egyik oldal rögzített, a másik elmozdítható és az előzőtől megadott távolságon
rögzíthető. (4) A vizsgálat során a vizsgálatot végző személy
a) a nyomásmentes tömlőt elhelyezi az 5. melléklet 8. ábrája szerinti vizsgáló berendezésben görbített helyzetben,
hogy az oldallapok lapok távolsága 22-szerese legyen a tömlő belső átmérőjének,
b) feltölti a tömlőt vízzel, kiszorítva a levegőt,
c) 1,0 MPa nyomás alá helyezi, és halványan megjelöli mindkét határoló fallal érintkező pontján,
d) a tömlő végét meghúzza, hogy kiegyenesedjen az eredeti görbített szakasz az oldallapok mentén, és
e) ellenőrzi, hogy észlelhető törés mutatkozik-e a tömlő új görbült szakaszán.
(5) A vizsgálati jegyzőkönyv tartalmazza a) a vizsgált tömlő teljes megnevezését,
b) a hivatkozást ezen követelményre, c) a megfigyelt törést, ha volt ilyen, és
d) a vizsgálat időpontját. 94. § (1) Nyomásveszteség vizsgálatakor az egy méter tömlőhosszra eső nyomásveszteség nem haladhatja meg a 6. melléklet
7. táblázatában megadott értéket a hozzátartozó térfogatáram mellett.
(2) A nyomásveszteség vizsgálat kiszűri azokat a tömlőket, amelyeknek magas a súrlódási vesztesége vagy durva a belső
bélése. (3) A vizsgálati darab két különböző hosszúságú tömlőből áll, az egyik kapcsolt hossza 1±0,1 m és a másik 20±0,2 m,
mindkettő kapcsokkal készre szerelve. A kapcsok megfelelnek a 44–56. § előírásainak.
(4) Az eljáráshoz használt berendezés rendelkezik a) egy szabályozható vízforrással, amely képes a 6. melléklet 7. táblázatában megadott térfogatáramok és 0,6 MPa
bemenő nyomás biztosítására, b) egy nyomásmérővel, c) nyomáskülönbség mérőkkel,
d) egy szabályozó szeleppel, amely lehetővé teszi állandó vízmennyiség (l/min) átszivattyúzását a vizsgálati
mintán, és e) az 5. melléklet 9. ábra szerinti nyomásmérő adapterrel, amely a vizsgálati darab előtt és mögött helyezkedik el
és arra szolgál, hogy az lehetővé tegye a nyomáskülönbség mérését, ennek érdekében három egymással
kompatibilis, a vizsgált tömlővel azonos belső átmérőjű adapter cső szükséges.
(5) A vizsgálat során a vizsgálatot végző személy
a) lefekteti a vizsgálati darabot vízszintes helyzetben hajlítás nélkül,
b) a vizsgálati darabokat sorrendben csatlakoztatja a nyomásmérő adapter csövekhez [(4) bekezdés e) pontja]
(ahogy azt az 5. melléklet 10. ábrája mutatja) és a szabályozható vízforráshoz [a (4) bekezdés a) pontja],
c) biztosítja a 6. melléklet 7. táblázatában megadott vízáram elérését, 0,6 MPa nyomás mellett, megméri
a vízáramlásnak kitett vizsgálati darab hosszát, meghatározza a nyomáskülönbség mérők [a (4) bekezdés
c) pontja] segítségével a nyomásveszteséget az adapterek között, és
d) kiszámolja a tömlő egy méterére eső nyomásveszteségét a két tömlő vizsgálati darab segítségével úgy, hogy a
Nyomásveszteség [kPa/m] =
p p m m
20 1
20 1 � � Ahol: p20 a nyomásveszteség a 20 m hosszúságú tömlőn, kPa-ban,
p1 a nyomásveszteség az 1 m hosszúságú tömlőn, kPa-ban,
m20 a vízáramlásnak kitett 20 méteres tömlő aktuális hossza méterben,
m1 a vízáramlásnak kitett 1 méteres tömlő aktuális hossza méterben.
(6) A vizsgálati jegyzőkönyv tartalmazza a) a vizsgált tömlő teljes megnevezését,
b) a hivatkozást ezen követelményre, c) az 1 méterre eső nyomásveszteséget, kPa/m-ben, és
d) a vizsgálat időpontját. 95. § (1) A tömlők olajszennyeződéssel szemben ellenállását mindegyik osztályba tartozó tömlőn meg kell vizsgálni.
A 82. §-ban megadott módszer szerinti vizsgálat során megállapított eredő tapadás érték csökkenésének mértéke
az olajszennyeződés hatás vizsgálat következtében nem lehet nagyobb, mint 60%.
(2) Az olajszennyeződés vizsgálat során a vizsgálatot végző személy a mintadarab keresztirányú mintáját úgy alakítja ki,
hogy a tömlő hossztengelyére merőleges irányban levág abból egy 25±0,5 mm széles gyűrű alakú darabot, majd
a gyűrű felvágása után a kapott szalag egyik végétől 20 mm-re a folyadékzáró réteget felfejti a szövetszerkezettől
25±5 mm szakaszon. A hosszirányú minta esetében a tömlő hossztengelye irányában egy 110±10 mm de minimum
2r� hosszúságú és 25±0,5 mm széles darabot vág ki. A keresztirányú mintához hasonlóan ennél is 25±5 mm hosszan
fejti fel a folyadékzáró réteget. (3) A vizsgálathoz általános motorolajt kell használni, amelynek minősége SAE 15W40.
(4) A vizsgálathoz használt berendezés egy hozzávetőlegesen �100 mm átmérőjű és legalább 50 mm falmagasságú üveg
edény. (5) A vizsgálat során a vizsgálatot végző személy
a) a vonatkoztatási érték megállapításához 1–1 hosszanti és keresztirányú kezeletlen mintán elvégezi a tapadási erő
mérését, b) további előkészített mintadarabokat – 1 hosszanti és 1 keresztirányú mintát – a reagensbe meríti és 168±2 óra
időtartamig lefedve, szobahőmérsékleten állni hagyja, és c) a reagálási idő letelte után a mintákat letisztítja száraz ruhával vagy itatóspapírral és szobahőmérsékleten 20±2 °C,
szemrevételezést követően megméri a tapadást (adhéziót) az olajból történt eltávolítást követő 1 órán belül,
a 82. § szerint. (6) A vizsgálati jegyzőkönyv tartalmazza
a) a vizsgált tömlő teljes megnevezését, b) a hivatkozást ezen követelményre,
c) a tapadás eredményeit, és d) a vizsgálat időpontját.
19. Magasnyomású lapostömlők 96. § Azoknál a lapostömlőknél, amelyeket a 6. melléklet 4. táblázatában megadott üzemi nyomásnál magasabb nyomáson
használnak, a gyártó által megengedett üzemi nyomás, a vizsgálati nyomás és a repesztő nyomás egymáshoz
viszonyított arányai nem lehetnek kisebbek, mint 1:1,5:2,25. Ha az itt megadott aránnyal számított érték alacsonyabb,
mint a 6. melléklet 4. táblázatában megadott megfelelő nyomás érték, úgy az adott tömlőnek legalább a 6. melléklet
4. táblázatában feltüntetett értéket el kell érnie. 97. § (1) A magasnyomású lapostömlők megfelelnek minden, a tömlő szerkezet szerinti osztályára vonatkozó
követelményének. (2) A hidrosztatikai követelményeket minden tömlő esetében úgy kell meghatározni, hogy a kezdeti vizsgálati nyomás
0,07 MPa, azon tömlőknél, amelyek üzemi nyomása kisebb, mint 2 MPa, a végnyomás 1,0 MPa, a 2 MPa-nál magasabb
üzemi nyomású tömlőknél pedig, 2,0 MPa. (3) A magasnyomású lapostömlők tömegére és a hajlítási sugárra nincs korlátozás azoknál a tömlőknél, amelyek üzemi
nyomása magasabb, mint 2,0 MPa. (4) A 38 mm névleges belső átmérőjű, és min. 4,0 MPa megengedett üzemi nyomású lapostömlő jele: 38-H. A tömlőt 38-H
jelű tömlő kapoccsal kell szerelni. (5) Az (1)–(4) bekezdés előírásaitól eltérő paraméterű magasnyomású lapos tömlő forgalomba hozatalát a hatályos
jogszabálynak megfelelően engedélyeztetni kell. 20. Jelölés, megnevezés 98. § A tömlő mindkét végén, a bekötéstől 2 m távolságra, jól olvashatóan és maradandó módon fel van tüntetve
a) a gyártó neve vagy jele, b) a hivatkozás ezen követelményre,
c) a tömlő megnevezése, d) a legnagyobb megengedett üzemi nyomás MPa (bar)-ban,
e) a gyártás éve és negyedéve, f) a különleges vizsgálati hőmérséklet értéke, ha alacsonyabb, mint a 90. § (2) bekezdés szerinti –20 °C, és
g) a jóváhagyás száma és a tanúsító szervezet vagy annak hivatkozása, ahogy az értelmezhető.
99. § A tömlő megnevezése tartalmazza a) a tömlő nevét, típusát,
b) a tömlő osztályát, belső átmérőjét (mm-ben), c) a tömlő hosszát,
d) a bekötését, és e) a tömlőre vonatkozó műszaki adatokat.
21. Tömlő szerelvények 100. § (1) Abban az esetben, ha a tömlőkapcsokat a tömlő gyártója szereli fel, a tömlőszerelvény biztonságosságát a gyártó
vizsgálattal ellenőrzi a forgalmazó, felhasználó felé történő kiszállítás előtt. Eszerint nem lehet semmilyen szivárgásra
utaló jel, valamint a tömlő és tömlőkapocs egymástól nem mozdulhat el.
(2) Ha nem a tömlő gyártója szereli tömlőkapcsokkal a tömlőt, úgy a forgalmazó, vagy ha a tömlőt a felhasználó kötötte
be, akkor a felhasználó gondoskodik a tömlőszerelvény biztonságosságának vizsgálatáról.
101. § (1) vizsgálat során a vizsgálatot végző személy a tömlőszerelvényt a tűzoltó kapcsokkal együttesen egy vizsgálati
darabként használja. (2) A vizsgálat során a vizsgálatot végző személy
a) megnöveli a nyomást a 6. melléklet 4. táblázatában megadott próbanyomás értékre és fenntartja legalább
1 percig, megvizsgálva ezen idő alatt, hogy bármelyik tömlőkapocs elmozdul vagy szivárog-e,
b) leengedi a nyomást és hagyja, hogy a tömlőszerelvény lazuljon 1 percig, majd ismét megemeli a nyomást
a 6. melléklet 4. táblázatában megadott próbanyomás értékére és fenntartja további 1 percig, közben
figyelmesen megvizsgálja a tömlőkapcsok elmozdulását vagy szivárgását, és
c) leengedi a nyomást és figyelmesen megvizsgálja a tömlőkapcsok elmozdulását vagy szivárgását.
(3) A statisztikai alapú mintavételi terv használható annak bizonyításául, hogy az adott tétel megfelel ennek
a követelménynek. 102. § A tömlő tömlőkapcsai feleljenek meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű
biztonságot nyújtsanak. 103. § A használatba vett tömlőszerelvény felülvizsgálatáról az üzemben tartásáért felelős szervezet gondoskodik minden
olyan használati alkalmat követően, amikor sérülés gyanítható, vagy javítás után, valamint a gyártó által megadott
gyakorisággal, de legalább két évenként. Az üzemben tartásáért felelős szervezet gondoskodik arról is, hogy
időszakosan nyomáspróbának vessék alá a tömlőszerelvényt. 104. § (1) A felülvizsgálat és időszakos nyomáspróba során a vizsgálatot végző személy a tömlőszerelvényt tisztítás után
szemrevételezéssel ellenőrzi, a sérült köpenyű, a tömlőkapocs bekötéseknél erősen kopott tömlőt javítja vagy
selejtezi, ellenőrzi a tömlőn és a tömlőkapcsokon a jogszabály által előírt feliratok meglétét, az előírt jelölések
hiányában a tömlőszerelvény biztonságossági okokból nem nyomáspróbázható. (2) A szemrevételezéssel megfelelőnek minősített tömlőszerelvényt időszakos nyomáspróbának veti alá, a nyomáspróba
értékeit a 6. melléklet 8. táblázat tartalmazza, ha a 75 mm névleges belső átmérőnél nagyobb belső átmérőjű
tömlőszerelvények gyártó által megengedett üzemi nyomása nagyobb a 6. melléklet 8. táblázatában megadott
értéknél és a tömlőszerelvények alkalmazási körülményei ezt indokolttá teszik, a felülvizsgálat a gyártó által megadott
üzemi nyomáson történik. (3) A tömlőszerelvény megfelelő, ha a vizsgálati idő alatt a tömlőkapcsoknál, bekötéseknél és a tömlő köpenyén szivárgás,
valamint a tömlő köpenyén repedés, rendellenes deformáció nem észlelhető. A nem megfelelő tömlőt javítani vagy
selejtezni kell. (4) A felülvizsgálat és időszakos nyomáspróba után a fenntartó gondoskodik a tömlőszerelvényen a gyártó által
meghatározott, a tároláshoz előírt karbantartási műveletek elvégzéséről. (5) A felülvizsgálat és az időszakos nyomáspróba elvégzése a tömlőszerelvényen a gyártói jelölés után kerül jelölésre.
A jelölés legalább tartalmazza a felülvizsgálat évét, hónapját és a felülvizsgáló nevét, védjegyét, vagy jelzetét.
(6) A felülvizsgálat és időszakos nyomáspróba dokumentálása feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy
azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson. 22. A felülvizsgálat, időszakos nyomáspróba és gyártási vizsgálat
105. § (1) A vizsgálatot végző személy a vizsgálathoz önműködő nyomáskapcsolóval, és túlnyomás elleni biztonsági szeleppel
ellátott, vizsgálati nyomás előállítására alkalmas nyomásfokozó berendezést használ. A berendezés egy vagy több,
a 44–56. § előírásainak megfelelő csonkkapoccsal rendelkezik. A berendezés és tartozékai biztosítják a vízzel feltöltött
tömlők légtelenítését, és a nyomás legfeljebb 2 MPa/min nyomásfelfutási sebességgel történő egyenletes növelését.
(2) A vizsgálat során a vizsgálatot végző személy
a) a tömlőszerelvényt egy lapos felületen egyenes vonalban kifekteti,
b) a vizsgáló berendezéshez csatlakoztatja, c) a szabad végét lezárja,
d) 0,2 MPa nyomáson vízzel feltölti, e) légteleníti,
f) a nyomást növeli a 6. melléklet 8. táblázatában megadott értékre,
g) a tömlőszerelvényt ezen a nyomáson tartja 2 percig,
h) a nyomást fokozatosan csökkenti és i) a tömlőszerelvényt vízteleníti.
(3) A nyomáspróba során a tömlőszerelvények nem kapcsolhatók sorba.
(4) A vizsgálat során a tömlő szabad hosszirányú nyúlását és csavarodását biztosítani kell.
106. § (1) A gyártás során a gyártó gondoskodik a tömlőn, és a tömlőszerelvényen a 6. melléklet 9. táblázat szerinti tétel
és gyártásvizsgálatok elvégzéséről és dokumentálásáról. (2) A gyártó tétel vizsgálat során a gyártó egy tömlőn, vagy minden legyártott tételből származó minta tömlőn elvégzi
vizsgálatokat. (3) A gyártó a gyártás vizsgálat során minden egyes legyártott tömlőn elvégzi a vizsgálatokat.
VI. FEJEZET TŰZCSAPOK 107. § (1) A föld feletti (a továbbiakban: ff.) tűzcsap feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtson. (2) A gyártói előírás szerint telepített ff. tűzcsap felső kifolyócsonkjai középvonalának magassága a talajszinttől mérve
650 és 900 mm között van. (3) A tűzcsap szelepe a vonatkozó műszaki követelménynek megfelelő, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot
nyújtó ff. tűzcsapkulccsal működtethető. (4) A ff. tűzcsapok kifolyócsonkjai a 44–56. § szerinti csonkkapoccsal van szerelve. A csonkkapocs meglazulás, elfordulás
ellen biztosítva van. (5) A közterületen telepített ff. tűzcsapok legalább 2 db, a 44–56. § szerinti 75-B méretű csonkkapoccsal van szerelve.
108. § (1) A csonkkapcsok elveszés ellen biztosított kupakkapoccsal vannak lezárva.
(2) A kupakkapocs anyaga 1,6 MPa üzemi nyomásig alkalmazott tűzcsapok esetében szilárdságilag feleljen meg
a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson.
(3) A legfeljebb 1,0 MPa üzemi nyomásig alkalmazott tűzcsapok az 57–68. § szerinti műanyag kupakkapoccsal is
lezárható. (4) A kupakkapcsok 44–56. § előírásitól eltérő kialakítása estén, és a műanyag kupakkapcsok 57–68. § előírásitól eltérő
kialakítása estén biztosítani kell, hogy a kapocskulccsal a kupakkapocs biztonságosan nyitható és zárható legyen.
109. § (1) A ff. tűzcsap ellátható biztonsági házzal vagy házakkal. A házat úgy kell kialakítani, hogy a ff. tűzcsapkulccsal
biztonságosan nyitható és zárható legyen, a tűzoltó nyomótömlők csatlakoztatását és a csatlakoztatáshoz használt
kapocskulcsok használatát ne akadályozza. (2) A száraz típusú ff. tűzcsapokat önműködő víztelenítő rendszerrel kell ellátni.
(3) A ff. tűzcsap talajszint feletti részét piros színű bevonattal kell ellátni. A jól láthatóság érdekében a fejrész alatt
50 mm-re egy 100 mm szélességű fehér csík legyen.
(4) A korrózióálló acélból és a horganyzott acélcsőből készült tűzcsapházakat nem kell bevonattal ellátni, de a piros fejrész
alatt közvetlenül körben egy 100 mm széles fehér és alatta egy 50 mm széles piros kombinációból álló jelölés legyen.
(5) A ff. tűzcsap forgalmazásakor mellékelni kell a magyar nyelvű telepítési utasítást.
110. § (1) A föld alatti (a továbbiakban: fa.) tűzcsap és tűzcsapszekrény feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy
azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson. (2) A fa. tűzcsap csatlakozó fejszerelvénye menetes, minimális menethossz 45 mm. A fejszerelvény homlokfelületén
tömítés felfekvésére alkalmas sík felület van. A fa. tűzcsap csatlakozó fejszerelvényének kialakítása a 4. melléklet 7. és
8. ábrája szerint történik. (3) Az orsómenet megfelel a 4. melléklet 2. ábrájának (1)-gyel jelölt leírásnak.
(4) A fa. tűzcsapon a szeleporsó nyitható a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű
biztonságot nyújtó módon készített fa. tűzcsapkulccsal. A szeleporsó csatlakozó méretei megfelelnek a 4. melléklet
9. ábrája előírásainak. (5) fa. tűzcsap fejszerelvényét szennyeződés bejutása ellen záró-, vagy védősapkával ellátott. A záró- vagy védősapka
a fa. tűzcsapkulccsal nyitható, vagy szerszám nélkül eltávolítható.
(6) A fa. tűzcsapszekrény fa. tűzcsapkulccsal nyitható, a nyitott szekrény fedele a tűzcsap rendeltetésszerű használatát
nem akadályozza. VII. FEJEZET TŰZOLTÓ MÁSZÓÖV 23. A tűzoltó mászóöv kivitele
111. § (1) A tűzoltó mászóöv (e fejezetben a továbbiakban: öv) tervezésében, konstrukciójában, anyagfelhasználásában, a fém
alkatrészek korrózióvédelmében feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű
biztonságot nyújtson. (2) A vonatkozó műszaki követelményben meghatározott munkahelyzet beállító rögzítő kötél és járulékos elemei
elhagyhatóak. (3) Az övet legalább 180 mm-es méretű, a bal oldali „D” csathoz kapcsolt zárkapoccsal kell ellátni. A zárkapocs feleljen meg
a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson.
(4) A zárkapocs az övről szerszám nélkül nem távolítható el. A zárkapocs nyitóeleme lehetővé teszi egy legalább 40 mm
átmérőjű hengeres testre való rákapcsolást. A zárkapcsot önreteszelő biztonsági zárral kell ellátni.
(5) A zárkapocs hordhelyzetben oldalra rögzíthető. 112. § (1) A deréktámasz párnázása mind a zárkapocs használati helyzetében, mind a két „D” csat egyidejű alkalmazása során
(kétcsatos kikötés) biztosítja a gerinc védelmét. (2) A csatoló hevederen a névleges mérethez képest minimum ±50 mm állítási lehetőség van. A heveder szabad végét
úgy kell kialakítani, hogy a csatból ne lehessen kifűzni és helytelen csatolás esetén se csúszhasson szét, továbbá
a hevedervég viselje el a teljes próbaterhelést. A méretre húzott heveder szabad része az övön rögzíthető.
(3) Az öv bal oldalán tűzoltó bontóbalta tok rögzítésére csatos hevedertartót és tömlőtartó-kötél tartó kapcsokat kell
elhelyezni. (4) Egyéb eszközök (különösen lámpa, kézi rádió, munkakés, bicskatok) rögzítésére kétoldalt összesen 1 vagy
2 hevederpántot és akasztókapcsot kell elhelyezni. 113. § A gyártási méretsor legalább 900 mm-től 1200 mm-es névleges méretig terjed, 100 mm-es lépcsőkben.
114. § (1) Az öv statikus szilárdsága feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű
biztonságot nyújtson. (2) Az öv dinamikus szilárdsága feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű
biztonságot nyújtson. (3) Az öv vizsgálata feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot
nyújtson. 115. § (1) Az öv használatára és karbantartására vonatkozó utasítások feleljenek meg a vonatkozó műszaki követelménynek,
vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtsanak. (2) A gyártó meghatározza az öv általa szavatolt használati idejét (kihordási idő).
(3) Az övön jól láthatóan és maradandóan olyan eljárással, amely nem károsítja az anyagot fel kell tüntetni
a) a gyártó vagy a gyártó nevében felelősséget vállaló szállító nevét, védjegyét vagy bármely más azonosítóját,
b) a gyártási azonosítókat, amelyek tartalmazzák azt a gyártási sorozat- vagy sorszámot, amely lehetővé teszi
a termék eredetének megállapítását, c) a gyártás évét és hónapját,
d) a gyártáskor használt szál alapanyag-azonosítóját, e) a tanúsító megnevezését vagy jelzetét, a tanúsítvány számát, és
f) a figyelmeztetést a gyártó utasításainak betartására. (4) Minden egyes övet nedvességálló csomagolásban kell szállítani.
24. Az öv negyedéves, használat előtti, utáni ellenőrzése és időszakos terheléses felülvizsgálata
116. § (1) A negyedéves ellenőrző vizsgálat szemrevételezéssel történik.
(2) A vizsgálat során a vizsgálatot végző személy megállapítja, hogy a teherviselő és egyéb varratoknál nincs-e szakadás,
felfeslés, a teherviselő hevedernél sérülés, kezdődő szakadás. (3) A vizsgálatot végző személy a zárkapocsnál ellenőrzi a deformáció mentességet, a jó zárhatóságot, a biztosító elem
megfelelő működését. A mozgó pofának könnyen, a zárási helyzetbe magától visszatérően kell működnie. A biztosító
elem nyitását-zárását kézi erővel könnyen el kell tudni végezni.
117. § Az öv használója minden szolgálatváltáskor és a használat után az övet a 116. § szerint szemrevételezéssel ellenőrzi.
A teherviselő elem sérülése esetén az övet használatból azonnali hatállyal kivonja.
118. § (1) A legalább évenkénti terhelési próba szemrevételezéssel kezdődik a 116. § szerint. A gyártó ennél rövidebb
időközönkénti terhelési próbát előírhat. (2) A próba során a vizsgálatot végző személy ellenőrzi a gyártási évet. A kihordási idő lejárta után az öv tovább nem
használható, a további eljárás (különösen újraminősítés, selejtezés) a gyártó által meghatározott módon történik.
(3) A szemrevételezéssel megfelelőnek minősített öv terhelése a gyártó által előírt módon történik.
(4) Gyártói előírás hiányában a terheléskor a vizsgálatot végző személy
a) az övet egy 350 mm átmérőjű (800-as, 900-as övnél 300 mm átmérőjű) hengeres testen veti át,
b) a legnagyobb megengedett méretre beállítva szabályosan becsatolja, és
c) az övet a zárkapcson keresztül terheli, mely során a húzóerőt fokozatosan 3000 N értékig növelni, a húzóerőt
30 másodpercig tartani, majd onnan fokozatosan csökkenteni kell.
(5) A terhelési próba során az övön maradandó alakváltozás nem keletkezhet.
(6) Az ellenőrző vizsgálatoknál, terhelési próbánál hibásnak minősített övet a készenlétben tartó a használatból azonnal
kivonja, és intézkedik az öv javításra vagy selejtezésre.
VIII. FEJEZET NEM SZABVÁNYOSÍTOTT, TŰZOLTÁSRA ALKALMAS ESZKÖZÖK 119. § E fejezet alkalmazásában:
1. hatóanyag: a tűzoltó eszközben alkalmazott, oltóképes közeg, amely képes tűzoltó hatást kifejteni. Használati
területtől függően A, B vagy C osztályú tüzek oltására lehet alkalmazható.
2. hatóanyag tároló: a tűzoltó eszköz azon szerkezeti egysége, amely a hatóanyag készenlétben tartási ideje alatt annak
tárolására szolgál. 3. működési időtartam: az az idő, amely alatt a tűzoltó eszköz, megszakítás nélküli üzemeltetés esetén hatóanyagát
kijuttatja. 4. üzembe helyezés: azon műveletek összessége, amely szükséges ahhoz, hogy a tűzoltó eszköz hatóanyag tartalmát az
oltani kívánt tűzre juttassa, a hatóanyag kiáramlás megkezdődéséig.
120. § (1) E fejezet rendelkezései az olyan tűzoltó eszközre vonatkoznak, amely
a) technikai kialakítása, mérete vagy töltettömege miatt nem tartozik a vonatkozó szabványok hatálya alá, továbbá
tömege nem haladja meg a 20 kg-ot, b) működése során a benne tárolt hatóanyagot képes kijuttatni, irányított vagy lokális, területi vagy térfogati
eloszlatással, c) a használat módja szerint képes passzív védelemre tűzveszélyes helyeken, vagy alkalmazható kézi indítással
kezdeti tüzek oltására vagy tűzterjedés késleltetésére, és d) működésbe hozatalához szükséges a környezeti körülmények hatására történő változás vagy emberi
közreműködés. (2) Az (1) bekezdés szerinti tűzoltó eszköz alkalmazása nem helyettesíti az adott objektumra vonatkozó tűzvédelmi
előírások által meghatározott tűzoltó készüléket. (3) A tűzoltó eszköz megnevezését úgy kell megválasztani, hogy az ne legyen összetéveszthető a tűzoltó készülékek
leírására használatos megnevezésekkel. 121. § A gyártó gondoskodik a felhasználó tájékoztatásáról a tűzoltó eszköz használatából vagy készenlétben tartásából
eredő esetlegesen fellépő veszélyek, és kockázat lehetőségeit illetően.
25. Működési hőmérséklet tartomány 122. § A tűzoltó eszköz működőképes a következő legalacsonyabb (Tmin) és legmagasabb (Tmax) hőmérsékletek között:
a) Tmax +50 °C vagy magasabb, b) Tmin a vízalapú tűzoltó eszköz kivételével a gyártó által meghatározott érték de lehetőség szerint –20 °C, –30 °C
vagy alacsonyabb, c) Tmin a vízalapú tűzoltó eszköz esetében +5 °C, 0 °C, –5 °C, –10 °C, –15 °C, –20 °C, –25 °C, –30 °C vagy alacsonyabb, és
d) a Tmin a fagyáspontcsökkentő adalék nélküli vízalapú tűzoltó eszköznél +5 °C.
123. § Tmax és Tmin hőmérséklethatároknál vizsgálva a tűzoltó eszköz
a) kiürülésének a működésbe hozatal után 10 másodpercen belül meg kell kezdődnie,
b) működési időtartama a szén-dioxiddal oltókat kivéve nem lehet több, mint a 20 °C hőmérsékleten megállapított
érték kétszerese, c) legkisebb működési időtartama kézi működtetés és oltás esetén nem lehet kevesebb, mint 6 s, és
d) hatóanyagának visszamaradt mennyisége egyetlen folyamatos kiürítési műveletet követően nem lehet több
a névleges töltetmennyiség 10%-ánál. 26. Töltési előírások 124. § Az alkalmazott hatóanyag a rendeltetésszerű használat során nem okozhat tartós környezeti kárt vagy
egészségkárosodást. 125. § (1) A tűzoltó eszköz névleges töltetmennyiségét a gyártó határozza meg. Az alkalmazott töltet mennyisége az ajánlott
használat melletti töltet igénnyel arányos. (2) A tűzoltó eszköz tényleges töltetmennyisége egyenlő a névleges töltetmennyiséggel ±5% eltérésen belül, kivéve
a gáz hatóanyagot, ahol az eltérés +0 – –5% lehet.
(3) Ha a tűzoltó eszköz több tartályos kialakítású, úgy a tényleges töltési eltérés vizsgálata tartályonként történik.
27. Szerkezeti elemek és egyéb követelmények 126. § (1) A tűzoltó eszköz szerkezeti elemei feleljenek meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtsanak. (2) Ha a tűzoltó eszköz, a hatóanyag tárolására szolgáló edény vagy a tűzoltó eszköz egyéb szerkezeti eleme nyomástartó
edénynek minősül úgy a nyomásnak kitett szerelvények rendelkeznek a nyomástartó edényekre vonatkozó hatályos
előírásoknak megfelelő dokumentációval és jelölésekkel. (3) A tömlő nyomásállóságát gyártóművi bizonylat igazolja (20 °C és min. +50 °C-on mért repesztő nyomás értékének
feltüntetésével). 127. § Ha a tűzoltó eszközön nyomásjelzőt alkalmaznak, akkor
a) az olyan skálával rendelkezik, amely feltünteti a működési hőmérséklet alsó és felső határához tartozó nyomás
értékét, b) a felső méréshatára a tűzoltó eszközben 50 °C-on kialakuló üzemi nyomás 1,5-szerese, és
c) az üzemi tartomány zöld sávval van jelölve úgy, hogy a zöld sáv mindkét oldalán a zónák színe piros.
128. § (1) Ha a tűzoltó eszköz alkalmas feszültség alatt álló berendezés tüzeinek oltására és az oltást kezelő személy végzi,
az alkalmazott hatóanyag függvényében (vízalapú oltóanyag esetében mindig) szükséges szigetelésvizsgálat.
(2) A vizsgálat feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot
nyújtson. 129. § (1) A tűzoltó eszköz kiürítése során kialakuló elektrosztatikus feltöltődés nem akadályozhatja a tűzoltást végző személyt
a tűzoltó eszköz rendeltetésszerű használatában és a teljes, megszakítás nélküli kiürítést nem hiúsíthatja meg.
(2) A gyártó a feltöltődésből származó esetleges veszélyekre a címkén figyelmezteti a felhasználót.
28. A tűzoltó eszköz vizsgálati módszerei 130. § (1) Ha a tűzoltó eszköz több, külön-külön működtethető tartályból álló konstrukció, úgy a működési időtartam
meghatározása a legnagyobb kiürítési sebesség mellett történik. (2) A hatóanyag százalékban megadott legnagyobb maradékmennyisége a névleges töltettömeghez képest legfeljebb
10% lehet. 131. § (1) A tűzoltó eszköz oltóképességének megállapítása az adott alkalmazásnak megfelelő feltételek között történik,
a felhasználó számára készült ajánlás ellenőrzésével, vagy modellezésével.
(2) A tűzoltó eszköz oltásteljesítménye és tűzoltási kategóriája feleljen meg valamely, a vonatkozó műszaki
követelményben előírt tűzobjektumnak, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson. Amennyiben ez nem
lehetséges, vagy a tűzoltó eszköz nem képes eredményes oltásra, úgy a tűzoltó eszköz legalább alkalmas valamely,
a kategóriára vagy a működési területére jellemző kezdeti tűz oltására. Ennek kialakítása egyedileg, a tűzoltó eszközre
jellemző módon történik. (3) A vizsgálatok lefolytatása a tűzoltó eszköz alkalmazási feltételeit illetően a hordozható tűzoltó készülékre vonatkozó
műszaki követelmény szerint történik. 29. Azonosítás, feliratozás, tájékoztatás
132. § A tűzoltó eszköz színe RAL 3000 tűzpiros.
133. § (1) A tűzoltó eszközön elhelyezett feliratot úgy kell kialakítani, hogy a tűzoltó eszköz tervezett élettartama és vagy
felhasználhatósági ideje alatt maradó módon megőrizze a feltüntetett információt, és magyar nyelven tartalmazza
a) a szöveges vagy piktogrammal jelzett alkalmazási területet (A, B v. C),
b) a működéssel kapcsolatos alkalmazási korlátozást, c) gyártó megnevezését,
d) forgalmazó nevét, címét, e) a gyártás idejét, termék sorozatszámát vagy azonosítóját,
f) az elektromos feszültség alatt álló berendezések tüzeinek oltására való figyelmeztetést, és
g) a következő feliratot: „Nem használható elektromos feszültség alatt álló berendezések tüzeinek oltására!”, ha nem
felel meg vagy nincs minősítve az eszköz a 128. § szerinti követelménynek továbbá nem hordozhat feszültség
alatt álló berendezés oltására utaló feliratot vagy képet.
(2) A tűzoltó eszközön vagy csomagoláson elhelyezett felirat, mellékelt tájékoztató tartalmazza
a) az alkalmazási területet, oltható tűzméretet vagy a következő megfogalmazást: „alkalmas kezdeti tüzek oltására”,
b) a töltet mennyiségét és megnevezését, c) az átlagos várható működési időtartamot, a hatóanyag kijuttatásának idejét,
d) a tárolási körülményeket, e) a felhasználhatóság időtartamát,
f) az egyéb figyelmeztetéseket, használatra utaló jelöléseket, amelyek ismertetik a használó számára a tűzoltó
eszköz felhasználási módját, a használat vagy működéssel kapcsolatos esetleges kísérő jelenségeket, amelyre
a használónak fel kell készülnie, g) a tűzvédelmi megfelelőségi tanúsítvány számát, vagy a forgalomba hozatali engedély számát, és
h) a következő értelmezésnek megfelelő figyelmeztetést: „Ezen tűzoltó eszköz készenlétben tartása nem helyettesíti
az adott objektumra vonatkozó, tűzvédelmi előírások által meghatározott tűzoltó készüléket”.
MÁSODIK RÉSZ
BEÉPÍTETT TŰZVÉDELMI BERENDEZÉSEK IX. FEJEZET BEÉPÍTETT TŰZJELZŐ ÉS TŰZOLTÓ BERENDEZÉSEK ÁLTALÁNOS KÖVETELMÉNYEI
134. § E fejezet alkalmazásában: 1. harmadik fél: a telepítőtől, a beszállítótól és a vevőtől független testület vagy szervezet.
2. javítás: eseti jellegű munka a létesített tűzvédelmi berendezés hatékony működésének visszaállítására.
3. karbantartás és felülvizsgálat: szemrevételezésből, szervizből (ellenőrzésből) és javításból álló munka a telepített
rendszer hatékony működésének biztosítására. 4. kioktatott személy: az adott feladattal kapcsolatban a szükséges tudással, jártassággal rendelkező személy, aki
a feladatot megfelelően, más emberek életének, testi épségének veszélyeztetése nélkül el tudja látni.
5. megrendelő (építtető): a telepített rendszer kifizetéséért elsődlegesen felelősséget vállaló személy vagy szervezet.
6. műszaki átadás: az a folyamat, melynek során a telepítő vagy más szerződő fél bizonyítja a megrendelőnek, hogy
a telepített berendezés megfelel a megadott követelményeknek. 7. rendszeres felülvizsgálat és karbantartás: megadott időközökben a rendszeren elvégzett munkafolyamatok, beleértve
a tisztítást, újra-beállítást, beszabályozást és cserét. 8. rendkívüli felülvizsgálat és karbantartás: a rendszeres felülvizsgálattól, karbantartástól eltérő, meghatározott
esetekben elvégzett munkafolyamat. 9. kivitelezés, telepítés (szerelés, installálás): az a folyamat, melynek során a berendezés részegységeit és elemeit felszerelik
és összekapcsolják. 10. telepített berendezés: a kivitelezés, telepítés befejeztével létrejövő berendezés.
11. telepítő: a telepítési folyamat minden egyes részéért felelős személy vagy szervezet.
12. tervező: a tervezésért elsődlegesen felelős személy. 13. üzemeltetői ellenőrzés: előre megadott időnként elvégzett rutin vizsgálat, melynek során a berendezést, a berendezés
működését és kijelzéseit ellenőrzik. 14. üzembe helyezés: olyan eljárás, amelynek során a telepítő meggyőződik arról, hogy az általa telepített berendezés
megfelel a megadott követelményeknek. 15. üzembe helyező mérnök: a megrendelő által megbízott üzembe helyezést és az üzembe helyezéssel kapcsolatos
szemlét, ellenőrzést elvégző, tűzvédelmi berendezés tervezésére képesített személy.
16. üzemeltető: a tűzvédelmi berendezés által védett épület (vagy az épület egy részének) üzemeltetéséért felelős személy
vagy szervezet. 30. Létesítés engedélyezési egyeztetési kötelezettség 135. § (1) A beépített tűzoltó és tűzjelző berendezés létesítése (tervezés és kivitelezés), üzemeltetése, felülvizsgálata,
karbantartása feleljen meg a jogszabályoknak és a vonatkozó műszaki követelményeknek, vagy azokkal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtó módon történjen. 136. § (1) Beépített tűzjelző/tűzoltó berendezést kell létesíteni a 7. melléklet 1. táblázatban foglalt esetekben, továbbá ahol
azt a fennálló veszélyhelyzetre, az építmény nemzetbiztonsági, nemzetgazdasági, műemlékvédelmi vagy
adatvédelmi jellegére, az építményben tartózkodók biztonságára, valamint a tűzoltóság vonulási távolságára
tekintettel a tűzvédelmi hatóság előírja. (2) Vegyes rendeltetésű épületek esetében a 7. melléklet 1. táblázat 1–11. pontjában szereplő rendeltetéseknél tűzjelző,
vagy oltó berendezést az ott meghatározott követelmények figyelembevételével kell létesíteni.
(3) A tűzvédelmi berendezés létesítésére vagy átalakítására (módosítás, bővítés) műszaki tervdokumentációt kell
készíteni melyet – az (1) bekezdésében meghatározott esetekben – a tűzvédelmi hatósággal engedélyeztetni kell.
A telepített vagy átalakított berendezések használatbavételét – (1) bekezdésében meghatározott esetekben –
a tűzvédelmi hatósággal engedélyeztetni kell. A létesítéshez, használatbavételhez szükséges hatósági engedélyt
a létesítésre kötelezettnek (építtetőnek) kell beszereznie. (4) A tűzjelző és -oltó központok állandó felügyeletéről az üzemeltető köteles gondoskodni.
137. § (1) A tervezés megkezdése előtt, továbbá amennyiben az engedélyezett vagy elfogadott terv alapján történő telepítés
nem hajtható végre, egyeztetés során kell tisztázni a tervezett tűzjelző vagy tűzoltó berendezés létesítésével,
átalakításával, bővítésével, az engedélyezett vagy elfogadott terv módosításával kapcsolatban felmerülő
követelményeket. (2) Az egyeztetés a) a megrendelő és a tűzvédelmi szakvizsgával rendelkező, beépített tűzvédelmi berendezések tervezésére jogosult
tervező között, b) amennyiben az engedélyezett vagy elfogadott terv szerinti megvalósítás nem, vagy csak részlegesen lehetséges,
a megrendelő, a tervező és a telepítő között,
c) műemlék és műemléki környezet esetén a kormányhivatal kulturális örökségvédelmi irodájának bevonásával
történik. (3) Ha a létesítést jogszabály vagy a tűzvédelmi hatóság írja elő, az egyeztetést minden esetben a tűzvédelmi hatóság
bevonásával kell megtartani. (4) Az egyeztetésről jegyzőkönyvet vagy emlékeztetőt kell készíteni, amely tartalmazza
a) az egyeztetésen résztvevők nevét és az adott létesítés során betöltött szerepét,
b) az egyeztetés időpontját és helyét, c) az egyeztetés tárgyát (beleértve a létesített berendezés típusát és a létesítés helyét),
d) az egyeztetés megállapításait, e) a jelenlévők lényeges nyilatkozatait, és
f) az egyeztetésen jelenlévők aláírását. (5) A tűzvédelmi berendezés működési feltételeit befolyásoló kérdésekben a tervező rendelkezésére bocsátott
adatszolgáltatást írásba kell foglalni, (6) Az adatszolgáltatás módosítását az adatok módosulásának a követelményekre gyakorolt hatását mérlegelve
valamennyi érdekelt féllel ismertetni kell. 31. Tűz- és hibaátjelzés, távfelügyelet
138. § (1) A tűz- és hibaátjelző berendezés és rendszer feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtson. (2) Abban a helyiségben, ahol a tűz- és hibaátjelzést fogadó központot elhelyezték, állandóan, a berendezés kezelésére
kioktatott személyzetnek kell tartózkodnia. (3) A tűz- és hibaátjelző rendszer meghibásodása esetére a szükséges teendőket írásba kell foglalni, azokat a fogadó
központ helyiségében hozzáférhető helyen kell tartani. (4) A tűz- és hibaátjelzést fogadó központban nyílván kell tartani
a) a tűzjelzést adó létesítmény címét, nevét, rendeltetését, tűzveszélyességi osztályát,
b) a tűzjelzést adó létesítményt befogadó épület (föld felett, föld alatt) szintszámát,
c) az oltást nehezítő körülményeket (különösen gázpalackok, éghető folyadék, izotóp),
d) a közműelzárók (különösen gáz, víz, elektromos, távhő) helyét,
e) a külső tűzoltó vízforrások (tűzcsap, tartály, medence) helyét,
f) a tűzoltást segítő körülményeket (hő- és füstelvezetés indítása/leállítása, beépített oltóberendezés, tűzoltósági
beavatkozási központ helye), g) a kapcsolattartó nevét, telefonszámát.
(5) A tűz- és hibaátjelzést fogadó berendezést folyamatosan üzemkész állapotban kell tartani.
(6) A tűzjelzést adó létesítmény, tulajdonosa, üzemeltetője, kezelője, használója és a felügyeleti központ üzemeltetője
közötti szolgáltatói szerződés tartalmazza a téves riasztásokból bekövetkező események (kivonulás, vonulásból való
visszahívás) elfogadható számát, és az ezen felül történő eseményekből származó költségek mértékét, megtérítésének
felelősségét és módját. (7) A jelen jogszabály hatályba lépésekor már üzemelő tűz és hibaátjelző rendszereket legkésőbb 2013. március 1-ig kell
a hatályos műszaki követelménynek megfelelően átépíteni. 139. § (1) A beépített tűzjelző vagy tűzoltó berendezés tűzjelzését, az állandó felügyelet mellett, automatikus átjelzéssel kell
továbbítani az elsődleges működési körzet szerinti tűzoltóságot riasztó hírközpontba (a továbbiakban: tűzoltósági
ügyelet) a) az 50 méter legfelső használati szint feletti lakóépületek,
b) a magas közösségi épületek, c) a középmagas ipari/mezőgazdasági termelő/tároló épületek,
d) a középmagas szálloda és szállásjellegű épületek, e) a fekvőbeteg ellátást szolgáló épületek,
f) a speciális egészségügyi és szociális épületek, g) a többszintes és tömegtartózkodásra szolgáló kulturális és művelődési épületek,
h) a 8 méternél magasabb színpaddal rendelkező színházak,
i) az 5000 főnél nagyobb befogadóképességű sportcsarnokok, és
j) a 8000 m2-nél nagyobb alapterületű, vagy három szintnél magasabb kereskedelmi építmény esetén.
(2) A tűzoltósági ügyeleten kívül működtetett tűz- és hibaátjelzés fogadó berendezés tűzoltósági ügyeletre történő
tűzátjelzéseit automatikus és felügyelt kapcsolaton keresztül kell megvalósítani.
(3) A (1) bekezdésben előírt tűzátjelzést csak akkor kell kiépíteni, ha a tűzoltósági ügyelet a vonatkozó műszaki
követelménynek megfelelő módon képes azt fogadni. (4) Amennyiben a tűzoltósági ügyelet helyszíne megváltozik, az új helyszínre az automatikus tűzátjelzés továbbítását
90 napon belül meg kell valósítani. (5) Amennyiben a tűzjelzés az állandó felügyeletről, telefonon, szóban történik, akkor az kizárólag a tűzoltósági ügyelet
segélyhívó számára történhet, és a (4) bekezdés szerint nyilvántartott adatokról a tűzoltósági ügyeletet tájékoztatni
kell. (6) A tűz- és hibaátjelzések bontását egyeztetés során kell meghatározni.
32. Képesítés, jogosultság és az engedélyező hatóságra vonatkozó követelmények
140. § (1) A tervezési, kivitelezési, üzembe helyezési, szerelési, telepítési, felülvizsgálati, javítási és karbantartási tevékenység
akkor gyakorolható, ha az érintett személy, vagy szervezet javára tevékenykedők között legalább egy olyan
természetes személy van, aki a jogszabályokban meghatározott képesítési, jogosultsági követelményeknek megfelel.
(2) Az üzemeltetést (felügyeletet, kezelést, ellenőrzést) ellátó személyeket a tevékenység végzéséhez szükséges
ismeretekről oktatásban kell részesíteni, melyet legalább évente meg kell ismételni.
(3) A tűzvédelmi hatóság beépített tűzvédelmi berendezés tervdokumentációját elbíráló ügyintézőjének
– berendezésnek megfelelő (jelző vagy oltó) – tervezői tűzvédelmi szakvizsgára felkészítő tanfolyamot kell elvégeznie.
(4) A tűzvédelmi hatóság a beépített tűzvédelmi berendezés létesítését csak abban az esetben engedélyezheti,
ha a berendezés engedélye, tanúsítványa alapján az adott felhasználási célnak a berendezés megfelel.
X. FEJEZET BEÉPÍTETT TŰZOLTÓ BERENDEZÉSEK 141. § (1) A beépített tűzoltó berendezést csak olyan célra szabad létesíteni, amelyre való alkalmassága a vonatkozó műszaki
követelményből következik. (2) Ha a beépített tűzoltó berendezés alkalmazhatóságát műszaki követelmény nem szabályozza, az alkalmasságát
tűzteszt vizsgálat(ok) eredménye(i) igazolják. (3) Beépített tűzoltóberendezést jogszabály, illetékes tűzvédelmi hatóság előírása által meghatározott helyen a tervező
megítélése szerint kell létesíteni, amelybe kizárólag jóváhagyott (megfelelőségi tanúsítvánnyal vagy engedéllyel
rendelkező) rendszer elemek és oltóanyagok tervezhetőek és építhetők be, méretezési eljárás, szoftver alkalmazható.
33. Tervezés, tervdokumentáció 142. § (1) A beépített tűzoltó berendezésről magyar nyelvű, minden munkarészre kiterjedő kivitelezési tervdokumentációt kell
készíteni, mely a kivitelezők, szerelők számára a megvalósításhoz szükséges és elégséges minden közvetlen
információt, utasítást tartalmaz. (2) A beépített tűzoltóberendezés tervdokumentációját a vonatkozó műszaki követelménynek és a kivitelezési
technológiának megfelelő bontásban és jelrendszerrel kell elkészíteni, melynek része legalább
a) a tartalomjegyzék, b) a műszaki leírás, amely tartalmazza:
ba) az előzményeket: a berendezés létesítésének oka, az általános – jogszabályban, műszaki követelményben
foglalt – előírásokon kívül megállapított követelmények, a jogszabályban meghatározott esetekben
megtartott egyeztetés megtörténtére vonatkozó nyilatkozat, bb) az építmény (létesítmény) adatait: a berendezés működését befolyásoló, az építmény kialakításával
(szintszám, legfelső használati szint magassága, alapterület, belmagasság) és rendeltetésével, az
épületszerkezetekkel, épületgépészettel (szellőzés, hűtés, fűtés), a tűzszakaszok kialakításával,
a benntartózkodók számával és a kiürítéssel kapcsolatos adatok,
bc) a technológia és tárolt anyagok jellemzőit: az építmény helyiségeiben előforduló rendeltetésekkel,
technológiákkal, a helyiségekben gyártott, feldolgozott, tárolt, beépített anyagokkal kapcsolatos adatok,
bd) védett szakaszokat és azok besorolását, be) a berendezés adatait: az adott tervezési feladat során érintett tulajdonságának, valamint a működésének
és az azt befolyásoló tényezőknek az ismertetése rendszer paraméterekkel,
bf) a vezérléseket: a tűzoltó központ, vagy a tűzjelző központhoz csatlakozó vezérlő eszközök (modulok)
vezérlési feladatai, a vezérelt eszközök, a vezérlési összefüggések, időzítések és esetleges késleltetési idők,
bg) a felügyelet, átjelzés módját: az állandó felügyelet megoldásának módja. Meglévő létesítmény esetében,
vagy abban az esetben, amikor a felügyelet biztosításának feltételei ismertek, a tulajdonos (bérlő,
üzemeltető, használó) nyilatkozata a felügyelet megoldásának módjáról, bh) a méretezési eljárás eredményeit,
bi) automatikus átjelzés esetén az átjelző típusát, az átjelzett információk bontását, az átjelzés vezérlésének
logikai összefüggéseit, időzítését, késleltetését, c) a nyomvonalterv alaprajzokon és metszetekben (függőleges csőterv) oly módon, hogy a berendezés minden
elemének helyzete és a kivitelezés szempontjából szükséges adata látható legyen (az oltóközpont és a távindítás
helye, a csővezetékek nyomvonala és valamennyi szerelvény, kifúvórózsák, sprinklerek és egyéb elhelyezésének
feltüntetésével, csővezetékek, szerelvények azonosításához szükséges jellemzők), d) elvi működési vázlat, vagy elvi működési rajz, ha a működés a nyomvonalterv alapján nem egyértelmű (az indítás,
működési és jelzési mód ismertetésével), e) a berendezés kezelési és karbantartási utasítás (a biztonsági és balesetvédelmi előírások megjelölésével),
f) a tervezői nyilatkozat. 143. § (1) A beépített tűzoltó berendezés tervdokumentációban egyértelmű jelöléseket, jelkulcsot kell alkalmazni.
(2) Az egyes különálló tervlapokon szerepeltetni kell a) az építmény megnevezését, az ingatlan címét és helyrajzi számát, – ha műemléki védettségét alatt áll erre
vonatkozó utalást, b) az adott tervrajz szabatos megnevezését, típusát és méretarányát önálló ábránként,
c) a tervező(k) nevét, eredeti aláírását, szakképesítését, a tervezői névjegyzékben szereplő nyilvántartási számát,
tűzvédelmi szakvizsga bizonyítvány számát, d) a tervezés dátumát,
e) a létesítési engedélyt kérelmező (tulajdonos) nevét és (képviselőjének) eredeti aláírását.
(3) Az oltóberendezés terveinek jóváhagyása esetén a) a jogszabályi vagy hatósági kötelezés, vagy eltérési engedély alapján létesített oltóberendezés kiviteli, felújítási
vagy átalakítási terveit – 2 példányban – az illetékes tűzvédelmi hatóságnak kell benyújtani jóváhagyás céljából,
majd b) a jóváhagyott tervdokumentáción a tűzvédelmi hatóság a jóváhagyás tényét és időpontját rögzíti, és egy
példányt a kérelmezőnek visszaad. 34. Feliratok, tájékoztatás, biztonsági előírások
144. § (1) A beépített tűzoltó berendezésel védett helyiségben vagy közelében – sprinklerberendezés kivételével – fel kell
tüntetni a) amennyiben kialakításra került a kézi indítási, tiltási lehetőségeket,
b) a víztől eltérő oltóanyag nevét és élettani hatását,
c) ha van késleltetés, a késleltetési időt, d) szükség esetén a helyiség elhagyásának kötelezettségét és módját,
e) az oltás közbeni és utáni teendőket az oltóberendezéssel összefüggésben.
f) A fő-elzáró szerelvények üzemszerű állapotát (nyitott vagy zárt).
(2) Az ismert egészségkárosító hatást elérő, vagy meghaladó oltó-, hajtóanyag koncentrációt alkalmazó, a teljes légtér
elárasztására tervezett beépített tűzoltó berendezéseknek emberek által bejárható helyiségbe (térbe) történő
beépítése esetén a) olyan riasztóberendezést kell létesíteni, amely az oltóberendezés működésbe lépése előtt – jogszabályokban
meghatározott kiürítési időt is számításba véve – figyelmeztető jelzést ad,
b) az oltóanyag kiáramlásának megakadályozása alkalmas blokkoló szerkezetet/kapcsolót kell beépíteni.
c) az a) pontban fogalaktól el lehet tekinteni, ha a belépés csak kikapcsolt oltóberendezés mellett lehetséges.
(3) Ha az egészségkárosító hatás határértékét jelentő koncentráció nincs meghatározva akkor is a (2) bekezdés szerint
biztonsági megoldások alkalmazása szükséges. (4) A menekülő útvonalakat úgy kell jelölni, hogy az oltóberendezés működése közben is láthatóak legyenek.
35. Üzembe helyezés, használatbavétel 145. § (1) Üzembe helyezés során az üzembe helyező mérnöknek teljes körűen meg kell győződnie arról, hogy a telepítést
kielégítő módon végezték, a felhasznált eljárások, anyagok és részegységek megfelelnek jogszabálynak, és
a vonatkozó műszaki követelménynek, az engedélyezett/elfogadott tervdokumentációban foglalt
követelményeknek, továbbá, hogy a megvalósulási tervdokumentáció szöveges és rajzos elemei, valamint az átadásra
kerülő kezelési utasítások a telepített rendszerre alkalmazhatóak. (2) Az üzembe helyező mérnöknek szemrevételezéssel és üzemi próbák során vizsgálnia és ellenőriznie kell a telepített
rendszer helyes működését. (3) Üzembe helyezés előtt az oltóberendezés nyomásnak kitett részeinek szilárdságát és tömörségét együttesen, vagy
szakaszonként, nyomáspróbával kell ellenőrizni. (4) Működési próbák során
a) az önműködő indítást az érzékelők, a vezérlőegységek mesterséges működtetésével és a működési állapotnak
megfelelő helyzet előállításával kell próbálni, és b) indítási módozatonként külön-külön ellenőrizni kell
ba) a védett helyiségben a vészjelzés működését, bb) a működés tényének és helyének jelzését, illetve
bc) a vezérlések működését (nyílászárók lezárását – szellőzés leállítása, áramtalanítás, utánfúvás indítási
feltétele, túlnyomás stb.), ha nem az oltó- vagy hatóanyag nyomásával működnek.
(5) Szivattyúval rendelkező beépített tűzoltó berendezések vizsgálatánál el kell végezni
a) a nyomástartó és nyomásfokozó szivattyúk egyenkénti indítási próbáját,
b) próbavezetéken térfogatáram-mérését, végponti méréseket, és c) száraz rendszernél kompresszor ellenőrzését.
(6) A használatbavételi eljáráson a tervező, a kivitelező, az üzemeltető megbízottja, illetve ha a berendezés
használatbavétele engedélyhez kötött, az I. fokú tűzvédelmi hatóság képviselője legyen jelen.
146. § (1) A beépített oltóberendezés üzembe helyezésére csak a kivitelezésért felelős műszaki vezető jogosult. aki az üzembe
helyezést az üzemeltetési naplóba kell bejegyezni. (2) Az üzembe helyezéskor az oltóberendezés legyen üzemkész és ellenőrzött állapotban, és álljon rendelkezésre
a) az oltóberendezés jóváhagyott kiviteli terve, b) az oltóberendezés kezelési és karbantartási utasítása,
c) a minőségi bizonyítványok és a nyomás-, a mechanikai, továbbá a villamos próbák, – és a helyiség teljes
elárasztásával működő beépített gázzal oltók esetén az oltási koncentráció megtartási idő – ellenőrzések
jegyzőkönyvei, d) az üzemeltetési napló (a kezelők megnevezésével és az oltóberendezés adatainak a feltüntetésével),
e) a kivitelező nyilatkozata, hogy a berendezés a terveknek megfelel és az elvégzett üzemi próbák alapján
üzemképes állapotban van. (3) Az elkészült berendezésről a kivitelezőnek az átadáskor dokumentálnia kell
a) a beépített szerkezeti elemek és anyagok, csővezetékek minőségi tanúsítványát, megfelelőségi igazolását,
b) a berendezés csővezetékeinek tisztítását, átmosását, c) üzembe helyezés előtti vizsgálata megtörténtét, az elvégzett üzemi próbákat,
d) a kezelőszemélyzet oktatását, e) a berendezés helyszíni nyomáspróbáját, és
f) szükség esetén a megvalósulási tervet. 147. § (1) Az üzembe helyezési nyilatkozat tartalmazza
a) az üzembe helyező mérnök megállapítását arra vonatkozóan, hogy a tűzoltó berendezés, megfelel a vonatkozó
műszaki követelménynek, vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújt, továbbá a hatósági előírás,
valamint a létesítéshez kapcsolódó egyeztetések során rögzített követelmény, és az ezt tükröző elfogadott,
engedélyezett tervdokumentáció szerint készült, b) a tűzoltó berendezés rendeltetésszerű használatára való alkalmasságának megállapítását, és
c) az elfogadásra és használatbavételre vonatkozó javaslatot. (2) Az üzembe helyezési jegyzőkönyv tartalmazza
a) az ellenőrzés tárgyát, (beleértve a létesített berendezés típusát és a létesítés helyét),
b) a tűzoltó berendezés működésének ellenőrzése során tapasztalt tényeket,
c) az ellenőrzésen résztvevők nevét és az adott létesítés során betöltött szerepét,
d) az ellenőrzés és a jegyzőkönyv készítés időpontját és helyét, és
e) az ellenőrzésen résztvevők aláírását. (3) Az üzembe helyezési nyilatkozat formai követelményeit a 8. melléklet 1. formanyomtatványa tartalmazza.
36. Üzemeltetés, karbantartás és felülvizsgálat 148. § (1) Az üzemeltető a gyártó (kivitelező) kezelési utasításai és az alkalmazott műszaki követelmény betartásával biztosítja
a beépített tűzoltó berendezés biztonságos és hatékony üzemeltetését.
(2) Az üzemeltető kioktatott személyzete a) hetente szemrevételezéssel ellenőrzi az oltóanyag mennyiségét, az üzemképességgel összefüggő jelzőeszközök
értékeit és a megengedettnél nagyobb oltóanyag-hiány esetén a kezelési utasítás szerint jár el,
b) havonta szemrevételezéssel megvizsgálja a fúvókák, a csővezeték és az oltóközpont állapotát, és ellenőrzi az
oltóberendezéssel kapcsolatba kerülő munkavállalók képzettségét, c) az oltóberendezés csővezetékeit és a szerelvényeit tisztán kell tartja, a rájuk rakódó szennyeződéseket el
távolítja, és d) az oltóanyag-kiömlő nyílása és a védendő anyag között az oltóanyag bejuttatása érdekében megfelelő távolságot
szabadon hagyja. (3) Automatikus működésű vízalapú berendezések üzemeltetői
a) heti ellenőrzése kiterjed aa) víz-, és oltóanyag-ellátás szemrevételezése,
ab) nyomásérték és vízszintek ellenőrzése, ac) nyilvánvaló hiányosságok feltárása,
ad) fagymentességet biztosító fűtés hatásosságának ellenőrzése, ae) próbariasztás ellenőrzésére szelep(ek) nyitásával,
af) szivattyúk automata és kézi indításra és újraindíthatóságára, a szivattyú próbaüzem, elektromos meghajtás
esetén min. 15 perc, belső égésű motor esetén min. 20 perc (kivéve a habanyag bekeverő szivattyút),
ag) vízellátást üzemi hálózatról tápláló vízáram- és nyomás ellenőrzése.
b) havi ellenőrzése kiterjed ba) a belső égésű motor tömlőcsatlakozásainak szivárgásmentességének ellenőrzésére,
bb) tartalék áramforrás ellenőrzésére. (4) Az ellenőrzést a személyzet nélkül üzemelő létesítményekben nem szükséges elvégezni, ha a távfelügyelet a (2) és
(3) bekezdésben meghatározott paramétereket kontrollálni képes. (5) Az esetleges hibákat haladéktalanul ki kell javítani.
149. § (1) A berendezés üzemeltetéséről és karbantartásáról naplót kell vezetni, mely tartalmazza
a) a berendezés főbb adatait, b) a kezelők nevét,
c) az üzemeltetői ellenőrzések időpontját és megállapításait, d) a karbantartás milyen specifikáció alapján történt,
e) az észlelt és kijavított hibákat, f) az oltóberendezés működése és annak oka, valamint a meghibásodása az időpontját (óra, perc) feltüntetésével,
g) a ki- és bekapcsolás időpontjai (nap, óra, perc), és
h) az ellenőrzést, karbantartást végző(k) neve, aláírása. (2) A naplót az utolsó bejegyzéstől számított legalább öt évig meg kell őrizni.
(3) Az oltóberendezés előrelátható üzemen kívül helyezését (és ismételt üzembe helyezését) 8 nappal előbb, előre nem
látott 30 percet meghaladó kikapcsolását pedig azonnal be kell jelenteni az illetékes tűzoltóságnak.
(4) A kezelést csak az oltóberendezés működésére kioktatott személyek végezhetik. A berendezés kezelési utasítását és
az üzemeltetési naplót meg kell őrizni, és a hatóság részére ellenőrzéskor be kell mutatni.
150. § (1) Az üzemeltető köteles legalább évenként a teljes beépített tűzoltó berendezést felülvizsgáltatni és a karbantartását
elvégeztetni. (2) A felülvizsgálat során a gyártói előírások figyelembevételével ellenőrizni kell
a) az oltóberendezés általános állapotát, b) az oltóberendezés környezetét annak működésével összefüggésben,
c) az oltóanyag mennyiséget (térfogat, tömeg vagy nyomás, paraméterek vizsgálatával),
d) az indító-, a jelző- és a kiegészítő berendezések működését,
e) a tartalék oltóanyag és egyéb tartalék anyagok mennyiségét,
f) az oltóberendezéssel összefüggő, de nem a karbantartó feladatkörébe tartozó ismételt vizsgálatok
esedékességét, g) az üzemeltetői karbantartási munkák végrehajtását, h) az üzemeltetési naplót,
i) az oltóberendezés üzemképességét működési próbával, és j) az átjelzéseket,
k) ha habképző anyagot vagy haboldatot alkalmaznak annak minőségét, a vonatkozó műszaki követelmény szerint.
(3) A karbantartás során végre kell hajtani a tömítetlen csövek, csőkötése cseréjét, és ha a karbantartó személy
a berendezés működésképtelenségét tapasztalja – melyet nem tud kijavítani- írásban értesíti az üzemeltetőt.
XI. Fejezet A BEÉPÍTETT AUTOMATIKUS TŰZJELZŐ BERENDEZÉSEK MŰSZAKI KÖVETELMÉNYEI, TERVEZÉS, KIVITELEZÉS,
ÜZEMBEHELYEZÉS, HASZNÁLATBAVÉTEL, ÜZEMELTETÉS, FELÜLVIZSGÁLAT ÉS KARBANTARTÁS 151. § E fejezet alkalmazásában:
1. áramkör: a tűzjelző berendezésre csatlakoztatott vezetékek, részegységek és elemek összekötött halmaza, melyek
a tűzjelző rendszer többi részével csak a tűzjelző központon keresztül vannak kapcsolatban, és amelyet csak a tűzjelző
központ vezérel. 2. átjelzés: a tűzjelző központ jelzéseinek automatikus továbbítása egy állandó felügyeleti helyre.
3. beszállító: az a szervezet, amelytől a telepített rendszer hardver részegységeit vagy szoftverét beszerzik.
4. előjelzés: olyan figyelmeztető jelzés, mikor egy érzékelő által észlelt jel meghaladja a normál szintet, de még nem éri el
a tűzjelzéshez tartozó szintet. 5. felderítési távolság: az az úthossz, amelyet a felderítő személynek meg kell tenni az érintett zónán belül a tűz pontos
helyének megtalálásához. 6. hálózati rendszer: több tűzjelző központ összekapcsolásával létrehozott rendszer, melyben az egyes tűzjelző
központok egymással információ cserére képesek. 7. hiba: a tűzjelző berendezésnek olyan jellegű meghibásodása, mely veszélyezteti a rendszer megfelelő működését.
8. hibajel: jel, amely egy hiba bekövetkeztére hívja fel a figyelmet.
9. hibajelzés: emberek számára érzékelhető hibajel. 10. hierarchikus rendszer: olyan hálózat, melyben több tűzjelző központ működik úgy, hogy egy tűzjelző központ van
kijelölve fő tűzjelző központnak, amely az alábbi funkciókat tudja ellátni:
a) jelek fogadása az alárendelt tűzjelző központokról, b) az alárendelt tűzjelző központok állapotának kijelzése, részleges vagy teljes kezelése.
11. integrált rendszer: olyan rendszer, mely a tűzjelzési és tűzriasztási funkciók mellett más, nem tűzjelzéssel kapcsolatos
funkciókat is ellát. 12. készenléti üzemi terhelés: a rendszer teljesítmény igénye az elsődleges tápforrás hiánya során, ha egyébként a rendszer
nyugalmi helyzetben van. 13. kiegészítő berendezés: olyan berendezés, melyet a tűzjelző berendezés indít vagy, amely a tűzjelző berendezést indítja.
14. nyugalmi állapot: a berendezés hálózatról táplált, tűzriasztás, hibajelzés, tiltás nincs.
15. részegység: a vonatkozó szabványban I. típusú vagy II. típusú komponensnek definiált eszköz.
16. távkezelő vagy távkijelző egység: a tűzjelző központ összes vagy néhány kijelzését megjelenítő, részleges vagy teljes
kezelését lehetővé tevő berendezés. 17. térképes tabló: a védett épület térképes megjelenítése, az épület elrendezésére utaló aktív kijelzésekkel.
18. téves riasztás: az a tűzjelzés, amikor a jelzés helyén tűz, vagy arra utaló körülmény nincs.
19. tűzriasztás: emberek számára érzékelhető tűzjelzés. 20. szervezés (intézkedések tűz esetén): azoknak az előre eltervezett eljárásoknak, intézkedéseknek az összessége, melyeket
tűz esetén végre kell hajtani. 21. tűzriasztási terhelés: az a maximális (általában elektromos) teljesítmény, amelyre tűzjelzés állapotban szükség van.
22. tűzjelzés: az a jel, amely tűz bekövetkeztére hívja fel a figyelmet.
23. zóna: a védett helyszín területileg elkülönített alrésze, melyen belül – más alrészektől függetlenül – bizonyos
funkciókat végre lehet hajtani az alábbiak figyelembevételével: a) a funkció különösen az alábbi lehet:
aa) a tűz bekövetkeztének jelzése (jelzési zóna), ab) tűzriasztások, vezérlések kiadása (riasztási zóna),
b) a jelzési és riasztási zónáknak nem kell azonosaknak lenniük.
24. zóna-kártya: egy vagy több zónára vonatkozó hordozható zóna-térkép.
25. zóna-térkép: az egyes zónák elhelyezkedését, területi határait és a zónák megközelítési útvonalait ábrázoló térkép.
26. egyszeres vezetékhiba: legfeljebb egy hiba a vezetékhálózatban (zárlat, szakadás, földzárlat, vezeték ellenállás vagy
impedancia megváltozása). 37. Általános előírások 152. § (1) A tűzjelző berendezés tervezése, kivitelezése és üzemeltetése során biztosítani kell, hogy
a) a tűz korai szakaszában jelezzen, b) a jelzést megbízhatóan továbbítsa, és késedelem nélkül egyértelmű figyelemfelhívó tűzriasztás formájában
jelenítse meg, d) legyen érzéketlen mindazokra a behatásokra, amelyekre nem szabad jeleznie,
e) szükség esetén végezze el a kiürítést segítő, a tűz terjedését gátló, valamint a tűz oltását biztosító berendezések,
eszközök vezérlését, és f) azonnal és egyértelműen jelezze a berendezés meghibásodását, működési zavarát.
(2) A berendezés elemei feleljenek meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű
biztonságot nyújtsanak. (3) A tűzjelző berendezés vagyonvédelmi jelzéseket abban az esetben fogadhat, ha a beépített tűzjelző berendezés
alkalmazását jogszabály vagy tűzvédelmi hatóság nem írja elő.
153. § (1) Az egyeztetés során tisztázni kell a tűzjelző berendezés tervezésére, telepítésére, üzembe helyezésére vonatkozó
követelményeket, figyelembe véve, hogy a) a követelmények között szerepelni kell, ha egy harmadik fél részéről is engedélyeztetni, elfogadtatni, tanúsítani
kell a rendszert, b) az engedélyeztetésre a jogszabályban foglalt esetekben kell sort keríteni, és
c) amennyiben egyszerre több testület részéről is szükség van a rendszer jóváhagyására, és e testületek különböző
követelményeket támasztanak a telepített rendszerre vonatkozóan, akkor a rendszert a legszigorúbb
követelményeknek megfelelően kell megtervezni. (2) Az egyeztetések során tisztázni kell
a) a vonatkozó műszaki követelményben nem szabályozott kérdéseket,
b) a hálózatba kapcsolt, vagy hierarchikus rendszer használatának műszaki feltételeit,
c) a tűzoltóságra, összevont ügyeletre történő automatikus átjelzés információinak bontását, a csatlakozás módját,
d) a műszaki követelményben rögzítettektől eltérő, szigorúbb követelményeket, mely kiterjed a védendő térrész,
helyiség, tűzszakasz, építmény, szabadtér, létesítmény tűzvédelmi kockázatára és adottságaira figyelembe véve,
hogy szigorúbb követelmények kerülhetnek meghatározásra, e) a követelményektől eltérő, a biztonságot kedvezőtlenül nem érintő megoldásokat, melyek
ea) az alacsony kockázatú terek esetében, eb) a jelzési zóna méretének meghatározásakor,
ec) a tűzjelző központ elhelyezésének meghatározásakor, ed) az érzékelők alkalmazásának magassági korlátainak meghatározásakor,
ee) a vezetékek tűz elleni védelmének meghatározásakor, és
ef) a távkezelő vagy kijelző egység elhelyezésének meghatározásakor állapíthatóak meg
f) a tűzeseti vezérléseket, és g) a tűzriasztás (hang- és fényjelzés) módját és működését,
h) műemlékek esetén törekedni kell az eredeti értékek megóvására.
38. A berendezésre vonatkozó követelmények 154. § Az életvédelmi és értékvédelmi szempontok közös megjelenése esetén mindig a szigorúbb követelményeket kell
betartani. Az életvédelmi jellegnél legalább a kiürítési útvonalak védelmét ellátó rendszert létesíteni kell.
155. § (1) Az automatikus érzékelők által biztosított lefedettség alapján meg kell különböztetni
a) teljes körű védelem, b) tűzszakasz védelem, c) kiürítési utak védelme,
d) helyi (részleges) védelem, és e) berendezés védelem szinteket.
(2) Teljes körű védelem esetén az épület valamennyi részének automatikus érzékelővel való lefedettségét kell biztosítani,
kivéve a védelemből kihagyható tereket. (3) Tűzszakasz védelem esetén egy vagy több meghatározott (általában tűzvédelmi szempontból kockázatos) tűzszakasz
valamennyi részének automatikus érzékelővel történő lefedettségét kell biztosítani, kivéve a védelemből kihagyható
tereket. A lefedett területek határait a tűzszakaszok határai képezik.
(4) Kiürítési utak védelme esetén az épület kiürítési útvonalainak automatikus érzékelővel való lefedettségét kell
biztosítani, kivéve a védelemből kihagyható tereket. (5) Helyi (részleges) védelem esetén az épület egyes rendeltetéseinek, helyiségeinek, tűzvédelmi szempontból
kockázatos, automatikus érzékelővel való lefedettségét kell biztosítani. (6) Berendezés védelem esetén a berendezésekben keletkező tüzek korai észlelését és jelzését, a berendezésen belül
felszerelt, automatikus érzékelővel kell biztosítani. 156. § (1) A tűzvédelmi szempontból alacsony kockázattal bíró területeken, nem szükséges automatikus érzékelőket elhelyezni.
(2) Az alacsony kockázatú területnek minősül a) a fürdőszoba, zuhanyzó, mosdó-, WC helyiség, feltéve, hogy a helyiségben nem tárolnak éghető anyagot,
vagy nincs hulladéktároló, b) a függőleges felszálló akna vagy függőleges kábelcsatorna, amelynek alapterülete kisebb, mint 2 m2, feltéve,
hogy a födémek és falak áttörései a jogszabályban előírt tűzgátló tömítéssel vannak ellátva, és nem tartalmaznak
biztonsági berendezéshez kapcsolódó vezetéket, kivéve a legalább 30 percig működőképes, tűzálló kábeleket,
c) a nem fedett rakodóterek, rámpák, d) a szellőzés nélküli 20 m3-nél kisebb fagyaszott-élelmiszer tároló raktárak, és
e) az alacsony kockázatú álpadló alatti, illetőleg álmennyezet feletti terek.
(3) Álpadló alatti tér alacsony kockázatúnak minősíthető amennyiben
a) az álpadló járófelületét tartó szerkezet A1, A2 tűzvédelmi osztályú,
b) az álpadló járófelületét képező szerkezet legalább B tűzvédelmi osztályú,
c) az álpadló alatti fallal le nem választott tér hossza vagy szélessége nem haladja meg a 10 métert,
d) az álpadló alatti térben bármelyik 1 m2 alapterületre meghatározott tűzterhelés kisebb, mint 25 MJ,
e) az álpadló alatti tér magassága nem haladja meg a 0,5 métert, és a padló feletti belmagasság nem haladja meg
a 4,0 métert, az álpadló füsttömör kialakítását bármely 1,0 × 1,0 méteres felületén 40%-os mértékben füstöt
áteresztő legalább 1 cm átmérőjű áttörésekkel, lukakkal, nyílásokkal megszakítják, és
f) nem tartalmaz biztonsági berendezéshez kapcsolódó vezetéket (kivéve a legalább 30 percig működőképes,
tűzálló kábeleket). (4) Álpadló alatt kialakított terekben automatikus érzékelőt kell elhelyezni, ha a (3) bekezdés pontjai közül legalább
kettő nem teljesül. (5) Álmennyezet feletti tér alacsony kockázatúnak minősíthető, amennyiben
a) az álmennyezet tartó, valamint térelhatároló szerkezete A1, A2 tűzvédelmi osztályú,
b) az álmennyezet felett fallal le nem választott tér hossza vagy szélessége nem haladja meg a 10 métert,
c) az álmennyezet feletti térben bármelyik 1 m2 alapterületre meghatározott tűzterhelés kisebb, mint 25 MJ,
d) az álmennyezet feletti tér magassága nem haladja meg a 0,8 métert, és
e) nem tartalmaz biztonsági berendezéshez kapcsolódó vezetéket (kivéve a legalább 30 percig működőképes,
tűzálló kábeleket). (6) Álmennyezet felett kialakított terekben automatikus érzékelőt kell elhelyezni, ha az (5) bekezdés pontjai közül
legalább kettő nem teljesül. 157. § (1) Teljes körű védelmet kell biztosítani
a) a középmagas, magas közösségi épületekben, b) a többszintes és 20 főnél több vendég befogadására szolgáló szállodákban, szállásjellegű épületben,
c) az egészségügyi létesítmények fekvő betegellátást biztosító tűzszakaszaiban,
d) a speciális egészségügyi valamint szociális létesítményekben, e) kulturális intézmények épületeinek közönségforgalmi tűzszakaszaiban, ahol az emeleti szinten lévő helyiségek
befogadóképessége meghaladja a 300 főt, vagy a földszinti helyiségek befogadóképessége meghaladja az
500 főt, f) a 2000 m2 összesített területet meghaladó kereskedelmi épületben, és
g) ahol azt a fennálló veszélyhelyzet, az építményben tartózkodók biztonságának, valamint a tűzoltóság
beavatkozási adottságainak figyelembevételével, a tűz helyszínének gyors beazonosítása érdekében
a tűzvédelmi hatóság előírja. (2) A műemlék építményekben az örökségvédelmi szempontok teljes körű érvényesülésével kell a tűzjelző berendezést
megvalósítani. Amennyiben az örökségvédelmi szempontok érvényesítése során a tűzvédelmi érdekek sérülnének
az épületben a tervezett funkció nem engedélyezhető. 39. Tervezési követelmények
158. § (1) Az egyes tűzjelző eszközök dokumentációjában leírt, a rendszer tervezésére vagy kialakítására vonatkozó korlátozások
minden esetben irányadóak. (2) A tervdokumentáció tartalmazza a vonatkozó követelményben megkövetelt, vagy azzal egyenértékű biztonságot
nyújtó vizsgálat során feltárt korlátozásokat. (3) A tűzjelző berendezést úgy kell megtervezni, hogy korlátozza a vezetékek vagy csatlakozások hibáinak hatását.
(4) A tűzjelző berendezés megfelelő, ha bármely áramkörének egyszeres vezetékhibája, egyszerre nem akadályozza
a) az automatikus tűzérzékelés (ez a követelmény akkor teljesül, ha: a kézi jelzésadók és az automatikus érzékelők
külön-külön zónában vannak, vagy ha egy visszatérő hurkos áramkörre (érpárra) több zóna érzékelője és
jelzésadója csatlakozik, és a zónahatárokon izolátorokat helyeznek el),
b) a kézi jelzésadók működése [ez a követelmény akkor teljesül, ha: a kézi jelzésadók és az automatikus érzékelők
külön-külön zónán vannak, vagy ha egy visszatérő hurkos áramkörre (érpárra) több zóna érzékelője és jelzésadója
csatlakozik, és a zónahatárokon izolátorokat helyeznek el], c) a tűzriasztást jelző hangjelzők működtetése (ez a követelmény akkor teljesül, ha: a tűzriasztást jelző hangjelzők
áramellátása, vezérlése önálló áramkörre csatlakozik, vagy ha a tűzriasztást jelző hangjelzők áramellátása,
vezérlése visszatérő hurkú áramkörről történik, és az eltérő funkciójú elemek kapcsolódási pontján is izolátorokat
helyeznek el), d) a bemeneti/kimeneti eszközökről/re a jelzésátvitel [ez a követelmény akkor teljesül, ha: a bemeneti/kimeneti
eszközök önálló áramkörre csatlakoznak, vagy ha a bemeneti/kimeneti eszközök visszatérő hurkú áramkörre
csatlakoznak és a zónahatárokon, valamint az eltérő funkciójú elemek kapcsolódási pontján is izolátorokat
helyeznek el], e) a kiegészítő berendezések működésének indítása (ez a követelmény akkor teljesül, ha: a kiegészítő berendezések
működésének indítása önálló áramkörre csatlakozik, vagy ha a bemeneti/kimeneti eszközök visszatérő hurkú
áramkörre csatlakoznak és a zónahatárokon, valamint az eltérő funkciójú elemek kapcsolódási pontján is
izolátorokat helyeznek el) funkciók közül egynél többnek a helyes működését.
(5) Egynél több funkciós integrált eszközök használata esetén (kombinált érzékelő és hangjelző), izolátorokat kell
beépíteni az eszközök házába az egyszeres vezetékhiba hatásának e fejezet szerinti korlátozására.
159. § (1) A tűzjelző berendezés áramköreit úgy kell kialakítani, hogy egy egyszeres vezetékszakadás vagy zárlat esetén
legfeljebb 32 eszköz válhat működésképtelenné, és az eszközöknek azonos zónában, azonos funkciójúaknak kell
lenniük. (2) A tűzjelző berendezés bármely áramkörének egyszeres vezetékhibája nem akadályozhatja
a) a tűzjelzés észlelését egy jelzési zónára megengedett területnél nagyobbról [a követelmény teljesül, ha a 158. §
(4) bekezdésében rögzített követelmények teljesülnek], b) a tűzriasztás jelzés megszólaltatását egy riasztási zónára megengedett területnél nagyobbon [a követelmény
teljesül, ha a 158. § (4) bekezdésében rögzített követelményeket teljesítik], vagy
c) a tűzriasztást jelző eszközök működtetését az épületen belül (azaz, legalább egy hangjelzőnek működőképesnek
kell maradnia). (3) A rendszer megfelelő, ha bármely jelzőáramkör két hibája esetén nem esik ki a védelemből 10 000 m2-nél nagyobb
terület vagy több mint 5 tűzszakasz A kisebb értéket kell alkalmazni. A követelmény teljesül, ha egy áramkörre
csatlakozó érzékelők nem védenek a megadottnál nagyobb területet, vagy nem védenek a megadottnál több
tűzszakaszt. (4) A tűzjelző berendezést úgy kell megtervezni és kialakítani, hogy hibajelzés keletkezzen:
a) érzékelők és kézi jelzésadók felé, b) tűzriasztó eszközök (hang-, fényjelzők) felé,
c) bármely hiba átjelzést szolgáltató kiegészítő berendezés felé,
d) bármely tűz átjelzést szolgáltató kiegészítő berendezés felé, vagy
e) bármely tűzvédelmi szempontból fontos kiegészítő berendezés felé menő kábelezés bármely zárlata vagy
szakadása esetén. 40. Jelzési zónák 160. § (1) Az épületet úgy kell jelzési zónákra osztani, hogy a tűzjelzés helye gyorsan és egyértelműen azonosítható legyen
a tűzjelző központ kijelzései alapján. Biztosítani kell a kézi jelzésadókról érkező tűzjelzések azonosíthatóságát.
(2) A zónák kialakításánál figyelembe kell venni a) az épület belső elrendezését,
b) minden olyan tényezőt, amely a mozgást vagy a tűz felderítését gátolja,
c) a riasztási zónák kialakítását, és d) az esetleges veszélyes környezetek jelenlétét.
(3) Különös figyelemmel kell kialakítani a zónákat, ha a tűzjelző berendezés más, tűzvédelmi szempontból fontos
berendezéseket is működtet. (4) Az automatikus tűzjelző berendezéssel védett területeken, a terület jelzési zónákra osztását úgy kell elvégezni, hogy
a) egy zóna alapterülete nem lehet 1600 m2-nél nagyobb,
b) ha a zónába 5-nél több helyiség tartozik, akkor vagy a tűzjelző központnak kell pontosan jeleznie a helyiséget,
ahonnan a jelzés jött, vagy minden helyiség bejáratánál az adott helyiségre vonatkozó másodkijelzőt kell
felszerelni, c) ha a zóna mérete nagyobb, mint egy tűzszakasz, akkor a zónának valamennyi érintett tűzszakaszt teljesen le kell
fednie, és a zóna alapterülete nem lehet 400 m2-nél nagyobb,
d) minden egyes zóna az épületnek csak egyetlen emelete, szintje lehet, kivéve, ha
da) a zóna lépcsőházat, világítóaknát, liftaknát vagy más hasonló szerkezetet tartalmaz, amely ezen a szinten
túlnyúlik, de azonos tűzszakaszba tartozik, vagy db) az épület teljes alapterülete 300 m2-nél kisebb.
(5) A zónák kialakítása a zónán belüli látási viszonyok, felderítési távolságok, a zónán belüli helyiségek rendeltetésének
és elhelyezkedésének figyelembevételével a (4) bekezdésben foglalt követelményektől eltérően is megállapítható az
egyeztetés során, amelyeket a tervdokumentációban fel kell tüntetni.
41. Riasztási zónák, másodkijelzők alkalmazása 161. § (1) Nem kell riasztási zónákra osztani az épületet, ha az egész épületben azonos riasztás valósul meg és legalább
két riasztási áramkört hoznak létre. (2) Azonos riasztás valósul meg, ha bármely eszközről érkezik tűzjelzés, az épület összes hang-, fényjelzője megszólal és
a vezérlések működésbe lépnek. (3) A riasztási zónák kialakításának összhangban kell lennie azokkal az intézkedésekkel, melyeket tűz esetén végre kell
hajtani. (4) Címezhető érzékelőket kell alkalmazni a) a középmagas, magas valamint a bármely szintszámú 8000 m2 szintenként összesített alapterületet meghaladó
közösségi vagy vegyes rendeltetésű épületekben az épület közösségi tűzszakaszaiban,
b) ha egy zóna 5 vagy több helyiség védelmét látja el, és nem alkalmaznak fényjelző eszközöket (másodkijelzőket), és
c) ahol azt a fennálló veszélyhelyzet, az építményben tartózkodók biztonságának, valamint a tűzoltóság
beavatkozási adottságainak figyelembevételével, a tűz helyszínének gyors beazonosítása érdekében
a tűzvédelmi hatóság előírja. 162. § Az érzékelők tűzjelzését másodkijelző csatlakoztatásával kell beazonosíthatóvá tenni
a) a takart terekben (különösen álmennyezet felett, álpadló alatt kialakított terekben, felszálló aknákban) elhelyezett
érzékelők esetében, b) a hagyományos (kollektív címzésű) rendszerek esetében, ha egy zóna 5 vagy több helyiség védelmét látja el, és
c) ahol azt a fennálló veszélyhelyzet, az építményben tartózkodók biztonságának, valamint a tűzoltóság
beavatkozási adottságainak figyelembevételével a tűz helyszínen történő gyors beazonosítása érdekében
a tűzvédelmi hatóság előírja. 42. Szöveges és grafikus megjelenítések
163. § (1) A beépített tűzjelző berendezés érzékelőinek, kézi jelzésadóinak elhelyezési helyeit szövegesen tartalmazó
zóna-kimutatást kell készíteni és a tűzjelző központ közelében kell elhelyezni.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározotton túl, a beépített tűzjelző berendezés érzékelőinek, kézi jelzésadóinak elhelyezési
helyeit tartalmazó rajzot (zónatérképet) kell alkalmazni a) többszintes és 500 m2-t meghaladó alapterületű,
b) a bármely szintszámú és 2000 m2-t meghaladó alapterületű épületek, valamint
c) több mint 100 automatikus érzékelőt és kézi jelzésadót tartalmazó beépített tűzjelző rendszer esetében.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározotton túl, számítógépes grafikus felületet (megjelenítés), vagy térképes tablót
kell elhelyezni abban a helyiségben, ahol a (fő) tűzjelző központot, vagy annak kezelő, kijelző egységét elhelyezték
a) a 8000 m2 alapterületet meghaladó épületek esetében,
b) a több mint 1000 automatikus érzékelő és kézi jelzésadó esetében,
c) valamint ahol azt a fennálló veszélyhelyzet, az építményben tartózkodók biztonságának, valamint a tűzoltóság
beavatkozási adottságainak figyelembevételével a tűz helyszínen történő gyors beazonosítása érdekében
a tűzvédelmi hatóság előírja. (4) A (2) és (3) bekezdéseket a kötelezés alapján létesülő tűzjelző berendezések esetében kell alkalmazni.
43. A beépített tűzjelző berendezés központjának felügyelete 164. § (1) Az üzemeltető a beépített tűzjelző berendezés központjának állandó felügyeletét (állapot jelzések, tűzjelzések
kezelése) a következő lehetőségek közül legalább egyet választva biztosítja:
a) állandó felügyeletet ellátó kioktatott személyzet abban a helyiségben, ahol a (fő) tűzjelző központot, vagy annak
kezelő, kijelző egységét elhelyezték, vagy b) a tűzjelző központ jelzéseinek automatikus átjelzése a létesítményen belül elhelyezett állandó felügyeleti helyre,
vagy c) a tűzjelző központ jelzéseinek automatikus átjelzése a létesítményen kívül elhelyezett állandó felügyeleti helyre
(távfelügyelet) történik. (2) A folyamatosan, egy időben felügyeletet ellátó személyek száma legalább két fő, abban az esetben, ha a tűzjelző
központ felügyeletén túl más, a helyiség esetleges elhagyását igénylő feladatuk is van.
44. Tűzjelző központ elhelyezése 165. § (1) A tűzjelző központot olyan helyen kell elhelyezni, ahol
a) a kijelzések és kezelések a tűzoltóság és a helyi kezelőszemélyzet számára könnyen elérhető, az épületen belül
a tűzjelző központ eléréséhez a kiérkező tűzoltó ne tegyen meg 5 méternél nagyobb szintkülönbséget és
vízszintesen 50 métert meghaladó távolságot, b) az elhelyezés és a világítás révén a látható kijelzések és feliratok könnyen észlelhetők és leolvashatók,
c) a háttérzaj ne zavarja a hangjelzéseket, d) a környezet tiszta és száraz,
e) a berendezés mechanikai sérülésének veszélye elhanyagolható, f) a tűzkockázat alacsony, és a helyiség védve van a tűzjelző rendszerrel.
(2) Ha a tűzjelző központ egynél több szekrényben helyezkedik el, akkor a szekrények közötti csatlakozások a tűz és
a mechanikai károsodástól megfelelően védettek és felügyeltek, (3) Ha a tűzoltó központ elhelyezésénél nem biztosítható (1) bekezdés a) pontban meghatározott követelmény, akkor
a kedvezőtlen elhelyezés ellensúlyozására alkalmazandó intézkedéseket az egyeztetésen tisztázni kell.
(4) Elsődleges ellensúlyozó műszaki megoldás a távkijelző (szükség esetén távkijelző és távkezelő) egység elhelyezése.
További megoldás a tűzjelző központhoz vezető út jelölése.
45. Távkezelő vagy távkijelző egység 166. § (1) Távkijelző egysége(ke)t kell elhelyezni, ha a tűzjelző központ távol van a tűzoltósági bejárattól, vagy ha az épületben
több tűzoltósági bejárat is van. (2) Ha a tűzjelző központ nem állandóan felügyelt helyen van felszerelve, minden esetben távkezelő és/vagy távkijelző
egységet kell az állandó felügyeletű helyen elhelyezni. (3) A távkijelző egységeket olyan helyeken kell elhelyezni, amelyek megfelelnek a tűzjelző központ elhelyezésére
vonatkozó szabályoknak. (4) Több távkezelő egység esetén, ha a rendszer megengedi a több helyről történő szimultán kezelést, ki kell zárni az
ellentétes kezelések különböző helyekről történő egyidejű végrehajtását. (5) Ha a tűzjelző központhoz a beavatkozó tűzoltók számára egységes kezelői felület csatlakozik, akkor az
a) jelezze ki a tűzjelző központ nyugalmi állapotától eltérő állapotát: a riasztási állapotot és a hibajelzési állapotot,
b) jelezze ki, ha a tűzoltóság automatikus riasztása, az elsődleges távjelzés már működésbe lépett,
c) tegye lehetővé a hangjelzés törlését, d) tegye lehetővé a tűzjelző központ törlését, és
e) a törlések véletlen, vagy jogosulatlan működtetése ellen külön jogosultságot biztosító kapcsoló elemet (kulcsos
kapcsoló, vagy kettős nyomógomb) kell alkalmazni, (a 9. melléklet 1. ábrán „bekapcs. működés” feliratú kapcsoló).
46. Az érzékelők és kézi jelzésadók elhelyezésének általános szabályai
167. § (1) Az érzékelők és a kézi jelzésadók, valamint az egyéb eszközök felszerelésénél, illetőleg az épített környezet
kialakításánál biztosítani kell, hogy azok a karbantartások, felülvizsgálat vagy javítás során hozzáférhetőek legyenek.
(2) Az eszközök elhelyezési és egymástól való távolsági korlátaira vonatkozó rendelkezések a 10. melléklet 1. és
2. táblázatában találhatók. (3) Az automatikus tűzérzékelőket úgy kell elhelyezni, hogy a védett területen keletkező bármely tűz tűzjellemzője
jelentősebb hígulás, csillapítás vagy késedelem nélkül elérje az érzékelőt, továbbá figyelembe kell venni a gyártó által
megadott minden vonatkozó utasítást. (4) Kézi jelzésadókat kell elhelyezni a kiürítési útvonalakon, a kiürítésre számításba vett lépcsőkre vezető ajtóknál (a külső
vagy a belső oldalon) és a szabadba vezető ajtóknál, hogy bárki, aki a tüzet észleli, gyorsan és könnyen használni tudja.
(5) A mozgásukban korlátozott személyek esetén a képességeik figyelembevételével kell a kézi jelzésadókat elhelyezni.
168. § (1) Érzékelők elhelyezésének magassági korlátait a 10. melléklet 1. táblázata tartalmazza.
(2) Érzékelők által védett területen a pontszerű füst- és hőérzékelők számát és elhelyezését úgy kell megválasztani, hogy
az a 10. melléklet 2. táblázatban megadott „A” területet ne lépje túl.
(3) A pontszerű füstérzékelők két zónától függő vagy két érzékelőtől függő elrendezése során a 10. melléklet
2. táblázatban megadott maximális ellenőrzési területeket legalább 30%-kal csökkenteni kell.
(4) A pontszerű hőérzékelők két zónától függő vagy két érzékelőtől függő elrendezése során a 10. melléklet 2. táblázatban
megadott maximális ellenőrzési területeket 50%-kal csökkenteni kell. (5) A kétzónás- vagy kétjelzős függőségnél a két egymástól függően működtetett jelző közötti távolság nem lehet
kevesebb, mint 2,5 méter, amennyiben ez megvalósítható. (6) Kettőnél több érzékelő vagy 2-nél több zóna függősége nem megengedett, kivéve a tűzjelzés állapot eléréséhez
indokolt eseteket. 169. § (1) Több tűzjellemzőt észlelő érzékelők esetén az ellenőrizendő helyiség magasságától és alapterületétől függően az
érzékelőkre a 10. melléklet 2. táblázatában megadott ellenőrzési terület irányadó.
(2) Több tűzjellemzőt észlelő érzékelők nem számítanak integrált kettős jelzésfüggőségnek, mivel a különböző szenzorok
helyi szétválasztása nem lehetséges. (3) Különböző tűzjellemzők detektálására alkalmas jelzők alkalmazása esetén a tűzjelzés állapotáig eltelt idő
meghosszabbodhat. (4) A többszenzoros füstérzékelőt egy füstérzékelőnek kell tekinteni.
(5) A több, kikapcsolható szenzorral rendelkező érzékelőt a nem kikapcsolható szenzorának megfelelő érzékelőnek kell
tekinteni. 170. § (1) A legnagyobb (vízszintes) távolság egy pontszerű automatikus érzékelő és a födém egy tetszőleges pontja között az
ideális négyzetes felosztástól való eltérés esetén, a tetőhajlás és a maximális ellenőrzési terület figyelembevételével
a hőérzékelők esetében a 9. melléklet 3. ábrákról füstérzékelők esetében a 9. melléklet 2. ábráról olvasható le.
(2) Vonali füstérzékelők által védett területet a 10. melléklet 3. táblázat szerint kell kialakítani.
(3) A tető valamint a födém dőlése függvényében az őrizhető szélesség (és ezzel a védett terület) dőlési fokonként 1%-kal,
de legfeljebb 25%-kal növelhető. (4) Egy darab őrzősugár alkalmazható, ha a helyiség szélessége nem haladja meg az őrizhető szélesség 20%-kal növelt
értékét. (5) Aspirációs tűzjelző érzékelő csővezetékét a gyártó által kiadott tervezési segédlet szerint kell kialakítani.
171. § (1) Ha egy helyiség magasságát egy zárt, vagy rácsrostélyként kiképzett pihenő, vagy emelvény osztja meg, úgy ez alatt
kiegészítő füst- vagy hő érzékelők beépítése akkor szükséges, ha mind a három meghatározó méret [az emelvény,
vagy pihenő (1) hossza, (b) szélessége és az (A) területe], a (h) magasságtól függő, a 9. melléklet 4. ábrája és
a 10. melléklet 4. táblázatában megadott határértéket meghaladja.
(2) A rácsos rostélyokat, pihenőket a lehetséges lefedés miatt, zárt szerkezetnek kell tekinteni.
(3) Több egymás fölött fekvő emelvény esetében csak a legalsó szintet kell a pontszerű füstérzékelővel ellátni, ha a fölötte
lévő emelvényszintek között csak kis tűzterhelés (kisebb, mint 25 MJ/m2) van.
47. Vezetékek 172. § (1) A vezetékek minden esetben:
a) megfelelnek a berendezés gyártója vagy szállítója által megadott követelményeknek különös figyelemmel
a vezetékek áramvezetési és jel csillapítási paramétereire, b) teljesítik a kábel gyártójának a túlfeszültség elnyomásra vonatkozó paramétereit,
c) a kábeleket IP 34 védettségi fokozatú vagy legalább azzal egyenértékűen tömített szorítós végkifejtés zárja le.
(2) A vezetékeknél a jelzőáramkör szigetelési ellenállása (egymás közt és a föld felé) legalább 2 M� és a jelzőhálózat
vezeték-ellenállása, valamint levezetési ellenállása nem haladja meg a tűzjelző központ által megengedett értéket.
(3) Annak érdekében, hogy a tűz során keletkező hő ne befolyásolja a berendezés alap-, az érzékeléssel, tűzriasztással,
vezérléssel tűz- és hibaátjelzéssel kapcsolatos működését, továbbá a tűzoltási és tűzvizsgálati tevékenységet segítő
adatszolgáltatást, a vezetékeket alacsony tűzkockázatú területeken kell vezetni.
(4) A vezetékeknek, mint a) a tűzjelző központ és a hangjelzők, fényjelzők, kiürítési riasztást hangosító rendszer közötti vezetékek,
b) a tűzjelző központ és bármely különálló tápegység közötti vezetékek,
c) a tűzjelző központ és bármely távkijelző, távkezelő és kijelző egység közötti vezeték,
d) a tűzjelző központ különálló részeit összekötő vezetékek,
e) a tűzjelző berendezés vezérléseinek vezetékei, f) a tűzjelző központ és a tűz- és hibaátjelző berendezést összekötő vezetékek,
g) azokon a kábelszakaszokon, ahol a visszatérő hurok mindkét iránya egyetlen véletlen esemény (tűz) hatására
károsodhat legalább 30 percig ellen kell állniuk a tűznek, vagy ilyen időtartamú védettséget kell számukra
biztosítani. (5) A vezérlések vezetékei, a hangjelző, és a tűz- és hibaátjelző berendezés vezérlésének kivételével készülhetnek a tűznek
nem ellenálló, vagy védelem nélküli kábelekből, ha a) valamennyi vezérlés késleltetés nélkül indítja a vezérelt eszközt, és
b) a vezérlési vezetékek füstérzékelővel védett tereken haladnak át.
173. § (1) A mechanikai sérülés elleni védelem érdekében a vezetékeket a kábeltálcákon kell rögzíteni, vagy csatornákba, vagy
csövekbe húzva, falon kívül bilincsekkel vagy klipszekkel rögzítve kell vezetni.
(2) A vezetékek mechanikai szilárdságának összhangban kell lenniük a felszerelés módjával.
(3) Hurokáramkörök tervezésekor ügyelni kell arra, hogy a hurok két ága egyetlen véletlen esemény hatására ne
károsodjon. Ha ez a veszély fennáll, akkor ez ellen vagy mechanikai védelemmel, vagy az ágak, megfelelő
elkülönítésével kell védekezni. (4) Elektromágneses zavarok ellen, a károsodások és a téves riasztások elkerülése érdekében a berendezést (beleértve
a vezetékezést is) elsősorban olyan helyen kell elhelyezni (vezetni), ahol várhatóan erős elektromágneses zavarok nem
lépnek fel. Ha ez nem biztosítható, akkor gondoskodni kell a megfelelő elektromágneses védelemről.
48. Hangjelzők és fényjelzők elhelyezése 174. § (1) Hangjelzőket kell telepíteni
a) bármilyen rendeltetésű középmagas és magas épületekben, b) a szállodákban, szállásjellegű épületekben,
c) az egészségügyi rendeltetésű épületekben, tűzszakaszban, d) a mozgásukban korlátozottak vagy egyéb fogyatékkal élő személyek elhelyezésére szolgáló épületekben,
tűzszakaszban, e) az oktatási-nevelési intézményekben, tűzszakaszban, továbbá ott,
f) ahol azt a bent tartózkodók biztonságára való tekintettel a tűzvédelmi hatóság előírja.
(2) A hangjelzés érzékelésében hátrányban lévők, és ahol a megengedettnél nagyobb hangerőre van szükség (zajos
üzemek területén) a hangjelzőket más jelzőeszközzel (fényjelző) kell kiegészíteni.
49. Vezérlések és kapcsolódó rendszerek 175. § (1) Más rendszereket csak abban az esetben lehet a tűzjelző berendezéshez csatlakoztatni, ha a csatlakoztatás után
a rendszer vagy egyes részegységeinek működése mindig a vonatkozó műszaki követelménynek megfelelő részeinél
megadott működési határok között marad, és a csatlakoztatott rendszer a tűzjelző berendezésekkel foglalkozó
tanúsító testület követelményeinek megfelel. (2) A beépített tűzjelző berendezés tápegysége kimeneti teljesítményének elegendőnek kell lennie a rendszer maximális
igényeinek kielégítésére. (3) Egyedi tápforrást csak akkor alkalmazható, ha megbízhatósága legalább olyan, mint a nyilvános hálózaté.
176. § (1) A tűzjelző rendszer elsődleges tápforrását el kell látni egy, csak erre a célra szolgáló leválasztó-védő eszközzel.
(2) A leválasztó eszközt jogosulatlan hozzáférést gátló módon kell elhelyezni és a rendeltetésre és a jogosulatlan
lekapcsolás tilalmára utaló felirattal kell ellátni. (3) Több tápegység alkalmazásakor, minden egyes tápegység tápforrása megfelel a fenti követelményeknek.
(4) A segéd tápegységek felügyeletét minden esetben meg kell oldani tápfigyelő relé használatával, melynek kontaktusa
hagyományos központ esetén sorba köthető a jelzőáramkörrel, intelligens központ esetén monitor modullal illesztett.
(5) A másodlagos tápforrást akkumulátorokkal kell biztosítani. 177. § (1) Az esetleges hálózat kimaradása vagy hálózat hibája esetén a másodlagos tápforrás biztosítja
a) legalább 24 órán keresztül a rendszer működését, és ezt követően
b) legalább 30 percen keresztül a riasztási terhelést.
(2) Az akkumulátorok öregedéséből származó kapacitás csökkenést úgy kell figyelembe venni, hogy a kiszámolt kezdeti
kapacitást 25%-kal meg kell növelni. (3) A regenerálható energiaforrás szükséges kapacitását K (Ah-ban) a következő képlet szerint kell kiszámolni:
ahol: t1 az áthidalási idő, órákban, t2 a riasztási idő, órákban
l1 az összáram, amelyet a tűzjelző áramkimaradás estén Amperben felvesz,
l2 összáram, amelyet a tűzjelző a riasztáskor felvesz, Amperben.
(4) Ha az áramkimaradás zavarjelzése késik, a késési időt az áthidalási időhöz kell számítani.
50. Azonosítás 178. § (1) Gondoskodni kell arról, hogy a tűzjelző berendezés minden elemét egyértelműen lehessen azonosítani, továbbá,
hogy a központ jelzését könnyen a jelző eszközhöz lehessen kapcsolni.
(2) Az automatikus érzékelők, kézi jelzésadók, hangjelzők, fényjelzők, vezetékágak, elosztók azonosítására feliratozást,
valamint címkéket kell alkalmazni. (3) Az automatikus érzékelők, és kézi jelzésadók jelölésének olyannak kell lenni, hogy az elhelyezett azonosító számok
vagy betűk feleljenek meg a tűzjelző központ által kijelzett azonosítóknak.
(4) Az azonosítóknak a padlószintről, létra vagy egyéb segédeszköz használata nélkül is láthatónak kell lenniük.
(5) Rejtett helyre szerelt érzékelők esetén, különösen álmennyezet felett vagy álpadló alatt, duplikált azonosítókat kell
alkalmazni, melyek a padlószintről láthatók. (6) A jelölés legkisebb méretére – elhelyezési magasságtól függően – a 10. melléklet 5. táblázatban foglaltak az irányadók.
51. Tervezési dokumentáció 179. § (1) A beépített tűzjelző berendezés terve tartalmazza a tervező – külön jogszabályban meghatározott – nyilatkozatát,
a műszaki leírást és a rajzokat. A tervezői nyilatkozatot a 8. melléklet 2. formanyomtatványa szerint kell elkészíteni,
amennyiben a vonatkozó műszaki követelménytől, tervdokumentációtól a kivitelezés során eltértek, a nyilatkozatnak
ki kell térnie az eltérés lényeges elemeire, valamint a dokumentumot, amely alapján az eltérés történt, mellékelni kell.
A terv azonosító számot (tervszám) tartalmaz, mely alapján egyértelműen megállapítható a terv részeinek (műszaki
leírás, rajzok) készülte és összetartozása. (2) A terv információt tartalmaz
a) a követelmények érvényre juttatásának ellenőrzéséhez, és b) a tűzjelző rendszer telepítéséhez.
(3) A műszaki leírás tartalmazza a kiindulási adatokat, melyek
a) az előzmények, amelyek tartalmazzák a beépített tűzjelző berendezés létesítésének okát, az általános
– jogszabályban, műszaki követelményben foglaltakat – előírásokon kívül megállapított követelményeket,
a jogszabályban meghatározott esetekben megtartott egyeztetés megtörténtét, b) az építmény (létesítmény) adatai, amely tartalmazza a beépített tűzjelző berendezés működését befolyásoló
– az építmény kialakításával (szintszám, legfelső használati szint magassága, alapterület) és rendeltetésével, az
épületszerkezetekkel, épületgépészettel (szellőzés, hűtés, fűtés), a tűzszakasz kialakításával és elhelyezkedéssel,
az a benntartózkodók számával és a kiürítéssel kapcsolatos – lényeges adatokat, és
c) a rendeltetés, technológia és tárolt anyagok jellemzői, a beépített tűzjelző berendezés működését befolyásoló
– az építmény helyiségeiben előforduló rendeltetésekkel, technológiákkal, a helyiségekben gyártott,
feldolgozott, tárolt, forgalomba hozott, beépített anyagokkal kapcsolatos – lényeges adatokat, különös
tekintettel a várható tűzjellemzőkre. (4) A műszaki leírás tartalmazza a berendezés tervezésének alapelveit, amelyek
a) a védelmi elvek, amelyek tartalmazzák az általános előírások, az előzmények, valamint a védendő épület adatai
alapján meghatározott védelmi jelleget, és védelmi szintet, b) a hibák korlátozására vonatkozó elvek, amelyeknek tartalmazni kell a hibák korlátozására tett műszaki
megoldásokat és jelzési zóna kialakítását, és c) az érzékelők, jelzésadók kiválasztásának elvei, amelyek tartalmazzák az érzékelők, jelzésadók működését
befolyásoló, elsősorban a belmagasságból, a mennyezeti mezőben vagy annak közelében megjelenő a hő és füst
áramlását meghatározó épületszerkezeti, épületgépészeti, technológiai, vagy más tényezőket és körülményeket,
továbbá a kedvezőtlen hatások ellensúlyozására tervezett intézkedéseket, műszaki megoldásokat.
(5) A műszaki leírás tartalmazza a berendezés általános adatait, amelyek
a) a beépített tűzjelző berendezés valamennyi elemének, az adott tervezési feladat során érintett tulajdonsági,
műszaki adatai, és b) a beépítéshez szükséges, a megfelelősséget igazoló irat számát, érvényességi idejét és a kiadó szervezetet.
(6) A műszaki leírás tartalmazza a berendezés felépítését és működési leírását, amely kiterjed
a) a tűzjelző központ(ok) (szükséges esetén távkezelő, távkijelző egység) elhelyezésére szolgáló helyiség adataira
(elhelyezkedés, hozzáférési útvonal, környezeti körülmények), b) az állandó felügyelet és az automatikus hangjelzés leírására
c) automatikus érzékelők és kézi jelzésadók (szükség esetén másodkijelzők) elhelyezésének leírására,
d) riasztás megjelenítő eszközök (hangjelzők, fényjelzők, hangosbemondó) elhelyezésének leírására,
e) a vezetékezés leírására f) a vezérlések leírására
g) a tápforrások leírására, mely tartalmazza az elsődleges és másodlagos tápforrások megoldásának módját, különös
tekintettel a másodlagos tápforrás méretezésére, és h) a telepítési jegyzékre, azaz a rendszerben alkalmazott elemek jegyzékére és az elhelyezésükkel kapcsolatos
adatokra a 8. melléklet 5. formanyomtatványban rögzített módon.
180. § (1) A tűzjelző berendezés tervdokumentációja az állandó felügyelet, és az automatikus átjelzés leírása vonatkozásában
tartalmazza a) a tűzjelző központ elhelyezési helyének paramétereit,
b) az állandó felügyelet megoldásának módját, c) meglévő létesítmény esetében, valamint abban az esetben, amikor a felügyelet biztosításának feltételei ismertek,
a felügyelet megoldásának módjáról, a tulajdonos (bérlő, üzemeltető, használó) nyilatkozatát,
d) amennyiben a tervezési időszakban a felügyelet biztosításának feltételei nem ismertek, a terv tartalmazza
a felügyelet elmaradása esetén szükséges műszaki alternatívákat, e) automatikus átjelzés esetén az átjelző berendezés típusát, a beépítéshez szükséges a megfelelősséget igazoló irat
számát, érvényességi idejét és a kiadó szervezetet, f) a jelzést fogadó szervezet adatait (név, székhely, levelezési cím, egyéb elérhetőségek), és
g) az átjelzett információk bontását, az átjelzés vezérlésének logikai összefüggéseit, időzítését, késleltetését.
(2) Az automatikus érzékelők és kézi jelzésadók (szükség esetén másodkijelzők) elhelyezésének leírása tartalmazza
a) az érzékelők elhelyezésének megoldásait, különös tekintettel a védett- és hatás területre vonatkozó előírás
megtartásának módjára, b) a kézi jelzésadók elhelyezésének módját, különös tekintettel az elérési út, valamint az elhelyezési magasság
vonatkozó előírásainak betartására, c) a másodkijelzők elhelyezésének módját, és
d) az eszközök azonosító jelzéssel való ellátásának módját.
(3) A riasztás megjelenítő eszközök (hangjelzők, fényjelzők, hangosbemondó) elhelyezésének leírása, mely tartalmazza
a) a hangjelzők elhelyezésének megoldásait, különös tekintettel a hallhatóságra vonatkozó követelmények
betartására, b) a riasztási zónák kialakításának módját, az eszközök megszólalását kiváltó vezérlések logikai összefüggéseit,
esetleges késleltetését, c) a fényjelzők elhelyezésének módját, d) a hangosbemondó rendszer kialakításának módját, automatikus vezérlés esetén, a megszólalást kiváltó
vezérlések logikai összefüggéseit, késleltetését, a bemondott szöveg tervezett tartalmát, az üzenetek hosszát,
valamint a hangjelző és a hangosbemondó közös alkalmazásának feltételeit, és
e) az eszközök azonosító jelzéssel való ellátásának módját.
(4) A vezetékezés leírása tartalmazza a) a jelző és riasztó áramkörök vezetékeinek vezetését, rögzítési módját,
b) a nyomvonal kijelölést befolyásoló körülményeket, c) az alkalmazott vezeték fajtáját, típusát és minősítését, különös tekintettel a mechanikai sérülés, a tűz, és az
elektromágneses összeférhetetlenség elleni műszaki megoldásokat, és d) a vezetékek, elosztók azonosító jelzéssel való ellátásának módját.
(5) A vezérlések leírása tartalmazza a) a tűzjelző központ, vagy a tűzjelző központhoz csatlakozó vezérlő eszközök (modulok) vezérlési feladatait,
b) a vezérelt eszközöket, és c) a vezérlési összefüggéseket, időzítéseket és esetleges késleltetési időket.
181. § (1) A beépített tűzjelző berendezés tervéhez telepítési, bekötési és összefüggési rajzok tartoznak. A telepítési rajzok
tartalmazzák a (legalább M=1:200 méretarányú) léptékhelyes alaprajzokat és jellemző metszeteket.
(2) A metszettől abban az esetben lehet eltekinteni, ha a rajzokon lévő adatokat (belmagasság, gerendák helyzete
és mérete, födém vagy a tető dőlése, tető felülvilágítók helye) a műszaki leírás félreérthetetlenül, szövegesen már
tartalmazza. (3) A rajzokon a helyiségek megnevezése és alapterülete, továbbá a kábelvezetés, a rendezők helye, a tűzjelző központ,
az automatikus érzékelők és kézi jelzésadók, a hangjelzők, a másodkijelzők, és az egyéb eszközök telepítési helyei
jelölve vannak. (4) Az automatikus érzékelők és kézi jelzésadók, a hangjelzők, a másodkijelzők, és az egyéb eszközök telepítési helye
mellett, a jelzőáramkör, és zóna számát és a jelzésadó, valamint érzékelő áramköri sorszámát is fel van tüntetve.
(5) A bekötési rajzok tartalmazzák a jelzőáramkörök központba kötésének és lezárásának, továbbá az érzékelők, kézi
jelzésadók, és egyéb eszközök bekötésének műszaki paramétereit, megoldásának módját.
(6) Összefüggési rajzokon az érzékelők, kézi jelzésadók, és az egyéb eszközök, továbbá a vezérelt eszközök jelző
áramkörönként jelölve vannak. A rajzot nem kell léptékhelyesen készíteni, azonban a védett létesítmény épületeinek,
építményeinek, szintjeinek, tűzszakaszainak kiterjedését jelölni kell. 52. Automatikus érzékelők elhelyezése
182. § (1) Minden védett helyiségben vagy térrészben legalább egy érzékelőt kell elhelyezni. Pontszerű érzékelők esetén
a védett terület bármely pontjának vízszintesen mért távolsága a legközelebbi érzékelőig nem haladhatja meg
a 9. melléklet 2. és 3. ábráján megadott értéket. Vonali füstérzékelők esetén a védett terület bármely pontjának
vízszintesen mért távolsága a legközelebbi sugártól nem haladhatja meg a 10. melléklet 3. táblázat értékeit.
(2) Elhelyezés és szerelési távolság sík, valamint dőlt mennyezet esetén az érzékelőket nem szabad a mennyezetben
süllyesztve elhelyezni, kivéve az ilyen szerelési módra kialakított érzékelőket.
(3) Ha a füst szétterülés magassága valószínűsíthető, akkor a mennyezet közelében elhelyezett érzékelőkön kívül további
érzékelőket kell elhelyezni a várható füstrétegződés magasságában. (4) A pontszerű füstérzékelők felfüggesztésére vonatkozó követelményeket a 10. melléklet 6. táblázat tartalmazza.
(5) A vonali füstérzékelők felfüggesztésére vonatkozóan a 10. melléklet 7. táblázata irányadó, ettől eltérő elhelyezést
füstkísérlettel kell igazolni. 183. § (1) Az érzékelőket, az optikai vonali füstérzékelőket kivéve, a falaktól, leválasztásoktól legalább 0,5 m távolságra kell
felszerelni a 9. melléklet 5. ábra szerint. Ha a helyiség 1,2 m-nél keskenyebb, akkor az érzékelőt a szélesség középső
harmadába kell szerelni. (2) Az érzékelőket, az optikai vonali füstérzékelőket kivéve, a gerendáktól, leválasztásoktól legalább 0,5 m távolságra kell
felszerelni a 9. melléklet 6. ábra szerint. Ha a gerendaköz 1,2 m-nél keskenyebb, akkor az érzékelőt a szélesség középső
harmadába kell szerelni. (3) az alul bordás födémek gerendái, belógása (mélysége) eléri, vagy meghaladja a belmagasság 5%-át, úgy, hogy
a) D � 0,25 (H–h), akkor: valamennyi gerenda közbe érzékelőt kell elhelyezni,
b) D � 0,25 (H–h), akkor: minden második gerendaközbe érzékelőt kell elhelyezni, vagy
c) D � 0,13 (H–h), akkor: minden harmadik gerendaközbe érzékelőt kell elhelyezni,
ahol D a gerendák közötti távolság (m) H belmagasság (m)
h a gerenda magassága (m). (4) Ha a mennyezet ’cellás’ szerkezetű, sok kisebb alapterületű kazettával, akkor a 10. melléklet 1. és 2. táblázatában
megadott korlátozásokat figyelembe véve, egyetlen érzékelő több cellát is lefedhet. Ilyenkor az egyetlen érzékelővel
lefedhető maximális cellatérfogat nem lehet nagyobb, mint: a) hőérzékelők esetén: V=6 m2 × (H–h), vagy
b) füstérzékelők esetén: V=12 m2 × (H–h), ahol
H belmagasság (m) h a gerenda magassága (m).
(5) A cellatérfogat a gerenda magasság (h) és a cella alapterület szorzata. A maximális cellatérfogat az egy érzékelővel
védhető, szomszédos cellák térfogatának összege. Álpadló esetén a gerenda magasságát az álpadló felső szintjétől
kell mérni. (6) Amennyiben a polc, tárolt anyag (tárolási egység) valamint gép vagy berendezés 0,30 méternél jobban megközelíti
a mennyezetet, vagy annak lelógó szerkezeti elemét, akkor válaszfalnak kell tekinteni. Valamennyi polccal határolt
terület védelméről önálló érzékelővel kell gondoskodni. Ha a távolság nagyobb, mint 0,30 méter abban az esetben is
ügyelni kell arra, hogy a polc, gép, berendezés, tárolt anyag, ne közelítse meg 0,50 méternél jobban az érzékelőt,
a kialakítást a 9. melléklet 7. ábra szemlélteti.
184. § (1) A mennyezethez rögzített, vagy önhordó, azt megközelítő épület-gépészeti elemeket gerendának kell tekinteni, ha
azok és a mennyezet között 0,15 méternél kisebb távolság van. Ha ez a távolság nagyobb 0,15 méternél, akkor sem
közelítheti meg az érzékelő 0,50 méternél jobban a gépészeti elemet, a kialakítást a 9. melléklet 8. ábra szemlélteti.
(2) Ha a helyiség szellőzése meghaladja a tízszeres légcserét (óránként), akkor a 10. melléklet 2. táblázatában
megadottakhoz képest az érzékelők által védhető terület nagyságát, a 10. melléklet 8. táblázat szerinti korrekciós
tényezővel csökkentett, valamint a várható füstáramlás irányában kell az érzékelőket elhelyezni.
(3) Amennyiben az érzékelő a perforált álmennyezeten van elhelyezve, a perforált álmennyezeti elemeken keresztül
történő befúvás esetében az érzékelők megfelelően korai jelzése érdekében az érzékelők felett legalább 0,6 méter
sugarú kör (vagy azt befoglaló négyzet) felületen levegőt, égésterméket, füstöt át nem eresztő borítást kell alkalmazni,
kivéve ha a légcsere az óránkénti tízszeres értéket nem éri el.
(4) Mennyezeti befúvás esetén az érzékelőket a befúvó nyílástól legalább 1m távolságra szabad csak elhelyezni, oldalsó
befúvás esetén pedig legalább 1,5 m távolságra. Érzékelő a befújt levegő áramlási irányába nem lehet. Tervezésnél
fokozotton kell ügyelni a nagyobb légsebességű helyiségek áramlástani viszonyaira (1 m/s felett).
185. § (1) A légcsatorna érzékelő beépítésénél – ha a gyártó másként nem rendelkezik – figyelembe kell venni
a) a légcsatorna irányát, és átmérő változásainál a csatorna átmérő háromszorosának megfelelő távolságot kell
tartani a 9. melléklet 9. és 10 ábráknak megfelelően, és
b) a mintavevő csöveket lehetőleg a légcsatorna közepén kell elhelyezni.
(2) A mintavevő csövek minimális hossza és a szükséges nyílások számának, valamint átmérőjének tekintetében a gyártó
által megadott utasítások irányadók. (3) A nyomó ágban elhelyezett légcsatorna érzékelők alkalmasak a ventilátorokban keletkező tüzek gyors és korai
észlelésére. (4) A szívó ágban elhelyezett érzékelők alkalmazása válik szükségessé abban az esetben, ha a helyiségben felső befúvás
és alsó elszívás működik egyszerre. A légcsatorna érzékelő önállóan nem alkalmas a terület védelmére.
186. § (1) Ha az álmennyezet perforációja kis méretű és a szellőzés kialakítása nem teszi lehetővé a füst álmennyezet fölé jutását,
akkor az álmennyezet alatt keletkező tüzek észlelésére az érzékelőket az álmennyezet alatt kell elhelyezni.
(2) Ha fennáll a veszélye az álmennyezet felett kialakuló tűznek, akkor az álmennyezet felett érzékelőket kell elhelyezni.
(3) A 4 métert meg nem haladó belmagasságú helyiségben az álmennyezet felett elhelyezett érzékelők akkor
használhatók az álmennyezet alatt keletkező tüzek észlelésére, ha
a) a mennyezet 1,0×1,0 m-es részén a perforáció aránya � 40%,
b) a perforációk mérete 10×10 mm-nél nagyobb, és
c) az álmennyezet vastagsága kisebb vagy egyenlő, mint a perforációk legkisebb méretének háromszorosa.
(4) A 4 métert meghaladó, de 9 méternél kisebb belmagasságú helyiségben az álmennyezet felett elhelyezett érzékelők
akkor használhatók az álmennyezet alatt keletkező tüzek észlelésére, ha
a) a mennyezet 1×1m-es részén a perforáció aránya � 70%,
b) a perforációk mérete 10×10 mm-nél nagyobb, és
c) az álmennyezet vastagsága kisebb vagy egyenlő, mint a perforációk legkisebb méretének háromszorosa.
(5) A (3) és az (4) bekezdésekben leírt esetekben az álmennyezet alatti érzékelők egyedi elbírálást figyelembe véve
elhagyhatók. Az elbírálás során meg kell vizsgálni a perforációk típusát, számát és kiterjedését, az éghető anyag típusát
és mennyiségét, valamint azt, hogy a szellőztetés kialakítása lehetővé teszi-e a füst álmennyezet feletti térbe való
jutását. 53. Kézi jelzésadók 187. § (1) Kézi jelzésadók elhelyezésének tervezésekor, azok számát úgy kell meghatározni, hogy megközelítésük az építmény
bármely területéről 30 méteren belül megoldható legyen. (2) A kézi jelzésadókat a padlószinttől 1,1 és 1,6 m közötti magasságba kell szerelni.
(3) Minden kézi jelzésadó azonosítható, könnyen megközelíthető, továbbá szemből és oldalirányból jól látható.
(4) Az oldal irányú láthatóság biztosított, ha az előlap legalább 15 mm-rel kiemelkedik a fal, vagy burkolat síkjából.
54. Tűzriasztásra szolgáló hangjelző eszközök 188. § (1) A hangjelzésnek olyan hangerőt kell biztosítani, hogy a tűzriasztás azonnal hallható legyen bármilyen környezeti
háttérzaj esetén is. A tűzriasztásra használt hang jellege (mintája) az egész épületen belül azonos.
(2) A tűzriasztásra szolgáló hangerő legalább 65 dB(A) vagy legalább 5 dB(A)–lel nagyobb, mint a területen várható
bármely 30 mp-nél hosszabb ideig fennálló zaj, melyet minden olyan ponton biztosítani kell, ahol a riasztás jelzésnek
hallhatónak kell lenni. (3) Ha a hangjelzéssel alvó embereket kell felébreszteni (különösen szálloda, kórház esetében), akkor a minimális hangerő
75 dB(A) az ágy fej felöli oldalánál. (4) A beltéri alkalmazásoknál a hangjelzőtől mért 1 méter távolságon túl a hangerő nem haladhatja meg 120 dB(A)–t.
189. § (1) A tűzriasztásra használt hang frekvencia energiájának nagyobb része az 500 Hz és 2000 Hz közötti tartományba esik.
(2) A riasztás-jelző hangjelzők számát és típusát úgy kell megválasztani, hogy azok a 188. § (2)–(3) bekezdésekben előírt
hangerőt biztosítsák. (3) Legalább két hangjelzőt kell elhelyezni az épületben.
(4) Tűzszakaszonként, szintenként legalább egy hangjelzőt kell felszerelni.
(5) A tűzriasztáshoz használt hangjelzésnek folyamatosnak kell lennie. Ettől függetlenül frekvenciája és amplitúdója
változhat. 190. § (1) Tűzriasztásra alkalmazható hangosító rendszer az, amely megfelel a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal
legalább egyenértékű biztonságot nyújtó módon van kialakítva. (2) A tűzjelző berendezés hangjelző eszközeinek vezérlésével gondoskodni kell arról, hogy tűzriasztás ideje alatt minden
más hangforrás automatikusan lekapcsolódjon, kivéve a tűzvédelmi mikrofon(oka)t és azokat a beszéd modulokat
(vagy ennek megfelelő üzenet generátorokat), amelyek az üzenetet adják.
(3) A tűzjelző berendezés által vezérelt hangjelzők, valamint a hangosító rendszer (szövegbemondás) működése nem
történhet egy időben. (4) A tűzriasztásra szolgáló hangjelzés csak akkor használható más célokra, ha ugyanolyan módon kell reagálni rá, mint tűz
esetén, azaz azonnal ki kell üríteni azt a területet, ahol a tűzriasztás szól, mégpedig a tűzriadó tervben megadott
menekülési útvonalakon keresztül. Ha máshogyan kell reagálni, akkor a tűzriasztásra szolgáló hangjelzés csak egyéb,
magyarázó információkkal együttesen használható. 55. Tűzriasztásra szolgáló fényjelző eszközök
191. § (1) Tűzriasztásra szolgáló fényjelző eszközöket tűzriasztásra önállóan nem, csak a hangjelzők kiegészítésére lehet
használni. (2) A tűzriasztásra használt fényjelzőknek jól láthatónak és a területen használt egyéb fényjelzőktől jól
megkülönböztethetőnek kell lenniük. (3) Az érzékelőhöz csatlakoztatott fényjelző (másodkijelző) nem minősül tűzriasztásra szolgáló eszköznek.
(4) Fényjelző eszközök alkalmazhatók a tűz helyének azonosítása megkönnyítésére, amely elősegíti a beavatkozást.
(5) A tűz helyének azonosítását szolgáló fényjelzőknek jól láthatók és a területen használt egyéb fényjelzőktől jól
megkülönböztethetők. 192. § (1) A tűzjelző rendszer elsődleges céljain kívül, mint tűz érzékelés és riasztás, a rendszer jelei más kiegészítő berendezések
működésének indítására is használhatók, így különösen tűzoltó berendezés, füst- vagy tűzgátló ajtók, füstelszívó
berendezés, füst- vagy tűzcsappantyúk, szellőztetés leállítás, lift vezérlés, biztonsági ajtók.
(2) Egy kiegészítő berendezés működése vagy hibája nem veszélyeztetheti a tűzjelző rendszer helyes működését,
valamint nem akadályozhatja meg egy másik kiegészítő berendezés tűzeseti működtetését.
56. A berendezés kivitelezése 193. § (1) A berendezés telepítése, szerelése, elhelyezése a részletes, műszaki dokumentációban leírtak szerint történik.
A felmerülő ellentmondásokat egyeztetés során kell megoldani. Ha a telepítés során a terv valamely okból nem
megvalósítható, akkor minden szükségesnek látszó változtatást a tervezővel egyeztetés során kell tisztázni, és
a kiegészítéseket a megvalósulási tervdokumentációba és a kivitelezői nyilatkozatba be kell vezetni.
(2) A berendezés elhelyezésénél és a vezetékek vonalvezetésénél figyelembe kell venni minden olyan különleges
veszélyt, amely az épület használata során felmerülhet. (3) Kábelcsatornák és csövezések méretét úgy kell megválasztani, hogy a kábeleket könnyen be/ki lehessen húzni.
Leszerelhető, vagy lenyitható fedeleket kell biztosítani a hozzáféréshez.
(4) A tűzjelző berendezés vezetékeit, kábeleit úgy kell vezetni, hogy elkerülhetők legyenek a káros hatások.
A kábelezésnél elsősorban figyelembe kell venni a) az olyan szintű elektromágneses zavarokat, melyek meghiúsíthatják a helyes működést,
b) a tűz károsító hatásának lehetőségét, c) a mechanikai sérülés lehetőségét, beleértve azokat a sérüléseket is, melyek zárlatot okozhatnak a rendszer és más
kábelek között, és d) a más rendszerek karbantartási munkái során keletkező sérüléseket.
(5) A berendezés túlfeszültség és villámvédelme megfelel a nemzeti szabályoknak. A zavaró hatások csökkentése
érdekében a tűzjelző kábeleket más rendszerek vezetékeitől el kell különíteni, így
a) a kifejezetten csak a tűzjelző kábelek számára fenntartott kábelcsatornák, csövek és elosztók felszerelésével, vagy
b) más rendszerek kábeleitől mechanikailag erős, merev és folyamatos elválasztók használatával, melyek anyaga A1,
A2, B tűzvédelmi osztályú, c) más rendszerek vezetékeitől megfelelő távolságban (általában 0,3 m) szerelve, vagy
d) elektromos szempontból árnyékolt vezetékek használatával. (6) A tűzjelző berendezés látható módon szerelt vezetékei, kábelei, védőcsövei, csatornái legalább 2 méterenként
azonosító jelzéssel, „tűzjelző” felirattal kell ellátni, kivéve az egyértelműen azonosítható vezetékeket, kábeleket.
Egyértelműen azonosíthatónak tekintett az érzékelőhöz, jelzésadóhoz csatlakozó vezetékszakasz, védőcső,
kábelcsatorna, valamint a teljes hosszában vörös színű vezeték, kábel.
194. § (1) Ha a tűzjelző áramkörök összekötetéséhez több eres kábelt, flexibilis kábelt vagy flexibilis kábelköteget használnak,
akkor minden egyes eret csak tűzjelzési célra lehet használni.
(2) Az egy eres, egyszeres szigetelésű egyedi hurokvezetékek csak védőcsőben, vagy azzal egyenértékű védelem mellett
alkalmazhatók. (3) A kisfeszültségű táp- és jelvezetéket el kell különíteni a többi tűzjelző kábeltől.
(4) A tűzjelző rendszer hálózati tápvezetékét nem kell más kábelektől elkülönítve vezetni.
195. § (1) A tűzterjedés elleni óvintézkedést kell alkalmazni, ha a kábelek vagy egyéb elemek épületszerkezeten (falon, födémen)
mennek keresztül. Az áttörést úgy kell elkészíteni, hogy az áttört szerkezet tűzállósága ne csökkenjen.
(2) Az eszközön kívül vezetékek, kábelek nincsenek összekötve amennyiben ez mégis indokolt, akkor a kábel
összekötéseket mindig egy megfelelő, hozzáférhető, azonosítható és mással össze nem téveszthető, legalább IP 34
védettségi fokozatú kötődobozban kell megoldani. Olyan kábel összekötési és bekötési eljárást kell alkalmazni, amely
a kábel megbízhatóságát és tűzállóságát nem rontja. (3) A kivitelezői nyilatkozatban fel kell tűntetni a telepítésért felelős személy adatai, így név, beosztás, szakvizsga
bizonyítvány száma. 196. § (1) A telepítő a megrendelőt értesíti, amennyiben a terv sérti a vonatkozó műszaki követelményt, továbbá amennyiben
a terv szerinti megvalósítás nem, vagy csak részlegesen lehetséges.
(2) A képesítési követelményekkel kapcsolatban nem minősül telepítési tevékenységnek
a) a vezetékek, kábelek, automatikus érzékelők és kézi jelzésadók, továbbá egyéb eszközök tartószerkezeteinek,
aljzatainak beépítése, rögzítése, és b) a vezetékek, kábelek elhelyezése.
57. A berendezés üzembe helyezése 197. § (1) Az üzembe helyezési eljárás során megállapításra kerül, hogy a telepített rendszer megfelel-e, a vonatkozó
jogszabályban megadott követelményeknek és az engedélyezett, elfogadott tervdokumentációnak. Az üzembe
helyezést követi az elfogadás, valamint jogszabályban meghatározott esetekben a használatbavétel. Az üzembe
helyezésen részt vesz a) telepítő, b) üzembe helyező mérnök, és
c) megrendelő vagy képviselője. (2) Az üzembe helyezés csak a telepítés befejezése, az üzembe helyezéshez szükséges ellenőrzések megtörténte, az
oktatott felügyelet biztosítása, valamint az üzembe helyezési dokumentáció átadását követően kezdhető meg.
(3) Abban az esetben, ha a vezérelt berendezések a beépített tűzjelző berendezés üzembe helyezésének időpontjában
még nem üzemképesek, akkor azok működőképességét később kell ellenőrizni, azonban a vezérlések működését erre
megfelelő műszaki eszközzel meg kell vizsgálni. 198. § (1) Az üzembe helyező mérnök teljes körűen meggyőződik arról, hogy a telepítést kielégítő módon végezték,
a felhasznált eljárások, anyagok és részegységek megfelelnek a vonatkozó műszaki követelményben és az
engedélyezett/elfogadott tervdokumentációban foglalt követelményeknek, továbbá, hogy a megvalósulási
tervdokumentáció szöveges és rajzos elemei, valamint az átadásra kerülő kezelési utasítások a telepített rendszerre
megfelelőek-e. Az üzembe helyező mérnök szemrevételezéssel és üzemi próbák során vizsgálja és ellenőrzi a telepített
rendszer helyes működését. (2) A tűzjelző központ és kapcsolódó távkezelő, távkijelző egységek, nyomtatók tekintetében az ellenőrzés kiterjed
a) a tűzjelző központ előírásoknak megfelelő elhelyezésére, b) arra, hogy a tűzjelző központ kezelő szervei rendelkeznek-e a kezelést és a tűz, vagy hibajelzés beazonosítását
biztosító magyar nyelvű jelöléssel, c) a tűzjelző központ (szükség esetén: távkijelző egység) minden jelzésének működésére (beépített hangjelző,
beépített fényjelző, LCD kijelző), és d) a tűzjelző központ (szükség esetén: távkijelző egység) által adott információk helytállóságára és arra, hogy az
információk megfelelnek a követelményeknek. (3) Üzemi és tartalék áramforrás tekintetében az ellenőrzés kiterjed
a) az üzemi és a biztonsági áramforrás megfelelőségére, és
b) arra, hogy a biztonsági áramforrásra történő átkapcsolás automatikusan, késleltetés nélkül megtörténik-e,
a hálózati leválasztást követően. (4) Érzékelők, kézi jelzésadók tekintetében az ellenőrzés kiterjed
a) minden érzékelő és a kézi jelzésadó eszköz elhelyezésének megfelelőségére,
b) minden érzékelőre és kézi jelzésadóra úgy, hogy a gyártó által javasolt eszköz, berendezés, anyag segítségével
működési próba alá kell vetni, c) valamennyi hurok, jelzési zóna esetében a hiba korlátozás gyakorlati megvalósulására, és
d) az érzékelők, kézi jelzésadók azonosító jelöléseinek meglétére, helyes tartalmára, és láthatóságára.
199. § (1) A rendszer üzembe helyezését az épület normális működési körülményei között, bekapcsolt szellőztető rendszer
mellett kell elvégezni. (2) Hangjelző (fényjelző) eszközök tekintetében az ellenőrzés kiterjed
a) minden hangjelző (fényjelző) eszköz elhelyezésének megfelelősségére, b) minden hangjelző (fényjelző) eszköz működésére, működési próbát alkalmazva,
c) minden hangjelző (fényjelző) azonosító jelöléseinek meglétére, helyes tartalmára és láthatóságára.
(3) Az automatikus tűz- és hibaátjelző berendezés tekintetében az ellenőrzés kiterjed, arra, hogy a tűz- vagy hibajelzések
a fogadó helyre a tervezett módon átjutnak, az üzenetek megfelelőek és egyértelműek.
(4) Legalább egy tűz és egy hibajelzést az átjelző rendszeren át kell küldeni. Elkülönített, több területre bontott tűzjelzés
esetén valamennyi jelzést ki kell próbálni. (5) A fogadó állomással a beérkezett adatokat egyeztetni kell. Az eredményes próbát követően tájékoztatást kell adni
a próba befejezéséről. (6) A tűz- és hibaátjelző próbája előtt tisztázni kell a fogadó állomással a próba idejét a nem kívánt riasztás és vonulás
elkerülése érdekében. 200. § (1) Vezérlések, kapcsoló eszközök tekintetében a vizsgálat során minden vezérlést próba alá kell vetni, próba során
ellenőrizni kell, hogy a tűzjelző központ, vagy a vezérlő elem leadja-e a szükséges vezérlőjelet, illetőleg a vezérelt
szerkezetek, berendezések végrehajtják-e a feladatukat. A jelzéstől viszonyítva késleltetett vezérléseket
a késleltetésnek megfelelő ideig tartó tartalékenergia ellátás mellett kell vizsgálni.
(2) A vezérlés próbája során el kell kerülni az indokolatlan, magas költségkihatással, vagy kárral járó működtetést
(oltórendszer elindítása, hő- és füstelvezető patronok kioldása). (3) Egyéb eszközök, vezetékek tekintetében az ellenőrzés kiterjed
a) az előzőekben nem említett eszközök elhelyezése, jelölése megfelelő-e, működésük biztosított-e,
b) a vezetékek nyomvonala, az alkalmazott kábeltípusok megfelelnek-e a követelményeknek, és
c) a fal és födém áttörésen való kábel átvezetés tömítettsége megfelelő-e.
(4) A kivitelezői nyilatkozat tartalmazza, a beépített tűzjelző berendezés telepítése során a vonatkozó műszaki
követelmény, hatósági előírás, valamint a létesítéshez kapcsolódó egyeztetés során megállapított követelmények
érvényre juttatását a 8. melléklet 3 formanyomtatványa szerint.
(5) A megvalósulási terv tartalmazza a a) a tűzjelző berendezés megvalósulást rögzítő rajzokat,
b) a tűzjelző berendezés telepítési jegyzékét, c) a tűzjelző berendezés által kiadott vezérléseket, az ezekkel kapcsolatos adatokat, és
d) a tűzjelző berendezés jelzéseinek automatikus továbbításával kapcsolatos adatokat.
201. § (1) Az üzembe helyezési nyilatkozat tartalmazza
a) az üzembe helyező mérnök megállapítását arra vonatkozóan, hogy a tűzjelző berendezés a vonatkozó műszaki
követelmény, hatósági előírás, valamint a létesítéshez kapcsolódó egyeztetések során rögzített követelmény,
és az ezt tükröző elfogadott, engedélyezett tervdokumentáció szerint készült-e.
b) a tűzjelző berendezés rendeltetésszerű használatára való alkalmasságának megállapítását, és
c) az elfogadásra és használatbavételre vonatkozó javaslatot. (2) Az üzembe helyezési jegyzőkönyv tartalmazza
a) az ellenőrzés tárgyát (beleértve a létesített berendezés típusát és a létesítés helyét),
b) a tűzjelző berendezés működésének ellenőrzése során tapasztalt tényeket,
c) az ellenőrzésen résztvevők nevét és az adott létesítés során betöltött szerepét,
d) az ellenőrzés és a jegyzőkönyv készítés időpontját és helyét, és
e) az ellenőrzésen résztvevők aláírását. (3) Amennyiben az ellenőrzést követően közös jegyzőkönyv felvétele nem megoldható, a tapasztaltak emlékeztetőben is
rögzíthetők. (4) Az üzemeltetési napló tartalmazza a) a tűzjelző berendezésre vonatkozó adatokat,
b) a felügyeletre és kezelésre vonatkozó adatokat, c) az eseményekre vonatkozó adatokat, és a téves jelzések kivizsgálására vonatkozó megállapításokat,
d) a rendszeres (napi, havonkénti, negyedéves) ellenőrzésekre vonatkozó adatokat,
e) a rendszeres (féléves, éves) felülvizsgálatra és karbantartásra vonatkozó adatokat, és
f) a rendkívüli felülvizsgálatra és karbantartásra vonatkozó adatokat.
(5) Az üzemeltetési napló formai követelményeit a 8. melléklet 4. formanyomtatványa tartalmazza.
(6) Az oktatások megtartásáról szóló jegyzőkönyv tartalmazza a) az oktatást végző nevét,
b) az oktatottak nevét (természetes személyi azonosítóját), c) az oktatás tárgyát,
d) az oktatás és a jegyzőkönyv felvételének idejét, és
e) az oktatáson részt vettek aláírását. 202. § (1) Az oktatás kiterjed a tűzjelző központ, a távkezelő távkijelző egység tűz- és hibaátjelző egység kezelésére, a beérkező
tűz-, hiba-, téves riasztások kezelésére, a tűz esetén szükséges teendőkre, a tűzvédelmi szabályok megszegésének
következményeire vonatkozó előírások és szabályok ismertetésére. (2) A tűzjelző központ, távkezelő-kijelző egység kezelését, a napi ellenőrzés módját a gyártó ajánlása alapján készült
kezelési utasításban kell rögzíteni. (3) A telepítő átadja a megrendelőnek az e jogszabálynak megfelelő dokumentációt.
(4) A megrendelő megbízza az üzembe helyező mérnököt az üzembe helyezési feladatok végrehajtásával.
(5) A megrendelő a tűzjelző berendezést az üzembe helyező mérnök által elkészített dokumentáció alapján veszi át.
(6) Az elfogadásról szóló jegyzőkönyvet a megrendelő készíti el, a telepítő közreműködésével.
(7) Az üzembe helyező mérnök rendelkezik a berendezéssel kapcsolatos szakismerettel.
58. A berendezés üzemeltetése 203. § (1) Az üzemben tartás során a tűzjelző berendezést állandóan üzemképes állapotban kell tartani, a jelzések folyamatos
fogadását biztosítani kell. (2) A vonatkozó műszaki követelményben meghatározott időszakonkénti ellenőrzést, felülvizsgálatot és karbantartást el
kell végezni. 59. Meghibásodás és kikapcsolás 204. § (1) A vonatkozó műszaki követelmény vagy a tűzvédelmi hatóság által előírt beépített tűzjelző berendezés tervszerű,
részleges vagy teljes üzemszünetét, a kikapcsolás előtt legalább 5 munkanappal illetve a 48 órán belül el nem hárítható
meghibásodást telefonon és írásban jelezni kell az elsődleges működési körzet szerinti tűzoltóságnak.
(2) A téves riasztások elkerülése érdekében az érzékelők tűzjellemzőjére hasonlító hatás idejére az adott zóna, vagy zónák
kiiktatása, akkor lehetséges, ha a) a kiiktatott zóna csak a téves riasztást okozó hatás helyiségében lévő automatikus érzékelők működését
korlátozza, b) a kiiktatott zóna a téves riasztást okozó hatás helyiségében lévő kézi jelzésadók működését nem korlátozza,
c) a berendezés műszaki kialakítását ismerő szakemberrel a zóna kiiktatás körülményei egyeztetve vannak, olyan
módon, hogy az a létesítéssel, karbantartással, felülvizsgálattal összefüggő jogokat, kötelezettségeket ne sértsen,
és d) a zóna kiiktatásának és visszaállításának körülményei, annak felelősségi köre, az ellensúlyozó intézkedések
a Tűzvédelmi Szabályzatban rögzítve vannak. (3) A felügyelet kiegészítésére szolgáló tűz- és hibaátjelző berendezés tervszerű (átalakítás, felújítás, bővítés miatt
történő) részleges vagy teljes üzemszünetét abban az esetben kell jelezni a hivatásos önkormányzati tűzoltóságnak,
ha az meghaladja a 8 óra időtartamot. (4) A bejelentésnek tartalmazza az üzemszünet kezdetét és végét, a védelemből kieső területek leírását (szükség esetén
rajzát) és a kockázat ellensúlyozására teendő intézkedéseket, valamint az ennek végrehajtásáért felelős személyek
nevét. (5) A felügyelet kiváltására szolgáló tűz- és hibaátjelző berendezés meghibásodásának, tervszerű leállításának idejére
felügyeletet kell biztosítani. 205. § (1) A beépített tűzjelző berendezés jogszabályban, műszaki követelményben meghatározott dokumentációját
a befogadó létesítményben meg kell őrizni, és a történt változásokat át kell vezetni. Meg kell őrízni továbbá
a) kivitelezői nyilatkozatot, amely nem selejtezhető, b) üzembe helyező mérnök nyilatkozatát a részekkel, amely nem selejtezhető,
c) az elfogadási jegyzőkönyvet, amely nem selejtezhető, d) a jogszabályban meghatározott esetekben a használatbavételi engedélyt, amely nem selejtezhető,
e) megvalósulási dokumentációt, amelynél az aktuális példány nem selejtezhető,
f) oktatást igazoló iratokat, amelyek a tárgyévet követő december 31. után selejtezhetők,
g) üzemeltetési naplót, amely a tárgyévet követő 5. év december 31. után selejtezhető,
h) a meghibásodásról, kikapcsolásról szóló bejelentést, amely a tárgyévet követő december 31. után selejtezhető.
(2) A berendezés üzemeltetője biztosítja a jogszabályban, hatósági előírásban foglalt üzemeltetési feltételeket. A tűzjelző
központ felügyeletét ellátó személy a tűz- vagy hibajelzéseket értékelve haladéktalanul jelzi a megfelelő szervezet,
személy felé. (3) A tűzjelző központ felügyeletét ellátó személy a tűzjelző központ kezelésére, az általa elvégzendő ellenőrzésekre,
a tűzjelzésre és a tűz vagy meghibásodás esetén szükséges további intézkedésre kioktatásban részesül. Az oktatást
a munkába állás előtt, majd rendszeresen, évente megismételt.
60. Ellenőrzés felülvizsgálat, karbantartás 206. § (1) Az üzembentartó által a beépített tűzjelző berendezés központja (távkijelző, távkezelő egység) felügyeletével és
kezelésével megbízott személy a berendezés működésének vizsgálata kapcsán naponta ellenőrzi, hogy
a) ha a rendszer nincs nyugalmi helyzetben, akkor a kijelzett hibát az üzemeltetési naplóba bejegyezték-e, és,
ha a hiba szakképzett beavatkozást igényel (nem a hálózat időleges kimaradásáról van szó), értesítették-e
a karbantartót, b) az előző nap bejegyzett hibára történt-e megfelelő intézkedés,
c) a tűzjelző központ valamennyi állapotjelzőjének működését, és
d) amennyiben az állandó felügyelet távfelügyeleten keresztül valósul meg, a c) pontban meghatározottak helyett
elégséges meggyőződni, a központtal való kapcsolatról és rendszerállapotról.
(2) Az ellenőrzés célja, hogy megállapítást nyerjen a belső hangjelző, a központ fényjelző és információ-kijelzői
megfelelően működik-e. (3) Az ellenőrzés a gyártó által javasolt módon történik.
(4) Az üzembentartó által a beépített tűzjelző berendezés megfelelő működésének, a személyi, környezeti és műszaki
feltételek ellenőrzésével megbízott személy havonta ellenőrzi a) az (1)–(3) bekezdésben leírtakat,
b) az üzemeltetési naplót folyamatosan vezetik-e, c) a felügyeletet ellátók részt vettek-e megfelelő oktatáson,
d) a nyomtatók működéséhez szükséges eszközök, anyagok (papír festék, festékszalag) rendelkezésre állnak-e.
(5) Az üzembentartó által a beépített tűzjelző berendezés megfelelő működésének, a személyi, környezeti és műszaki
feltételek ellenőrzésével megbízott személy háromhavonta ellenőrzi a) a (4) bekezdésben leírtakat,
b) hogy történtek-e az épület használatában, technológiájában, kialakításában olyan változások, amelyek
befolyásolják a tűzjelző berendezés működését, különösen az automatikus érzékelők érzékelési képességét, a kézi
jelzésadók hozzáférhetőségét, a hangjelzők hallhatóságát, és c) hogy a jelzések beazonosítására vonatkozó kimutatások, rajzok rendelkezésre állnak-e, a grafikus megjelenítő
eszköz üzemképes-e. (6) A felülvizsgálatok és karbantartások között, rendszeres és rendkívüli felülvizsgálatok vannak. A rendszeres
felülvizsgálatok célja a tűzjelző rendszer megfelelő működőképességének normál körülmények között történő
ellenőrzése. Rendkívüli felülvizsgálatot kell végrehajtani a) tűzeset után,
b) téves riasztás esetén, c) a rendszer meghibásodása esetén,
d) a rendszer változtatása esetén, e) hosszú üzemszünet után, vagy
f) új karbantartóval kötött szerződés után. 207. § (1) Féléves rendszeres felülvizsgálat és karbantartás során, az üzemeltető legalább hathavonta biztosítja, hogy
a felülvizsgálatra és karbantartásra vonatkozó képesítéssel rendelkező személy
a) ellenőrizze a tűzjelző berendezés (távkezelő, távkijelző egység) üzemeltetésének személyi feltételeit, (oktatott
felügyelet) meglétét, b) ellenőrizze az üzemeltetési napló bejegyzéseit és tegye meg a szükséges beavatkozásokat a berendezés helyes
működésének érdekében, c) értékelje az üzembentartó által végzett ellenőrzés tapasztalatait, amennyiben szükséges tegyen javaslatot
a berendezés helyes működésének helyreállítására, d) működtessen minden zónában legalább egy érzékelőt vagy kézi jelzésadót, és ellenőrizze, hogy a tűzjelző
központ helyesen észleli és jelzi ki az eseményeket, megszólaltatja-e a riasztásjelző eszközöket (hang- fényjelzők),
és működteti-e a vezérlési funkciókat, a sérülés életveszély, vagy károsodás (oltóanyag kiáramlása) elkerülésének
érdekében megfelelő eljárásokat kell alkalmazni, e) ellenőrizze le az elsődleges és másodlagos tápforrások működését,
f) ellenőrizze a tűzjelző központ (távkezelő, távkijelző egység) hibajelzési funkcióinak működését,
g) tűz- és hibaátjelző berendezés esetén ellenőrizze a kapcsolatot a fogadó állomások (összevont ügyelet,
tűzoltóság, távfelügyeleti állomás) felé, és h) végezzen el minden további ellenőrzést és vizsgálatot, amit a telepítő, forgalmazó vagy a gyártó előírt.
(2) Éves rendszeres felülvizsgálat és karbantartás során, az üzemeltetőnek legalább évente kell biztosítania, hogy
a felülvizsgálatra és karbantartásra vonatkozó képesítéssel rendelkező személy
a) elvégezze az (1) bekezdésben foglalt feladatokat, b) ellenőrizze le az összes érzékelő helyes működését a gyártó ajánlásainak megfelelően, az automatikus érzékelők,
és kézi jelzésadók mennyiségét figyelembe véve, az összes érzékelő ellenőrzése felbontható, és elosztható
a féléves (megállapodás esetén) negyedéves felülvizsgálatokra és karbantartásokra, amennyiben ezek során az
érzékelők 50–50%-át (25–25%-át) ellenőrzik, c) szemrevételezéssel ellenőrizze, hogy az összes vezeték szerelvény és berendezés biztonságosan van-e rögzítve,
sértetlen és megfelelően védett-e, d) szemrevételezés során, és az üzemeltető adatszolgáltatása figyelembevételével pontosítsa, hogy történt-e
bármilyen a tűzjelző berendezés megfelelő működését (különösen az automatikus érzékelők, kézi jelzésadók,
hangjelzők, fényjelzők elhelyezésének megfelelősségét) befolyásoló változás, az épület, vagy a helyiségek
rendeltetésében, használatában, a technológiában, az épületszerkezetekben, épületgépészeti elemekben.
(3) A rendkívüli felülvizsgálat és karbantartás során az üzembentartó biztosítja, hogy a felülvizsgálatra és karbantartásra
vonatkozó képesítéssel rendelkező személy, az (4)–(5) továbbá a 208. § (1)–(4) bekezdésben meghatározottakat
elvégezze. (4) Tűzeset után a) – függetlenül attól, hogy azt a tűzjelző berendezés jelezte-e – szemrevételezéssel teljes körűen, meg kell vizsgálni
a tűz helyszínén és annak környezetében, hogy történt-e a berendezés működését befolyásoló károsodás vagy
meghibásodás, b) meg kell vizsgálni, hogy a tűzjelző berendezés a tüzet észlelte-e, továbbá megfelelő formában és részletességgel
megjelenítette-e, c) meg kell vizsgálni, hogy a tűzjelző berendezés szükséges működtetéseket (vezérlés, hangjelzés, riasztás
továbbítást) elvégezte-e, és d) amennyiben az ellenőrzés során a berendezés károsodása, meghibásodása, vagy beavatkozást igénylő
elváltozása tapasztalható a szükséges javítást, cserét – a jogszabályban foglalt feltételek megtartása mellett – el
kell végezni. (5) Téves riasztás esetén a) meg kell vizsgálni, hogy milyen objektív és szubjektív körülmények vezettek a téves riasztáshoz,
b) amennyiben megállapítható a téves riasztást okozó körülmény, javaslatot kell tenni a felszámolására,
c) a téves riasztást okozó körülmény kialakulásának megakadályozása érdekében a szükséges átalakítást, javítást,
cserét – a jogszabályban foglalt feltételek megtartása mellett – el kell végezni.
208. § (1) A berendezés meghibásodása esetén a) meg kell vizsgálni, hogy milyen körülmények, okok vezettek a meghibásodáshoz,
b) meg kell vizsgálni, hogy milyen következményekkel járt a meghibásodás a tűzjelző berendezés működésére
vonatkozóan, és c) a hiba elhárításához szükséges átalakítást, javítást, cserét – a jogszabályban foglalt feltételek megtartása mellett –
el kell végezni. (2) A tűzjelző berendezés változása esetén a megváltozott részekre, és területre vonatkoztatva az éves rendszeres
felülvizsgálatot kell elvégezni. (3) Hosszú üzemszünet után az éves rendszeres felülvizsgálatot kell elvégezni. Hosszú üzemszünet a 30 napnál hosszabb
teljes körű leállás. (4) Új karbantartóval kötött szerződés után
a) ellenőrizni kell a szükséges iratok meglétét, és
b) el kell végezni az éves rendszeres felülvizsgálatot.
(5) Dokumentálás keretében az ellenőrzés, a felülvizsgálat során tapasztaltakat az üzemeltetési naplóba rögzíteni kell.
A berendezés működésével, működőképességével kapcsolatban tett észrevételeket, javaslatokat az érintettek
(a tűzjelző központ felügyeletét ellátó, az ellenőrzéssel megbízott, a felülvizsgálatot, karbantartást végző személy),
amennyiben azok további intézkedést igényelnek, írásban jelezik az intézkedésre jogosult felé.
(6) A napi ellenőrzés elektronikusan is lehet rögzíteni, ha az alkalmas a felelősség nyomon követésére.
209. § (1) Az üzemeltető kijelöl egy tűzjelző berendezés megfelelő működésének, a személyi, környezeti és műszaki feltételek
ellenőrzésével megbízott személyt (továbbiakban: felelős személy), és biztosítja az előírt ellenőrzések megtartását,
továbbá az ellenőrzések során feltárt hiányosságokat megszünteti. (2) Az üzemeltető biztosítja a rendszeres és rendkívüli felülvizsgálat és karbantartás megtartását, továbbá a feltárt
hiányosságokat megszünteti. (3) A felelős személy a meghatározott időszakonként szükséges ellenőrzéseket végrehajtja és a tapasztaltak
figyelembevételével a hiányosságokat az intézkedésre jogosult vezető felé igazolt módon írásban jelzi.
(4) A felülvizsgálatot, karbantartást végző személy a szolgáltatásra vonatkozó szerződésben foglaltak szerint
a meghatározott időnként a felülvizsgálatot, karbantartást végrehajtja, a tapasztaltak figyelembevételével
a hiányosságokat az intézkedésre jogosult vezető felé igazolt módon írásban jelzi, az üzemeltető megbízása esetén
a javításokat, cseréket elvégzi. (5) A felülvizsgálat és karbantartás szolgáltatására vonatkozó szerződéstől való eltérés, az abban foglaltak figyelmen kívül
hagyása, vagy megsértése esetén a tűzjelző berendezés nem tekinthető felülvizsgáltnak és karbantartottnak.
(6) A beépített tűzjelző berendezés karbantartásának, szükség szerint javításának elvégzésre a jogszabályban, gyártó által
kiadott utasításban foglaltak irányadók. 210. § (1) A tűzjelző berendezés felülvizsgálata során a felülvizsgálatot végző személy
a) ellenőrzi a központ audió és vizuális kijelzőinek működését, hallhatóságát és láthatóságát,
b) ellenőrzi a tűzjelző központ kezelő gombjainak működését,
c) az elsődleges tápellátás leválasztását követően, ellenőrzi, hogy a tűzjelző központ megfelelően jelzi-e a hibát,
d) az elsődleges tápellátás visszaállítását követően az akkumulátor(oka)t leválasztva ellenőrzi, hogy a központ
megfelelően jelzi-e a hibát, e) a c) és d) pont szerinti vizsgálat alatt ellenőrzi, a tűzjelző központ működőképességét
f) hiba-állapotokat (zárlat, szakadás, földzárlat) szimulál a tűzjelző központ által felügyelt összes áramkörön, és
ellenőrzi, hogy a központ megfelelően jelzi a hibákat, az egyes jelzőáramkörökön, a hang- fényjelzőket vezérlő
kimeneteken, egyéb kimeneteken (távfelügyelet, oltó kimenet), és g) biztosítékok állapotának ellenőrzésére, a gyártó által előírt megfelelősség szerint (típus/érték).
(2) Az energia ellátás ellenőrzése során az ellenőrzést végző személy
a) szemrevételezéssel ellenőrzi, hogy az akkumulátorok nem duzzadtak-e, nincs-e elektrolit szivárgás, a csatlakozók
nem lazultak-e meg, a csatlakozások biztosak-e, és nincs-e túlmelegedett cella, mely az akkumulátor
meghibásodására utal, b) méréssel ellenőrzi a töltést, mely során
ba) ellenőrzi, hogy az elmúlt 24 órában a központ csak a nyugalmi terhelésre dolgozott,
bb) megméri a csatlakoztatott akkumulátor(ok) kapocsfeszültségét, ahol a mért értéknek 13,5–13,8V (sorba
kötött két akkumulátor esetén 27–27,6V) között kell lennie,
c) ellenőrzi a hálózati tápegységet, mely során az akkumulátor(ok) leválasztása után teljes riasztási terhelést kell
szimulálni, majd ellenőrizni kell, hogy a tűzjelző központ megfelelően működik-e, és
d) ellenőrzi az akkumulátor életkorát. 4 évesnél régebbi akkumulátor cseréjéről gondoskodni kell.
(3) Automatikus érzékelők ellenőrzése során az ellenőrzést végző személy
a) megvizsgálja, hogy mechanikailag nem sérült vagy szennyezett-e (nincsen lefestve, részlegesen vagy teljesen
elzáródva, eltakarva), és b) a környezeti változásokat értékelve, megállapítja, hogy az érzékelő megfelelő működése biztosított-e, típusa
megfelel-e a környezet tűzkockázatának, védelmi jellegének, és a lehetséges tűzjellemzőknek.
Az érzékelő működőképességének ellenőrzése során annak vizsgálata történik, hogy az eszköz megfelelően
csatlakozik a tűzjelző rendszerhez, és jelzőképes, az ellenőrzések során használt eszközök és anyagok illeszkedjenek az
érzékelő gyártója által javasoltakhoz, és olyanok lehetnek, melyek sem az érzékelőt sem a környezetet nem károsítják.
(4) Kézi jelzésadók működőképességének ellenőrzése során az ellenőrzést végző személy
a) szemrevételezéssel ellenőrzi, hogy a kézi jeladó sérült-e, megfelelő pozícióba van-e szerelve, jól látható-e és
könnyen megközelíthető-e, b) műanyag lapkájának benyomásával (visszaállítható típus), a törőüveg kivételével (üvegtörős típus) vagy az
ellenőrzésre szolgáló teszt kulccsal működtetve a kézi jelzésadót ellenőrzi, hogy a tűzjelző központ képes fogadni
a jelzését, és c) kültéri alkalmazásnál, robbanásveszélyes környezetben ellenőrzi, hogy a kábelbevezetésnél vagy a fedélnél
a zárás nem sérült meg. (5) Bemeneti eszközök (monitor, hagyományos hurokillesztő) modulok működőképességének ellenőrzése során az
ellenőrzést végző személy a) a modulra csatlakozó kontaktusokat, eszközöket egyedileg bejeleztetve ellenőrzi, hogy a központ képes-e észlelni
a jelzést, és b) amennyiben a modulra több kontaktus, eszköz is csatlakozik, ellenőrzi, hogy a hibák hatásának korlátozására
vonatkozó követelmények teljesülnek-e. (6) Vezérlések működőképességének ellenőrzése során a vizsgálatot végző személy
a) megvizsgálja, hogy a tűzjelző központ konfigurációjában megadott bemeneti események hatására, a megfelelő
helyen, időben és ideig aktiválódnak-e a kimeneti eszközök,
b) felügyelt kimenet esetén a kimenet működőképessége mellett ellenőrzi azt is, hogy a központ megfelelően
tudja-e jelezni a kimenet vagy vezetékezésének meghibásodását (vezetékezés zárlat/szakadás, vagy a működtető
tápfeszültség hiánya), c) az ellenőrzések során nem aktiválható kimeneteket írásban egyezteti az épület, létesítmény üzemeltetőjével,
használójával, az adott funkciótól függően ezek a kimenetek az ellenőrzés idejére letilthatók vagy műterheléssel
ellátva ellenőrizhetők, évente egy alkalommal azonban – valamilyen módon – mindenképpen ellenőrizni kell
működőképességüket. Nem aktiválható kimenetek lehetnek az épület villamos hálózatról leválasztását, bizonyos kritikus beavatkozásokat
(technológia leállítás, oltás), egyes területek hangjelzőit vagy a távfelügyeletre történő átjelzést vezérlő kimenetek.
211. § (1) Hang- és fényjelző eszközök ellenőrzése során a vizsgálatot végző személy
a) ellenőrzi, hogy a hang- és fényjelző eszközök mechanikailag nem sérültek és nem szennyezettek, a terv szerinti
megfelelő pozícióban vannak, és az épület esetleges módosításai (új falak, határolók, polcok) nem
csökkentették-e hatékonyságukat, b) a hang- és fényjelzők gyakorlati próbája előtt a létesítményért felelős személlyel, az épület üzemeltetőjével,
használójával, egyezteti, hogy az ellenőrzések ne zavarják meg az ott tartózkodókat,
c) ellenőrzi, hogy az eszközöket vezérlő kimenet meghibásodását képes-e a központ jelezni (felügyelt kimenet
esetén), d) az ellenőrzések során vizsgálja, hogy mindegyik hangjelző működik, és azonos hangmintával szólal meg, és
e) ellenőrzi, hogy mindegyik fényjelző működik, lencséik tiszták és nincsenek takarásban.
(2) Riasztás- és hibaátjelző eszközöket vagy csatolót működtető kimenetek ellenőrzése során az ellenőrzést végző
személy a) az ellenőrzés megkezdése előtt értesíti a távfelügyeletet az ellenőrzések elkezdéséről és várható időtartamáról,
valamint leállítja az ellenőrzések alatt az átjelzést, b) a tűzjelző berendezés egyéb részegységei ellenőrzésének befejezésekor az átjelzést újra engedélyezi, melyről
értesíteni kell a távfelügyeletet ellátót, ez után – a távfelügyelettel egyeztetve – ellenőrzi, hogy a rendszer
tűzjelzését vagy hibajelzését a riasztás- és hibaátjelző eszköz vagy csatoló megfelelően továbbítja, és a jelzést
a távfelügyelet venni tudja, c) amennyiben a távfelügyeletre nem csak összevont riasztás- és hibaátjelzés történik, akkor valamennyi átjelzést
ellenőrizni kell, d) az ellenőrzések megtörténte után a távfelügyelet az adott helyszínről beérkező minden jelzést éles jelzésnek
tekint. (3) Távkezelő, távkijelző egységek, nyomtatók ellenőrzése során az ellenőrzést végző személy
a) ellenőrizi a távkezelő, és/vagy távkijelző kezelési funkciók mindegyike megfelelően végrehajtható, a kijelzők jól
láthatók, és megfelelően olvashatók, b) ellenőrzi, hogy a nyomtató minden karaktert megfelelően, olvashatóan nyomtat (nyomtató belső teszt
üzemmódja), és c) ellenőrzi, hogy a jelzések bekövetkezésekor a nyomtató megfelelően működik-e.
(4) A segéd tápegységek ellenőrzése megegyezik a tűzjelző központ tápegységének és akkumulátorainak vizsgálatával.
(5) A téves riasztások oka lehet a) környezeti körülmény vagy olyan tevékenység, amely az adott tűzjellemzőhöz hasonló, és vele azonos hatást
(riasztási állapot) vált ki (por, pára, gőz, dohányzás, hegesztés, kenyérpirítás),
b) az automatikus érzékelő elszennyeződése, c) az eszköz meghibásodása, tönkremenetele fizikai, elektromos, vagy elektromágneses behatásra, amely a riasztási
állapottal megegyező hatást okoz (villámlás, átjátszók, induktív nagyfogyasztók ki/bekapcsolási tranziensei),
d) a kézi jelzésadó jó szándékú működtetése, e) a kézi jelzésadó szándékos félrevezető (rossz) szándékú vagy véletlen működtetése, vagy
f) egyéb az a)–e) pontokba nem sorolható ok.
HARMADIK RÉSZ
VILLAMOS ÉS VILLÁMVÉDELMI BERENDEZÉSEK XII. FEJEZET
A KISFESZÜLTSÉGŰ ERŐSÁRAMÚ VILLAMOS BERENDEZÉSEK IDŐSZAKOS TŰZVÉDELMI FELÜLVIZSGÁLATA
212. § (1) E fejezet szerinti időszakos tűzvédelmi felülvizsgálat a lakóépületek – kivéve a fázisonként 32 A-nél nem nagyobb
névleges áramerősségű túláramvédelem utáni áramköreit –, közösségi-, ipari-, mezőgazdasági- és raktár
létesítmények, továbbá lakókocsik, kiállítások, vásárok és más ideiglenes, illetve áthelyezhető építmények, valamint
a kikötők következő villamos berendezéseire terjed ki: a) váltakozó áram esetén 1000 V-ot, egyenáram esetén 1500 V-ot meg nem haladó névleges feszültségű áramkörök,
b) a készülékek belső áramkörét kivéve, minden olyan áramkör, amely legfeljebb 1000 V feszültségű villamos
berendezésből származó, de 1000 V-nál nagyobb feszültségen működik, különösen kisülőlámpa-világítás,
elektrosztatikus szűrőberendezés áramköre, távközlés, jelzőrendszer, vezérlés rögzített energiaátviteli,
erősáramú táphálózata, c) szabadtéren elhelyezett minden fogyasztói berendezés.
(2) Nem tárgya e fejezetnek az új berendezések üzembe helyezése előtt vagy üzembe helyezése során szükséges vizsgálat
eljárásainak ismertetése. (3) Nem vonatkozik e fejezet az áramszolgáltatói elosztóhálózatokra, a vasutak munkavezetékeire, a járművek villamos
berendezéseire és a bányák mélyszinti, föld alatti erősáramú berendezéseire, továbbá az olyan hordozható
berendezésekre, amelyekben az áramforrás a berendezés részét képezi.
(4) Nem vonatkozik e fejezet azokra a gyógyászati berendezésekre, amelyek villamos áramnak a gyógyászati kezeléshez
történő felhasználására szolgálnak, továbbá a villamos vontatás készülékeire, beleértve a vasúti járművek villamos
szerkezeteit és a jelzőkészülékeket, az autók villamos szerkezeteire, beleértve a villamos autókat, a hajófedélzeti, mobil
és rögzített partközeli létesítmények villamos berendezéseire, a repülőgépek villamos berendezéseire, azokra
a közvilágítási villamos berendezésekre, amelyek a közcélú hálózat részei.
213. § (1) E fejezet szempontjából tűzvédelmi felülvizsgálat olyan ellenőrzési művelet, amely javítási, karbantartási műveletek
nélkül, a hibák megállapítására és minősítésére irányul. (2) A villamos berendezés használatbavételét követően, a berendezés üzemeltetője, ha jogszabály másként nem
rendelkezik a) az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségben, szabadtéren legalább háromévenként,
b) a „C”, „D” és „E” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségben, szabadtéren legalább hatévenként a villamos
berendezés tűzvédelmi felülvizsgálatát elvégezteti, és a tapasztalt hiányosságokat a minősítő iratban
meghatározott határnapig megszüntetteti, melynek tényét hitelt érdemlő módon igazolja.
(3) A tűzvédelmi felülvizsgálat szempontjából a naptári napot kell figyelembe venni.
(4) A telep- vagy működési engedélyhez illetve bejelentéshez kötött átalakítás, vagy rendeltetés váltás során
a helyiségben, épületben elhelyezett villamos berendezéseken a berendezés üzemeltetője az e fejezet szerinti
tűzvédelmi felülvizsgálatot elvégzi, ha a) az új rendeltetéshez a jogszabály – veszélyesebb tűzveszélyességi osztályba sorolás miatt – gyakoribb
felülvizsgálatot határoz meg, b) az új rendeltetés a helyiség, épület tűzveszélyességi osztályát nem változtatja meg, de a korábbi „A” vagy
„B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiség esetében az utolsó felülvizsgálat óta 2 év eltelt, vagy
c) az új rendeltetés a helyiség, épület tűzveszélyességi osztályát nem változtatja meg, de a korábbi „C”, „D” vagy
„E” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiség esetében az utolsó felülvizsgálat óta 4 év eltelt.
214. § (1) A villamos berendezések felülvizsgálata, a berendezés minősítése a létesítéskor érvényben lévő vonatkozó műszaki
követelmény, illetve a vizsgálat időpontjában érvényes vonatkozó műszaki követelmény, vagy azzal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtó előírás szerint történik. (2) A felülvizsgálat része a villamos berendezés környezetének értékelése és a hely zónabesorolásának tisztázása.
(3) A felülvizsgálat kiterjed azokra a hordozható berendezésekre is, amelyeket az üzem nyilatkozata szerint
a technológiából adódóan rendszeresen használnak. 215. § (1) A vizsgálatok vezetését és abban érdemi munka folytatását csak olyan személy végezhet, aki jogszabályban
meghatározott erősáramú berendezések időszakos felülvizsgáló szakképesítéssel rendelkezik. (2) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó (továbbiakban: robbanásveszélyes) helyiségek és szabadterek
villamos berendezéseinek vizsgálatához a vizsgálatot végző személy az (1) bekezdésben meghatározottakon felül
a sújtólég- és robbanásbiztos villamosberendezés-kezelő vagy robbanásbiztos berendezés kezelő szakképesítéssel is
rendelkezzen. (3) A robbanásveszélyes helyiségek és szabadterek villamos berendezéseinek felülvizsgálatát két, vagy több személy
együttesen is végezheti, ha együttesen rendelkeznek a meghatározott szakképesítéssel.
XIII. FEJEZET A VILLAMOSENERGIA-FEJLESZTŐ, -ÁTALAKÍTÓ ÉS -ELOSZTÓ BERENDEZÉSEK TŰZVÉDELME
216. § (1) A 150 kVA-nál nagyobb névleges teljesítményű villamosenergia-fejlesztő, valamint az ilyen teljesítményű 1 kV-nál
nagyobb névleges feszültségű villamosenergia-átalakító és -elosztó berendezések, a velük egy helyiségben lévő
villamos kapcsoló-berendezések – bányák külszíni berendezéseit is beleértve –, továbbá ezen berendezések
elhelyezésére szolgáló építmények és a berendezések előírt tűztávolságán belül telepített más építmények,
helyiségek, éghető anyagot tároló területek tűz elleni védelme feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek,
vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson. (2) E fejezet nem vonatkozik a bányák föld alatti berendezései, az akkumulátortelepek akkumulátorhelyiségek, az
erőművi és az alállomási hidrogénhűtésű berendezések, valamint a villamos vontatójárművek transzformátorainak
tűz elleni védelmére. 217. § A 10 MVA-nál nagyobb beépített névleges összteljesítmény feletti transzformátorállomásokon – a legnagyobb
transzformátor külső főméreteiből számított burkoló felületére (az alapfelületet kivéve) számított – 16 l/perc × m2
fajlagos térfogatáram mellett, a 10 perc oltási időnek megfelelő oltóvízmennyiség háromszorosát kell biztosítani.
XIV. FEJEZET VILLÁMVÉDELEM 218. § A villámvédelmi berendezés norma szerinti, ha tervezése, kivitelezése, felülvizsgálata, karbantartása megfelel
a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújt.
219. § (1) Új építménynél, valamint a meglévő építmény rendeltetésének megváltozása során a villámcsapások hatásaival
szembeni védelmet norma szerinti villámvédelmi berendezéssel kell biztosítani.
(2) A meglévő nem norma szerinti villámvédelmi berendezés bővítése az adott építmény meglévő rendeltetetésével
összefüggő átalakításával, bővítésével együtt történik. (3) A meglévő nem norma szerinti villámvédelmi berendezés bővítésének meg kell felelnie a villámvédelmi berendezés
létesítésekor, vagy utolsó felülvizsgálatakor érvényes műszaki követelménynek. 61. A norma szerinti villámvédelmi berendezések tűzvédelmi követelményei
220. § Jelen alcím rendelkezése irányadók az ideiglenes és állandó jellegű építmények norma szerinti villámvédelmi
berendezéseinek követelményeire. Jelen alcím nem terjed ki a járművek, katonai létesítmények, tömegrendezvények
villámvédelmi követelményeinek meghatározására. 221. § (1) Az építmények villámcsapások hatásaival szembeni védelmét az emberi élet elvesztésének és a közszolgáltatás
kiesésének kockázata szempontjából kell biztosítani. (2) A villámcsapások hatásával szembeni védelem megfelelő
a) ha a villámvédelmi kockázatelemzéssel meghatározott, egy évre vetített kockázat az emberi élet elvesztésére
vonatkozóan kisebb, mint 10–5 és a közszolgáltatás kiesésére vonatkozóan kisebb, mint 10–4,
b) ha a 11. melléklet 1. táblázatában foglalt építmények villámvédelmi berendezésének védelmi szintje megfelel az
ott leírtaknak, c) villámvédelmi berendezés kialakítása nélkül – a 11. melléklet 1. táblázatában foglalt építmények kivételével –
ha a villámvédelmi kockázatelemzéssel meghatározott, egy évre vetített kockázat az emberi élet elvesztésére
vonatkozóan kisebb, mint 10–5 és a közszolgáltatás kiesésére vonatkozóan kisebb, mint 10–4, és
d) ha az ideiglenes építmény villámvédelmi intézkedései a 223. §-ban foglaltaknak megfelelnek.
222. § (1) Villámvédelmi berendezést kell létesíteni a 11. melléklet 1. táblázatában megjelölt építmények esetében,
a meghatározott védelmi szint biztosításával, továbbá abban az építményben, ahol a villámcsapások hatásaival
szembeni védelem csak így biztosítható. (2) Ha a 11. melléklet 1. táblázatában szereplő védelmi szinthez képest a vonatkozó műszaki követelmény szigorúbb
védelmi szintet állapít meg, akkor a szigorúbb követelményt kell alkalmazni.
223. § (1) Kötelező gondoskodni a villámvédelemről azoknál az ideiglenes építményeknél, felvonulási- és építési területek
építményeinél, amelyeknél az építmény fennállási ideje április 1. és október 31. közötti időszak bármely napjára esik.
(2) Ideiglenes építmények villámvédelmére olyan villámvédelmi berendezés is elfogadható, amelynek alkalmazása
esetén az egy évre vetített villámvédelmi kockázat az emberi élet elvesztésére kisebb, mint 10–4 és közszolgáltatás
kiesésére kisebb, mint 10–2. (3) Ideiglenes építmények villámvédelmére megengedett a 100 m sugarú gördülőgömbbel szerkesztett felfogó
alkalmazása, a villámvédelmi kockázatelemzés szempontjából PB = 0,4 értékkel.
(4) Ideiglenes építmények villámvédelmének biztosítására használati- vagy munkautasítás elkészítése, és annak
betartatása is szükséges. 224. § Nem kötelező villámvédelmi berendezést létesíteni a 10 m-nél nem nagyobb gerincmagasságú
a) egy lakóegységet vagy csak egymás mellett elhelyezett lakóegységeket tartalmazó lakóépületben,
b) a legfeljebb 400 m2 alapterületű, egymás felett elhelyezett lakóegységeket tartalmazó lakóépületben, városi
– elővárosi környezetben, ha a tető anyaga A1 – A2 tűzvédelmi osztályba tartozik,
c) a legfeljebb 200 m2 alapterületű – a 11. melléklet 1. táblázatában nem szereplő – közösségi épületben, városi –
elővárosi környezetben. 225. § (1) Villámvédelmi berendezést csak kiviteli tervdokumentáció alapján lehet létesíteni, kivételt képeznek a villámvédelmi
berendezés létesítésére nem kötelezett építmények, amelyeknél csak ajánlott a tervdokumentáció alapján történő
létesítés. (2) Az e jogszabály szerinti villámvédelmi berendezés tervezésére csak a Magyar Mérnöki Kamara tervezői
névjegyzékében szereplő, a villámvédelem területén kiemelkedően gyakorlott villamos tervező jogosult.
Kiemelkedően gyakorlott az a tervező, aki az érvényes vonatkozó műszaki követelményen alapuló, a Magyar
Elektrotechnikai Egyesülettel (MEE) és az OKF-fel egyeztetett, a Magyar Mérnöki Kamara Elektrotechnikai tagozata
által (MMK) akkreditált villámvédelmi létesítési tanfolyam záróvizsgáját eredményesen letette.
(3) A kivitelezésért felelős műszaki vezetőnek, műszaki ellenőrnek szintén rendelkeznie kell a (2) bekezdés szerinti
érvényes záróvizsgával. 226. § (1) A villámvédelmi berendezésen el kell végezni
a) a létesítés során a később eltakarásra kerülő részek eltakarása előtt a részleges felülvizsgálatot,
b) a létesítést követően az átadás előtt az első felülvizsgálatot,
c) a jogszabályban előírt időszakonként az időszakos felülvizsgálatot,
d) a vonatkozó műszaki követelményben foglalt különleges eseményt követően a rendkívüli felülvizsgálatot.
(2) A villámvédelmi berendezést – ha jogszabály másként nem rendelkezik –,
a) LPS I és LPS II osztály esetén legalább háromévenként,
b) egyéb esetben legalább hatévenként, tűzvédelmi szempontból felül kell vizsgáltatni, és a tapasztalt hiányosságokat
a minősítő iratban meghatározott határnapig meg kell szüntetni, melyek tényét hitelt érdemlő módon igazolni kell.
(3) Az e jogszabály szerint létesített villámvédelmi berendezés esetében a felülvizsgálatok vezetésére és abban érdemi
munka folytatására csak olyan személy jogosult, aki a jogszabályban meghatározott „villámvédelem időszakos
felülvizsgálója” szakképesítéssel rendelkezik, és a vonatkozó műszaki követelményen anyagából az MEE-vel és az
OKF-fel egyeztetett, MMK-nál akkreditált villámvédelmi tanfolyami képzésben részesült és eredményes vizsgát tett,
vagy a vonatkozó műszaki követelményt tananyagi szinten oktató OKJ-s képzésben részesült.
(4) Részleges vagy rendkívüli felülvizsgálat végzésére jogosult az MMK névjegyzékében szereplő villamosmérnöki
végzettségű, a villámvédelem területén „kiemelkedően gyakorlott” szakértő is.
227. § (1) A felülvizsgálat elvégzését a felülvizsgálatról készített jegyzőkönyv és az ennek alapján elkészített minősítő irat
tanúsítja. (2) A minősítő irat tartalmazza a) az ellenőrzés időpontjának kezdetét és végét,
b) a vizsgált építmény pontos, azonosításra alkalmas megnevezését, a vizsgálat tárgya pontos, egyértelmű
határainak megvonásával, c) a felülvizsgálat alapját képező szabványokat – évszám feltüntetésével – vagy előírásokat, az eltérési engedélyeket
a keltezés és az iktatási szám feltüntetésével, d) a építmény villámvédelmi kiviteli vagy átadási dokumentációjának azonosítóit és az LPS x, illetve LPMS x
villámvédelmi szintet, e) a vizsgálatkor elfogadott különféle bizonylatok, érintésvédelmi mérések, tűzvédelmi besorolás felsorolását,
f) a vizsgált berendezések „megfelelő”, „nem megfelelő”, „hibaelhárítás után megfelelő”, vagy „tervezői
közreműködést igényel” minősítéseit, valamint valamennyi talált és azonnal ki nem javított hiba, hiányosság
felsorolását – azok helyének azonosításra alkalmas meghatározásával – és kijavításának dátumszerű határnapját,
g) összefoglaló minősítő véleményt arról, hogy a villámvédelmi berendezés a rendeltetésszerű használatra
biztonsági szempontból megfelel-e, h) az ellenőrzést vezető személy(ek) nevét, aláírását, szakképzettségét igazoló vizsgabizonyítvány számát, ha
a felülvizsgálatot gazdálkodó szervezet végzi, akkor cégszerű aláírást is,
i) a vizsgálatot végző gazdálkodó szervezet nevét és telephelyét, vagy magánszemély esetén annak lakcímét és
j) a vizsgált berendezés azonosításra alkalmas vázlatát. 62. Nem norma szerinti meglévő villámvédelmi berendezés időszakos felülvizsgálata
228. § (1) A nem norma szerinti meglévő villámvédelmi berendezés időszakos felülvizsgálatát a létesítéskor érvényben lévő
vonatkozó műszaki követelménynek megfelelően kell végezni. (2) A nem norma szerinti meglévő villámvédelmi berendezést, ha jogszabály másként nem rendelkezik tűzvédelmi
szempontból a) a „C”, „D” és „E” tűzveszélyességi osztályba tartozó építményben és szabadtéren legalább hatévenként,
b) egyéb építményben, szabadtéren legalább 3 évenként, c) a villámhárító berendezés, vagy a védett épület vagy építmény minden olyan bővítése, átalakítása, javítása vagy
környezetének megváltozása után, ami a villámvédelem hatásosságát módosíthatja, és
d) sérülés, erős korrózió, villámcsapás valamint minden olyan jelenség észlelése után, amely károsan befolyásolhatja
a villámvédelem hatásosságát, felül kell vizsgáltatni és a tapasztalt hiányosságokat a minősítő iratban
meghatározott határnapig meg kell szüntetni, melynek tényét hitelt érdemlő módon igazolni kell.
229. § A nem norma szerinti villámvédelmi berendezéseknél az ellenőrzés, felülvizsgálat vezetésére és abban érdemi munka
folytatására csak olyan személy jogosult, aki a jogszabályban meghatározott „villámvédelem felülvizsgálója”
szakképesítéssel rendelkezik. XV. FEJEZET
AZ ELEKTROSZTATIKUS FELTÖLTŐDÉS ELLENI VÉDELEM
230. § A fejezet rendelkezései nem terjednek ki a technológia berendezések elektrosztatikus feltöltődés elleni védelmére.
231. § (1) Az „A” vagy „B” tűzveszélyességi osztályba sorolt veszélyességi övezetben, helyiségekben, létesítményekben, ahol az
elektrosztatikus feltöltődés tüzet okozhat, elektrosztatikus feltöltődés elleni védelmet kell biztosítani.
(2) Az elektrosztatikus feltöltődés elleni védelem teljesül, ha a tervezést, létesítést, üzemeltetést, és karbantartást
a vonatkozó műszaki követelmény szerint, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtó módon végzik, és az
elektrosztatikus feltöltődés elleni védelmet a felülvizsgálatot követően a felülvizsgáló megfelelőnek minősíti.
232. § (1) A felülvizsgálat során a felülvizsgálatot végző személy az elektrosztatikus feltöltődés elleni védelmet (a továbbiakban:
elektrosztatikus védelem) szolgáló a) megoldások, eszközök, b) elektrosztatikai földelések és
c) padlóburkolatok, falburkolatok megfelelőségét vizsgálja. (2) A felülvizsgálat célja az elektrosztatikus védelem hatásos működésének ellenőrzése.
(3) Felülvizsgálat elvégzése kötelező a) az üzembe helyezés előtt;
b) az átalakítás, bővítés után; c) a technológia változása után;
d) a meglévő elektrosztatikus védelmen legalább 3 évente, ha gyártó, telepítő a műszaki leírásban,
dokumentációban vagy a telepítési technológiai dokumentációban nem rendelkezik a felülvizsgálat idejéről.
(4) A felülvizsgálatról a felülvizsgálatot végző személy minősítő iratot készít és ebben feltüntetni
a) az ellenőrzés és a megelőző vizsgálat időpontját,
b) a vizsgált létesítmény megnevezését a vizsgálat tárgyának egyértelmű meghatározásával,
c) a felhasznált szabványokat, tanúsítványokat, előírásokat, d) a mérési körülményeket és a mérőeszközök adatait,
e) a mért eredményeket, f) a mérési eredmények kiértékelését,
g) minősítő véleményt – indoklással – a vizsgálat tárgyának megfelelőségéről, a hiányosságok felsorolását és
h) az ellenőrzést végző személy nevét, székhelyét, aláírását, szakképzettségét, szakértői bizonyítványának számát,
szervezet esetén az előbbieken túl a szervezet székhelyét és cégszerű aláírást.
233. § A felülvizsgálat végzésére csak a) a Magyar Mérnöki Kamarában bejegyzett villamosmérnök szakértő,
b) igazságügyi villamos szakértő, c) villamos mérnök végzettségű villamos tűzvédelmi szakértő, illetve
d) akkreditált vizsgáló intézet vagy olyan szervezet jogosult, ami az a)–c) pontok szerinti szakértőt foglalkoztat.
NEGYEDIK RÉSZ
ÉGHETŐ FOLYADÉKOK ÉS GÁZOK TÁROLÁSA XVI. FEJEZET
OLAJTÜZELÉSHEZ TARTOZÓ ÉPÍTMÉNYEK TŰZVÉDELMI ELŐÍRÁSAI
SZIMPLA ÉS DUPLA FALÚ, FEKVŐ, HENGERES ACÉL TARTÁLYOK ÉGHETŐ FOLYADÉKOK ÉS OLVADÉKOK
TÁROLÁSÁRA
234. § Az olajtüzeléshez tartozó tároló- és kiszolgáló építmények, berendezések, továbbá az olajlefejtés és olajkészlet-tárolás
feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson.
235. § (1) A 235–259. § tartalmazza az éghető folyadékokat és olvadékokat (a továbbiakban: éghető folyadék) atmoszférikus
nyomáson tároló, fekvő, szimpla és dupla falú, egy- vagy többkamrás, hengeres acéltartályok tűzvédelmi
követelményeit az 1 m3-nél nagyobb névleges űrtartalom esetén.
(2) A 235–259. § előírásai a 262–264. § szerinti szálerősítésű tartályok telepítésére és szerelvényezésére is vonatkoznak.
Az (1) és (2) bekezdésben szereplő tartályokra vonatkozó előírások hatálya nem terjed ki a bányászatról szóló törvény
szabályozása alá tartozó, a szénhidrogén-bányászatban használatos technológiai tartályokra.
(3) A technológiai atmoszférikus, fekvő, hengeres tárolótartályok létesítése e fejezet szerint történik. Kivéve azokat
a tartályokat, amelyekben a munkafolyamatok során felhasznált folyadékok a folyamatos munkavégzéshez szükséges
mennyiségben vannak készenlétben, kész-, vagy közbenső termékként kerülnek tárolásra, és tárolt mennyisége nem
haladja meg az egy nap alatt felhasznált, vagy a termelt mennyiséget.
(4) A 235–259. § alkalmazása kiterjed a 8 hónapnál hosszabb időre szüneteltetett üzemeltetés utáni, újbóli üzembe
helyezésre kerülő tartályokra is. 63. Általános előírások, alkalmazási feltételek
236. § (1) Ha a fejezet az I–II. és a III–IV. tűzveszélyességi fokozatú folyadékokra eltérő előírást tartalmaz, és a környezeti hatások
vagy a melegítés következtében az enyhébb tűzveszélyességi fokozatba tartozó folyadék hőmérséklete elérheti annak
lobbanáspontját, akkor a veszélyesebb tűzveszélyességi fokozatnak megfelelő követelmények az irányadók.
(2) Ha különböző tűzveszélyességi fokozatú folyadékokat együtt tárolnak, és az enyhébb tűzveszélyességű folyadék
tárolási területére a veszélyesebb anyag gőzei bejuthatnak, akkor a biztonsági szerelvényezést a veszélyesebb
anyagnak megfelelő módon kell kialakítani. 64. Fekvő, hengeres acéltartályok szerelvényei, tartozékai, elhelyezése és telepítése,
általános követelmények 237. § (1) A tartályok biztonságos üzemeléséhez és karbantartáshoz alkalmazott szerelvények feleljenek meg az adott
üzemelési, környezeti feltételeknek, és a tárolt anyagok hatásaival szemben ellenállóak legyenek.
A tartályt el kell látni földeléssel, szükség esetén, elektrosztatikus feltöltődés elleni védelemmel, valamit
villámvédelemmel. A tartályokat úgy kell kialakítani, hogy a környezeti hőmérsékletingadozásból adódó belső
nyomáskülönbségek ne veszélyeztessék a tartály stabilitását. (2) A tartályok közbenső fenekekkel kamrákra oszthatók. A behelyezett fenék falvastagsága nem lehet kisebb, mint
a főtartály falvastagsága. 65. Szerelvények, töltőcső 238. § (1) A töltőcső átmérője a töltési sebesség figyelembevételével kerüljön meghatározásra. Az áramlási sebesség ne haladja
meg a 7 m/s-ot. (2) A töltőcső tartályba nyúló vége úgy legyen kialakítva, hogy az elektrosztatikus feltöltődés elkerülhető legyen.
(3) Ha a töltőcsőből a folyadék leürülhet, akkor az I. és a II. tűzveszélyességi fokozatú folyadékok esetén a kilépés előtti
szakaszba gyújtóhatás-átterjedést gátló szerkezet legyen elhelyezve a 280. § előírásainak a figyelembevételével.
(4) Mozgatható töltő csatlakozású töltőrendszer használatakor, az I. és a II. tűzveszélyességi fokozatú folyadékok esetén,
ha a csatlakozási lehetőség a) a tartály dómaknájában van kialakítva, akkor a töltőcső tartályon kívüli vége üzemen kívül tömören záró,
csepegésmentes csatlakozású töltőcsatlakozóban (töltőfej) végződjön, b) a tartály aknáján kívül csővezetéki kapcsolaton keresztül van kialakítva, akkor a rendszer gyújtóhatás-átterjedést
gátló szerelvényezése a 279–281. § szerint történjen. (5) A töltőcsatlakozó gyújtószikrát nem okozó anyagból készüljön és a csatlakozás csepegésmentes legyen.
(6) A III. és a IV. tűzveszélyességi fokozatba tartozó folyadékok esetén a gyújtóhatás-átterjedést gátló szerkezetek
beépítése nem szükséges, ha azt a 236. § tárolási esetei nem indokolják.
66. Szerelvények, szívócső 239. § (1) Ha számolni kell azzal, hogy az üzemeltetés során az I. és a II. tűzveszélyességi fokozatú folyadékok a szívócsőből
leürülhetnek, akkor a tartályhoz való csatlakozás előtt gyújtóhatás-átterjedést gátló szerkezetet kell beépíteni
a 279–281. § előírásainak figyelembevételével. A gyújtóhatás-átterjedést gátló szerkezet a szívócső végpontja előtt
beépített folyadékzár is lehet. Ebben az esetben a folyadékzár az üzemelés során ne ürüljön le.
(2) A III. és a IV. tűzveszélyességi fokozatú folyadékok esetén gyújtóhatás-átterjedést gátló szerkezet beépítése nem
szükséges, ha a tartályban időlegesen sem történik I. és II. tűzveszélyességi fokozatú folyadék tárolása, és az együtt
tárolás következtében nem kerülhet robbanásveszélyes gőzkeverék a csővezetékbe.
(3) Az I. és a II. tűzveszélyességi fokozatú folyadékok tárolásakor, ha a töltőcsatlakozás a dómaknában, vagy annak
közelében történik, akkor a szívócsőbe 1 db gyújtóhatás-átterjedést gátló szerkezetet kerüljön beépítésre. Ha
a szívócső és a tömlőcsatlakozás helye között hosszabb csővezeték van, akkor a rendszer gyújtóhatás-átterjedést gátló
szerelvényezése a 279–281. § szerint legyen kialakítva. 67. Szerelvények, légzőcső és légzőszerelvények
240. § (1) A tartály légzőszerelvényeit a 260. § meghatározottak szerint kell kialakítani és méretezni.
(2) Az I. és a II. tűzveszélyességi fokozatú folyadékok tárolótartályai esetén, vagy a III. és a IV. tűzveszélyességi fokozatú
folyadékoknál, ha azok előteres föld alatti vagy földtakarás alatti tartályban, vagy föld feletti tartályban kerülnek
tárolásra, a légzőrendszert gyújtóhatás-átterjedést gátló szerkezettel kell felszerelni.
68. Szerelvények, túltöltést jelző vagy gátló szerkezet 241. § (1) A tartályokat túltöltést jelző vagy gátló szerkezettel kell ellátni.
(2) A túltöltést jelző vagy gátló szerkezetet olyan módon kell elhelyezni, hogy a tartályban a folyadékszint a legnagyobb
töltési szintet ne haladhassa meg. A legnagyobb töltési fok, ha erre vonatkozóan a tárolási körülmények vagy
a technológia más értéket nem indokol, a tartály térfogatának 97%-a, a túltöltést jelző vagy gátló szerkezet beállítási
értéke ennek 2%-kal csökkentett értéke. Ha számolni kell azzal, hogy tároláskor a tárolt anyag térfogata növekedhet,
akkor a töltési fokot úgy kell csökkenteni, hogy a legnagyobb anyagtérfogat ne haladja meg a 97%-os töltési fokot.
(3) A túltöltés veszélyét hang- és fényjelzéssel kell jelezni. A legnagyobb folyadékszintet úgy kell meghatározni, hogy
elegendő idő maradjon a beavatkozásra. Automatikus működtetésű túltöltésvédelem esetén az automatika
beavatkozását hang- és fényjelzés is jelezze. (4) Villamos működtetésű túltöltést jelző (határértékjelző) szerkezetek a beépítési körülményeknek megfelelő villamos
védettségűek legyenek, és rendelkezzenek arra kijelölt vizsgáló szerv által kiállított tanúsítvánnyal. A szintmérő és
a határszintkapcsoló (jeladó) egymástól függetlenül működjön. 69. Szerelvények, mérőcső vagy szintmérő
242. § (1) A mérőcső, vagy a szintmérő szerelvényezése olyan legyen, hogy a használat közben gyújtószikrát ne okozzon.
(2) Az I. és a II. tűzveszélyességi fokozatú folyadékok tartályai esetén a mérőcső kialakítása olyan legyen, hogy azon
keresztül a tartályba égés, robbanás ne terjedjen át.
(3) Az elektromos szintmérő berendezések a tárolt közegnek megfelelően, robbanásbiztos védettségűek legyenek.
A robbanásbiztos kivitelt az arra kijelölt vizsgáló szerv által kiadott tanúsítvánnyal kell igazolni.
70. Szerelvények, fenékürítő cső 243. § Ha a fenékürítés üzemszerűen is szükséges, akkor a fenékürítő cső kialakítása és biztonsági szerelvényezése
a szívócsőével egyezzen meg. 71. Szerelvények, mintavevő cső vagy csonk
244. § Az I. és a II. tűzveszélyességi fokozatú folyadékok tárolásakor a mintavevő csonkon lévő zárófedél gyújtószikrát nem
okozó anyagból készüljön. 72. Szerelvények, műszerek, villamos berendezések
245. § (1) A tárolt folyadék jellemzőinek mérésére csak olyan műszerek használhatók, amelyek a tárolt folyadéknak és az
üzemeltetés körülményeinek megfelelnek, és ezt a gyártó minőségi tanúsítvánnyal igazolja.
(2) Villamos műszerek és berendezések beépítése a folyadék tűzveszélyességi fokozatának megfelelően,
a robbanásveszélyes zónabesorolás figyelembevételével történjen. 73. Szerelvények, fűtőberendezés
246. § (1) A fűtőberendezés és a fűtőközeg olyan kialakítású legyen, hogy az a tárolt anyagra veszélyt ne jelentsen még
a berendezés meghibásodása esetén se. (2) Az önműködő hőmérséklet-szabályozó berendezések feleljenek meg a 260. § követelményeinek.
74. Szerelvények, lépcső, létra és kezelőjárda 247. § A tartályokon levő szerelvények megközelítésére szolgáló lépcső, létra és hozzá csatlakozó kezelőjárda A1, A2
anyagúak legyenek. 75. Szerelvények, gázvisszavezető cső (gázinga-csatlakozás) 248. § A gázingaeljárással történő tartálytöltési folyamat ismertetése és a létesítésre vonatkozó előírásokat meghatározó
rendelkezések (279–281.§) a következő kiegészítésekkel alkalmazandók (1) A tartály védelmére használatos gyújtóhatás-átterjedést gátló szerkezet (szükségessége a 241. § szerint) a közös
csőszakaszba helyezhető el, ha ez nem lehetséges, akkor mindkét csővezetékben legyen elhelyezve egy-egy,
közvetlenül a csatlakozási pont előtt. (2) A gázingarendszer csővezetékének leürítési helyei I. és a II. tűzveszélyességi fokozatú folyadékok esetén belobbanás
ellen védettek legyenek. (3) A gázingavezetékek összeköthetők, ha
a) a folyadékok gőzei egymással veszélyes reakcióba nem lépnek, azonos tűzveszélyességi fokozatúak és a közös
vezetékszakasz keresztmetszete a legnagyobb egyidejű gőz-levegő áramra van méretezve, és
b) a vezeték úgy van kialakítva, hogy azon keresztül folyadék az egyik tartályból a másikba nem juthat.
76. Szerelvények, hőszigetelés Az elhelyezés, beépítés általános követelményei
249. § Ha a tartályt hőszigetelni kell, akkor a hőszigetelés A1, vagy A2 tűzvédelmi osztályú anyagból készüljön.
250. § A tartályok elhelyezhetők a) föld alatt,
b) földtakarás alatt, c) részben föld vagy földtakarás alatt (előteres föld alatti tartályok),
d) föld felett, vagy e) medencében. 77. Föld alatti tartályok
251. § A tartályok által elfoglalt területen nem folytatható olyan tevékenység, amely a tartályok terhelését növeli és
a tervezéskor nem került figyelembe vételre. 252. § (1) A dómakna falán lévő csőátvezetések a folyadék és gőzeinek áthatolása ellen tömítve legyenek.
(2) Az akna fala folyadékzáró és A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú legyen.
78. Földtakarás alatti tartályok 253. § (1) A tartály földtakarás alatt a környező rendezett terepszintből kiemelkedően csak akkor helyezhető el, ha
a talajviszonyok vagy egyéb rendkívüli körülmény miatt föld alatti tartályként, vagy a telepítési viszonyok vagy egyéb
ok miatt föld feletti tartályként nem telepíthető. (2) Ha a szimpla falú tartály felső alkotója a terepből kiemelkedik, védőfallal kell körülvenni. A védőfal olyan magas legyen,
hogy az esetleg kiömlő folyadékot a fallal körülhatárolt tér be tudja fogadni.
(3) Egyebekben a követelmények a föld alatti tartályokra irányadó előírások szerint.
254. § (1) A III. és a IV. tűzveszélyességi fokozatba tartozó folyadékok tárolására használatos föld alatti vagy földtakarás alatti
tartályok elhelyezhetők ún. előteres kivitelben is. (2) A tartály elhelyezésére az elhelyezés módjától függően a 251–252. § rendelkezései azzal az eltéréssel alkalmazható,
hogy az előtér olyan magasságú folyadékzáró fallal legyen körülvéve, hogy a tartályból esetleg kiömlő folyadékot
a fallal körülvett tér be tudja fogadni. 255. § (1) A tárolótartályokat – a (3) bekezdésben leírtak kivételével – felfogótérben kell elhelyezni oly módon, hogy az elcsurgó,
vagy lyukadás esetén az elfolyó folyadék felfogható és eltávolítható legyen. A felfogótér építési előírásai feleljenek
meg az állóhengeres acéltartályokra vonatkozó műszaki követelményben foglaltaknak, vagy azokkal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtsanak. (2) Nem szükséges felfogótér olyan dupla falú acéltartályok esetén, amelyek össztérfogata legfeljebb 100 m3, és fel
vannak szerelve engedélyezett lyukadásjelző műszerrel. (3) A felfogótérben több tartály is elhelyezhető. A közös felfogótérben együtt tárolt anyagok elhelyezése az együtt tárolás
feltételeinek figyelembe vételével történjen. (4) A felfogótér befogadóképességének meghatározása feleljen meg az állóhengeres acéltartályokra vonatkozó műszaki
követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson, az alábbiak figyelembevételével
a) a felfogótér méretei és az együtt tárolható anyag mennyiségét úgy kell meghatározni, hogy a tűzfelület ne
haladja meg az 1000 m2-t, és b) egy felfogótérben legfeljebb 1000 m3 összűrtartalmú tartály helyezhető el.
(5) Ha fekvő és álló, hengeres tartályok egy felfogótérben vannak elhelyezve, akkor a tartályokban tárolt összes folyadék
mennyisége nem haladhatja meg az 1000 m3-t, és a felfogótérben legfeljebb 10 db tartály kerülhet elhelyezésre.
(6) A tartályokat egy vagy két sorban lehet elhelyezni úgy, hogy legalább egy oldalról minden tartály megközelíthető
legyen tűzoltás céljából. A tárolótartályokat egymás fölött elhelyezni nem lehet.
79. A fekvő, hengeres tartályok telepítése, elhelyezési távolságok
256. § (1) Az elhelyezési távolságok mérése a tartály vízszintes vetületétől történjen. Amennyiben a távolság meghatározása
a tartályátmérőn alapul, különböző átmérőjű tartályok esetén a nagyobbik tartály átmérője a mértékadó.
(2) A legfeljebb 1000 m3 összűrtartalmú tartályok egy tartálycsoportot alkotnak. A tartálycsoportok közötti elhelyezési
távolság a föld alatti tartályok esetén legalább 3 m, a felfogótérben elhelyezett tartályok esetén a védőfal vagy
védősánc felső, külső élei között legalább 5 m.
(4) A 30 m3-nél nagyobb űrtartalmú föld feletti fekvő hengeres tartályok körül a 260. § szerinti védősáv kerüljön
kialakításra, az alábbi kiegészítésekkel a) a 30 m3 alatti űrtartalmú tartályok esetén a védősáv, I-II. tűzveszélyességi fokozatú folyadék esetén legalább
5 m, és b) a föld alatti fekvő, hengeres tartályok védősávja a föld feletti tartályokra megadott értéknek legalább 50%-a.
(5) A tartályok és a környező építmények, létesítmények közötti védő- és elhelyezési távolsága feleljen meg a vonatkozó
műszaki követelménynek, vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson.
80. Robbanásveszélyes zónák 257. § A fekvő, hengeres tartályok robbanásveszélyes zónái a telepítési módtól függően feleljenek meg a vonatkozó műszaki
követelménynek, vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtsanak. 81. Tűzvédelem, tűzvédelmi berendezések
258. § (1) Az oltóvíz biztosítása az alábbiak szerint
a) föld alatti és földtakarás alatti tartályelhelyezés esetén a 438–441. § szerint történjen, úgy, hogy a mértékadó
tűzfelület a robbanásveszélyes zónákon belül levő dómaknák felületeinek összegei közül a legnagyobb,
b) a föld feletti tartályok esetén a mértékadó tűzfelület a felfogótér felülete, vagy felfogótér nélküli elhelyezés esetén
az égő és a szomszédos tartályok palástjának a felülete,
c) az álló és fekvő, hengeres tartályok egy felfogótérben történő elhelyezése esetén, az elhelyezés az együtt tárolás
feltételei szerint történjen, d) a föld feletti tartályok esetében a tüzivíz mennyiségének meghatározása a 438–441. § szerint történjen.
(2) Az „A”–„C” tűzveszélyességi osztályba tartozó tárolókat a vonatkozó műszaki követelmény szerinti biztonsági jellel kell
megjelölni. 259. § (1) A tartályok felülvizsgálata feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azokkal legalább egyenértékű
biztonságot nyújtson. (2) A tartályokra vonatkozó használati előírások a 619–620. § szerint.
XVII. FEJEZET ÁLLÓ HENGERES ACÉLTARTÁLY TŰZVÉDELMI KÖVETELMÉNYEI SZÁLERŐSÍTÉSŰ MŰANYAG TARTÁLY ÉGHETŐ FOLYADÉKOK FÖLD FELETTI ÉS FÖLD ALATTI TÁROLÁSÁRA
260. § Az éghető folyadékokat és olvadékokat atmoszférikus nyomáson tároló, föld feletti, álló hengeres, fenekén felfekvő
(merevtetős, külső, belső úszótetős) helyhez kötött acéltartály kialakítása feleljen meg a vonatkozó műszaki
követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson. 261. § (1) A 262–264. § tartalmazza az éghető folyadékokat atmoszférikus nyomáson tároló, föld alatti és feletti, fekvő, hengeres,
legfeljebb 100 m3 űrtartalmú, szálerősítésű műanyag (kompozit) tartály (a továbbiakban: tartály) tűzvédelmi előírásait.
(2) E fejezet nem vonatkozik a 1,0 m-nél kisebb átmérőjű, a 2 m3-nél kisebb űrtartalmú és a műanyaggal bélelt
fémtartályokra. 82. Műszaki követelmények 262. § (1) A tartály anyaga a tárolt folyadéknak arra feljogosított szerv által igazoltan ellenálló, a tárolt folyadék
szikraérzékenységi osztályának arra feljogosított szerv által igazoltan elektrosztatikai szempontból megfelelő,
szálerősítésű műanyag (kompozit) legyen. (2) A tartályt el kell látni földeléssel, szükség esetén, elektrosztatikus feltöltődés elleni védelemmel, valamit
villámvédelemmel. A tartályokat úgy kell kialakítani, hogy a környezeti hőmérsékletingadozásból adódó belső
nyomáskülönbségek ne veszélyeztessék a tartály stabilitását. (3) Az elektrosztatikai feltöltődés elleni védelem feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azokkal
legalább egyenértékű biztonságot nyújtson. 83. Csővezetékek, szerelvények, tartozékok
263. § (1) A tartályok biztonságos üzemeléséhez és karbantartáshoz alkalmazott szerelvények feleljenek meg az adott
üzemelési, környezeti feltételeknek, és a tárolt anyagok hatásaival szemben ellenállóak legyenek.
(2) A csővezetékek és csőszerelvények, műszerek kialakítása a 237–259. § szerint történjen.
84. Elhelyezés 264. § (1) A tartályt föld felett, föld alatt vagy földtakarás alatt lehet elhelyezni.
(2) A szálerősítésű műanyag tartályok telepítése a rendeltetésüktől függően feleljen meg a műszaki követelménynek,
vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson. A földtakarás alatti tartályra vonatkozó egyéb előírásokat
a 253–254. § tartalmazza. XVIII. FEJEZET A KAMRA KÖVETELMÉNYEI
AZ ÜZEMANYAGTÖLTŐ ÁLLOMÁS ELŐÍRÁSAI 265. § A tűzveszélyes folyadékok tárolására, kimérésére szolgáló kamrák kialakítása feleljen meg a vonatkozó műszaki
követelménynek, vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson. A kamrákra vonatkozó használati
előírások a 621. § szerint. 266. § (1) E fejezet rendelkezései irányadóak a járműveket, munkagépeket, lassú járműveket folyékony üzemanyaggal,
kenőanyagokkal, vagy a fogyasztókat kiszerelt termékekkel ellátó, valamint „1” kategóriájú cseretelepen tárolt
pébégáz palackok cseréjével foglalkozó telepített valamint a különleges – többek között konténer, vízi, légi –
üzemanyagtöltő állomások létesítésének előírásaira. (2) E fejezet rendelkezései nem terjednek ki a gázüzemű járművek üzemanyagtöltő berendezéseire és a nemzetközi
légikikötőkre. (3) Az üzemanyagtöltő állomásra vonatkozó használati előírások a 622–627. § valamint a 633. § szerint.
(4) Az üzemanyagtöltő állomás kialakítása az e fejezetben nem szabályozott tűzvédelmi követelmények tekintetében
feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson.
85. A töltőállomás telepítése, védő- és elhelyezési távolságai
267. § (1) A töltőállomás – a veszélyességi övezetek tűzveszélyességi osztályától függetlenül – „C” tűzveszélyességi osztályú
létesítmény. A töltőállomás építményei és a szomszédos – nem a töltőállomáshoz tartozó – építmények megengedett
legkisebb védőtávolságait a 12. melléklet 1. táblázata határozza meg.
(2) A töltőállomás építményei és berendezései között megengedett elhelyezési távolságokat a 12. melléklet 2. táblázata
tartalmazza. (3) A töltőállomáson megengedett a vonatkozó műszaki követelményeknek megfelelően kialakított többfunkciós,
éghető folyadékot és LPG-t és/vagy CNG-t együttesen kiszolgáló kútoszlop elhelyezése, ebben az esetben
a 12. melléklet 2. táblázat 4. sorában foglalt távolságokat kell betartani.
(4) Épületek alatt, a terepcsatlakozás szintjén – tömegtartózkodásra, vagy fekvőbeteg ellátásra szolgáló épületek, vagy
magas épületek kivételével – alakítható ki üzemanyagtöltő állomás.
(5) Az épületek alatt kialakított üzemanyagtöltő állomás területe feletti födém tűzgátló födémként, az alatta lévő
álmennyezet A1 anyagból kerüljön kialakításra. (6) A kezelőépület legalább III. tűzállósági fokozatú legyen. Az épületben „A” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiség
nem lehet. Az épület helyiségeinek szellőztetésére, fűtésére e rendelet előírásai irányadók.
86. Éghető folyadékok tárolása töltőállomáson 268. § (1) A töltőállomáson I–II. tűzveszélyességi fokozatú éghető folyadék az alábbi módokon tárolható
a) föld alatti vagy földtakaróval borított – acél vagy műanyag – duplafalú, egyterű vagy rekeszekre osztott,
fekvőhengeres tartályban, vagy b) föld feletti konténerkútban, legfeljebb 10 000 liter mennyiségben.
(2) A töltőállomáson legfeljebb III. tűzveszélyességi fokozatú éghető folyadék az alábbi módokon tárolható
a) föld alatti vagy földtakaróval borított acél vagy műanyag duplafalú, egyterű vagy rekeszekre osztott,
fekvőhengeres tartályban, vagy b) föld feletti konténerkútban, legfeljebb 30 000 liter mennyiségben.
(3) Üzemi töltőállomáson az üzemanyag föld feletti tartályban is tárolható duplafalú tartályban, a konténerkutakra
vonatkozó mennyiségben. A föld feletti tartályok mindkét oldalán, szembetűnő módon a tűzveszélyre, a nyílt láng és
a dohányzás tilalmára figyelmeztető táblát és piktogramot kell elhelyezni.
269. § (1) I–II. tűzveszélyességi fokozatú folyadék III. tűzveszélyességi fokozatú folyadékkal közösen is tárolható rekeszekre
osztott, duplafalú, lyukadásjelzővel és elektromos szintmérő berendezéssel ellátott, föld alatti, földtakaróval borított
tartályban vagy konténerkútban oly módon, hogy a tárolt folyadék összmennyisége nem haladhatja meg
a 30 000 litert, amelyből az I–II tűzveszélyességi fokozatú folyadék mennyisége nem haladhatja meg 10 000 litert.
(2) Egymás mellett legfeljebb 3 különálló konténerkút vagy föld feletti tartállyal ellátott üzemanyagtöltő berendezés
helyezhető el. (3) Üzemi töltőállomáson – ha a környezetvédelmi előírások a föld alatti tartállyal ellátott berendezés kialakítását nem
teszik lehetővé vagy a technológia indokolja – III. tűzveszélyességi fokozatú folyadék esetén megengedett 1 db,
legfeljebb 100 m3 űrtartalmú föld feletti fekvőhengeres, kizárólag üzemanyag tárolására szolgáló tartály elhelyezése,
mely duplafalú, lyukadásjelzővel és elektromos szintmérő berendezéssel van ellátva.
(4) A (3) bekezdésben említett tároló tartály és az üzemanyagtöltő berendezés közötti távolság nem lehet kevesebb, mint
15 méter. A tároló tartályhoz közvetlenül kútoszlopot csatlakoztatni, a tartályról közvetlenül üzemanyagot kiszolgálni
tilos. A tároló tartályt, valamint a töltőállomáshoz csatlakozó vezetéket úgy kell kialakítani, hogy az gépjármű ütközése
vagy egyéb külső károsodás ellen védett legyen. (5) A töltő előtti úttestről az esetleg kifolyt éghető folyadék eltávolítható legyen, és kerüljön bevezetésre az olajfogó
műtárgyba. 87. Kútoszlopok 270. § Az I–II. tűzveszélyességi fokozatba tartozó üzemanyag esetében az üzemanyagtöltő állomáson kizárólag a vonatkozó
jogszabály szerint hitelesített és robbanásbiztonsági vizsgálattal megfelelőnek tanúsított üzemanyagtöltő
berendezések használhatók. 88. Tűzoltó eszközök és figyelmeztető táblák
271. § (1) A töltőállomások oltóvízellátása a mértékadó tűzszakasz és a tűzterhelés alapján történjen.
(2) A mértékadó tűzszakasz alapterületét a töltőállomáson elhelyezett zárt épületek legnagyobb tűzszakasza, valamint
a szabadban, a szekrényben vagy a konténerben tárolt anyagok által elfoglalt terek és a gépjárművek töltésére
szolgáló terület összesített alapterülete adja. Töltőoszlopok, föld alatti tartályok körzeteit mértékadó tűzszakaszként
vagy az oltóvíz intenzitás számításánál nem kell figyelembe venni.
(3) Az üzemanyagtöltő állomások területén a beépített tűzjelző- és oltóberendezés létesítésére e rendelet
7. mellékletének előírásai vonatkoznak. 89. Konténerkutak, speciális előírások
272. § (1) Az I–II. tűzveszélyességi fokozatú folyadékot kiszolgáló konténerkút tartálya duplafalú kialakítású legyen.
(2) A berendezés tűz- vagy robbanásveszélyes készüléknek, gépnek, berendezésnek minősül.
(3) A 269. § (1) bekezdésének megfelelően kialakított, osztott terű tartállyal rendelkező konténerkutak belső terében
a beépített tűzjelző- és oltóberendezést az I–II. tűzveszélyességi fokozatú folyadékot kiszolgáló konténerkutakról
szóló előírások szerint, e rendelet 7. mellékletének megfelelően kell létesíteni.
90. Önkiszolgáló töltőállomások 273. § (1) Önkiszolgáló töltőállomás épület alatt nem alakítható ki.
(2) Konténerkút telepítése esetén a kiszolgáláshoz szükséges kezelőszervek a konténerházon kívül is elhelyezhetőek.
91. Pébégáz cseretelep 274. § (1) Pébégáz-cseretelep létesítésének általános követelményeit a 284–287. § tartalmazza. A töltőállomás területén csak
„1” kategóriájú pébégáz cseretelep telepíthető, melyet létesíteni és használatba venni csak hatósági engedély
birtokában lehet. (2) A töltőállomás területén az általános előírások szerinti „1” kategóriájú cseretelepen legfeljebb 1800 kg pébégáz
tárolható. (3) A tárolóhely legalább 3 oldalról nyitott (többek között drótfonattal határolt) és jól szellőzött legyen. Rakfelülete,
padozata sík, sztatikus feltöltődést nem okozó, szikrát nem adó és A1–A2 tűzvédelmi osztályú legyen, a töltőállomás
útburkolatának a szintjétől legalább 0,1 m-re emelkedjen ki.
(4) A tárolóhely védőtávolságait a 12. melléklet 1. táblázata, elhelyezési távolságait a 12. melléklet 2. táblázata
tartalmazza. XIX. FEJEZET GÁZ ÉS OLAJIPARI LÉTESÍTMÉNYEK, BERENDEZÉSEK ÁLTALÁNOS TŰZVÉDELMI KÖVETELMÉNYEI
92. Általános szabályok 275. § (1) A gáz és olajipari berendezések kialakítása feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azokkal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtson. (2) Gázmérők elhelyezése, valamint gázfogyasztó berendezések helyiségében hasadó-nyíló felületek létesítése feleljen
meg a vonatkozó műszaki követelményeknek, vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson.
93. Elhelyezési és építési szabályok 276. § (1) Az éghető gázok tárolóira vonatkozó telepítési távolság feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy
azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson. Az ott nem szabályozott esetekben, a telepítési távolság
a veszélyességi övezetük kiterjedésének kétszeres értéke. Az égést tápláló gázok tárolóinak telepítési távolságát
a 13. melléklet 1. táblázata tartalmazza. (2) Az éghető folyadékot tároló berendezések üzemi szintszabályozóval és túltöltés-korlátozóval legyenek ellátva.
A tárolórendszer gázterének a gáztároló gazométerrel történő összekötése esetén a tárolótartályon legyen biztonsági
lefúvató berendezés vagy hasadótárcsa. A lefúvatószelep, hasadótárcsa méretezése a tartályt töltő szivattyúk
teljesítményének figyelembevételével történjen. A gazométert és a tárolótartály gázterét összekötő csővezetékben
túltöltés hatására nem alakulhat ki a tárolótartály méretezési nyomásánál nagyobb nyomást okozó folyadékzár.
94. Üzemen belüli csővezetéki szállítás 277. § (1) Tűz- és robbanásveszélyes anyagok csővezetékei lehetőleg épületen kívül haladjanak, épületen belül a legrövidebb
úton legyenek vezetve. A tűz- és robbanásveszélyes üzemekben a különböző anyagok csővezetékeibe az üzembe
történő becsatlakozásuk előtt elzáró szerelvényt kell beépíteni, amely biztosítja azok teljes lezárását tűz, robbanás
esetén. Az elzáró szerelvény úgy legyen elhelyezve, hogy gyorsan és biztonságosan kezelhető legyen.
(2) Az (1) bekezdésben említett csővezetékeket az üzem területén lehetőség szerint úgy vezessék, hogy a tűz- és
robbanásveszélyes helyiségeket, tereket elkerüljék vagy azokat a csak a lehető legrövidebb szakaszon közelítsék meg.
(3) Tűz- és robbanásveszélyes 0,8-nél nagyobb relatív fajsúlyú gázok és gőzök vezetékei jól szellőzött helyen, szabadban
szerelve kerüljenek elhelyezésre. Ha padlócsatornába való szerelés elkerülhetetlen, akkor a csatornába fektetett
vezetéknél a csővezeték csatornája homokkal legyen feltöltve, vagy a csatornába gázérzékelők legyenek felszerelve,
melyek gázszivárgás esetén vészjelzést adnak. XX. FEJEZET GÁZPALACKOK SZÁLLÍTÁSA, TÁROLÁSA ÉS KEZELÉSE
ÉGHETŐ FOLYADÉKOK ÉS OLVADÉKOK TÁROLÓ- ÉS KISZOLGÁLÓ LÉTESÍTMÉNYEI, BERENDEZÉSEI
278. § A gázpalackok szállítása, tárolása, kezelése feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azokkal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtson. 279. § A 286–287. § előírásai vonatkoznak az éghető folyadékokat és olvadékokat (a továbbiakban: folyadék) tároló,
raktározó, lefejtő, töltő és kiszolgáló létesítmények, önállóan vagy létesítményeken belül elhelyezett berendezéseinek
általános követelményeire, a tárolás módjaira és eszközeire, valamint a lefejtő- és töltőállomásokra. Az itt nem
szabályozott esetekben a kialakítás feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azokkal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtson. 95. Általános előírások 280. § (1) A biztonsági intézkedések mértékének megállapítására a robbanásveszélyes tereket 0-ás, 1-es és 2-es zónákba kell
sorolni. A robbanásveszélyes terek kiterjedésének meghatározása feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek,
vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson. (2) A létesítmények villamos berendezéseinek, villámvédelmének, sztatikus feltöltődés elleni védelmének tervezése,
kivitelezése – a tárolt vagy szállított folyadék veszélyességének és a felhasználási helynek megfelelően – feleljen meg
a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson.
(3) A gyújtóhatás-átterjedést gátló szerkezetek beépítése feleljen meg a robbanásveszélyes zónába sorolásnak.
(4) Éghető folyadékok helyiségben történő lefejtése, töltése esetén a töltőhelyiség megengedett
tűzszakasz-alapterületének meghatározása a 16. melléklet szerint történjen. 96. Átfejtőállomás
281. § (1) Folyamatos vagy tartós üzemeltetésre kiépített átfejtőállomás létesítése feleljen meg a vonatkozó műszaki
követelménynek, vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson. (2) Alkalomszerű – legfeljebb napi két vasúti tartálykocsi átfejtésére – vagy csak rövid idejű, legfeljebb 3 hónap
időtartamú üzemeltetésre használatos átfejtőállomás feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy
azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson, figyelembe véve, hogy
a) az átfejtőállomás szélessége az átfejtéshez használt berendezések és azok kezeléséhez szükséges terek
figyelembevételével kerül meghatározásra, azonban a közúti tartányjármű saját szivattyújával való átfejtés
esetén is a két szállító jármű, közúti tartályos jármű és vasúti tartálykocsi palástja között legalább 3,0 méter legyen,
és b) nem szükséges a vasúti álláshelyet burkolni, ha a lefejtő- és töltőcsatlakozók csepegésmentes, önműködően záró
szelepekkel, a csővezetékek pedig olyan biztonsági elzárószerelvényekkel vannak felszerelve, amelyek a járművek
váratlan megindulásakor a szétkapcsolást biztosítják úgy, hogy a cső végén vagy a jármű lefejtő- vagy
töltőcsonkján maradó elzárószerelvény önműködően lezár. (3) A (2) bekezdés b) pontjában meghatározott feltételek kielégítését kijelölt (notifikált) minősítő intézmény által kiadott
minőségi bizonyítvány igazolja. Az átfejtésre kerülő szállító járművek csatlakozó helyeinél kármentő edényt kell
elhelyezni, mely edényeket minden átfejtés után üríteni kell.
(4) Flexibilis csövekkel csak egy lefejtő- vagy töltőkapcsolat hozható létre.
XXI. FEJEZET ÉGHETŐ FOLYADÉKOK ÉS OLVADÉKOK TŰZVESZÉLYESSÉGI CSOPORTOSÍTÁSA
282. § Az éghető folyadékok és olvadékok tűzveszélyességi csoportosítása feleljen meg a vonatkozó műszaki
követelménynek, vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson. 97. A tűzveszélyességi fokozatba sorolás kizáró feltételei
283. § Lobbanáspont és üzemi hőmérséklet alapján a tűzveszélyességi fokozatba sorolás nem alkalmazható azoknál az
éghető cseppfolyós anyagoknál, amelyek a) fajlagos radioaktivitását figyelembe véve, a veszélyes anyag szállításáról szóló jogszabályok, nemzetközi
egyezmények alapján radioaktív anyagok, b) robbanóanyagok, vagy robbanóképes anyagok,
c) gyújtóhatású anyagokat vagy szerves peroxidokat tartalmaznak, d) vegyileg nem állandóak, azaz olyan instabil éghető cseppfolyós anyagok, amelyek szállítási állapotban rázkódás,
nyomás vagy hőmérsékletváltozás hatására erőteljesen polimerizálódnak, bomlanak, kondenzálódnak vagy
önmaguktól reaktívak lesznek, e) lobbanáspontjuk alatti hőmérsékleten forrnak,
f) öngyulladásra hajlamosak (öngyúló anyagok), vagy g) nedvesség hatására gyúlékony gázokat fejlesztenek.
XXII. FEJEZET PÉBÉGÁZ CSERETELEPEK TŰZVÉDELMI KÖVETELMÉNYEI 284. § (1) A tárolható PB-gáz mennyisége alapján a 14. melléklet 1. táblázata szerinti cseretelepek létesíthetők.
(2) A 100 000 kg feletti PB-gáz tárolására alkalmas cseretelepek tűzvédelmi követelményeit az OKF határozza meg.
(3) A cseretelep használati előírásait a 630–633.§ tartalmazza.
98. Telepítési távolság 285. § A telepítési távolságok meghatározása a 14. melléklet 2. táblázata szerint történjen.
99. Létesítési szabályok 286. § (1) Az „1” kategóriájú cseretelep épület falához is telepíthető, ha abban „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó
tevékenységet nem végeznek, vagy üzemszerűen 50 főnél több személy egyidejűleg nem tartózkodik, és az épületfal
tűzfal, vagy az épületfalon a tárolótól vízszintes irányban 5 méteren belül, függőleges irányban az épület teljes
magasságáig nyílászáró szerkezet nincs. A vízszintes irányban előírt távolság 2 m-re csökkenthető, ha a tároló és
a nyílászáró szerkezet között legalább A2 REI 90 minősítésű terelőfal van építve. A terelőfal a tároló magasságával és
szélességével egyenlő nagyságú legyen. Ha az épület csak egy kijárattal rendelkezik, vagy a tűzfalon nyílászáró
szerkezet van, akkor az 5 méteres távolságot meg kell tartani.
(2) Ha a cseretelep épületben van elhelyezve, akkor
a) a cseretelepet határoló épületszerkezetekbe kémény, füst- és lefolyócsatorna, ezek nyílásai, gázvezeték nem
építhető be, b) a cseretelep helyiségének nyílászáró szerkezetei kizárólag A1–A2 tűzvédelmi osztályú anyagból készülhetnek,
c) a cseretelep helyiségének ajtaja kifelé nyíljon, és legalább 0,8 m szélességű legyen,
d) a cseretelep helyiség minden megkezdett 20 m2 alapterülete után legalább 1 db, legalább 0,15 m2 nagyságú,
keresztirányú szellőzést biztosító nyílás kerüljön kialakításra a padozat vonalában.
(3) Ha az irodahelyiség a cseretelep épületével egybeépült, a tárolótér légterétől legalább A2 REI 90 minősítésű fallal
legyen elválasztva. (4) A cseretelep veszélyességi övezete az „1” és „2” kategóriájú tárolóhely esetén 3 méter, a többi kategóriánál 5 méter.
(5) A cseretelep gépjárművel – rakodás céljából – csak akkor közelíthető meg, ha a gépjármű összsúlyának és
tengelynyomásának megfelelő út épült. Ilyen út hiányában a palackok beszállítása a cseretelepre kézi erővel vagy más
eszközzel történjen. 287. § (1) A cseretelep villamos berendezéseinek, valamint villámvédelmének kialakítása feleljen meg a vonatkozó műszaki
követelménynek, vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson. (2) Jelen rendelet hatályba lépése után létesített cseretelepek villámvédelmére vonatkozóan az e rendelet hatályba
lépése előtt kiadott általános érvényű engedélyek nem használhatók fel az engedélyezés során.
(3) A „2” és „3” kategóriájú cseretelep a távbeszélő-hálózatba legyen kapcsolva vagy nyitvatartási idő alatt 200 m-es
körzeten belül legyen biztosítva a távbeszélő-készülék használatának lehetősége.
(4) A „4” és „kategórián felüli” cseretelepeket be kell kapcsolni a távbeszélő-hálózatba.
(5) A konténer ketrec anyaga A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú legyen.
(6) A konténer ketrecben a palackok legfeljebb 2 szinten tárolhatók. Az alsó tároló szint a talajszinttől legalább 0,1 méterre
emelkedjen ki. ÖTÖDIK RÉSZ
ÉPÍTMÉNYEK TŰZVÉDELMI KÖVETELMÉNYEI XXIII. FEJEZET
ALAPELVEK 100. Az építmények tűzvédelmi követelményrendszerének céljai 288. § (1) Az építmények építészeti-műszaki tervezése során a tűzvédelmi műszaki kialakítást tűzvédelmi műszaki leírásba,
dokumentációba kell foglalni. Minden terv része a tűzvédelmi műszaki leírás, dokumentáció. A tűzvédelmi műszaki
leírás, dokumentáció készítése szaktevékenység, azt csak megfelelő szakértelemmel rendelkező személy készítheti.
A felelős tervező köteles tűzvédelmi szakértőt (építmények tűzvédelme, vagy építész-, vagy elektromos-, vagy gépész
tűzvédelmi szakértő) bevonni, vagy tűzvédelmi tervezőt igénybe venni a tűzvédelmi műszaki leírás elkészítéséhez.
Vegyipari, olajipari és gázipari tervezés során a szakterületnek megfelelő tűzvédelmi szakértő közreműködése is
megengedett. A szakértő, tűzvédelmi tervező a tűzvédelmi műszaki leírást és valamennyi építészeti műszaki tervlapot
köteles aláírni. (2) Alapvető követelmény, hogy tűz esetén az építmény állékonysága egy előírt, de korlátozott időtartamra – ha az időbeli
követelmények meghatározhatók – biztosítsa a bentlévők biztonságos menekülését, mentésük lehetőségét és
a tűzoltói beavatkozást, továbbá, hogy a tűz más építményt, ingatlant vagy tulajdont a lehető legkisebb mértékben
veszélyeztessen. 101. Épületszerkezetek, építőanyagok és építési termékek 289. § Az épületszerkezeteket a tervezés során úgy kell kiválasztani, hogy
a) az épületszerkezetek teherhordó képességüket tűz esetén az előírt időtartamig megtartsák,
b) a tűzvédelmi célú épületszerkezetek, anyagok, termékek tűz esetén szerepüket az előírt időtartamig betöltsék,
funkciójukat megtartsák, a tűz jelenlétére hatékonyan reagáljanak, c) a tűz és kísérőjelenségei terjedését funkciójuknak megfelelően gátolják, nehezítsék vagy irányítsák, és
d) az általuk okozott tűzterhelés, a belőlük fejlődő hő, füst, égésgázok mennyisége a lehető legkisebb legyen.
102. Az építmények elhelyezése 290. § Az építményeket úgy kell elhelyezni, hogy
a) tűz esetén a szomszédos építményeket gyulladás, a tűz átterjedésének lehetősége ne veszélyeztesse,
b) a tűzoltóegységek az építményeket akadálytalanul, késedelem nélkül megközelíthessék,
c) a tűzoltó gépjárművek hatékony tűzoltási és mentési működése biztosított legyen, és
d) a környezetükben elegendő és alkalmas szabadterület legyen a kimenekülő személyek számára.
103. Kiürítés és mentés 291. § Az építményeket úgy kell kialakítani, hogy
a) a benntartózkodó személyeket tűz esetén gyorsan és figyelemfelkeltő módon, indokolt esetben több szakaszban
tájékoztathassák, riaszthassák, b) a benntartózkodó és önálló menekülésre képes személyek az előírt normaidőn belül biztonságos helyre vagy
védett térbe távozhassanak, c) a mozgásban, cselekvőképességben akadályozott vagy fogyatékos személyek segítséggel történő menekülése,
mentése az ilyen rendeltetésű és az akadálymentesen megközelíthető épületekben, építményekben biztosítva
legyen, d) a kialakítás a kiürítési útvonalak késedelem nélküli használatát tegye lehetővé (felismerhetőség, megfelelő
biztonsági jelek alkalmazása, megvilágítás, akadályok feloldása, hő- és füstmentesség, átbocsátóképesség), és
e) a benntartózkodó állatokat el lehessen távolítani. 104. Hő és füst elleni védelem
292. § Az építmények kialakítása során biztosítani kell, hogy
a) a felszabaduló hő és füst a lehető leghatékonyabb módon eltávozhasson a szabadba,
b) a felszabaduló hő ne csökkentse káros mértékben a teherhordó szerkezetek állékonyságát,
c) az erre szolgáló eszközök, berendezések az előírt időtartamig hatékonyan és üzembiztosan működjenek,
d) a benntartózkodók menekülési útvonalára a fejlődő hő és füst ne, vagy csak olyan mértékben juthasson be, ami
még nem nehezíti a menekülést (látótávolság, menekülési út felismerése, mérgező gázok hiánya), a menekülési
útvonalra előírt egyéb feltételekkel közösen, e) a tűzoltóságnak legyen lehetősége a hő és füst elleni védelem eszközeinek hatékony használatára, a füst- és
tűzterjedés befolyásolására, és f) a tűzoltás elősegítése érdekében a szükséges helyeken kialakuljon a megfelelő füstmentes levegőréteg.
105. Tűzoltó beavatkozás 293. § Az építmények kialakítása biztosítsa
a) a jogszabályban előírt helyeken a tűzjelzés emberi közreműködés, késedelem nélküli és megfelelő
részletezettségű továbbítását, az összevont, vagy a tűzoltóság ügyeletére történő tűzátjelzést,
b) indokolt esetben az építménybe való, károkozás nélküli bejutást,
c) az építmény jellegének megfelelő oltóanyag-ellátást, annak gyors és hatékony igénybe vételét,
d) a tűzvédelmi villamos leválasztás lehetőségét a tűzoltók életének védelme érdekében,
e) a kárhelyi rádióforgalmazást nehezítő körülmények esetén annak megkönnyítését,
f) a mentésben közreműködők számára az épületen belüli gyors és biztonságos közlekedést, irányfelismerést
utánvilágító vagy világító menekülési útvonaljelző biztonsági jelek alkalmazásával, és
g) a különböző tűzvédelmi berendezések, eszközök használatát, kezelését, azok utánvilágító vagy világító
biztonsági jelekkel történő megjelölésével. XXIV. FEJEZET AZ ÉPÍTŐANYAGOK TŰZVÉDELMI OSZTÁLYBA SOROLÁSA
294. § Az építőanyagoknak a tűzvédelmi előírások alkalmazása szempontjából történő tűzvédelmi osztályokba sorolása
a tűzveszélyességi anyagvizsgálatokban kapott mérési adatok, valamint meghatározott paraméterek és az osztályba
sorolással kapcsolatos vonatkozó műszaki követelményekben rögzített besorolási kritériumok alapján történik.
295. § (1) A vonatkozó műszaki követelmények táblázatos formában tartalmazza azokat a szempontokat, melyek szerint
az osztályba sorolás történik. A vonatkozó műszaki követelmény 7-7 osztályt különböztet meg általában az építési
anyagok (kivéve a padlóburkolatok) és a padlóburkolatok, csőszigetelések vonatkozásában. Ezen osztályok jelölése:
(2) A fő tűzvédelmi osztályok meghatározása mellett A2–E, A2L–EL tűzvédelmi osztályok esetén a füstképződés, és az égve
csepegés az A2fl–Dfl tűzvédelmi osztályok esetén a füstképződés kritériumainak figyelembe vételével további
alkategóriákat határoznak meg, a) a füstképződési alkategóriák jelzései s1, s2, s3,
b) az égve csepegési alkategóriák jelzései d0, d1, d2.
(3) Azok az anyagok, amelyeknek a vonatkozó műszaki előírásoknak megfelelő vizsgálattal meghatározott gyulladási
hőmérséklete alacsonyabb, mint 150 oC, az ún. kis gyulladáspontú anyagok. Ezek a kiszáradt festék- és
ragasztóanyagok, valamint a kátrány és a bitumen kivételével, építőanyagként nem használhatók fel.
(4) Az F, Ffl, és FL tűzvédelmi osztályú anyagok csak abban az esetben használhatók fel, ha kizárólag egy adott szerkezet
olyan kiegészítő komponenseként kerülnek beépítésre, amellyel szemben az érintett termék műszaki specifikációja
(hEN, ETA, ÉME, MSZ) szerint nincs tűzvédelmi követelmény.
296. § (1) Építési termékek tűzvédelmi osztályainak meghatározása (a padlóburkolatok kivételével) a 15. melléklet 1. táblázat
szerint történik. (2) Az Európai Unió hivatalos közlönyében (Official Journal) – bizottsági döntésként – rendszeresen közzéteszik
a) azoknak az anyagoknak a listáját, melyek összetételüknél fogva, minden további vizsgálat nélkül az A1 osztályba
tartozónak tekinthetők, b) a különböző termékfajták tűzvédelmi osztályba sorolási rendjét, vizsgálati módszereit és alkategóriáit, és
c) a vonatkozó műszaki követelmény szerint gyártott termékcsoportok tűzvédelmi osztályba sorolásával
kapcsolatos adatokat. 297. § Padlóburkolatok tűzvédelmi osztályainak meghatározása a 15. melléklet 2. táblázat szerint történik.
298. § Energiaátviteli, adatátviteli és telekommunikációs kábelek bevonati anyagainak (rendszereinek) tűzvédelmi
osztályainak meghatározása a 15. melléklet 3. táblázata szerint történik.
299. § (1) Tetők és tetőhéjalások külső tűzzel szembeni teljesítményének osztályozásainak meghatározása a 15. melléklet
4. táblázata szerint történik. (2) Az osztályba sorolással kapcsolatos előírásokat a vonatkozó szabvány tartalmazza.
106. Az épületszerkezetek tűzvédelmi osztályba sorolása 300. § (1) A1 tűzvédelmi osztályba tartozik
a) az a szerkezet, amely A1 tűzvédelmi osztályú anyagokból készül,
b) az olyan A1 tűzvédelmi osztályú anyagból készült teherhordó komponensekkel vagy merevítő elemekkel
rendelkező szerkezet, amelynek fegyverzete/kéregeleme A1 tűzvédelmi osztályú, és a fegyverzet/kéreg
tűzállósági határértéke az adott követelményeknek önmagában is megfelel – beleértve a felmelegedési
határállapotot is –, függetlenül a fegyverzet/kéreg alatti és mögötti anyagok (hő- és/vagy hangszigetelések,
egyéb kitöltő anyagok) tűzvédelmi osztályától, c) az a szerkezet, amelynek alapszerkezete vagy belső keretváza, a keretváz közötti hő- és hangszigetelő rétegének
anyaga és többrétegű fegyverzetének külső, a használati tér felőli rétege A1 tűzvédelmi osztályú, fegyverzetének
belső rétegei pedig A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályúak.
(2) A2 tűzvédelmi osztályba tartozik a) az a szerkezet, amely A2 tűzvédelmi osztályú anyagokból készül,
b) az a réteges felépítésű szerkezet, mely fegyverzeteinek/kéregelemeinek anyaga A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú,
és az e fegyverzettel/kéreggel védett belső réteg B, C vagy D tűzvédelmi osztályú, de az égéshője a felület átlagára
vetítve legfeljebb 10 MJ/m2, c) az a szilikátbázisú, B–E tűzvédelmi osztályú töltőanyaggal gyártott homogén könnyűbeton szerkezet, amely
laboratóriumi vizsgálattal igazoltan kielégíti az adott építményre meghatározott tűzállósági
határérték-követelményt, és amely szerkezet anyagának égéshője legfeljebb 5 MJ/kg,
d) az olyan A2 tűzvédelmi osztályú anyagból készült teherhordó komponensekkel vagy merevítő elemekkel
rendelkező szerkezet, amelynek fegyverzete/kéregeleme A2 tűzvédelmi osztályú, és a fegyverzet/kéreg
tűzállósági határértéke az adott követelményeknek önmagában is megfelel – beleértve a felmelegedési
határállapotot is – függetlenül a fegyverzet/kéreg alatti és mögötti anyagok (hő- és/vagy hangszigetelések, egyéb
kitöltő anyagok) tűzvédelmi osztályától. (3) B tűzvédelmi osztályba tartozik az a szerkezet,
a) amelynek anyaga vagy összetevői legalább B tűzvédelmi osztályúak,
b) amelynek belső komponensei C–E tűzvédelmi osztályú anyagból készültek, de tűz- vagy hőhatás ellen legalább
B tűzvédelmi osztályú anyaggal burkoltak oly módon, hogy az adott követelményeknek megfelelő tűzállósági
határértéken belül a védett tér felé a szerkezetből káros mértékű füst és/vagy éghető olvadék nem tör elő.
(4) C tűzvédelmi osztályba tartozik az a szerkezet,
a) amelynek anyaga vagy összetevői legalább C tűzvédelmi osztályúak,
b) amelynek belső komponensei D–E tűzvédelmi osztályú anyagból készültek, de tűz- vagy hőhatás ellen legalább
C tűzvédelmi osztályú anyaggal burkoltak oly módon, hogy az adott követelményeknek megfelelő tűzállósági
határértéken belül a védett tér felé a szerkezetből káros mértékű füst és/vagy éghető olvadék nem tör elő.
(5) D tűzvédelmi osztályba tartozik az a szerkezet,
a) amelynek anyaga vagy összetevői legalább D tűzvédelmi osztályúak,
b) amelynek belső komponensei E tűzvédelmi osztályú anyagból készültek, de tűz- vagy hőhatás ellen legalább
D tűzvédelmi osztályú anyaggal burkoltak oly módon, hogy az adott követelményeknek megfelelő tűzállósági
határértéken belül a védett tér felé a szerkezetből káros mértékű füst és/vagy éghető olvadék nem tör elő.
(6) E tűzvédelmi osztályba tartozik az a szerkezet, amely E tűzvédelmi osztályú anyagokból készült, és tűz- vagy hőhatás
ellen nincs külön védelemmel ellátva. 301. § (1) Azoknak a szerkezeteknek a besorolását, amelyeknek tűzvédelmi osztálya a 300. § alapján egyértelműen nem
határozható meg (pl. többrétegű, rétegenként eltérő tűzvédelmi osztályú és tűztechnikai tulajdonságú anyagokból
álló szerkezet), komponenseik tűztechnikai vizsgálatok során észlelt viselkedése és tűzvédelmi osztálya
figyelembevételével kell elvégezni, illetve meghatározni. (2) Nem befolyásolja a szerkezet tűzvédelmi osztályát
a) A1 tűzvédelmi osztályú szerkezet esetében az a bevonat vagy burkolat, amelynek vastagsága � 1,0 mm és az
égéshője legfeljebb 2 MJ/m2 és az a ragasztó, amelynek égéshője legfeljebb 1,4 MJ/m2,
b) A2 tűzvédelmi osztályú szerkezet esetében az a bevonat vagy burkolat, amelynek vastagsága � 1,0 mm és az
égéshője legfeljebb 4 MJ/m2 és az a ragasztó, amelynek égéshője legfeljebb 4 MJ/m2.
107. Az épületszerkezetek tűzállósági teljesítmény jellemzői 302. § Az egyes épületszerkezetek tűzállósági teljesítmény jellemzőinek meghatározása, igazolása
a) független akkreditált laboratóriumban végzett vizsgálattal, b) a vonatkozó Eurocode tűzállósági méretezési szabványok alapján,
c) jogszabályban meghatározott módon történik. 303. § A tűzvédelmi osztályt, valamint a tűzállósági teljesítmény jellemzőket a termékek forgalmazásához kibocsátott
engedélyekben (építőipari műszaki engedély – ÉME, európai műszaki engedély ETA), valamint a tanúsító szervezet
által kibocsátott igazolásban (tűzvédelmi megfelelőségi igazolás – TMI, CE megfelelőségi igazolás) foglaltak szerint
kell figyelembe venni. 108. Épületszerkezetek tulajdonságainak jellemzése 304. § Az épületszerkezeteket meghatározott tulajdonságok alapján kell jellemezni, melyeknek jelölése a magyar ábécé
betűinek használatával történik, az alábbiak szerint: a) R – teherhordó képesség: a szerkezeti elemek azon képessége, hogy egy bizonyos ideig egy vagy több oldalukon
fennálló meghatározott mechanikai igénybevétel mellett ellenállnak a tűz hatásának szerkezeti stabilitásuk
bármilyen vesztesége nélkül, b) E – integritás: az épületszerkezetnek egy elválasztó funkcióval rendelkező olyan képessége, hogy tűznek az egyik
oldalán történő kitéttel szemben ellenáll anélkül, hogy a tűz a lángok vagy a forró gázok átjutása következtében
átterjedne a másik oldalra, s azok vagy a ki nem tett felületen, vagy a felülettel szomszédos bármely anyagon
gyulladást okozhatnának, c) I – szigetelés: az épületszerkezet azon képessége, hogy ellenáll a csak egyik oldalon bekövetkező tűzkitétnek
anélkül, hogy szignifikáns hőátadás eredményeként a tűz átjutása bekövetkezne a kitett felületről a ki nem tett
felületre, d) W – sugárzás: az épületszerkezeti elemek azon képessége, amely egy oldalon történő tűzkitét esetén vagy
a szerkezeten keresztül, vagy a ki nem tett felülettől a szomszédos anyagok felé irányuló jelentős hősugárzás
csökkentése eredményeként csökkenti a tűz átmenetének valószínűségét, e) M – mechanikai hatás: az épületszerkezeteknek az a képessége, hogy ütésnek ellenállnak abban az esetben, ha
a tűzben egy másik komponens szerkezeti hibája következtében az illető szerkezethez ütődik,
f) C – önzáródás: egy ajtó- vagy zsaluszerkezet azon képessége, hogy automatikusan becsukódik, s ezáltal lezár egy
nyílást, g) S – füstáteresztés: épületszerkezetek azon képessége, hogy csökkentik, vagy eliminálják a gázok vagy a füst
átjutását az épületszerkezet egyik oldaláról a másikra,
h) G – „koromtűzzel” szembeni ellenálló képesség: kémények és égéstermék-elvezetők ellenálló képessége
koromlerakódásból származó tűzzel szemben,
i) P vagy PH – üzemképesség fenntartása: kábelek áramellátási vagy jelátviteli képességének folyamatos
fennmaradása tűz esetén,
j) K – tűzvédő képesség: fal és mennyezetburkolatok azon képessége, amely a mögöttük/fölöttük lévő
anyagnak/szerkezetnek egy bizonyos ideig védelmet biztosít tűzzel, szenesedéssel és más hőkárosodással
szemben.
109. Osztályozási lehetőségek szerkezettípusonként 305. § Térelhatároló funkció nélküli teherhordó szerkezetek, oszlopok, pillérek, gerendák, lépcsők, erkélyek, kezelőjárdák
osztályozási lehetőségei a 15. melléklet 5. táblázata szerint történik.
306. § Térelhatároló funkcióval rendelkező teherhordó szerkezetek esetében
a) a falak osztályozási lehetőségeit a 15. melléklet 6. táblázata,
b) a födémek, tetők osztályozási lehetőségeit a 15. melléklet 7. táblázata
tartalmazza.
307. § Nem minősülnek teherhordó szerkezetnek
a) a válaszfalak, melyek osztályozási lehetőségeit a 15. melléklet 8. táblázata tartalmazza,
b) a tűzvédő mennyezeti membránok, melyek osztályozási lehetőségeit a 15. melléklet 9. táblázata tartalmazza,
valamint az osztályozást az „(i®o)”, (o®i)” vagy „(i«o)” jelekkel kell kiegészíteni az alapján, hogy a szerkezet
a követelményeknek csak belülről kifelé, kívülről befelé, vagy mindkét irányban megfelel,
c) a függönyfalak, külső homlokzati vázkitöltő falak (üvegezett szerkezetek is), melyek osztályozási lehetőségeit
a 15. melléklet 10. táblázata tartalmazza, továbbá az osztályozás az „(i®o)”, (o®i)” vagy „(i«o)” jelekkel egészül ki
annak jelölésére, hogy a szerkezet a követelményeknek csak belülről kifelé, kívülről befelé, vagy mindkét irányban
megfelel, a szerkezet stabilitását úgy kell megőrizze, hogy az E, vagy az EI besorolást minősítő vizsgálat időtartama
alatt nem hullhat olyan részekre, amelyek személyi sérülést okozhatnak.
308. § Álpadlók osztályozási lehetőségeit a 15. melléklet 11. táblázat tartalmazza.
309. § Cső-, szellőzővezetékek és kábelek szerkezeti átvezetési, áttörési réseinek, valamint hosszanti hézagai
tömítőrendszereinek osztályozási lehetőségeit a 15. melléklet 12. táblázat tartalmazza.
310. § Tűzgátló ajtók, ablakok, zsaluk osztályozási lehetőségeit a 15. melléklet 13. táblázat tartalmazza, továbbá az önzáródás
kritériumának kiegészítő jelzésére a C0…C5 kategóriák szolgálnak.
311. § (1) Füstgátló ajtók, zsaluk osztályozási lehetőségei az alábbiak:
a) Sa – szobahőmérsékleten igazolt füstzáró képesség,
b) Sm – közepes hőmérsékleten igazolt füstzáró képesség.
(2) Az önzáródás kritériumának kiegészítő jelzésére továbbá a C0…C5 kategóriák szolgálnak.
312. § Konvejor szerkezetek záróelemeinek osztályozási lehetőségeit a 15. melléklet 14. táblázata tartalmazza, továbbá az
önzáródás kritériumának kiegészítő jelzésére a C0…C5 kategóriák szolgálnak.
313. § Gépészeti csatornák, aknák határolószerkezeteinek osztályozási lehetőségeit a 15. melléklet 15. táblázata tartalmazza,
továbbá az osztályozás az „(i®o)”, (o®i)” vagy „(i«o)” jelekkel egészül ki annak jelölésére, hogy a szerkezet
a követelményeknek csak belülről kifelé, kívülről befelé, vagy mindkét irányban megfelel. Ezen felül a „ve” vagy „ho”
szimbólumok jelzik, hogy a szerkezet vízszintes vagy függőleges használatra alkalmas.
314. § A tűzvédő fal- és mennyezetburkolatok, tűzvédő álmennyezetek osztályozási lehetőségeit a 15. melléklet 16. táblázata
tartalmazza.
315. § Szellőzővezetékek és -csatornák osztályozási lehetőségeit a 15. melléklet 17. táblázata tartalmazza, melyben
a) az osztályozás az „(i®o)”, (o®i)” vagy „(i«o)” jelekkel egészül ki annak jelölésére, hogy a szerkezet
a követelményeknek csak belülről kifelé, kívülről befelé, vagy mindkét irányban megfelel,
b) ezen felül a „ve” vagy „ho” szimbólumok jelzik, hogy a szerkezet vízszintes vagy függőleges használatra alkalmas, és
c) az „S” szimbólum a szivárgásra vonatkozó külön korlátozásoknak való megfelelést jelenti.
316. § Tűzgátló csappantyúk osztályozási lehetőségeit a 15. melléklet 18. táblázata tartalmazza, amelynél
a) az osztályozás az „(i®o)”, (o®i)” vagy „(i«o)” jelekkel egészül ki annak jelölésére, hogy a szerkezet
a követelményeknek csak belülről kifelé, kívülről befelé, vagy mindkét irányban megfelel,
b) ezen felül a „ve” vagy „ho” szimbólumok jelzik, hogy a szerkezet vízszintes vagy függőleges használatra alkalmas, és
c) az „S” szimbólum a szivárgásra vonatkozó külön korlátozásoknak való megfelelést jelenti.
317. § Tűzvédő álmennyezet osztályozási lehetőségei az alábbiak
Teljesítmény jelölése
REI – a fogadó födémszerkezettel együtt kerül meghatározásra
318. § A fa-, fém-, beton-, vasbeton- és egyéb kompozit szerkezetek tűzállósági teljesítményének növelésére, fokozására
tűzgátló bevonatok, burkolatok is használhatók, melyek hatékonyságának megállapítása – a fogadószerkezettel
együtt – szabványos laboratóriumi vizsgálatokkal, vagy Eurocode szerinti számításokkal történik.
XXV. FEJEZET
AZ ÉPÍTMÉNYEK ÁLTALÁNOS TŰZVÉDELMI KÖVETELMÉNYEI 110. Tűzállósági fokozatok
319. § Az építményt vagy annak tűzszakaszát – a tűzveszélyességi osztályba sorolástól függően – úgy kell kialakítani, hogy
a) „A” és „B” tűzveszélyességi osztály esetén I–II.,
b) „C” tűzveszélyességi osztály esetén I–III.,
c) „D” tűzveszélyességi osztály esetén I–IV., és
d) „E” tűzveszélyességi osztály esetén I–V.
tűzállósági fokozatú legyen.
320. § (1) Tűzveszélyességi osztályba sorolástól függetlenül I. tűzállósági fokozatnak megfelelően kell kialakítani
a) a magas épületet,
b) a tömegtartózkodásra szolgáló épületet, amelyben a tömegtartózkodásra szolgáló helyiség tartalmaz 13,65 m-t
meghaladó padlószint-magasságú teret, és
c) az a)–b) pontokban említett épület alatti pinceszintet, oly módon, hogy az épület szintszáma vagy a talajszint
alatti szintek tényleges száma közül a nagyobb kerüljön figyelembevételre.
(2) Tűzveszélyességi osztályba sorolástól függetlenül legalább II. tűzállósági fokozatnak megfelelően kell kialakítani
a) az I. tűzállósági fokozatba nem tartozó középmagas épületet,
b) a bölcsődét, az óvodát, a szociális otthont,
c) a zárt, 20-nál több gépjármű tárolására szolgáló gépjárműtároló épületet, tűzszakaszt,
d) a mozgásukban és cselekvőképességükben korlátozott személyek elhelyezésére, oktatására, nevelésére,
kezelésére, foglalkoztatására szolgáló kétszintesnél magasabb épületet,
e) a mozgásukban és cselekvőképességükben korlátozott személyek elhelyezésére, oktatására, nevelésére,
kezelésére, foglalkoztatására szolgáló funkciót tartalmazó tűzszakaszt, amelyet az épület második szintje felett
helyeznek el, valamint
f) az I. tűzállósági fokozatba nem tartozó épületek alatti pinceszintet, oly módon, hogy az épület szintszáma vagy
a talajszint alatti szintek tényleges száma közül a szigorúbb kerüljön figyelembevételre.
(3) Tűzveszélyességi osztályba sorolástól függetlenül legalább III. tűzállósági fokozatnak megfelelően kell kialakítani
a) az (1) és (2) bekezdésben nem említett közösségi épületet, -tűzszakaszt, a kétszintesnél magasabb lakóépületet,
-tűzszakaszt, ha az épület legfelső használati szintje nem haladja meg a 13,65 m szintmagasságot,
d) a többszintes nyitott gépjárműtárolót, valamint e) a mozgásukban és cselekvőképességükben korlátozott személyek elhelyezésére, oktatására, nevelésére,
kezelésére, foglalkoztatására szolgáló legfeljebb kétszintes épületet, vagy az első és második szinten kialakított, az
előzőekben taglalt funkciót tartalmazó tűzszakaszt. (4) Tűzveszélyességi osztályba sorolástól függetlenül legalább IV. tűzállósági fokozatnak megfelelően kell kialakítani
a) a „C” tűzveszélyességi osztályba sorolású nyitott fedett terek épületszerkezeteit,
b) a legfeljebb egy pinceszinttel, földszinttel és egy emeleti szinttel (vagy beépített tetőtérrel) rendelkező lakó- és
üdülőépületeket, valamint c) az egyszintes közösségi rendeltetésű épületet, amelynek befogadóképessége nem haladja meg az 50 főt.
(5) Tűzveszélyességi osztályba sorolástól függetlenül V. tűzállósági fokozatnak megfelelően lehet kialakítani az
egyszintes üdülő- és a (4) bekezdés c) pontjától függetlenül azon közösségi épületetet, amelynek befogadóképessége
legfeljebb 25 fő. 321. § (1) Az egyszintes, „A” és „B” tűzveszélyességi osztályú nyitott fedett terek tetőszerkezetét tartó pillérek, oszlopok legalább
A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú, R15 tűzállósági határértékű szerkezetből készüljenek.
(2) Azok a tűzszakaszok, amelyek teljes területe önműködő tűzjelző- és oltóberendezéssel van ellátva, vagy területük
a vonatkozó jogszabályban megengedett alapterület legfeljebb 25%-a, a szintszámnak megfelelően eggyel
alacsonyabb tűzállósági fokozathoz tartozó tűzállósági határértékű épületszerkezetekből létesíthetők.
(3) A (2) bekezdés alól kivételt képeznek a) a mozgásukban és cselekvőképességükben korlátozott személyek elhelyezésére szolgáló tűzszakaszt tartalmazó
épületek, b) a tömegtartózkodásra szolgáló tűzszakaszt tartalmazó épületek,
c) a középmagas, magas épületek, valamint d) az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályú tűzszakaszok.
(4) Jogszabály a 319. §-ban és a 320. §-ban foglaltaktól eltérő követelményeket is megállapíthat.
(5) Ha a tűzállósági fokozat az előzőek alapján nem állapítható meg, azt az OKF határozza meg.
322. § (1) Azon nyitott fedett terek épületszerkezeteit, melyek a tárolt anyagok időjárás elleni védelmére szolgálnak, tűzvédelmi
osztály és tűzállósági követelmény nem érinti, ha a szabadtéri tárolásra vonatkozó követelmények teljesülnek
(tűzszakasz-méret, továbbá egymástól és építményektől való távolság). (2) A növénytermesztési célú üvegházak, fóliasátrak szerkezeteit tűzvédelmi osztály és tűzállósági követelmény nem
érinti. 111. Alkalmazás 323. § (1) Az épület tűzállósági fokozatát úgy kell meghatározni, hogy az egyes rendeltetések, épületrészek és tűzveszélyességi
osztályok tűzállósági fokozat-követelményei közül a szintszámokhoz rendelten a legszigorúbbat kell figyelembe venni
a – pinceszintekre vonatkozó szabályok kivételével – a 319–320. §-ban meghatározott esetekben.
(2) Egy épületen belül eltérő tűzállósági követelményű épületrészek akkor létesíthetőek, ha
a) az épületrészek egymás mellett kerülnek kialakításra, b) statikailag nem függnek össze,
c) dilatációs hézaggal elválasztottak, valamint d) a dilatáció vonalában beépített tűzgátló szerkezetekkel elválasztottak.
(3) A (2) bekezdés esetében a tűzgátló szerkezetek a szigorúbb tűzállósági fokozatú tűzszakaszhoz tartozzanak. Az eltérő
tűzállósági fokozatú tűzszakaszok önálló kiürítési útvonalakkal rendelkezzenek, de a kiürítés az egyik tűzszakaszból
a másik tűzszakaszon keresztül is biztosítható, ha az más módon nem oldható meg.
(4) Tűzállósági fokozattól függetlenül gyermekek elhelyezésére, foglalkoztatására szolgáló helyiséget bölcsőde esetében
kizárólag földszinten, míg óvoda és iskola mozgásukban és/vagy cselekvőképességükben korlátozott gyermekek
oktatására szolgáló részeit földszinten és a közvetlenül a felette lévő szinten lehet kialakítani.
(5) Általános és középfokú oktatási intézmény oktatásra szolgáló részeit legfeljebb középmagas szinten lehet kialakítani.
324. § Tűzvédelmi szempontból a tetőteret építményszintnek kell tekinteni, ha az ott beépített rész a tetőtér bruttó
alapterületének 25%-át meghaladja. 112. Épületszerkezetek tűzvédelmi követelményei 325. § Az épületek tartó- és szakipari szerkezeteire vonatkozó tűzvédelmi követelményeket a tűzszakasz tűzállósági fokozata
és az épületek szintszáma alapján kell meghatározni. 326. § (1) Az épületszerkezetek tűzvédelmi követelményei nem vonatkoznak
a) az állványzatokra, állvány jellegű építményekre, b) az életvédelmi létesítményekre (óvóhelyek),
c) a robbanóanyagok, pirotechnikai termékek előállítására, felhasználására és tárolására szolgáló épületekre.
(2) Az (1) bekezdésben felsorolt építmények esetében, melyekre nincs tűzvédelmi előírás, a vonatkozó követelményeket
– ha jogszabály másként nem rendelkezik – az OKF határozza meg.
327. § (1) Rendszerengedéllyel rendelkező építési módszerek, a könnyűszerkezetes technológiával készülő épületek csak
akkreditált intézet által bevizsgált technológiával és szerkezeti elemekkel, rétegrenddel, kialakítással létesíthetőek.
(2) Azon konténerek esetében, amelyek villamos, valamint gépészeti szerelvényt nem tartalmaznak, a szabadtérre
vonatkozó előírásokat kell alkalmazni. (3) Azon konténerek, amelyek nem felelnek meg a (2) bekezdésben foglalt kritériumoknak feleljenek meg az épületekre
vonatkozó előírásoknak. 328. § A 16. melléklet 1–5. táblázataiban és a 16. melléklet 7. táblázatában a külső vázkitöltő falak, továbbá a függönyfalak
esetében az „o	i”-vel jelzett „külső tűzhatás” igénybevételi kritériumok alkalmazása a tűzvédelmi megfelelőség
igazolásához az Országos Tűzvédelmi Szabályzat hatályba lépésének időpontjától számított 18 hónap elteltével
kötelező. 329. § (1) Az I. tűzállósági fokozatú épületek szerkezeteinek a 16. melléklet 1. táblázatában foglalt követelményeket kell
kielégíteniük. (2) A II. tűzállósági fokozatú épületek szerkezeteinek a 16. melléklet 2. táblázatban foglalt követelményeket kell
kielégíteniük. (3) A III. tűzállósági fokozatú épületek szerkezeteinek a 16. melléklet 3. táblázatban foglalt követelményeket kell
kielégíteniük. (4) A IV. tűzállósági fokozatú épületek szerkezeteinek a 16. melléklet 4. táblázatban foglalt követelményeket kell
kielégíteniük. (5) Az V. tűzállósági fokozatú épületek szerkezeteinek a 16. melléklet 5. táblázatban foglalt követelményeket kell
kielégíteniük. 113. A 16. melléklet 1–5. táblázatainak alkalmazását segítő, kiegészítő követelmények
330. § A középmagas épületek esetében az 1–2. táblázatok F oszlopában, a magas épületek esetében az 1. táblázat
G oszlopában található követelményeket kell alkalmazni. 331. § (1) A táblázatokban megadott tűzállósági vizsgálati követelmények mellett, ha a tűzállósági vizsgálat során a szerkezetet
egyéb olyan kritériumokra is vizsgálták, amelyre az adott helyen nincs követelmény, a szerkezet alkalmazható, így az
EI 60 követelmény esetén alkalmazható REI 60 minősítésű, de akár R90 EI 60 minősítésű szerkezet is. A táblázatokban
szereplő M teljesítményt a 20 cm vagy annál vastagabb vakolatlan beton vagy vasbeton falszerkezet, illetve a 30 cm
vagy annál vastagabb vakolatlan tégla falszerkezet laboratóriumi vizsgálat nélkül is teljesíti.
(2) Az egymással kapcsolatban álló teherhordó szerkezetek tűzállósági követelmény időtartama alatti, tűz során
bekövetkező alakváltozását figyelembe kell venni az épület szerkezetének kialakításakor, különös tekintettel
a hőtágulás következtében veszélybe kerülő kapcsolódó szerkezeti részekre (többek között orom- és tűzfalak
stabilitása, húzott szerkezetek). (3) Az egyes épületszerkezetekre vonatkozó követelményeket a 16. melléklet 1–5. táblázatainak alkalmazásával az
épületszerkezetek épületen belül betöltött statikai szerepének, a teherátadás rendjének figyelembevételével kell
meghatározni. Egy tartószerkezet alátámasztására, gyámolítására, függesztésére, merevítésére nem alkalmazható az
adott szerkezet tűzállósági követelményénél kisebb tűzállóságú szerkezet. Így az épület tetőfödémének
tartószerkezetéről függesztett függőleges teherhordó szerkezet esetén a tetőfödém tartószerkezetének a függőleges
teherhordó szerkezetre vonatkozó követelményeket kell kielégíteni, mivel a tetőfödém tartószerkezetének
tönkremenetele magával vonja a függőleges teherhordó szerkezetek tönkremenetelét is.
(4) Az épületszintek között a tűzterjedési határértéket biztosítani kell.
(5) Azon építészeti kialakítás esetén, amikor a födém és a külső térelhatároló falszerkezet nem illeszkedik egymáshoz vagy
nem metszik egymást, az építményszintek közötti tűzterjedés megakadályozását a homlokzati falszerkezet mögött az
épület belső terében kell megoldani. (6) A 16. melléklet 1–5. táblázataiban a vázkitöltő- és függönyfalakra vonatkozó követelményeket nyílás nélküli
szerkezetek esetében kell alkalmazni. (7) Nincs tűzállósági határérték követelmény azon függönyfalakkal szemben, ahol a függönyfal mögött legalább 1,30 m
függőleges, a födém síkját metsző, a 16. melléklet 1–5. táblázataiban a tervezett födémszerkezet tűzvédelmi
követelményeit kielégítő falszerkezet létesül, továbbá a függönyfal és a falszerkezet közötti hézag a falszerkezetre
vonatkozó követelménynek megfelelő tűzgátló tömítéssel ellátott. (8) Az építményszintek számának megállapításakor valamennyi szintet figyelembe kell venni a pinceszint(ek), az alagsor,
a szintosztó födém, a tetőszint és a tetőfelépítmény szintje kivételével.
332. § (1) Nyílásos homlokzaton E–F tűzvédelmi osztályú burkolati-, bevonati-, hőszigetelő rendszer nem alkalmazható.
(2) Homlokzati tűzterjedési határérték-követelmény van a) a homlokzati tűzterjedési gát kritériumait nem kielégítő nyílásos homlokzati megoldásoknál,
b) a homlokzati tűzterjedési gát kritériumait kielégítő nyílásos homlokzatokon B–D tűzvédelmi osztályú burkolati-,
bevonati-, hőszigetelő rendszerek, valamint légréses A1–D tűzvédelmi osztályú burkolati-, bevonati-, hőszigetelő
rendszerek alkalmazásakor, c) valamint – az A1, A2 tűzvédelmi osztályú szerkezet kivételével – a külső térelhatároló falszerkezettel szemben.
(3) A homlokzati tűzterjedési határérték-követelmény az épületek szintszámának függvényében – a vonatkozó műszaki
követelmény szerinti vizsgálattal igazoltan – a) 2 vagy 3 szintes épületnél Th � 15 perc,
b) 4 vagy 5 szintes épületnél Th � 30 perc, és
c) középmagas, magas vagy 5 szintnél magasabb épületnél Th � 45 perc.
(4) Az I. tűzállósági fokozatban építendő épületek nyílásos homlokzatain csak A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú burkolati-,
bevonati- és egyéb hőszigetelő rendszerek alkalmazhatók. (5) A B–E tűzvédelmi osztályú hőszigetelő maggal rendelkező 10 cm-nél vastagabb burkolati- bevonati- és egyéb
hőszigetelő rendszereket az alábbiak szerint kell kialakítani: a) a homlokzati nyílások felett legalább 20 cm szélességű-, teljes felületen felragasztott-, A1 vagy A2 tűzvédelmi
osztályú anyagból készülő tűzvédelmi célú sávot kell elhelyezni – az általános homlokzati felületen alkalmazott
hőszigetelő anyag helyett és azzal azonos vastagságban –, melynek a nyílás mindkét oldalán legalább 30 cm-rel
túl kell nyúlnia, vagy b) a tűzvédelmi célú sáv legalább 20 cm szélességgel, A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú anyagból a homlokzati
nyílások felett megszakítás nélkül végighúzódóan is kialakítható. A homlokzati nyílás felső-, illetve a tűzvédelmi
célú sáv alsó éle között legfeljebb 50 cm távolság lehet. A sáv kialakítása többszintes épület esetében két
épületszintenként kötelező. Középmagas és magas épület esetén a sáv kialakítása 13,65 m építményszint
magasságig két épületszintenként, felette szintenként kötelező. 333. § (1) A homlokzati tűzterjedési határérték-követelmény, és a homlokzati tűzterjedés elleni gát helyettesíthető az erre a célra
megfelelő, homlokzatot védő beépített automatikus oltóberendezéssel. Sprinkler oltóberendezés akkor
alkalmazható, ha az adott tűzszakasz teljes területe sprinkler oltóberendezéssel védett. A homlokzatot védő
oltóberendezés kialakításának módját (többek között vízfüggöny, sprinkler, vízköd) az I. fokú tűzvédelmi hatóság
határozza meg. (2) Az átszellőztetett légréses homlokzatburkolatok esetében alkalmazott hőszigetelés csak A1 tűzvédelmi osztályú lehet.
Átszellőztetett légrés esetén az épületszerkezeteket úgy kell kialakítani, hogy a légrésben a homlokzati tűzterjedési
határérték követelményen belül ne következhessen be tűzterjedés. (3) Lépcsőházak, továbbá olyan kétszintes épület esetén, ahol a két szint egy rendeltetési egységet vagy egy összefüggő
légterű helyiséget alkot, annak homlokzati nyílásai között nincs tűzterjedési határérték-követelmény.
(4) Átriumok esetében, amennyiben a földszinti tér a felette elhelyezkedő szintektől eltérő tűzszakaszba tartozik, akkor az
átriumhoz csatlakozó tűzszakasz(ok)tól tűzterjedési gáttal választandó el. (5) Azon épületnél, amelyre vonatkozóan tűzterjedési határérték-követelmény van, ott a B–E tűzvédelmi osztályú
hőszigetelő maggal rendelkező, vagy a légréses homlokzati burkolati-, bevonati- és egyéb hőszigetelő rendszerek
kivitelezésének megkezdését a kivitelezést végzőnek – a kivitelezési munka megkezdése előtt legalább 5 nappal – az
illetékes tűzvédelmi hatóság és a tanúsító szervezet részére be kell jelenteni, melyben fel kell tüntetni az alkalmazott
rendszer megfelelőségi igazolásának számát. A tanúsító szervezet a kivitelezési munkák és az alkalmazott hőszigetelő
rendszer megfelelőségét az állami támogatású pályázatok esetében ellenőrzi, egyéb esetben ellenőrizheti. Az
ellenőrzésről készült minősítő iratot a tűzoltóság részére 8 napon belül megküldi.
(6) A bejelentés elmulasztása vagy a tanúsító szervezet által tűzvédelmi szempontból nem megfelelőnek minősített
burkolati, bevonati és egyéb hőszigetelő rendszer alkalmazása a vonatkozó jogszabályok szerinti hatósági intézkedést
vonja maga után, melyet az illetékes tűzvédelmi hatóság rendel el.
(7) Nem megfelelő, vagy nem megfelelően kialakított homlokzati burkolati, bevonati és egyéb hőszigetelő rendszerek
alkalmazása tűzvédelmi szempontból az épület nem megfelelőségét vonja maga után.
334. § A 332–333. §-ban megfogalmazott követelmények nem vonatkoznak az épületek nyílás nélküli lábazati falaira.
335. § A II. tűzállósági fokozatú és a III. tűzállósági fokozatú, 3–5 szintes épületekben legfeljebb 300 m2 alapterületű
rendeltetési egységen belül a menekülési útvonalakat határoló falak kivételével C, D, E tűzvédelmi osztályú EI 15
minőségű válaszfalakat is lehet alkalmazni. 336. § (1) A bölcsőde, óvoda, szociális otthon, a mozgásukban vagy cselekvőképességükben korlátozott személyek
elhelyezésére, oktatására, nevelésére, kezelésére szolgáló rendeltetési egységek, valamint az I. tűzállósági fokozatból
építendő épületek kivételével, ha azt egyéb építési előírás lehetővé teszi, helyiségen belül tűzállósági határérték
nélküli, legalább D tűzvédelmi osztályba tartozó szintosztó födém és az azt kiszolgáló lépcsőszerkezet létesítése
megengedett. (2) Egyéb esetben az osztófödémek (szintosztó födémek) szerkezetei tűzvédelmi osztályának és tűzállósági
határértékének meghatározása a 16. melléklet 1-4. táblázatai alapján az épületek tűzállósági fokozatának és
szintszámának figyelembe vételével az „emeletközi födémekre” vonatkozó követelmények szerint történjen.
337. § (1) Az épület tűzállósági fokozatától függetlenül egy tűzszakaszon belül, azonos rendeltetésű helyiségek (többek között
irodák, műtermek) között tűzállósági határértékkel nem rendelkező üveg- vagy üvegezett szerkezeteket is lehet
alkalmazni. (2) Egy tűzszakaszon belül, azonos rendeltetésű helyiségek között tűzvédelmi követelmény nélküli válaszfalak is
alkalmazhatóak, amennyiben az adott rendeltetési egység teljes területén beépített automatikus tűzjelző- és
oltóberendezés kerül kialakításra. (3) Az (1), (2) bekezdésben foglaltak kivételével a falszerkezetekben alkalmazott üveg- vagy üvegezett szerkezetek
tűzállósága – a nyílászárók kivételével –feleljen meg az adott fal tűzállósági határértékének.
(4) Az I. tűzállósági fokozatú épületekben, valamint az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó termelési (üzemi)
épületekben az üvegfalak vagy üvegezett falszerkezetek B–F tűzvédelmi osztályú anyagokat (betéttáblákat,
bordázatot) nem tartalmazhatnak. 338. § (1) Menekülési útvonal falszerkezeteként normál üvegszerkezet csak akkor alkalmazható, ha az épület teljes területén,
míg vegyes rendeltetésű épület esetén az adott rendeltetési egység teljes területén beépített automatikus tűzjelző- és
oltóberendezés kerül kialakításra, és az üvegezett szerkezetek mindkét oldala sprinklerfejekkel vagy vízköddel oltó
rendszerrel védett. (2) Menekülési útvonal falszerkezeteként EW jelű üvegszerkezet csak akkor alkalmazható, ha az épület teljes területén,
míg vegyes rendeltetésű épület esetén az adott rendeltetési egység teljes területén beépített automatikus tűzjelző- és
oltóberendezés kerül kialakításra. (3) Az előzőeken túl EW jelű üvegszerkezet ott is alkalmazható, ahol az üvegszerkezet egyik oldalán sem haladja meg
a tűzterhelés az 50 MJ/m2 értéket, valamint ahol a hősugárzásból adódó tűzterjedéssel nem kell számolni.
339. § (1) A tartószerkezetekre vonatkozó tűzállósági határérték-követelményt ki lehet elégíteni
a) a használati tér felőli burkolat vagy tűzgátló álmennyezet alkalmazásával, ha az a tartószerkezettel együtt
biztosítja a tartószerkezetre előírt tűzállósági követelményt, vagy önálló tűzállósági határértékkel rendelkező
mennyezeti membrán tűzvédő képességével, b) a tartószerkezeti elemek és azok szerkezeti kapcsolatainak Eurocode szerinti erőtani és tűzállósági méretezésével,
c) akkreditált laboratóriumban végzett tűzállósági vizsgálattal igazoltan, vagy
d) a 424–427. §-ok szerint igazoltan. (2) A tartószerkezet tűzvédelmére alkalmazott burkolat tűzvédő képessége figyelembe vehető, ha
a) a burkolat mögött, a tartószerkezet felőli oldalon gyújtóforrást okozható gépészeti vezeték, berendezés vagy
villamos kötés nem található, b) a burkolat síkjába vagy a burkolat síkja mögé kerülő épületgépészeti és épületvillamossági szerelvények beépítési
módja a burkolat folytonosságát nem szakítja meg, valamint
c) a burkolatot áttörő és önmagukban gyújtóforrást nem okozó épületgépészeti vezetékek (csatornaszellőző)
a burkolat síkjában a burkolat tűzvédő képességével megegyező és a burkolatot áttörő vezeték jellegének
megfelelő tűzgátló tömítéssel, illetve elzáró szerelvénnyel ellátottak. 114. Beépített tetőterekre vonatkozó egyedi követelmények
340. § Beépített tetőterek tűzállósági követelményeinek meghatározása történhet
a) a tetőteret is tartalmazó tűzszakasz tűzállósági fokozata alapján, a 16. melléklet 1–4. táblázatai szerint,
b) a tetőtér kivételével legfeljebb 3 szintes és I–III. tűzállósági fokozatú épületek esetén a 16. melléklet 6. táblázat
követelményei is alkalmazhatóak, azonban c) a beépítéssel középmagassá váló épületnél a 16. melléklet 6. táblázat nem alkalmazható.
115. A 16. melléklet 6. táblázatának alkalmazását segítő, kiegészítő követelmények
341. § (1) A tartószerkezetekre vonatkozó tűzállósági határérték-követelményt ki lehet elégíteni a 339.§ (1) bekezdésben
foglaltak szerint is. (2) A tartószerkezet tűzvédelmére alkalmazott burkolat tűzvédő képessége akkor vehető figyelembe, ha annak kialakítása
megfelel a 339. § (2) bekezdésben foglaltaknak. (3) Tetősík ablakok alkalmazása esetén a káva burkolata a tűzvédő burkolattal megegyező tűzvédő képességű és
kialakítású legyen. (4) A tetőszerkezet nyílásos homlokzati sík elé lógó szakaszát (eresz) alsó síkján és homlokvonalán teljes hosszában és
szélességében a belső burkolat tűzvédő képességével megegyező, alsó tűzhatás elleni védelemmel kell ellátni.
A tűzhatás elleni védelem a 17. melléklet 1. ábráján foglaltak szerint kialakítható.
(5) A 16. melléklet 6. táblázat alkalmazásának feltétele, hogy
a) a tetőre való kijutást és a be nem épített tetőtéri rész megközelíthetősége biztosított legyen, a be nem épített
tetőtéri részbe vezető nyílászáró legalább EI 15 minőségű legyen, valamint
b) tetőtérben óvodák, valamint mozgásukban és cselekvőképességükben korlátozott gyermekek részére létesített
iskola, oktatási helyiségei nem alakíthatók ki. 342. § Egyszintes csarnoképületek szerkezetei a 16. melléklet 7. táblázatában foglalt követelményeknek megfelelően is
létesíthetőek. 116. A 16. melléklet 7. táblázat alkalmazását segítő, kiegészítő követelmények
343. § (1) A csarnoképület fogalmának nem megfelelő egyszintes építmények szerkezetei tűzállósági követelményeit
a 16. melléklet 1–5. táblázatai szerint kell megállapítani.
(2) Ha a csarnok részben vagy egészében alápincézett, a födémek tűzvédelmi osztályát és tűzállósági követelményeit
a 16. melléklet 1–3. táblázatai szerint kell megállapítani.
(3) A IV. és V. tűzállósági fokozatú csarnoképületek alatt pinceszint nem létesíthető.
(4) A csarnoképület teherhordó acélszerkezetei – amely vonatkozik a vékonyfalú, 5 mm alatti acélszerkezetekre is –
járulékos tűzállóságot növelő védelem nélkül készíthetők a) az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó ipari épületekben,
b) a III–V. tűzállósági fokozatú ipari, mezőgazdasági és tárolási épületekben 500 MJ/m2 számított tűzterhelésig,
c) iskolai tornatermekben és azokban a testnevelési célokat szolgáló helyiségekben, ahol B–F tűzvédelmi osztályba
tartozó anyagú lelátó nem kerül kialakításra és a befogadó képesség legfeljebb 500 fő, valamint
d) a rendeltetéstől függetlenül akkor, amikor a tető hőszigetelés nélküli (hidegtető) és olyan anyagból készül,
amelyeknek a tűzzel szemben nincs számottevő ellenállása (TH � 15) és az épületben álmennyezet vagy a teret
felülről lezáró egyéb szerkezet nem kerül beépítésre. (5) Az egyszintes épület (tűzszakasz) osztószint (szintosztó födém) tartószerkezetei az I–II. tűzállósági fokozatú épületben
védelem nélküli acélból, a III. tűzállósági fokozatú épületekben D tűzvédelmi osztályba sorolt szerkezetből is
készülhetnek. 117. Lakó és közösségi funkciójú tűzszakaszok 344. § (1) Többszintes lakó és közösségi tűzszakaszok legnagyobb megengedett területeit a 16. melléklet 8. táblázata
tartalmazza. (2) Középmagas lakó és közösségi rendeltetésű tűzszakaszok legnagyobb megengedett területeit a 16. melléklet
9. táblázata tartalmazza. (3) Magas lakó és közösségi rendeltetésű tűzszakaszok legnagyobb megengedett területeit a 16. melléklet 10. táblázata
tartalmazza. (4) Ha az épület tűzszakaszának egészére kiterjedő automatikus tűzjelző és oltóberendezés létesül, a maximálisan
megengedett tűzszakasz-területek többszintes épület esetében 100%-kal, míg középmagas, magas épületek
esetében 50%-kal növelhetők. 118. Ipari és mezőgazdasági üzemi tűzszakaszok
345. § (1) Az ipari és mezőgazdasági üzemi tűzszakaszok legnagyobb megengedett területeit a 16. melléklet 11. táblázata
tartalmazza. (2) Ha az ipari épület középmagas besorolású, a legnagyobb megengedett tűzszakasz-területeket 30%-kal, ha magas
besorolású, 50%-kal kell csökkenteni. (3) Ha az épület egészére kiterjedő automatikus tűzjelző és oltóberendezés létesül, a legnagyobb megengedett
tűzszakasz-területek 100%-kal növelhetők. 119. A tárolási tűzszakaszok 346. § (1) A tárolási tűzszakaszok legnagyobb megengedett területeit a 16. melléklet 12. táblázata tartalmazza.
(2) Magasraktár technológia esetén a tűzszakasz legnagyobb megengedett méretét úgy kell meghatározni, hogy
a) az alapterülete nem haladhatja meg a 16. melléklet 12. táblázatának vonatkozó rovatában megadott értéket, vagy
b) térfogata nem haladhatja meg az a) alponthoz tartozó táblázat vonatkozó rovatában megadott érték hatszorosát.
(3) A (2) bekezdés a) és b) pontja közül a mértékadót kell a tervezéskor figyelembe venni.
(4) Ha a raktár tűzszakaszának egészére kiterjedő automatikus tűzjelző és oltóberendezés létesül, a maximálisan
megengedett tűzszakasz-területek 100%-kal növelhetők. 120. Csarnoképületek tűzszakaszai 347. § (1) Csarnoképületek tűzszakaszainak megengedett legnagyobb területeit a 16. melléklet 13. táblázata tartalmazza.
(2) Ha a tűzszakasz automatikus tűzjelző- és tűzoltó berendezéssel, valamint hatékony hő- és füstelvezetéssel is ellátott,
a maximálisan megengedett tűzszakasz-területek 100%-kal növelhetők. 121. Tűzszakaszolás különleges esetei
348. § A pinceszinti tűzszakaszok méretét a 16. melléklet 8–13. táblázatokban szereplő értékekhez képest 50%-kal
csökkenteni kell. Ha egy tűzszakasz talajszint alatt és felett kerül kialakításra, akkor a pinceszinti területeket kétszeres
értékkel kell figyelembe venni, és az így összesített alapterület nem haladhatja meg a táblázatokban foglalt értékeket.
349. § Egy tűzszakasznak kell tekinteni a) a lédús takarmányt tároló silókat térfogati korlátozás nélkül,
b) a gabona-, a termény- és a takarmánysilókat, ha azok
ba) vasbetonból készültek és térfogatuk legfeljebb 48 000 m3,
bb) fémből készültek és térfogatuk legfeljebb 12 000 m3,
bc) fából készültek és térfogatuk legfeljebb 5000 m3, vagy
bd) egyéb B–F tűzvédelmi osztályú anyagból készültek és térfogatuk legfeljebb 2000 m3.
350. § Hűtőházak esetében külön tűzszakaszként kell kialakítani egyrészt a hűtött és a manipulációs teret, másrészt
a hűtőgépházat. A hűtőgépház épületszerkezetei elégítsék ki legalább a II. tűzállósági fokozat követelményeit.
122. Vegyes rendeltetésű épületek 351. § Vegyes rendeltetésű épületek eltérő rendeltetései külön tűzszakaszként kell kialakítani, kivéve azon rendeltetési
egységeket, amelyek a fő rendeltetés tűzvédelmi követelmény-rendszerénél magasabb követelmény-rendszert nem
támasztanak. Önálló tűzszakaszként kell kialakítani azok a szolgáltatás-kereskedelem rendeltetésű helyiségcsoportok,
amelyekben egyidejűleg legalább 300 liter vagy kilogramm „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó anyagot
tárolnak, forgalmaznak. 123. Tűzszakaszok elválasztása, tűzgátló szerkezetek 352. § Egy épületen belül a szomszédos, hozzá technológiailag nem kapcsolódó terektől tűzgátló szerkezetekkel kell
határolni a) a 140 kW összteljesítmény feletti kazánhelyiséget,
b) a gázmotor tereket, c) a 200 m2 alapterület fölötti gépészeti helyiségeket, szellőző gépházakat, valamint
d) azokat a helyiségeket/helyiségcsoportokat, amelyek kiemelt közcélú rendeltetésű, így kórházak, orvosi rendelők,
közcélú energia-ellátást biztosító létesítmények üzemképességét fenntartó berendezéseket tartalmaznak
(szünetmentes áramforrás, szerver helyiség, épületfelügyeleti rendszert tartalmazó diszpécser helyiségek).
353. § (1) Egy épületben az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó tűzszakaszok felett egyéb tűzveszélyességi osztályba
tartozó tűzszakasz nem helyezhető el. Egyéb tűzszakaszok egymás felett és egymás mellett is kialakíthatók.
(2) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségeket határoló szerkezeteket – a hasadó, hasadó-nyíló
szerkezetek kivételével – a keletkezhető túlnyomásra méretezetten nyomásállóan kell kialakítani.
354. § A tűzszakaszokat egymástól tűzgátló szerkezetekkel kell elválasztani. A tűzszakaszok elválasztásánál a védelmi síkok
folytonosságának elve érvényesüljön, azaz a tűzszakasz-határ minden pontján teljesüljön a tűzállósági fokozat
követelményétől függő tűzállósági határértékű védelem. 355. § (1) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiséget más tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségtől tűzgátló
szerkezettel kell elválasztani. Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiséget más tűzveszélyességi
osztályba tartozó helyiséggel közvetlenül a szabadba szellőztetett tűzgátló előtérrel szabad összekapcsolni.
Mesterséges szellőztetés esetén az előtérben legalább 50 Pa (0,0005 bar) relatív túlnyomást kell biztosítani.
(2) A tűzgátló előtér burkolására B–F tűzvédelmi osztályú anyag nem alkalmazható. Az előtér ajtajait önműködő
csukószerkezettel kell ellátni, és egymástól olyan távolságra kell elhelyezni, hogy azok egy időben egy személy által ne
legyenek nyithatók. 356. § (1) A „C”–„E” tűzveszélyességi osztályba tartozó, legfeljebb 2000 MJ/m2 tűzterhelésű épületekben – a lakóépületek
kivételével – a tűzszakaszokat elválasztó tűzgátló fal indokolt esetben – az I. fokú tűzvédelmi szakhatóság
állásfoglalása alapján – önműködő vízfüggönnyel helyettesíthető. (2) A vízfüggöny méretezésénél és tervezésénél az alábbiakat kell figyelembe venni:
a) a berendezés önműködő indítású legyen, b) a berendezés a védett hely környezetén kívül még legalább egy helyen kézi úton is működtethető legyen,
c) a berendezés vízfüggönyként alkalmazva nem szolgálhat füstmozgás elzárására, csak a tűzterjedés gátlására.
d) A vízfüggönyt a nyitott szórófejes vízzeloltó berendezésre vonatkozó műszaki követelmény szerint kell létesíteni,
méretezni. 357. § (1) Közösségi épületek esetében – ha azok teljes területe beépített automatikus tűzoltó- és tűzjelző berendezéssel kerül
kialakításra – egymástól 1,5–1,8 m közötti távolságra elhelyezett sprinklerfejek vagy vízköddel oltó rendszer
alkalmazásával történő tűzszakaszolás is megengedett. (2) Az (1) bekezdésben foglaltaktól függetlenül az egyéb épületgépészeti, villamos berendezések tűzszakaszolását meg
kell oldani (pl. tűzgátló csappantyúk beépítése), ekkor a kiürítési számításoknál az ilyen módon elválasztott térrészek
nem tekinthetők szomszédos tűzszakasznak. (3) Nem lehet az (1) bekezdésben foglaltak szerint tűzszakaszolni, ha az elválasztott tűzszakaszok összesített alapterülete
alapján azok egy tűzszakaszként is kialakíthatóak. Ebben az esetben a tűzszakaszolás kizárólag épületszerkezetekkel
történhet. 358. § A 357. § szerinti tűzszakaszolás helyét és módját, ha kettőnél több tűzszakasz elválasztására kerül alkalmazásra,
az OKF-fel egyeztetni kell. A kialakítás megfelelőségét az I. fokú tűzvédelmi hatóság vizsgálja.
359. § (1) A szomszédos épületek egymástól tűzfallal vagy megfelelő tűztávolsággal legyenek elválasztva.
(2) A IV. és V. tűzállósági fokozatú, valamint a III. tűzállósági fokozatú, egyszintes épületek tűzszakaszai között kizárólag
tűzfalas elválasztás alkalmazható. (3) A IV. és V. tűzállósági fokozatú épületekben a tűzszakaszok részben vagy egészben egymás felett nem helyezhetők el.
(4) Egy építési telken belül a szomszédos épületek között nem kell tűztávolságot tartani és tűzfalat, tűzgátló
épületszerkezetet alkalmazni, ha az épületek a tűzállósági fokozatuk, és tűzveszélyességi osztályba sorolásuk alapján
a vonatkozó követelményeknek megfelelően egy tűzszakaszban is elhelyezhetők. Ebben az esetben a tűzszakasz
területe az érintett épületek alapterületének összege. 360. § (1) Egymás melletti vagy egymás fölötti tűzszakaszokat úgy kell egymástól elválasztani, hogy a homlokzati nyílászárók
között, a homlokzatburkolaton keresztül, a légréses homlokzatburkolat légréseinek segítségével, egymással szöget
bezáró nyílásos homlokzati síkok között ne jöhessen létre tűzterjedés. Ennek érdekében azonos homlokzati síkban
találkozó tűzszakaszok elválasztására a tűzszakasz-határok vonalában a homlokzati nyíláson kilépő tűzzel szemben
a tűzszakasz-határ tűzállósági határérték-követelmény időtartamán belül ellenálló A1–A2 tűzvédelmi osztályú
homlokzati tűzterjedés elleni gátakat kell létesíteni. Az egymás feletti és melletti nyílászárók vonatkozásában, mind
a vízszintes, mind a függőleges homlokzati tűzterjedés elleni gát paramétereit meg kell tartani.
(2) Egymással 120°-nál kisebb szöget bezáró, a különböző tűzszakaszhoz tartozó nyílászárók között 6 m vagy az OKF által
elfogadott számítógépes tűzmodellezéssel meghatározott távolságot kell tartani. Ezen távolságon belül található
nyílászárók tűzgátló kialakításúak legyenek. Ezen tűzgátló nyílászárók lehetnek EW minősítésű szerkezetek is, nem
szükséges az EI, ha a nyílászárók legközelebbi pontjai egymástól függőleges vetületben legalább 30 cm távolságba
esnek. Minden 6 méteren belüli üvegezett nyílászáró azonban csak fix lehet, nyíló ablak vagy nyílószárnnyal ellátott
függönyfal nem létesíthető, ajtószerkezet létesíthető, de arra automatikus csukószerkezetet kell szerelni.
(3) Egymással 120°-nál kisebb szöget bezáró, a különböző tűzszakaszhoz tartozó nyílászárók között távolság tartása nem
indokolt, ha a nyílászárók az erre a célra megfelelő, beépített automatikus oltóberendezéssel védettek. Sprinkler oltó
berendezés akkor alkalmazható, ha az adott tűzszakasz teljes területe sprinklerekkel védett. A tűzterjedés elleni gátat
helyettesítő oltóberendezés kialakításának módját (vízfüggöny, sprinkler, vízköd) az I. fokú tűzvédelmi hatóság
határozza meg. 361. § Tűzszakaszok vonalában a lapos- és magastetőn tetőszinti tűzterjedés elleni gátat kell létesíteni, amely a magastető
homlokzati sík elé kilógó szerkezetét is megszakítja. A tetőszinti tűzterjedés elleni gátakra a 17. sz. mellékletben lévő
ábrák adnak megoldásokat (ún. ereszmenti tűzterjedés elleni gát). A tetőszinti tűzterjedés elleni gát legkisebb mérete
0,6 m, amelynél a gát szélessége és a B, C, D, E tűzvédelmi osztályú hő- és csapadékvíz elleni szigetelés fölötti
magassága vehető figyelembe. A tetőszinti tűzterjedés elleni gát tűzvédelmi osztálya A1, tűzállósági határértéke
legalább E 30 legyen. A magastető tetősíkban tartott tűzterjedés elleni gát tűzvédelmi osztálya A1, legkisebb mérete
0,9 m. 362. § Az épületszerkezetek, épületgépészeti-, technológiai berendezések tűzgátló szerkezetekkel vagy tűzfallal történő
kapcsolatát úgy kell kialakítani, hogy egy tűz során fellépő alakváltozás (hőtágulás) ne befolyásolja a tűzgátló szerkezet
állékonyságát. 363. § (1) B, C, D, E tűzvédelmi osztályú hő és csapadékvíz elleni szigeteléseket megszakító tetőszinti tűzterjedés elleni gátakat
kell létesíteni minden függőleges tűzszakasz-határ síkjában. (2) A B, C, D, E tűzvédelmi osztályú csapadékvíz elleni szigetelés megszakításától el lehet tekinteni, ha az A2, B, C, D,
E tűzvédelmi osztályú anyagból készülő épületszerkezeteket megszakító A1 tűzvédelmi osztályú anyagból készülő
osztósáv szélessége legalább 60 cm és a csapadékvíz elleni szigetelést felülről A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályba tartozó
anyagú réteggel fedik hézagmentesen. 364. § (1) A tűzszakaszok közötti tűzterjedés megakadályozása céljából az épületek homlokzatán tűzszakaszonként, a tűzgátló
szerkezetek vonalában (tűzfalak, tűzgátló falak és tűzgátló födémek előtt) a homlokzati nyíláson kilépő tűzzel szemben
a tűzszakasz-határ tűzállósági határérték-követelmény időtartamán belül ellenálló tűzterjedés elleni gátat kell
kiképezni. A tűzterjedés elleni gátakra a 17. sz. melléklet vonatkozó ábrája ad támpontot.
(2) A tűzterjedés elleni gát mérete a függőleges tűzszakasz-határok vonalában legalább 90 cm.
(3) A tűzterjedés elleni gát mérete vízszintes tűzszakasz-határok vonalában minimum 130 cm. Ha a vízszintes
tűzszakasz-határ előtti gát kiugró tagozat nélkül valósul meg, minimum 130 cm méretű nyílásmentes sávot kell hagyni
a homlokzaton. A homlokzati tűzterjedés elleni gáton B, C, D, E tűzvédelmi osztályba tartozó burkolat vagy
hőszigetelés nem létesíthető, és a gáthoz tartozó homlokzati szakasz homlokzatburkolat mögötti légrését a gát alsó és
felső síkjánál tűzgátló módon meg kell szakítani. (4) A homlokzati tűzterjedés elleni gát helyettesíthető az erre a célra megfelelő, homlokzatot védő beépített automatikus
oltóberendezéssel. Sprinkler oltóberendezés akkor alkalmazható, ha az adott tűzszakasz teljes területe sprinklerekkel
védett. A tűzterjedés elleni gátat helyettesítő oltóberendezés kialakításának módját – így vízfüggöny, sprinkler,
vízköd – az I. fokú tűzvédelmi hatóság határozza meg.
365. § Középmagas és magas épületben csak a rendeltetésszerű használathoz szükséges, „A” és „B” tűzveszélyességi
osztályba sorolt helyiség alakítható ki. Ezeket tűzgátló szerkezetekkel kell körülhatárolni és úgy kell elhelyezni, hogy
a szükséges hasadó-nyíló felület hatékony működése biztosított legyen.
124. Szigetelésekkel kapcsolatos követelmények 366. § (1) A 60 kg/m2-nél nagyobb tömegű tetőfödémek azon csapadékvíz elleni szigeteléseire és lapostető-hőszigeteléseire,
amelyeket „tetőfödém tartószerkezeteinek” megfelelő tűzállósági határértékkel rendelkező zárófödémek felett
alkalmaznak, vagy amelyek legalább 5 cm vastag, A1–A2 tűzvédelmi osztályú kéreggel borítottak, és a kéreg
a tetőszigetelés minden pontján biztosítja a védelmet, nincs tűzvédelmi osztály követelmény. Ide tartoznak a kavics
leterhelésű lapostetők, a burkolattal ellátott járható tetők és a növényzettel telepített tetők.
(2) A növényzettel telepített tető a tetőfelépítményekhez, attikákhoz, magasabb épületrészekhez – kivéve
a B–E tűzvédelmi osztályú burkolattól, hőszigetelő rendszertől mentes tűzfalakat – legalább 60 cm széles kavicssávval
(vagy más A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú burkolattal) csatlakozzon.
(3) Ha a tetőfödém az épület kiürítési számításaiban biztonságos térként, vagy kiürítési útvonalként szerepel, akkor
a) amennyiben a csapadékvíz elleni szigetelőréteg – amely legfeljebb 12 mm vastag – felülről szabadon marad,
akkor az alatta lévő hőszigetelés csak A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú lehet, a tetőszigetelési rendszer pedig
Broof(t1) osztályú legyen,
b) amennyiben a hő- vagy a csapadékvíz elleni szigetelő réteget felülről legalább 5 cm vastag A1 vagy A2 tűzvédelmi
osztályú réteggel hézagmentesen fedik, akkor a hőszigetelés anyaga B–E tűzvédelmi osztályú is lehet.
(4) A 60 kg/m2-nél nem nagyobb tömegű, térelhatároló elemeket is tartalmazó tetőfödém szerkezeteken – egy
tűzszakaszon belül –
a) I–II. tűzállósági fokozatú építmények esetében a hőszigetelés A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú legyen;
a csapadékvíz elleni szigetelés A1, A2, B, C, D vagy E osztályú is lehet, azonban a tetőszigetelési rendszer Broof(t1)
kategóriájú legyen,
b) III–V. tűzállósági fokozatú építmények esetén a hőszigetelés és a vízszigetelés anyaga A1, A2, B, C, D vagy
E osztályú is lehet, azonban a tetőszigetelési rendszer Broof(t1) kategóriájú legyen.
(5) Nincs tűzvédelmi osztály követelmény azon padlószerkezetekben lévő hő- és hangszigetelésekre, melyek legalább
30 mm vastag A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú anyaggal borítottak.
125. Nyílászáró szerkezetek 367. § Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó üzemi épületek (helyiségek) külső és belső nyílászáró szerkezetei
A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályúak legyenek.
368. § A tűzfalakban lévő nyílászárók összesített felülete az üzemeltetési igények kielégítéséhez szükséges legkisebb
mértékre korlátozott legyen, és az a falfelület 25%-át nem haladhatja meg.
369. § Lakó- és közösségi épületekben lévő „A”–„C” tűzveszélyességi osztályba sorolt helyiségek, a szemétgyűjtő, valamint
a be nem épített tetőtér és a pince bejárata legalább D EI 30 (középmagas és magas épületek esetén A2 EI 30)
minősítésű ajtó legyen. Azonos rendeltetési egységbe tartozó pinceszinti és talajszint feletti helyiségek közötti
nyílászárókra nem vonatkozik e követelmény.
370. § Abban az esetben, ha a nyílászáró szerkezetre magasabb tűzállósági követelmény vonatkozik, mint a válaszfalakra,
akkor a válaszfalak tűzállósági határértéke egyezzen meg a benne lévő ajtó tűzállósági határértékével.
371. § Felvonók nyílászáró szerkezetét a vonatkozó műszaki követelménynek megfelelően kell kialakítani.
372. § Azon nyílászáró szerkezeteket, melyekkel szemben a jogszabály, tűzvédelmi műszaki követelmény tűzállósági
határértéket vagy füstzáró képességet ír elő, kialakításuk során önműködő csukó szerkezettel kell ellátni. Olyan
nyílászáró szerkezetek tűz esetén történő becsukása, amelyeknek folyamatos nyitva tartása szükséges, a tűzvédelmi
szakhatósággal egyeztetett módon történjen.
373. § Tűzszakasz-határon legalább A2 tűzvédelmi osztályú EW típusú tűzgátló ajtót, vagy legalább A2 tűzvédelmi osztályú
Sm osztályú füstgátló ajtót kell beépíteni az olyan folyosókon, ahol az ajtó mindkét oldalától számítva 6-6 m-es
szakaszon B–E tűzvédelmi osztályú anyagok nem kerülnek beépítésre, vagy elhelyezésre – beleértve
a padlóburkolatokat is –, a folyosó falai tűzgátló szerkezetek, és a jelölt szakaszhoz helyiségek nem, vagy csak tűzgátló
előtéren át csatlakoznak.
126. Fal-, padló- és mennyezetburkolatok, bevonatok 374. § Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségek, övezetek padlóburkolata és lábazata mechanikai hatásra
gyújtóképes szikrát nem okozó és – éghető folyadékok előfordulása esetén – folyadékot át nem eresztő legyen,
valamint elektrosztatikus szempontból szigetelő ne legyen.
375. § (1) Tömegtartózkodás céljára szolgáló helyiségek menekülési útvonalának, a folyosók, lépcsőházak, a füstmentes
lépcsőházak, az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó termelési (üzemi) épületek (helyiségek) fal- és
mennyezetburkolata A1 vagy A2 minősítésű legyen.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott helyeken tartósan elhelyezett B–F tűzvédelmi osztályba tartozó installációk,
dekorációk, szőnyegek, falikárpitok, továbbá egyéb B–F tűzvédelmi osztályba tartozó anyagok (az építési termékek és
biztonsági jelek kivételével) az elhelyezéssel érintett fal- vagy a padló felületének 15%-ánál nagyobb mértékű részét
borító elhelyezését az I. fokú tűzvédelmi hatósággal egyeztetni kell.
(3) Füstmentes lépcsőházban nem helyezhető el B–F tűzvédelmi osztályba tartozó installáció, dekoráció, szőnyeg,
falikárpit, továbbá egyéb B–F tűzvédelmi osztályba tartozó anyag (a biztonsági jelek kivételével).
(4) Az elhelyezett installációk, dekorációk, anyagok a hő- és füstelvezetés hatékonyságát nem ronthatják.
(5) 50 fő feletti befogadóképességű zenés, táncos rendezvények tartására szolgáló helyiségben
égéskésleltetett/lángmentesített dekoranyagok, illetve független laboratórium által igazolt a vonatkozó műszaki
követelmény szerinti legalább 3-as osztálynak megfelelő függönyök alkalmazhatóak.
127. Épületgépészeti és villamos vezetékek beépítése 376. § Középmagas és magas épületben a falon vagy födémen átvezetett épületgépészeti és épületvillamossági vezetékek
átvezetési helyein a nyílásokat tűzgátló tömítéssel kell ellátni, amelyek tűzállósági határértéke legyen azonos
a szerkezetre előírt tűzállósági határértékkel.
377. § (1) Kétszintesnél magasabb épületekben az épületgépészeti és épületvillamossági szerelőaknákat úgy kell kialakítani,
hogy az aknákat szintenként, a födémek vonalában a födémre vonatkozó tűzvédelmi követelményeknek megfelelő
szerkezettel kell megszakítani, és az azon átvezetett épületgépészeti és épületvillamossági vezetékeket a vonatkozó
tűzállósági határértéknek megfelelő tűzgátló tömítéssel kell ellátni.
(2) Ha az aknák az adott épület tűzállósági fokozatának megfelelő tűzvédelmi jellemzőjű tűzgátló szerkezetekkel
körülhatároltak, az (1) bekezdésben szereplő, födémek síkjában lévő megszakítások elhagyhatók. Ekkor a tűzgátló
kivitelű aknafalakat áttörő épületgépészeti és épületvillamossági vezetékek áttörésein a tűz átterjedését arra
minősített műszaki megoldással kell megakadályozni, a légtechnikai vezetékeket pedig tűzgátló csappantyúval kell
ellátni.
(3) Az aknákban szerelőnyílás szintenként csak az akna egyik oldalán létesíthető, abban az esetben, ha az aknafal és
aknaajtó tűzvédelmi jellemzői eltérnek.
378. § (1) Közösségi vagy legalább középmagas épületben az épületgépészeti és épületvillamossági szerelvényeket,
vezetékeket függőlegesen szerelőaknában kell vezetni.
(2) A lakó, ipari, mezőgazdasági és tároló épületek esetében az egyes építményszintek között és az A”-„B”
tűzveszélyességi osztályú helyiségekben a határoló szerkezeteken (falakon, födémeken) átvezető szellőző vezetéket
és egyéb, B–F tűzvédelmi osztályú vagy szigetelésű vezetékeket (ejtővezetékek, villamos kábelek és vezetékek) mind
egyedi, mind csoportos elhelyezése esetén legalább A2 EI 15 minősítésű szerkezettel kell határolni a födém- és
falátvezetések egyidejű tűzgátló tömítése mellett.
128. Szellőzőberendezés 379. § (1) A szellőzőrendszereket úgy kell kialakítani, hogy az egyes szintek, rendeltetési egységek és tűzszakaszok között az
esetleg keletkező tűz és füstgáz átterjedését a szellőzőrendszer ne tegye lehetővé.
(2) A szerelőaknán kívül elhelyezett szellőző-berendezés több tűzszakaszon átvezetett csatornáit és szigetelését A1 vagy
A2–s1 minősítésű anyagból kell készíteni.
(3) A 377. §-ban meghatározott szerelőaknában, valamint tűzszakaszon belül más helyiségen is átvezetett
szellőzőcsatornának legalább C tűzvédelmi osztályú anyagból kell készülnie, kivéve az „A” és „B” tűzveszélyességi
osztályba tartozó helyiségeket, ahol azok csak A1, vagy A2 tűzvédelmi osztályba tartozó anyagúak lehetnek.
(4) A mesterséges szellőző-berendezések csatornáit a tűzszakaszok határoló szerkezetein való átvezetésnél elzárhatóvá
kell tenni. Az elzáró szerkezetet hőre vagy füstre automatikusan záródóan kell kialakítani.
(5) A szellőzőnyílások rácsszerkezetét A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú anyagból kell készíteni.
(6) A mesterséges szellőztetés villamos motorjával B–F tűzvédelmi osztályú épületszerkezet nem érintkezhet.
380. § (1) Ahol tűzjelző berendezés létesítése kötelező, a beépített tűzgátló csappantyúk tűzjelző által is vezéreltek legyenek.
(2) A központi szellőző- és klímaberendezések – ha az épület területén tűzjelző hálózat kiépítésre kerül – a tűzjelző jelére
automatikusan álljanak le. (3) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségben és veszélyességi övezetben a szellőzés lehetőségét
biztosítani kell. (4) Mesterséges szellőzés esetén olyan szellőztető berendezést kell használni, hogy annak bekapcsolásakor, valamint
üzemeltetés közben gyújtószikra ne keletkezzen, és a berendezésen keresztül külső gyújtóforrás gyújtási veszélyt ne
jelentsen. 381. § (1) Jogszabályban vagy a tűzvédelmi hatóság által megállapított esetekben olyan automatikus észlelő- és
jelzőberendezést kell alkalmazni, amely az alsó éghetőségi határkoncentráció 20%-ának elérésekor jelzést ad, továbbá
az alsó éghetőségi határkoncentráció 40%-ának elérésekor a szükséges beavatkozásokat (vészszellőzés indítása,
technológia leállítása) elvégzi. (2) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségben vagy annak veszélyességi övezetében recirkulációs
szellőztetés nem alkalmazható. (3) A szennyezett levegő kivezetési helyét úgy kell kialakítani, hogy az a környezetét ne veszélyeztesse.
(4) Éghető anyag elszívása esetén a porkamra, ülepítő csak A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályba tartozó anyagból alakítható
ki. A belső felület mechanikai hatásra gyújtóképes szikrát ne okozzon.
129. Fedélhéjazatok 382. § (1) A tetők héjazata – a lapos tetők kivételével – bármely szintszámú I–II. tűzállósági fokozatú, valamint 3–5 szintes
III. tűzállósági fokozatú épületekben A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú legyen.
(2) A legfeljebb kétszintes III–IV. tűzállósági fokozatú, valamint az V. tűzállósági fokozatú épületek tetőhéjazata Broof(t1)
osztályba sorolt legyen. (3) A I–II. tűzállósági fokozatú és kétszintesnél magasabb épületeknél – a magas épületek kivételével – Broof(t1) osztályú
fedélhéjazat alkalmazása megengedett, ha az épület tetőszerkezetét (padlástérnél) vagy a fedélhéjazatot és annak
tartószerkezetét (törtalakú önhordó tetőfödémnél) az építményszintektől tűzgátló födémmel egyenértékű REI
kritériumokat kielégítő födémszerkezettel választották el. Középmagas épületeknél ez a kedvezmény csak abban az
esetben alkalmazható, ha az épület tűzoltási felvonulási területe legalább két oldalról biztosítható.
383. § A Broof(t1) osztályba sorolt fedélhéjazattal rendelkező épület tetőterében huzamos emberi tartózkodásra alkalmas
helyiség (lakás) csak abban az esetben helyezhető el, ha a fedélhéjazat hordozó szerkezete legalább C, valamint
az alkalmazott hőszigetelés és a tetőtér felőli burkolat A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályú anyagból készül.
384. § A legfeljebb 13,65 m szintmagasságú tetőterek beépítése során B–E tűzvédelmi osztályba sorolt anyagú, Broof(t1)
osztályú fedélhéjazat alkalmazható, ha a tetőtéri helyiségek térelhatároló szerkezetei A1 vagy A2 osztályúak, és
kielégítik az EI 30 tűzállósági határérték-követelményt, valamint az alkalmazott hőszigetelés is A1 vagy A2 osztályú.
385. § (1) Az I. fokú tűzvédelmi hatóság külön, egyedi esetekre vonatkozó engedélye és annak feltételei alapján, legfeljebb
kétszintes épületeknél fedélhéjazatként – a típustervek kivételével – az alábbi E vagy F tűzvédelmi osztályba tartozó
anyagok alkalmazhatóak a) zsindely, b) nád, c) szalma és
d) egyéb anyag. (2) Egyedi esetként kell kezelni a tájegységet vagy területrendezési egységet is.
130. Tetőfelülvilágítók 386. § A B–E tűzvédelmi osztályú anyagból készült tetőfelülvilágítók felületek összes területe felülete nem haladhatja meg
a tetőfelület alapterületének 1/3-át, távolságuk a tűzszakasz határától I–II. tűzállósági fokozatú építményeknél
legalább 1,8 m, III–V. tűzállósági fokozatú építményeknél legalább 3,0 m.
131. Lépcsőházak 387. § (1) Középmagas épületben a) legfeljebb 4 fogatú középmagas lakóépületekben zárt, nem füstmentes – az 527. § szerinti hő- és füstelvezetéssel
rendelkező – lépcsőház is létesíthető, b) szintenként egy tűzszakasz elhelyezkedése esetén a biztonságos kiürítés érdekében füstmentes lépcsőházat kell
kialakítani, c) szintenként több tűzszakasz elhelyezkedése esetén, tűzszakaszonként 1–1 zárt, nem füstmentes – az 527. §
szerinti hő- és füstelvezetéssel rendelkező – lépcsőházat kell kialakítani, és a lépcsőházak között az átjárást
minden szinten biztosítani kell, vagy megengedett a tűzszakasz-határon természetes szellőzésű vagy előtérrel
kialakított túlnyomásos szellőztetésű füstmentes lépcsőház létesítése is, d) ha szintenként több lépcsőház vagy tűzszakasz kerül kialakításra, de azok között az átjárás minden szinten nem
biztosított, akkor valamennyi lépcsőházat füstmentes lépcsőházként kell kialakítani.
(2) Magas épületben a) legfeljebb 6 fogatú lakóépület esetében legalább 1 előtérrel kialakított túlnyomásos szellőztetésű füstmentes
lépcsőházat kell kialakítani, hozzá kapcsolódó biztonsági felvonóval, b) a 30 méter feletti szinteken legalább 2 tűzszakaszt kell kialakítani, és kétszintenként vízszintes értelemben is
tűzszakaszolni kell, a biztonságos menekülés érdekében tűzszakaszonként 1–1 lépcsőházat kell kialakítani,
melyek közül az egyik füstmentes, míg a másik zárt, nem füstmentes lépcsőház is lehet; a tűzszakaszok között az
átjárás lehetőségét minden szinten biztosítani kell. (3) Az (1)–(2) bekezdésben leírtak helyett a tűzszakaszok határán előtérrel kialakított túlnyomásos szellőztetésű
füstmentes lépcsőház is elhelyezhető hozzá kapcsolódó biztonsági felvonóval.
(4) Magas épületben előtérrel kialakított túlnyomásos szellőztetésű füstmentes lépcsőházat kell kialakítani a hozzá
kapcsolódó biztonsági felvonóval minden olyan tűzszakaszban, amelyből legalább egy tűzszakaszba az átjárás nem
biztosított minden szinten. (5) Tűzszakaszonként több lépcsőház kialakítása esetén az azok közötti átjárást minden szinten biztosítani kell.
132. Felvonók 388. § (1) Középmagas és magas épületekben a felvonó, ha a pinceszintet és az általános emeleti szinteket is kiszolgálja,
a pinceszintekhez tűzgátló előtéren keresztül csatlakozzon. (2) Körforgó felvonót úgy szabad elhelyezni, hogy az több tűzszakaszt ne kössön össze. Ha a körforgó felvonót nem lehet
egy tűzszakaszon belül kialakítani, akkor a felvonó az épületszintekhez csak tűzgátló előtéren keresztül csatlakozhat.
Ilyen felvonót túlnyomásos szellőztetésű füstmentes lépcsőházhoz, és annak előteréhez csatlakoztatni nem lehet.
(3) Kórház és szociális otthon célját szolgáló középmagas, valamint minden magas épület – középmagas szint feletti –
valamennyi tűzszakaszában legalább egy, a tűzvédelmi szakhatóság által meghatározott biztonsági felvonót kell
létesíteni. (4) Biztonsági felvonót a vonatkozó műszaki követelménynek és a tűzvédelmi szakhatóság előírásainak megfelelően
szabad létesíteni. 133. Hasadó, hasadó-nyíló felület 389. § Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiséget – a robbanási túlnyomás levezetése céljából – hasadó vagy
hasadó-nyíló felület alkalmazásával kell létesíteni. A hasadó vagy hasadó-nyíló felületet az 549–557. §-ok szerint kell
kialakítani. 134. Villamos berendezések és világítások követelményei 390. § (1) Az „A”–„B” tűzveszélyességi osztályba tartozó veszélyességi övezetben, helyiségben, szabadtéren, építményben
robbanást nem okozó, a „C”–„E” tűzveszélyességi osztályba tartozó veszélyességi övezetben, helyiségben,
szabadtéren, építményben a környezetére gyújtási veszélyt nem jelentő világítást kell használni.
(2) A világító berendezést, eszközt úgy kell elhelyezni, rögzíteni és használni, hogy az környezetére tűzveszélyt ne
jelentsen. (3) A létesítmény, építmény villamos berendezéseit a vonatkozó műszaki követelménynek megfelelően, vagy azzal
legalább azonos biztonságot nyújtó műszaki megoldás szerint kell létesíteni, használni és felülvizsgálni.
(4) Az építmény villamos berendezését – beleértve a központi szünetmentes energiaforrásokat – központilag és
szakaszosan, tűzszakaszonként is leválaszthatóan kell kialakítani. A leválasztás kialakítása nem vonatkozik
a tűzszakaszon szerelvény nélkül átmenő vezetékekre. Lakóépületben megengedett a főkapcsoló nélküli kialakítás,
ha egy helyen csoportosítottan minden áramkör külön leválasztó kapcsolóval lekapcsolható.
(5) A tűzvédelmi célú villamos berendezéshez és világításhoz, továbbá a térvilágításhoz külön, egy helyről működtethető
leválasztó főkapcsolót kell létesíteni. (6) A 391. §-ban felsorolt, tűzvédelmi szempontból jelentős fogyasztók működését tűz esetén legalább az ott
meghatározott ideig biztosítani kell. (7) A tűzvédelmi célú villamos berendezések táplálását a főkapcsoló előtti külön kapcsolható leágazásról kell kialakítani.
(8) A csoportosan elhelyezett villamos kapcsolók és olvadóbiztosítók rendeltetését, továbbá e kapcsolók ki- és bekapcsolt
helyzetét meg kell jelölni. 391. § (1) A tűzvédelmi célú berendezések működését biztosító erős- és gyengeáramú (jelző-mérő, működtető és adatátviteli)
kábelrendszerek működőképességét 30, 60 illetve 90 percen át biztosítani kell.
(2) A működőképesség-megtartás időtartama legalább 90 perc legyen
a) az oltóvíz-ellátást biztosító nyomásfokozó szivattyúknál, b) a csarnoképületek gépi hő- és füstelvezető berendezéseinél és füstmentességet biztosító túlnyomást előállító
berendezéseinél, és c) a biztonsági felvonóknál. (3) A működőképesség-megtartás időtartama legalább 60 perc legyen
a) a gépi hő- és füstelvezető berendezéseknél és füstmentességet biztosító, túlnyomást előállító berendezéseknél
a (2) bekezdés b) pontjában nem szabályozott esetekben, és
b) a biztonsági világítás és menekülési útirányt jelző rendszer berendezéseinél, kivéve azok a vezetékrendszerek,
amelyek 1600 m2-nél kisebb területet szolgálnak ki, és egy emelet egy tűzszakaszán belüliek, vagy lépcsőházon
belüli berendezések megtáplálására szolgálnak. (4) A működőképesség-megtartás időtartama legalább 30 perc legyen
a) a tűzeseti vezérléssel rendelkező személyfelvonóknál, kivéve azok a vezetékrendszerek, amelyek
a felvonóaknában vagy a gépházban találhatók, b) a látogatók és a foglalkoztatottak tájékoztatására szolgáló berendezéseknél, ha ezeknek tűz esetén
működőképesnek kell lenniük, kivéve azok a vezetékrendszerek, amelyek 1600 m2-nél kisebb területet szolgálnak
ki, és egy emelet egy tűzszakaszán belüliek, vagy lépcsőházon belüli berendezések megtáplálására szolgálnak,
c) a természetes hő- és füstelvezető berendezések villamos működtető kábeleinél, és
d) minden olyan esetben, ha valamely villamos berendezésnek a tűz során bármennyi ideig is működnie kell.
392. § A kábelrendszerek működőképességére vonatkozó műszaki követelmény teljesül, ha
a) a Tűzvédelmi Megfelelőségi Tanúsítvánnyal rendelkező tűzálló kábelrendszerként kerülnek kialakításra, melynek
tűzállósági határértéke a 391. § (2)–(4) bekezdésben leírtaknak megfelel,
b) a kábelek betonfödémben, betonfalban legalább 30 mm vastag betonnal fedve kerülnek elhelyezésre és
c) a kábelezés a földben fektetve kerül kialakításra.
135. Középmagas, magas épületek 393. § Az épület energiaellátását a vonatkozó műszaki követelményeknek megfelelően kell kialakítani. Ha az épület energia
ellátását középfeszültségű rendszer – az épületben középfeszültségű kábel és több szinten elhelyezett
transzformátor – biztosítja, akkor a) az épület teljes középfeszültségű hálózata az épület földszintjén vagy pincéjében elhelyezett kapcsolótérben
lekapcsolható legyen, b) kizárólag száraz transzformátorok kerülhetnek alkalmazásra,
c) az egyes transzformátorokhoz csatlakozó fogyasztó berendezések a transzformátorokhoz tartozó kisfeszültségű
kapcsoló berendezésben tűzszakaszonként csoportosítva legyenek leválaszthatók, és d) a főelosztó berendezésben középfeszültségű energiaelosztás esetén a földszinti, legalsó transzformátorhoz
csatlakozó kisfeszültségű kapcsoló berendezésben az igényes fogyasztók részére külön fogyasztócsoportokat és
külön lekapcsolható leágazásokat kell kiképezni. 394. § (1) A magas épület, a középmagas egészségügyi rendeltetésű épület – ha fekvőbeteg elhelyezés 13,65 méter felett is
történik – 395. § szerinti, az élet- és vagyonvédelem szempontjából jelentős fogyasztó berendezései biztonságos
energia ellátására a következő kettős biztonságú betáplálást kell létesíteni. A kettős biztonságú betáplálást ezeknél az
épületeknél teljesíti az a közüzemi villamos hálózat, amely két olyan középfeszültségű betáplálást biztosít, amelyeknek
legfeljebb 120 kV-os, vagy nagyobb feszültségű állomások középfeszültségű hálózatrészén van közös pontjuk.
A betáplálás eltérő nyomvonalon érkezik, és a létesítmény főelosztójában megoldott a biztonsági célú fogyasztók
átkapcsolása az üzemképes hálózatrészre úgy, hogy ott azok teljesítményigénye rendelkezésre álljon. Az üzemszerű
energiaellátás kimaradása esetén a második betáplálásra történő automatikus átkapcsolásról gondoskodni kell.
(2) A középmagas épület, a többszintes egészségügyi rendeltetésű épület – ha fekvőbeteg ellátás esetén az egy
tűzszakaszban lévő ágyszám meghaladja a 300-at – 395. § szerinti, az élet- és vagyonvédelem szempontjából jelentős
fogyasztó berendezései biztonságos energia ellátására a következő kettős biztonságú betáplálást kell létesíteni.
A kettős biztonságú betáplálást ezeknél az épületeknél teljesíti az a közüzemi villamos hálózat, amely két olyan
kisfeszültségű betáplálást biztosít, amelyeknek legfeljebb középfeszültségű, vagy nagyobb feszültségű állomások
középfeszültségű hálózatrészén van közös pontjuk. A betáplálás eltérő nyomvonalon érkezik, és a létesítmény
főelosztójában megoldott a biztonsági célú fogyasztók átkapcsolása az üzemképes hálózatrészre úgy, hogy ott azok
teljesítményigénye rendelkezésre álljon. Az üzemszerű energiaellátás kimaradása esetén a második betáplálásra
történő automatikus átkapcsolásról gondoskodni kell. (3) A kettős biztonságú betáplálásnak megfelel a közüzemi villamos hálózat és az azon túl kiépített diesel üzemű,
akkumulátoros vagy üzemanyagcellás tartalék áramellátó berendezés, amelyek teljesítőképessége megfelelő
a biztonsági funkciójú berendezések egyidejű rákapcsolására és folyamatos üzemének fenntartására,
a legkedvezőtlenebb helyzetet figyelembe véve. Az üzemszerű energiaellátás kimaradása esetén a tartalék
áramellátásra történő egy percen belüli automatikus átkapcsolásról gondoskodni kell.
(4) Gázmotor kettős biztonságú betáplálás céljára nem alkalmazható.
395. § (1) Középmagas, magas épületben a 394. § szerint táplált leágazásokat kell kiépíteni a vonatkozó műszaki
követelménynek megfelelően és ezen túl a következő esetekben:
a) a hő- és füstelvezető rendszer működtetése, b) a biztonsági világítás és menekülési útirányt jelző rendszer részére.
136. Biztonsági világítás és jelek 396. § (1) Biztonsági világítást és menekülési útirányt jelző rendszert kell létesíteni, továbbá – kiegészítésként – a kiürítési
folyamathoz szükséges látási és tájékozódási feltételeket elősegítő más olyan megoldást kell alkalmazni, mely
a területen elhelyezkedő különféle tárgyakat világító biztonsági megjelölésekkel jelöli meg [gépek, berendezések,
épületelemek és berendezési tárgyak sarkainak, kontúrjainak utánvilágító módon (csík, festék) történő megjelölése]
a) az „A”–„C” tűzveszélyességi osztályba tartozó építményben, b) a legalább 2 szintes – több lakóegységet tartalmazó – lakóépület nem lakás céljára szolgáló közös használatú
tereiben, c) a közösségi épületekben, d) az épületek 50 vagy ennél több fő befogadására alkalmas helyiségeiben,
e) a nagy forgalmú és tömegtartózkodásra szolgáló szabadtéren és építményben, valamint
f) ott, ahol azt jogszabály vagy a tűzvédelmi hatóság előírja.
(2) Zárt füstmentes lépcsőházakban, valamint az épületek tömegforgalmi célú helyiségeiben és azok menekülési
útvonalain biztonsági világítást kell felszerelni (a kisfeszültségű erősáramú berendezésekre vonatkozó általános
előírások szerint). Magas épületek, valamint zártfolyosós középmagas épületek menekülési útvonalain biztonsági
világítást kell létesíteni, amely az igényes fogyasztók táppontjáról is ellátható. A biztonsági világítás mellett más, olyan
megoldást is alkalmazni kell, mely a kiürítési folyamathoz szükséges látási és tájékozódási feltételeket a biztonsági
világításra vonatkozó műszaki követelménynek megfelelő módon, vagy azzal egyenértékű biztonságot nyújtó
műszaki megoldással tudja biztosítani vagy kiegészíteni. Ilyen lehet a területen elhelyezkedő különféle tárgyak
világító módon történő megjelölése (utánvilágító fal- vagy padlójelölő csík vagy festék alkalmazásával). Az épület
menekülési útvonalain a vonatkozó műszaki követelménynek megfelelő, vagy azzal egyenértékű biztonságot nyújtó
menekülési útirány-jelzőrendszert kell a biztonsági világítás mellett létesíteni.
(3) Az építményt és annak tűzszakaszait, helyiségeit úgy kell kialakítani, hogy tűz esetén a bent tartózkodók megengedett
időtartamon belül a veszélyeztetett területről eltávozhassanak és az építmény elhagyásával a szabadba juthassanak.
Ennek érdekében a menekülésre használható kijárati utakat az építményen belül – kivéve a családi házakat, a családi
ház jellegű sorházakat, valamint a magánnyaralókat – a vonatkozó műszaki követelményben foglalt módon, vagy
azzal egyenértékű biztonságot nyújtó műszaki megoldással a (4) bekezdésben foglaltak szerint biztonsági
(menekülési, tűzvédelmi és veszélyhelyzeti) jelekkel kell felszerelni. (4) A menekülési utakon, minden menekülésre igénybe vehető kijárati, vészkijárati ajtónál és az 50 fő feletti
befogadóképességű helyiségekben a menekülési útvonalra nyíló ajtóknál a vonatkozó műszaki követelmény vagy
azzal egyenértékű biztonságot nyújtó műszaki megoldás szerinti menekülési útirány jelző rendszert kell kiépíteni,
mely a menekülő embereknek a teljes menekülési útvonal mentén folyamatos és következetes vizuális információt
közöl biztonsági jelek segítségével a kiürítés irányáról, figyelemmel az esetleges alternatív útvonalakra is. Az építmény,
épület menekülési útvonalán legalább egy menekülési útvonaljelző biztonsági jelnek minden esetben láthatónak kell
lennie. 397. § (1) Minden menekülésre igénybe vehető kijárati és vészkijárati ajtót az ajtó fölé, vagy ha arra más lehetőség nincs, akkor
az ajtó jobb és bal oldalán elhelyezett, az ajtóra mutató biztonsági jellel kell megjelölni. A menekülési útirányt jelölő
biztonsági jelet tilos az ajtóra szerelni, mivel az ajtó nyitott állapotában a jel nem látható, így a meneküléshez
szükséges információ eltűnik. (21. melléklet 1. ábra). A pánikzárral ellátott ajtókon jelölni kell azok nyitási
mechanizmusát a kezelésükre utaló biztonsági jellel. (2) A lépcsőházak, azok valamennyi lépcsőfordulója és környezete esetén legalább a lépcsők menekülés irányában lévő
első lépcsőfokát el kell látni a menekülési útirányt jelző biztonsági jellel, a lépcsőházakban valamennyi szinten az adott
szint számát utánvilágító vagy világító jellel kell megjelölni. A lépcsőfokokat a tömegtartózkodásra szolgáló közösségi
épületekben menekülési vezetővonal-jellel kell megjelölni, valamint ott, ahol azt a tűzvédelmi szakhatóság előírja.
(3) Az épületben elhelyezett felvonók (liftek) esetén a biztonsági felvonóknál az erre vonatkozó, hagyományos (nem
biztonsági) felvonóknál pedig a „Tűz esetén a liftet használni TILOS!” biztonsági jelet kell valamennyi szinten
elhelyezni. Közösségi épületekben e biztonsági jeleket angol és német nyelven is fel kell tüntetni.
(4) Menekülési útirányt jelző biztonsági jelekkel kell ellátni
a) a füstmentes lépcsőházat és az e felé vezető utat,
b) a folyosók minden kereszteződését minden irányból, c) minden irányváltoztatást,
d) bármilyen szintváltoztatást, e) a kötelezően előírt vészkijáratokat,
f) a menekülésre használható ablakokat, valamint g) a szabadba vezető utolsó kijáratot (a mentésben közreműködők számára kívülről is, mely külső jelölés az épületek
főbejáratánál elhagyható). 398. § (1) A menekülési útvonalakat minden esetben világító (utánvilágító vagy villamos működtetésű) biztonsági jelekkel kell
megjelölni, melyeknek legalább a vonatkozó műszaki követelményben meghatározott ideig alkalmasnak kell lenniük
a céljuknak megfelelő fény kibocsátására. A biztonsági világításra – a biztonsági világítási lámpatest megfelelő
fényerősségének biztosítása érdekében – tilos menekülési útirányt jelző biztonsági jelet felhelyezni.
(2) A villamos működtetésű menekülési útirányt jelző lámpatesteknek saját, vagy központi szünetmentes áramforrásról
kell működniük legalább a vonatkozó műszaki követelményben előírt ideig.
(3) A villamos táplálású menekülési útirányt jelző biztonsági jelek működőképességét rendszeresen, de legalább havonta
próbával ellenőrizni kell, melyről ellenőrzési naplót kell vezetni. A meghibásodott elemeket (akkumulátor, fénycső)
haladéktalanul cserélni kell. 399. § (1) Magasan telepített biztonsági jelek esetében a jeleket legalább 1,8 méteres magasságban, legfeljebb a füstmentes
levegőréteg felső határáig kell rögzíteni. A magasan telepített biztonsági jeleknek közepes (10 méter) és nagy
(30 méter) távolságból is felismerhetőnek kell lennie. Az ilyen magasságban rögzített menekülési útirányt jelző
biztonsági jeleket a kijárati ajtók fölé, valamint a menekülési út minden irányváltoztatási pontjában kell elhelyezni.
A telepítésnél ügyelni kell arra, hogy az épület, a menekülési út bármely pontján, minden esetben legalább egy jelnek
láthatónak kell lennie.
(2) Középmagasan telepített biztonsági jelek esetében a jeleket a magasan és az alacsonyan telepített jelek közé kell
telepíteni. Az e módon telepített jelek telepítési magassága maximum 1,8 méter, általában szemmagasságban, vagy
ahogy azt a veszélyforrás igényli. Középmagasan telepített biztonsági jeleket elsősorban a közlekedési utakon és az
olyan helyiségekben kell kiépíteni, ahol egy esetleges tűzben nem, vagy csekély mértékben kell füstfejlődéssel
számolni az ott tárolt, beépített vagy elhelyezett anyagok, berendezési tárgyak alapján.
(3) Alacsonyan telepített biztonsági jelek esetében a biztonsági jeleket a padlószintre vagy a padlószinttől kis
magasságban a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtó
megoldásnak megfelelően kell telepíteni. Az alacsonyan telepített biztonsági jeleknek legalább 30 méter
hosszúságban kell az útirányt mutatniuk, és a biztonsági jeleknek 5 méter távolságból felismerhetőnek kell lenniük.
Alacsonyan telepített biztonsági jeleket a közlekedési utakon a magasan telepített jelzések kiegészítéseként vagy az
olyan helyiségekben kell alkalmazni, ahol az ott tárolt anyagok, eszközök, valamint az ott található berendezési tárgyak
miatt egy esetleges tűzben nagyon erős füstfejlődéssel kell számolni.
400. § (1) Alacsonyan telepített biztonsági jeleket kell létesíteni – a füstmentes lépcsőházak kivételével – az alábbi esetekben
a) kétszintesnél magasabb és 2000 m2-nél nagyobb szintenként összesített alapterületű közösségi épületek
menekülési útvonalain,
b) zenés táncos szórakozóhelyek 50 fő feletti befogadóképességű helyiségeiben és menekülési útvonalain,
c) tömegtartózkodásra szolgáló helyiségekben, és
d) tömegtartózkodásra szolgáló építmények menekülési útvonalain.
(2) A biztonsági jelek telepítésénél minden esetben figyelembe kell venni a helyiség belmagasságát, valamint az ott
található anyagok füstfejlesztő képességét. Azokban a helyiségekben, ahol ezek alapján alacsonyan vagy
középmagasan telepítendő a menekülési útirányt jelző rendszer, ott a kijárati ajtók két oldalán, a padló szint
közelében, legfeljebb azonban 2,0 méteres magasságban kell a kijárati ajtót megjelölni.
(3) Kijárati ajtók megjelölésénél a biztonsági jelet – magasan telepítendő menekülési útirányt jelző rendszer esetében –
az ajtók fölé 2–2,5 m magasságban kell felszerelni.
(4) A közlekedési folyosókon elhelyezendő biztonsági jelek ajánlott szerelési magassága 1,7–2,0 méter.
(5) Az épület átalakítása, felújítása, átépítése, egyes kijárati útvonalak bármely okból (felújítás, átrendezés) történő
időleges vagy tartós használaton kívül kerülése esetén az ezen okból téves jelzést adó menekülési útirány-jelzések
működését letakarással, kikapcsolással, leválasztással, vagy bármely más hatásos műszaki megoldással szüneteltetni
kell.
401. § (1) Az építmény kiürítése és az ott keletkezett tűz jelzése, továbbterjedésének megakadályozása, valamint felszámolása
során használható tűzvédelmi eszközöket a 398. § (1) bekezdésben foglaltaknak megfelelő világító biztonsági jelekkel
kell megjelölni. A tűzvédelmi eszközök szempontjából kiemelten kell kezelni
a) a kézi és hordozható tűzoltó készülékeket,
b) a fali tűzcsapokat, tűzcsapszerelvény szekrényeket és azok környezetét, valamint
c) a kézi tűzjelzésadókat, a tűzjelző telefont.
(2) A biztonsági jelek elhelyezésének változatait a 21. melléklet 2. ábrája tartalmazza.
(3) Azokat a jeleket adó eszközöket, amelyek villamos táplálásúak, tartalék energiaforrással kell ellátni úgy, hogy a hálózati
energia kimaradása ne okozza azok működésképtelenségét.
(4) A biztonsági jel mérete és elhelyezése feleljen meg a vonatkozó műszaki követelménynek, vagy azzal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtson. 402. § (1) Ha a felismerési távolság 25 méternél nagyobb, úgy a megfelelő piktogramot tartalmazó előjelző és iránymutató
biztonsági jelet kell alkalmazni a felismerési távolságon belül az épületen belül és szabadtéren egyaránt.
(2) A tűzvédelmi eszközök helyét jelző biztonsági jeleket az eszköz, felszerelés felett, legalább 1,8 méteres magasságban,
legfeljebb a füstmentes levegőréteg felső határáig kell elhelyezni úgy, hogy azok a helyiségben lévő legnagyobb
távolságról is könnyen felismerhetőek legyenek. A biztonsági jel rögzítési magasságát a 21. melléklet 3. ábrája
szemlélteti.
403. § (1) Az építmény kiürítése során szükséges, vagy esetleg szükségessé váló elsősegély- vagy veszélyhelyzeti eszközöket,
felszereléseket a 398. § (1) bekezdésében foglaltaknak megfelelő utánvilágító vagy világító biztonsági jelekkel kell
megjelölni. A veszélyhelyzetben fontos eszközök közül kiemelten kell kezelni
a) az elsősegély felszereléseket, orvosi szobát,
b) a hordágyakat,
c) az önmentő eszközöket, valamint
d) a légzésvédelmi eszközöket, készülékeket.
(2) Az elsősegély- és veszélyhelyzeti biztonsági jeleket az eszköz, felszerelés felett legalább 1,8 méteres magasságban,
legfeljebb a füstmentes levegőréteg felső határáig kell elhelyezni úgy, hogy azok a helyiségben lévő legnagyobb
távolságról is könnyen felismerhetők legyenek.
404. § A kiürítés, valamint a tűzoltói beavatkozás során fontos tűzvédelmi eszközöket, berendezéseket a 398. §
(1) bekezdésében foglaltaknak megfelelő világító vagy megvilágított módon, biztonsági jelekkel (piktogrammal és
szükség szerint kiegészítő felirattal) kell ellátni. Kiemelten kell kezelni
a) a kézi indítású tűzoltó, tűzvédelmi eszközök kezelő szerkezeteit (hő- és füstelvezető, gázzal oltó),
b) a sprinkler központok bejáratait, a központon belül az egyes kezelő szerkezeteket és azok környezetét, valamint
c) a kulcsszéfeket és környezeteit.
137. Lakásfunkciójú tűzszakaszok 405. § (1) Lakóépületben a lakások közötti elválasztó falat és az egyes lakásokat elválasztó födémeket a tűzgátló fallal, illetve
tűzgátló födémmel egyenértékű tűzállósági határértékű szerkezetként kell létesíteni.
(2) A lakások épületen belüli bejárati ajtajai legalább D EI 30 követelménynek feleljenek meg, ha az ajtók
a) közvetlenül a lépcsőházba nyílnak,
b) legközelebbi pontja a lépcsőházba vezető ajtótól 3 méternél kisebb távolságban van,
c) középmagas és magas lakóépületben találhatók, vagy
d) szabadtéri folyósóra nyílnak és a kétirányú menekülés lehetősége nem biztosított.
138. Szállodák szállásfunkciójú tűzszakaszai 406. § (1) A szálloda pinceszintjét bármely lakószinttel összekötő szennyesruha-ledobó aknáját úgy kell kialakítani, hogy az
egyes szintek közötti tűzterjedést ne tegye lehetővé. Biztosítani kell, hogy az aknanyílások közül egyidejűleg egyszerre
csak egy lehessen nyitva (az alsó kidobónyílás kivételével). Ez helyettesíthető a szennyesruha-ledobó és
a szennyesruha-gyűjtő helyiségek által érintett tűzszakaszok közül a mértékadó tűzállósági fokozat követelményének
megfelelő tűzgátló szerkezetekkel történő körülhatárolásával.
(2) A szobaegységek épületen belüli bejárati ajtajai legalább D EI 30 követelménynek feleljenek meg.
139. Gépjárművek tárolására szolgáló helyiségek, tűzszakaszok 407. § A gépjárművek tárolására szolgáló helyiséget 20 gépkocsi befogadóképesség fölött tűzgátló szerkezetekkel kell
leválasztani az egyéb rendeltetésektől.
140. Színház, filmszínház funkciójú tűzszakaszok 408. § (1) 8 m magasságot meghaladó színpadnyílás esetén, ha a nézőtéren tartózkodók létszáma meghaladja a 300 főt,
a közönségforgalmi területeket az üzemi terektől (beleértve a színpadot is) külön tűzszakaszként kell kialakítani.
(2) A díszlet- és kellékraktárakat, valamint a színházi díszletkészítő és karbantartó műhelyeket tűzgátló szerkezetekkel kell
körülhatárolni.
141. Áruház, bevásárlóközpont funkciójú tűzszakaszok 409. § Tömegtartózkodásra szolgáló áruházak 500 m2-nél nagyobb alapterületű raktárait a közönségforgalmi terektől
független tűzszakaszba kell helyezni.
142. Kórház, rendelőintézet betegellátó funkciójú tűzszakaszai 410. § (1) A műtőket a technológiailag hozzá kapcsolódó gépészeti helyiségekkel együtt önálló tűzszakaszban kell elhelyezni
úgy, hogy annak a hőellátása és a villamosenergia-ellátása, a légtechnikai és a műtéteket kiszolgáló bármely egyéb
rendszere működőképessége a szomszédos tűzszakaszok esetleges tüze esetén is biztosított legyen. A szükséges
működési időt az orvostechnológiai terv határozza meg. (2) A kórház szerver-helyiségét, az intézmény egészének üzemképességét szolgáló, a kórház-technológiától függő,
kiemelt fontosságú helyiségeit (diszpécser központ, szünetmentes áramforrás helyisége) tűzgátló szerkezetekkel
körülhatárolva kell kialakítani. 143. Csarnokjellegű tűzszakaszokra vonatkozó általános követelmény
411. § Ha a közösségi funkciójú, tömegtartózkodású csarnoképület tetőfödémének térelhatároló szerkezete 60 kg/m2
felülettömeg alatti, akkor a térelhatároló szerkezet fölötti hőszigetelés legalább A2–s1, d0 kategóriába tartozó anyag
lehet. 144. Ponyvaszerkezetű építmények tűzvédelmi követelményei 412. § (1) A tömegtartózkodás céljára szolgáló ponyvaszerkezetű építmény héjazata legalább C–s2, d0 tűzvédelmi osztályú
legyen. (2) Az uszodákat és a jégpályákat legalább D–s2, d1 tűzvédelmi osztályú ponyvaszerkezettel is le lehet fedni.
(3) Egyéb ponyvaszerkezetű építmények héjazatát tűzvédelmi osztályba sorolási korlátozás nem érinti.
(4) A feszített ponyvaszerkezetű építmények tartószerkezete a feszítő elemek kivételével legalább A1, a feszítő szerkezete
legalább C tűzvédelmi osztályú anyagból készüljön. 145. Ponyvaszerkezetű építmények tűzállósága
413. § (1) A feszített ponyvaszerkezetű építmények tartószerkezetei – a hőszigetelt héjalású ponyvaszerkezetű építmények
kivételével – legalább R 15, ha tűz-térelhatárolásra is figyelembe vettek, akkor REI 15 tűzállósági határértékkel
rendelkezzenek. Hőszigetelt ponyvaszerkezetű építmények esetén a nem ponyva anyagú tartószerkezetek
tűzállóságát a 16. melléklet 1–5. és 7. táblázatai szerint kell meghatározni.
(2) Tűzvédelmi osztályba sorolás szempontjából az azonos anyagból készült, kettős héjú ponyvaszerkezetű építmények
a szimpla héjúakkal azonos elbírálás alá esnek. 146. Ponyvaszerkezetű építmények maximális alapterülete
414. § (1) A ponyvaszerkezetű építmények maximális megengedett alapterülete tűzvédelmi szempontból
a) tömegtartózkodásra szolgáló ponyvaszerkezetű építmények esetében (uszodák, jégpályák kivételével) 2000 m2,
valamint b) uszodák, jégpályák esetében 3000 m2. (2) Ha a ponyvaszerkezetű építmény egyéb rendeltetésű épülettel szervesen összeépül, a ponyvaszerkezetű építmény
alapterületére vonatkozóan be kell tartani a fenti korlátokat, de a ponyvaszerkezetű építményt az épülettől tűzfallal
kell elválasztani. 147. Ponyvaszerkezetű építmények kiürítése 415. § (1) A ponyvaszerkezetű építmények kijáratainak számát és a kijáratok szélességi méretét úgy kell kialakítani, hogy az
a) tömegtartózkodás célját szolgáló ponyvaszerkezetű építmény esetén 1,0 perc,
b) uszodákban, jégpályákon és „C” tűzveszélyességi osztályba sorolt tevékenység esetén 1,5 perc, vagy
c) egyéb esetekben 2,0 perc alatt kiüríthető legyen.
(2) Levegővel stabilizált ponyvaszerkezetű építmények esetén a zsiliprendszerű nyílászárókon kívül a többi kijárat
(az egyszárnyas, kifelé nyíló ajtók vagy egyéb konstrukciók) figyelembe vehető a veszély esetén történő közlekedés
biztosítására. (3) A formától és a rendeltetéstől függetlenül a legkisebb alaprajzi méretnél is legalább két kijárási lehetőséget kell
biztosítani – a ponyvaszerkezetű építmény kerületén mérve egymástól a legtávolabbi pontokon – a kiürítési időket is
figyelembe véve. Kijáratként a főközlekedési rendeltetéssel felállított (zsilip rendszerű) nyílászáró is figyelembe
vehető. 148. Ponyvaszerkezetű építmények hő- és füstelvezetése 416. § Tömegtartózkodás célját szolgáló zárt légterű ponyvaszerkezetű építmény esetén – kivéve az uszodákat, jégpályákat –
gondoskodni kell hő- és füstelvezetésről olyan módon, hogy a füst a helyiség kiürítését ne gátolja.
149. Ponyvaszerkezetű építmények telepítési távolsága 417. § (1) Ha építési előírás másképpen nem rendelkezik, a ponyvaszerkezetű építmények és az egyéb épülettel összeépült
ponyvaszerkezetű építményegyüttesek egymástól, vagy egyéb építményektől való tűztávolsága
a) tömegtartózkodás esetén 14 m, b) egyéb esetben 10 m legyen.
(2) Ha két vagy több egymás mellé helyezett ponyvaszerkezetű építmény együttes alapterülete nem haladja meg a 414. §
(1) bekezdésében meghatározott mértéket, azok egy építményként vehetők figyelembe, és közöttük az előzőekben
leírt védőtávolságokat nem kell biztosítani, mivel az egy tűzszakasznak minősül.
150. Ponyvaszerkezetű építmények épületgépészeti berendezések 418. § (1) Ponyvaszerkezetű építmények fűtésére csak olyan berendezés alkalmazható, amely tüzet nem okozhat.
(2) A „C” tűzveszélyességi osztályba tartozó tevékenység esetén, huzamos tartózkodás, vagy tömegtartózkodás célját
szolgáló ponyvaszerkezetű építményekben világításra csak villamos energia alkalmazható. Az elhelyezésre kerülő
villamos berendezéseket és szerelvényeket a vonatkozó műszaki követelménynek vagy azzal egyenértékű
biztonságot nyújtó műszaki megoldásnak megfelelően kell kialakítani. A ponyvaszerkezetű építményeken belül
elhelyezett villamos berendezéseket (egységeket) úgy kell kialakítani, hogy azok központilag és szakaszosan is
leválaszthatók legyenek. (3) A ponyvaszerkezetű építményekbe gépi berendezés csak akkor telepíthető, ha az a közvetlen környezetre tűzveszélyt
nem jelent. 151. Ponyvaszerkezetű építmények, tűzjelzés és tűzoltás
419. § A tűzjelzést az I. fokú tűzvédelmi hatóság előírása szerint a település adottságainak figyelembevételével kell
megoldani. 420. § A tűz oltásához szükséges vízmennyiséget és a kézi tűzoltó készülékeket a vonatkozó műszaki követelményben leírtak
figyelembevételével kell biztosítani. 152. Ponyvaszerkezetű építmények, egyéb előírások
421. § Ponyvaszerkezetű építmény nem alkalmazható a) a robbanóanyagipari és A–B tűzveszélyességi osztályba tartozó tevékenység számára,
b) a 400 fő feletti befogadó képességű tömegtartózkodásra szolgáló épületként,
c) a mozgásukban és cselekvőképességükben korlátozott személyek huzamos elhelyezésére, és
d) azokban az esetekben, ahol azt egyéb jogszabály tiltja.
153. Homlokzati tűzterjedési gátak kiképzése 422. § (1) A homlokzati tűzátterjedés megakadályozása céljából A1 vagy A2 tűzvédelmi osztályba sorolt anyagból és
komponensekből álló tűzgátakat kell kialakítani. (2) A függőleges tűzterjedés elleni gát legkisebb méretét az alábbi képlettel, a 17. melléklet 2. ábrája szerint kell
meghatározni: 1,3 GH2 + GH1 � 1,30 m
ahol: a) GH2: konzol (osztópárkány, loggia vagy erkélylemez) kiülése a felette lévő parapet elé, méterben,
b) GH1: két egymás felett lévő nyílás (nyílászáró) egymástól való távolsága a homlokzati síkon mérve, méterben.
(3) A vízszintes tűzterjedés elleni gát legkisebb méretét az alábbi képlettel kell meghatározni:
a) GH4: a falazatból kiülő fal, pillér vagy lizéna mérete, méterben,
b) GH3: a két egymás mellett lévő nyílás (nyílászáró) távolsága, méterben.
(4) A vízszintes tűzterjedés elleni gát legkisebb méretét a 17. melléklet 3. ábrája szerint kell meghatározni.
154. Tetőszinti tűzterjedés elleni gátak, osztósávok kialakítása 423. § (1) A magastetők és a lapostetők tüzének tovaterjedése megakadályozása céljából a tűzszakasz-határok vonalában A1
vagy A2 tűzvédelmi osztályú tűzterjedés elleni gátakat, osztósávokat kell kialakítani.
(2) A tetőszinti tűzterjedés elleni gát legkisebb méretét az alábbi képlettel, a 17. melléklet 4–5–6. ábráinak megfelelően
kell meghatározni GT1 + 2 GT2 � 0,60 m.
ahol: a) GT1: az A2, B, C, D, E tűzvédelmi osztályú anyagból készülő épületszerkezeteket megszakító A1 tűzvédelmi
osztályú anyagból készülő osztósáv szélessége méterben, b) GT2: A1 tűzvédelmi osztályú anyagú tűzterjedési gát magassága, méterben
(3) A tűzterjedés elleni gátak kialakítása során a) a magastető tetősíkból kiemelkedő tűzterjedés elleni gátjának kialakítását a 17. melléklet 7. ábrája,
b) a magastető tűzterjedés elleni gátjának ereszmenti meghosszabbítását a 17. melléklet 8. ábrája,
c) a magastető tűzterjedés elleni gátjának ereszmenti megszakítását a 17. melléklet 9. ábrája,
d) a tartószerkezetektől dilatáltan kialakított tűzfal lapostetőn túlvezetett tűzterjedés elleni gát kialakítását
a 17. melléklet 10. ábrája, e) a kettős tűzfal lapostetőn túlvezetett tűzterjedés elleni gát kialakítását a 17. melléklet 11. ábrája,
f) a függőleges homlokzati tűzterjedés elleni gát kialakítását a 17. melléklet 12. ábrája,
g) a függőleges homlokzati tűzterjedés elleni gát és tetősíkú mentési ablak kialakítását a 17. melléklet 13. ábrája
szemlélteti. 155. Gyakrabban alkalmazott épületszerkezetek tűzállósági határértékei 424. § Új szerkezeteknél vagy azokban az esetekben, amikor a megoldás anyagminősége, keresztmetszete, mérete,
terhelése, statikai modellje eltér a vonatkozó műszaki követelményben közöltektől, laboratóriumi vizsgálattal kell
megállapítani a szóban forgó szerkezet tűzállósági határértékét. Kivételt képeznek azok a szerkezetek, amelyek
tűzállóságát számítással is meg lehet határozni. A szerelt szerkezetek tűzállósági határértékét elsősorban a szerelés
(merevítési rendszer, felerősítés anyaga és módja, segédanyagok, a szerkezet mérete) határozza meg, a szerkezetek
tűzállósági határértékét csak tájékoztató jelleggel lehet figyelembe venni.
156. Teherhordó pillérek, oszlopok tűzállósági határértékei 425. § (1) Téglapillérek tűzállósági határértékeit a 18. melléklet 1. táblázata tartalmazza.
A 18. melléklet 1. táblázata a) a tömör téglából,
b) a pillértéglából, és c) a kevéslyukú téglából,
készült szerkezetekre irányadó. (2) Beton- és vasbeton pillérek tűzállósági határértékeit a 18. melléklet 2. táblázata tartalmazza. Az adatok tömör
szelvényekre vonatkoznak. (3) Acélpillérek tűzállósági határértékeit a 18. melléklet 3. táblázata tartalmazza. A 18. melléklet 3. táblázatában közölt
értékek nyitott (I, U, Z) vagy zárt, de belül üresen hagyott acélszerelvényekre vonatkoznak, ha az acél melegen
hengerelt és falvastagsága legalább 5 mm. Ez esetben a védelem nélküli szerkezet tűzállósági határértéke 15 perc.
Hidegen alakított vagy 5 mm-nél vékonyabb falú szelvények esetében a tűzállósági határértéket 20%-kal csökkenteni
kell, vagy az adott tűzállóság elérésére alkalmazott védelem vastagságát 20%-kal növelni kell.
157. Teherhordó falak tűzállósági határértékei 426. § (1) Téglafalak tűzállósági határértékét a 18. melléklet 4. táblázata tartalmazza.
(2) Betonfalak tűzállósági határértékét a 18. melléklet 5. táblázata tartalmazza. A betonminőség C8/10 legyen.
(3) Vasbetonfalak tűzállósági határértékeit a 18. melléklet 6. táblázata tartalmazza. A betonminőség C12/15 és C30/37
között legyen. A mellékletben meghatározott értékek vakolatlan falakra vonatkoznak. 1 cm vastag kétoldali vakolattal,
vagy azzal egyenértékű egyéb védelem mellett a tűzállóság 15 perccel növekszik.
158. Vasbeton födémszerkezetek tűzállósági határértékei 427. § (1) Vasbeton lemezek tűzállósági határértékeit a 18. melléklet 7. táblázat tartalmazza. Betonminőség a vonatkozó műszaki
követelmény szerint C12/15 és C30/37 között legyen. Acélminőség: a vonatkozó műszaki követelmény szerinti
melegen hengerelt betonacélok. Az értékek a húzott acélbetétek határigénybevételére történt méretezés esetére,
valamint vakolatlan, tömör keresztmetszetű szerkezetekre vonatkoznak. Az értékek statikailag határozott lemezekre
vonatkoznak. (2) A 18. melléklet 7. táblázatának alkalmazásakor
a) a statikailag határozatlan, azaz egyik vagy mindkét végén befogott kéttámaszú vagy többtámaszú lemezek
esetén az értékek 50%-kal növelhetők, b) a két irányban teherhordó lemezekben az acéltakarást a két sorban elhelyezett vasalás középértékével (alsó síktól
számított súlyvonal távolságával) kell számításba venni, és a táblázatból nyert értéket 25%-kal növelni (ez nem
vonatkozik a három él mentén támaszkodó házgyári elemekre),
c) a BHS 55.50 (sima) és a BHB 55.50 (bordázott) jelű vasalással készített, két irányban teherhordó lemezek esetén
a táblázatban nyert értékek 20%-kal csökkentett értéke az irányadó, a betontakarást ez esetben is a két elhelyezett
vasalás súlyvonal távolsága jelenti, továbbá d) a födémgerendák tűzállósági határértékeit, ha azok sík födémként nyernek alkalmazást, a 18. melléklet
7. táblázatának D. oszlopa alapján kell meghatározni. (3) Vasbeton gerendák tűzállósági határértékeit a 18. melléklet 8. táblázata tartalmazza. A figyelembe vett
anyagminőségek az (1) bekezdés szerintiek legyenek. Az értékek a húzott acélbetétek határigénybevételére történt
méretezés esetére, vakolatlan, tömör keresztmetszetre vonatkoznak. (4) A 18. melléklet 8. táblázatának alkalmazásakor
a) az előregyártott bordás födémpallók alkalmazásakor két egymás mellé kerülő hosszborda együttes szélességgel
vehető figyelembe, b) a statikailag határozatlan szerkezetek esetén az értékek 50%-kal növelhetők, valamint
c) a nagy szilárdságú, hidegen húzott acélbetétes előfeszített födémgerendák tűzállósági határértéke 30%-kal
csökkentett. (5) Előfeszített tömör vagy üreges födémpallók, ha a lemez vastagsága 80 mm vagy annál nagyobb, valamint
a betontakarás legalább 15 mm, REI 30 tűzállósági határértékkel vehetők figyelembe. A vasbeton és feszített beton
födémszerkezetek tűzállósági határértékének növelésére különböző vakolatok vagy egyéb tűzvédő bevonatok
alkalmazhatók. A szerkezet tűzállósági határértékeit a 18. melléklet 9. táblázata tartalmazza.
(6) A 18. melléklet 9. táblázatának értékei csak hajlításra igénybe vett szerkezetekre vonatkoznak. Nyomóigénybevétel
esetén az adott bevonati vastagság a táblázat eggyel nagyobb védelmi értékével vehető figyelembe (pl. 10 mm vastag
mészhabarcs védelmi értéke statikailag nyomott szerkezet esetében 21 perc).
XXVI. FEJEZET
TŰZOLTÓSÁG BEAVATKOZÁSÁT BIZTOSÍTÓ KÖVETELMÉNYEK 159. Többszintes épületek megközelítését szolgáló utakra vonatkozó követelmények
428. § (1) A tűzoltóság vonulása és működése érdekében – ha arról jogszabály másként nem rendelkezik – az építményekhez
olyan utat és területet kell biztosítani, amely alkalmas a tűzoltó gépjárművek nem rendszeres közlekedésére és
működtetésére.
(2) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó, 10 000 m2-nél nagyobb alapterületű létesítménynél, valamint
a „C” tűzveszélyességi osztályba tartozó, 50 000 m2-nél nagyobb alapterületű létesítménynél két, a tűzoltó
gépjárművek közlekedésére alkalmas bejáratot kell – két oldalon – létesíteni.
(3) A 429. §-ban, a 430. § (6) bekezdésében és a 431. § (1) bekezdésében meghatározott feltételeknek megfelelő tűzoltási
területet kell kialakítani
a) a 3000 m2 – szintenkénti összesített – alapterületet meghaladó áruház, üzlet, vásárcsarnok, szálloda, vegyes
rendeltetésű épületek,
b) a 100 fő vagy azt meghaladó ellátott befogadóképességű szociális otthon, valamint
c) a 300 fő összes befogadóképességet meghaladó gyermekkorúak oktatási intézményei, kórház, mozgásukban és
cselekvőképességükben korlátozott személyeket ellátó intézmények esetében. 160. Középmagas, magas épületek tűzoltási felvonulási területére és útvonalára vonatkozó kritériumok
429. § E rendeletben foglaltak alapján a tűzoltási, felvonulási terület és útvonal kialakítását – a tűzoltási felvonulási terület
nélkül kialakított épületek kivételével – a tűzvédelmi szakhatóság köteles a helyi adottságoknak megfelelően (saját és
segítségnyújtó egységek emelőinek, gépjárműfecskendőinek paraméterei alapján) a szakhatósági állásfoglalásában
meghatározni az építési engedélyezési eljárás keretében. Az engedélyezési tervdokumentációban szereplő
helyszínrajzon a tűzoltási felvonulási területet, utat, jól látható módon jelölni kell.
161. A tűzoltási felvonulási terület 430. § (1) A tűzoltási felvonulási terület hossza az épület felvonulási terület felé néző homlokzatának teljes hosszán biztosítja
a beavatkozás és mentés feltételeit, szélessége legalább 6,0 m. A mentési helyek előtt legalább 7,5 m széles – jól
látható módon jelölt – talpalási hely van kialakítva. A mentési homlokzattól a hosszanti tengely-távolsága 8–14 m.
(2) Ha az épületnek a tűzoltási felvonulási terület felé eső homlokzatához alacsonyabb épületrész vagy építmény
csatlakozik, akkor annak homlokzatsíkja a 19. melléklet 1. táblázatában meghatározott távolságra lehet a középmagas
vagy magas épület homlokzati síkja előtt.
(3) A tűzoltási felvonulási terület lejtése legfeljebb 5% lehet.
(4) Ha a tűzoltási felvonulási területen vagy a felvonulási terület és a mentésre alkalmas homlokzat közötti területen fasor
telepítésére kerül sor, a fák egymás közötti távolsága a mentési oldalon legalább 15 m. Ugyanez a szabály vonatkozik
a villamos vagy egyéb tartóoszlopok elhelyezésére is.
(5) A tűzoltási felvonulási területnek a középmagas és magas épület felőli oldalán közvilágítási szabadvezeték, közúti
villamos járművek vezetékei vagy egyéb, a tűzoltói beavatkozást akadályozó légvezetékek nem helyezkedhetnek el.
(6) A tűzoltási felvonulási területen, valamint a tűzoltói vízszerzési helyeken gépjárműparkolót kialakítani nem lehet.
Ezeken a területeken a parkolási tilalom jelölve van. A tűzoltási felvonulási területen elhelyezett tűzcsapok 1,5 méteres
körzetén belül gépjármű nem parkolhat, és ez jelölve van.
431. § (1) A tűzoltási felvonulási területet megközelítő tűzoltási felvonulási útnak olyannak kell lennie, hogy a tűzoltó
gépjárművek (emelők) a helyszínt biztonságosan, tolatás nélkül el tudják hagyni.
(2) A középmagas és magas épületeknek a tűzoltási felvonulási terület felé eső homlokzatán tűzszakaszonként és
szintenként legalább kettő, mentésre alkalmas, legfeljebb 1,0 m mellvéd magasságú nyílászáró, loggia vagy erkély
helyezkedik el a mentés feltételeinek biztosítására. A mentést elősegítő ablak osztás nélküli üvegezett felülete
legalább 1,0 m szélességű és 1,50 m magasságú. A kizárólag mentésre szolgáló nyílászáró lehet nem nyitható kivitelű
is. A mentésre szolgáló nyílászárók helye a homlokzaton, illetve az épületen belül jól látható és maradandó módon
jelölve van. A mentésre szolgáló ajtók nyithatósága kívülről is biztosított.
(3) A tetősíkban elhelyezett, mentést szolgáló ablak alsó éle és az ablak alatti, legalább 1,0 m széles padozat közötti
távolság legfeljebb 0,6 m, és az ablak a mentést biztosító technikai eszközök által elérhető (17. melléklet 13. ábrája
szerint).
(4) A középmagas és magas épületek tűzoltásához szükséges vízellátási követelmények szempontjából az általános
érvényű előírásokon túl
a) a középmagas és magas épülettől tűzcsap a megközelítési útvonalon mérten legfeljebb 50 méterre lehet, és
b) a 50 méternél hosszabb tűzoltási felvonulási terület esetén a tűzcsapok legfeljebb 50 m-ként helyezhetők el.
432. § A tűzoltóság beavatkozását akadályozó és tiltott helyen álló gépjárműben – ha az az akadálytalan tűzoltás érdekében
elkerülhetetlen – a polgári jogi szabályok értelmében a tűzoltóság okozhat kárt.
433. § (1) Ha a 435–438. §-okban megfogalmazott kritériumok közül legfeljebb 3 kritérium nem teljesül, akkor maradéktalanul
nem teljesülnek a tűzoltási felvonulási területre vonatkozó előírások. Ha 3-nál több kritérium nem teljesül, akkor
a tűzoltási felvonulási terület nem biztosított.
(2) Középmagas épületekre a (3)–(6) bekezdésben foglalt követelményeket kell alkalmazni, ha a tűzoltási felvonulási
területre vonatkozó előírások maradéktalanul nem biztosíthatók.
(3) Egy lépcsőház létesítése esetén előtérrel kialakított túlnyomásos szellőztetésű, vagy természetes szellőzésű
füstmentes lépcsőházat kell kialakítani, az elsődleges épületszerkezetek – a fedélszerkezet kivételével – elégítsék ki az
I. tűzállósági fokozathoz tartozó követelményeket. Ha az elsődleges épületszerkezeteket a jogszabály alapján
I. tűzállósági fokozatnak megfelelően kell létesíteni, akkor az épület valamennyi szerkezete elégítse ki az I. tűzállósági
fokozat követelményeit.
(4) Több lépcsőház létesítése esetén az egyik lépcsőházat füstmentes lépcsőházként kell kialakítani, és a lépcsőházak
között az átjárást minden szinten biztosítani kell.
(5) Szintenként kettőnél több tűzszakasz létesítése esetén minden megkezdett két tűzszakasz után egy füstmentes
lépcsőházat kell kialakítani oly módon, hogy az átjárás a lépcsőházak között minden szinten biztosított legyen.
(6) Nem kell tűzoltási felvonulási területet létesíteni, ha az épület teljes területére kiterjedő, a vonatkozó előírásoknak
megfelelő automatikus tűzjelző és oltóberendezés létesül, valamennyi lépcsőház füstmentes lépcsőházként kerül
kialakításra, és a lépcsőházak között az átjárás valamennyi szinten biztosított. Az elsődleges épületszerkezetek
elégítsék ki – a fedélszerkezet kivételével – a I. tűzállósági fokozathoz tartozó követelményeket. Ha az elsődleges
épületszerkezeteket a jogszabály alapján I. tűzállósági fokozatnak megfelelően kell létesíteni, akkor az épület
valamennyi szerkezete elégítse ki a I. tűzállósági fokozat követelményeit.
434. § (1) Magas épületek esetében, amennyiben a tűzoltási felvonulási területre vonatkozó előírások maradéktalanul nem
biztosíthatók, az e szakaszban foglalt követelményeket kell teljesíteni.
(2) Az épületben szintenként legalább 2 tűzszakaszt kell kialakítani, és kétszintenként vízszintesen is tűzszakaszolni kell.
Valamennyi tűzszakaszban legalább 1–1 előtérrel kialakított túlnyomásos szellőztetésű vagy természetes szellőzésű
füstmentes lépcsőházat kell létesíteni, hozzá kapcsolódó biztonsági felvonóval. A lépcsőházak között az átjárási
lehetőséget minden szinten biztosítani szükséges.
(3) Nem kell tűzoltási felvonulási területet létesíteni, ha a (2) bekezdésben meghatározott tűzszakaszoláson, valamint
a biztonsági felvonón túl, az épület teljes területére kiterjedő, a vonatkozó műszaki követelménynek megfelelő
automatikus tűzjelző és oltóberendezés létesül, valamennyi lépcsőház előtérrel kialakított túlnyomásos szellőztetésű
vagy természetes szellőzésű füstmentes lépcsőházként kerül kialakításra, és a lépcsőházak között az átjárás
valamennyi szinten biztosított. A fentieken túl közösségi épületben, annak teljes területén kihangosító rendszert kell
kiépíteni, mely a benntartózkodókat élő szóval – a magyaron kívül legalább három nyelven – értesíti a tűzriasztásról és
a követendő magatartásról.
162. Általános követelmények 435. § (1) Az épületek megközelítését szolgáló utakat, valamint a tűzoltási felvonulási utat és területet elsődlegesen
közterületen keresztül kell biztosítani. Kivételes esetekben a tűzoltási felvonulási terület saját telken, létesítményen
belül is kialakítható. (2) Tűzoltási felvonulási terület és út a létesítendő építménnyel szomszédos telken – közterület kivételével – nem
jelölhető és alakítható ki. (3) Tűzoltási felvonulási terület és út lezárásának módját a hivatásos önkormányzati tűzoltósággal egyeztetni kell.
163. Tűzoltósági kulcsszéf 436. § (1) Kulcsszéfeket kell telepíteni,
a) a 10 000 m2-nél nagyobb alapterületű, „A”–„C” tűzveszélyességi osztályba tartozó ipari, mezőgazdasági, termelő,
tároló és feldolgozó létesítmények esetében, b) bármely rendeltetésű magas közösségi épületben,
c) a 6000 m2-nél nagyobb alapterületű irodaépületekben, d) a 10 000 m2-nél nagyobb alapterületű kereskedelmi épületekben, logisztikai központokban, valamint
e) a 10 000 m2-nél nagyobb alapterületű műemlék és nemzeti értékek elhelyezésére szolgáló épületekben,
ha azok területén beépített tűzjelző berendezés telepítésre kerül.
(2) A kulcsszéfeket a bejárat, bejáratok közelében kell elhelyezni.
(3) A kulcsszéfekben a bejárati ajtót nyitó kulcson kívül más rendeltetési egységek, közmű elzárást lehetővé tevő
helyiségek kulcsai is elhelyezhetők, a tűzvédelmi hatósággal történő egyeztetés alapján.
(4) Csak olyan tűzoltósági kulcsszéf alkalmazható, mely rendelkezik tűzvédelmi megfelelőségi tanúsítvánnyal, vagy az
OKF magyarországi forgalmazási engedélyével. (5) A kulcsszéfet jól látható módon jelölni kell, úgy, hogy az 10 m-ről felismerhető legyen. A táblával történő jelölés esetén
annak mérete legalább 100×150 mm legyen, és a „KULCSSZÉF” felirat szerepeljen rajta. Kiegészítésként elfogadható
a sárga villogó fény használata is. 164. A tűzoltáshoz szükséges oltóanyag biztosítása
437. § A létesítmények védelme érdekében a tűzoltó berendezések, tűzoltó készülékek, felszerelések és egyéb technikai
eszközök működéséhez szükséges oltó- és egyéb anyagokat biztosítani kell.
438. § (1) Tűzoltás céljára a településen és a létesítményeknél az (5) bekezdésben meghatározott oltóvíz-intenzitást kell
biztosítani. (2) Az oltóvizet folyamatosan biztosítani kell – a létesítmény mértékadó tűzszakaszára – a vonatkozó műszaki
követelmények szerint meghatározott számított vagy normatív tűzterhelés függvényében
a) legfeljebb 200 MJ/m2 tűzterhelés esetén, legalább fél órán keresztül,
b) 200 MJ/m2-nél nagyobb, de legfeljebb 400 MJ/m2 tűzterhelés esetén, legalább egy órán keresztül,
c) 400 MJ/m2-nél nagyobb, de legfeljebb 800 MJ/m2 tűzterhelés esetén, legalább másfél órán keresztül, vagy
d) 800 MJ/m2 tűzterhelés felett pedig legalább két órán keresztül.
(3) Időszakos vízszerzési lehetőség nem vehető oltóvízként figyelembe.
(4) Az 1200 m2-nél nagyobb alapterületű állattartási épületeknél a szükséges oltóvíz-intenzitás 1800 liter/min.
(5) A szükséges oltóvíz-intenzitást a mértékadó tűzszakasz alapterülete alapján a 19. melléklet 2. táblázata szerint kell
meghatározni. (6) Az I–III. tűzállósági fokozatú épületeknél a mértékadó tűzszakasz-terület, ha abban a szintek száma
a) 2–5, 30%-kal, b) 6 vagy több, 40%-kal
csökkentett területtel vehető figyelembe. 439. § (1) A településen és a létesítményben a mértékadó tűzszakasz területére meghatározott vízmennyiséget vízvezetékről
vagy tüzivíztározó medencéből kell biztosítani. (2) Település, valamint létesítmény létesítése vagy bővítése esetén az oltóvizet az egyes szakaszok használatbavételével
egyidejűleg kell biztosítani. (3) Az oltóvíz szomszédos létesítményeknél – a tűzvédelmi hatóság engedélyével – közösen is biztosítható.
(4) A vízszerzési helyet úgy kell kialakítani, hogy az tűzoltó gépjárművel mindenkor megközelíthető, az oltóvíz
akadálytalanul kivehető legyen. (5) A mértékadó tűzszakasz teljes területére kiépített vízzel oltó berendezés esetén a 19. melléklet 2. táblázata szerint
előírt szükséges oltóvíz-intenzitás mértéke csökkenthető a sprinklerberendezés működéséhez a vonatkozó műszaki
követelmény alapján szükséges vízkészlet (literben) és az oltóvíz 445. § (2) bekezdése szerint folyamatosan
biztosítandó idejének (percben) hányadosával. A csökkentés mértéke nem haladhatja meg a 19. melléklet 2. táblázata
szerint előírt szükséges oltóvíz-intenzitás mértékének 50%-át. 440. § (1) Az oltóvíz-intenzitás mértékének 445. § (6) bekezdése szerinti csökkentése esetén a sprinklerberendezés tároló- vagy
közbenső tartályát a 453. § (6) és 454. § (1)–(2) bekezdésben előírtak figyelembevételével kell kialakítani.
(2) A kábel- és közműalagútnál, valamint a közműfolyosónál tűzszakaszonként legalább két helyen biztosítani kell az
oltóanyagok bejuttatásának a lehetőségét. 165. Oltóvíz hálózat kialakítása
441. § (1) A településen és a létesítményben az oltóvizet is biztosító vízvezeték-hálózat belső átmérőjét az oltóvíz-intenzitás és
a kifolyási nyomásigény alapján, valamint a közműrendszer kialakítását figyelembe véve kell méretezni. Egyirányú
táplálás esetén a vezeték legalább NA 100, körvezeték esetén pedig legalább NA 80 legyen.
(2) A tűzvédelmi hatóság engedélyével az oltóvizet biztosító vízvezeték-hálózat az (1) bekezdéstől eltérően méretezhető
azon az 1000 főnél kevesebb állandó lakosú településen,
a) amelyben vagy azon kívül, de annak minden védendő építményétől, valamint szabadterétől 200 méteres
távolságon belül oltóvízellátásra figyelembe vehető – a település mértékadó tűzszakasz-területének megfelelő
mennyiségű vizet biztosító – természetes vagy mesterséges víznyerő hely van,
b) amelyben a település mértékadó tűzszakasz-területének megfelelő oltóvíz-intenzitást más műszaki
megoldásokkal (víztároló) biztosítják. (3) A vízmű magas és mély tárolójánál a tűzoltó gépjármű részére, NA 100 belső átmérőjű, műszakilag és a vonatkozó
műszaki követelményeknek megfelelő kialakítású, A jelű (NA 100) csonkkapoccsal és kupakkapoccsal ellátott
csatlakozó helyet kell kialakítani. Térszint feletti tároló esetén a csatlakozó helyet vízszintesre, a talajszinttől 0,8 méter
magasságban kell kialakítani. 166. Tűzcsapok 442. § (1) Az oltóvizet szállító vízvezeték-hálózatban a vízkivétel szempontjából legkedvezőtlenebb tűzcsapnál 200 mm2-es
kiáramlási keresztmetszetnél a) legalább 400 kPa (4 bar) kifolyási nyomás biztosított az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó
létesítményekben, b) legalább 300 kPa (3 bar) kifolyási nyomás biztosított a „C” tűzveszélyességi osztályba tartozó létesítményekben, és
c) legalább 200 kPa (2 bar) kifolyási nyomás biztosított
ca) a fali tűzcsapoknál, és cb) a „D” és „E” tűzveszélyességi osztályba tartozó létesítményekben.
(2) Az éghető folyadékot feldolgozó létesítményeknél, valamint az „A”–„B” tűzveszélyességi osztályba tartozó éghető
folyadékot 1000 m3-nél nagyobb tárolási egységekben tároló tartálytelepeken, valamint azon gáztároló esetében,
ahol a nyomás alatti vagy mélyhűtött „A”–„C” tűzveszélyességi osztályba tartozó gázt tároló tartály
befogadóképessége meghaladja a 200 tonnát, olyan oltóvízvezeték-hálózatot kell létesíteni, amely a vízkivétel
szempontjából a legkedvezőtlenebb tűzcsapnál legalább 1200 kPa (12 bar) kifolyási nyomást biztosít.
(3) A településen és a létesítményben – a 448. § (2) bekezdésében foglaltak kivételével – az oltóvizet vezetékes vízellátás
létesítése esetén föld feletti tűzcsapokkal kell biztosítani. (4) A tűzcsapok, valamint szerelvényeik és tartozékaik feleljenek meg a vonatkozó műszaki követelményekben
foglaltaknak. (5) A tűzcsapok telepítési helyét a hivatásos önkormányzati tűzoltósággal egyeztetni kell.
443. § (1) A létesítményben annyi tűzcsapot kell létesíteni, hogy az oltáshoz szükséges vízmennyiség egy időben kivehető
legyen. A tűzcsapokat szerelvénnyel kell ellátni. A szerelvényszekrényeket a tűzcsapoktól 10 méteren belül kell
elhelyezni. A közforgalom előtt nyitott létesítmények esetében a szerelvények elhelyezése épületen belül
a tűzvédelmi szakhatóság által meghatározott módon és helyen is történhet.
(2) A tűzcsapokat a védendő szabadtéri éghetőanyag-tároló területétől, építménytől a megközelítési útvonalon mérten
100 m-nél távolabb és – a tűzcsapcsoportok kivételével – egymáshoz 5 m-nél közelebb elhelyezni nem szabad.
(3) A létesítményben nem szükséges tűzcsapokat létesíteni, ha a közterület tűzcsapjai az oltáshoz szükséges
vízmennyiséget biztosítják, és a (2) bekezdés követelményei is teljesülnek.
(4) A tűzcsapoknál a tűzoltó gépjárművek részére úgy kell felállási helyet biztosítani, hogy azok mellett legalább egy sáv
közlekedési út szabadon maradjon. 167. Fali tűzcsapok kialakítása
444. § (1) Vezetékes vízellátás esetén a 449–450. §-ban meghatározottakon túl – kivéve a többszintes lakóépületeket és
a (2) bekezdésben meghatározott építményeket – fali tűzcsapot is kell létesíteni
a) ahol azt jogszabály előírja, b) ahol a 19. melléklet 3. táblázat meghatározza, és
c) az „A” tűzveszélyességi osztályba tartozó 200 m2-nél, a „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó 300 m2-nél,
a „C” tűzveszélyességi osztályba tartozó 500 m2-nél, a „D” tűzveszélyességi osztályba tartozó 1000 m2-nél
nagyobb alapterületű tűzszakaszban. (2) Nem szabad fali tűzcsapot létesíteni azokban az épületekben, ahol a víz használata életveszélyt, tüzet, robbanást
okozhat, vagy a tűz terjedését elősegítheti. (3) A (2) bekezdésben meghatározott helyeken, továbbá ahol a víz nem alkalmas az építményben keletkezhető tűz
oltására, a fali tűzcsap helyett az ott lévő anyag oltására alkalmas – a tűzvédelmi hatóság által meghatározott – tűzoltó
berendezést, eszközt, készüléket, felszerelést, illetőleg anyagot kell a helyszínen készenlétben tartani.
(4) A fali tűzcsapok számát és helyét az illetékes hivatásos önkormányzati tűzoltóság, a (3) bekezdés szerint a fali tűzcsap
helyett biztosított tűzoltó berendezés, eszköz, készülék, felszerelés és anyag mennyiségét és helyét – ha azt vonatkozó
műszaki követelmény nem szabályozza – a tűzvédelmi hatóság határozza meg.
(5) Az építményben a fali tűzcsap kialakítása feleljen meg a vonatkozó műszaki követelményeknek, vagy azokkal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtson. A lapos tömlővel szerelt falitűzcsap-szekrényben 1 db, legfeljebb 20 méteres
tömlő helyezhető el. (6) A falitűzcsap-szekrényt biztonsági jellel kell megjelölni, – amely feleljen meg a vonatkozó műszaki követelményeknek,
vagy azokkal legalább egyenértékű biztonságot nyújtson – a szekrény felett 2–2,5 méteres magasságban úgy, hogy
az a legtávolabbi felismerési távolságról is biztonsággal felismerhető legyen.
445. § (1) Nem kell fali tűzcsapot létesíteni a nyitott vagy részben nyitott építményekben, a hűtőházak hűtött tereiben, valamint
az ömlesztett terménytároló épületek tároló részein. (2) Füstmentes lépcsőházakban és előtereikben fali tűzcsap elhelyezése tilos.
(3) A fali tűzcsapok elhelyezésénél figyelembe kell venni, hogy a fali tűzcsap csak az adott tűzgátló/füstgátló nyílászáróval
leválasztott tűzszakasz/füstszakasz védelmét biztosíthatja, másik tűzgátló/füstgátló nyílászáróval leválasztott
tűzszakasz/füstszakasz védelmére nem tervezhető be. (4) A fali tűzcsap hálózatot a 19. melléklet 3. táblázata szerint kell kialakítani, méretezni.
(5) A fali tűzcsapokat úgy kell elhelyezni, hogy azok a legtávolabbi hely oltását is tudják biztosítani (a megközelítési utat
figyelembe kell venni), valamint a fali tűzcsapok fedjék le a tűzszakasz teljes területét.
(6) A fali tűzcsapok létesítésekor a legkedvezőtlenebb helyen az ellenőrzésre szolgáló nyomásmérőt kell elhelyezni.
446. § (1) A fali tűzcsapok használatbavétele előtt a kivitelező köteles nyomáspróbát és teljesítménymérést – az egyidejűség
figyelembevételével – végezni vagy végeztetni, és annak eredményét a tűzoltóság részére igazolni.
(2) A jogszabály hatálybalépése előtt létesített száraz felszálló tüzivízvezetéket időszakosan továbbra is felül kell
vizsgáltatni, azt elbontani csak akkor lehet, ha helyette a vonatkozó műszaki követelmény szerinti, vagy azzal legalább
egyenértékű biztonságot nyújtó nedves fali tűzcsap hálózat kerül kiépítésre.
168. Oltóvíz tározók 447. § (1) Az oltóvíz biztosítására – ha az más módon nem oldható meg – önálló víztárolót (medencét, tartályt) kell létesíteni.
(2) A víztároló befogadó képessége nem lehet kisebb 30 m3-nél, alsó szintje pedig legfeljebb 7 m-rel lehet mélyebben
a talajszintnél. (3) A víztároló kivételi helyét úgy kell kialakítani, hogy az tűzoltó gépjárművel megközelíthető legyen.
(4) A víztároló és a védeni kívánt építmény, szabadterület közötti távolság nem haladhatja meg a 200 métert. A távolságot
a megközelítési útvonalon kell mérni. (5) Oltóvízként figyelembe vehető
a) a hűtőtorony vízmedencéjének vagy az egyéb, technológiai víznek – a tűzoltásra való felhasználás miatt –
a technológiai berendezésben veszélyt nem előidéző, b) a település közüzemi vízműve víztárolójának tűzoltási célra biztosított
vízmennyisége is. (6) A tűzoltási célra figyelembe vehető 100 m3 alatti önálló víztárolót legalább egy, az ennél nagyobbakat pedig minden
megkezdett 100 m3 térfogat után egy-egy szívócsővezetékkel kell ellátni.
448. § (1) A szívóvezeték belső átmérője legalább NA 100 legyen, alsó végződését szűrővel, felső vízszintes irányú végződését
pedig szabványos A jelű (NA 100) csonkkapoccsal és kupakkapoccsal kell ellátni. A szívócsonk-csatlakozó helyet
vízszintesen, a talajszinttől 0,8 méter magasságban kell kialakítani.
(2) A szívócsővezetékeket egymástól legalább 5 m távolságra kell elhelyezni.
(3) Oltóvízként számításba vehetők azok a nem időszakos természetes felszíni vizek (folyók, patakok, tavak) is, amelyek
a védendő építménytől 200 méternél nincsenek nagyobb távolságra. A távolságot a megközelítési útvonalon kell
mérni. (4) A vízszerzési helyet úgy kell kiépíteni, hogy az tűzoltó gépjárművel mindenkor megközelíthető és az oltóvíz
– a vízállástól függetlenül – mindig akadálytalanul kiemelhető legyen.
(5) A tűzoltó vízforrásokat, valamint azok szerelvényeit és tartozékait a vonatkozó műszaki követelmények szerint kell
felülvizsgálni és karbantartani. 169. Tűzoltósági beavatkozási központ 449. § (1) A tűzvédelmi szakhatóság által meghatározott létesítményekben tűzoltási beavatkozási központot kell kialakítani.
(2) A tűzoltósági beavatkozási központ a létesítmény bejáratánál vagy annak közelében – a tűzvédelmi szakhatósággal
igazolható módon egyeztetetten – kialakított olyan helyiség, amelyből a tűzoltói beavatkozáshoz szükséges és azt
elősegítő tűzvédelmi berendezések vezérelhetők. (3) A tűzoltósági beavatkozási központot tűzgátló épületszerkezetekkel kell leválasztani az egyéb helyiségektől.
(4) A tűzoltósági beavatkozási központba szerelt vezérlések működőképesség-megtartásának időtartama 90 perc legyen.
(5) A tűzoltósági beavatkozási központba a tűzvédelmi szakhatóság által meghatározott tűzoltó technikai eszközök
vezérléseit kell bekötni. 170. Tűzoltósági rádióerősítő 450. § (1) Létesítmények esetében a létesítés során vizsgálni szükséges a kárelhárítás során együttműködő szervek
rádióforgalmazási feltételeinek megfelelőségét. (2) Ha a tűzoltóság megítélése szerint a rádióforgalmazás nem vagy nem megfelelő módón biztosított a létesítményben,
rádióerősítőt vagy más berendezést kell beépíteni. XXVII. FEJEZET
TŰZTÁVOLSÁG 171. Általános követelmények 451. § Tűztávolság célja, hogy
a) a tűz átterjedését korlátozza, b) a tűzoltó egységek beavatkozásának lehetőségét biztosítsa, valamint
c) az épületből menekülő, menekítendő személyek megfelelő, biztonságos helyre való eltávozását vagy
eltávolítását biztosítsa. 452. § Tűztávolság nem értelmezhető azoknál az épületeknél, ahol a tűzoltóság jogszabály alapján nem minősül
szakhatóságnak. Azon esetekben, amikor a tűzoltóság nem szakhatóság, az épületek közötti távolság megfelelőségét
a tűzoltóság nem vizsgálhatja. 453. § A tűztávolsággal érintett térrészben szolgáltató, ipari, mezőgazdasági és tárolási tevékenység nem végezhető. Ezen
térrészt hulladékoktól, száraz aljnövényzettől mentesen kell tartani. 454. § (1) Az építmények és a szabadterek egymás közötti viszonylatában, ha jogszabályok eltérő tűztávolságra vonatkozó
műszaki követelményeket határoznak meg, a nagyobb tűztávolságot kell figyelembe venni.
(2) Nem kell tűztávolságot tartani két olyan épület között, amelyek közül a magasabb átfedő homlokzat nyílás nélküli
tűzfal. (3) Nem kell tűztávolságot tartani két olyan épület között, amelyek egymással szembeni homlokzatai beépített
automatikus oltóberendezéssel védettek. Ebben az esetben a) a meglévő mellé tervezett épület esetén az új homlokzat külső és belső,
b) új épületek létesítése esetén a homlokzatok belső
oldalain kell kialakítani a védelmet. 455. § Egy építési telken a „C”–„E” tűzveszélyességi osztályba tartozó épületek között tűztávolságot nem kell tartani,
ha ezeknek az épületeknek az alapterülete összesíthető és egy tűzszakaszba sorolható.
172. A tárolási egységekből kialakított tűzszakaszok területei és a közöttük szükséges
tűztávolságok meghatározása 456. § Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a szilárd éghető anyagok szabadtéri tárolási egységeinek
tűzszakasz-méreteit és egymás közötti tűztávolságát a 20. melléklet 1. táblázata szerint kell meghatározni.
457. § (1) Szilárd éghető anyag szabadban tárolt egységeinek méreteit, a tárolási egység és az építmény közötti távolságot
a 20. melléklet 2. táblázata szerint kell meghatározni.
(2) Az éghető anyag tárolási egysége és a kerítés között legalább 1 méter széles, éghető anyagtól mentes területet kell
tartani. (3) A szabadban elhelyezett tárolási egységek között jogszabályban meghatározott, azok hiányában legalább
a magasabb tárolási egység magasságával egyenlő távolságot kell biztosítani.
173. Szérű, rostnövénytároló, kazal tűztávolsága 458. § (1) A mezőn (határban) összerakott kazal, valamint a szérű és rostnövénytároló elhelyezésénél a szélső tárolási egység
és a környező a) „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó építményektől legalább 200 méter,
b) „C”–„E” tűzveszélyességi osztályba tartozó építményektől legalább 100 méter,
c) vasúti vágányoktól és a vasútállomástól – a rostnövénytároló ipari vágányát kivéve – legalább 100 méter,
d) közúttól, erdőtől, lábon álló gabonától legalább 25 méter,
e) nagyfeszültségű, föld feletti villamos vezetéktől a legfelső villamos vezeték és talaj közötti távolság
háromszorosát, de legalább 20 méter tűztávolságot kell megtartani.
(2) Az állattartó telepeken a legfeljebb egy évre elegendő alomszalma- és szálastakarmány-szükségletet üzemi tárolásnak
kell tekinteni, és ezekre a (1) bekezdésében meghatározottakat kell alkalmazni.
(3) A szérűben csak kalászos terményt, szálas takarmányt és szalmát, a rostnövénytároló telepen pedig csak rostnövényt
szabad elhelyezni. (4) A szérűn és a rostnövénytárolón a kazlakat úgy kell elhelyezni, hogy a második sorban levő kazal az előző sorban levő
két kazal közé kerüljön. (5) A kazlak, valamint a sorok között a nagyobb kazalmagasság háromszorosát, de legalább 20 méter távolságot kell
biztosítani. (6) A mezőn (határban) összerakott szálastakarmány-, szalma-, rostnövény-kazlakat legalább 3 méter széles
védőszántással kell körülvenni. 174. Tároló silók tűztávolsága 459. § (1) Gabona-, termény- és takarmánysilók esetén, ha azok anyaga A1 minősítésű, a silók palástjai között 1 méter
tűztávolság elegendő. (2) Gabona-, termény- és takarmánysilók esetén, ha azok anyaga legalább A2 minősítésű, a silók között elegendő 2 méter
tűztávolság biztosított. (3) Azon silók esetében, amelyek B–E minősítésű anyagból létesülnek, a tűztávolság meghatározása a 458. § (1) bekezdés
a) pontja szerint történik. 175. Lakó-, közösségi és ipari-, tárolási-, valamint mezőgazdasági épületek tűztávolsága
460. § Az épületek között szükséges tűztávolságot az alábbi körülmények és a 20. melléklet 3. és 4. táblázatainak
figyelembevételével kell meghatározni: a) épület építészeti tulajdonságai aa) építmény (homlokzat) magasság,
ab) szembenálló homlokzatok anyaga, tagoltsága, nyílások felületaránya, ac) tetőszerkezet anyaga,
ad) homlokzatra nyíló helyiségek funkciója, ae) szomszédos épület kialakítása, funkciója,
af) az épület befogadó képessége, b) épület tűzvédelmi tulajdonságai
ba) beépített tűzvédelmi berendezés megléte, kialakításának módja, korszerűsége,
bb) elsődleges épületszerkezetek tűzállósági fokozata, bc) tűzveszélyességi osztályba sorolás,
bd) rendeltetés, be) vonulási távolság (létesítményi is), bf) oltóvíz ellátottság (külső, belső),
bg) az elsődlegesen kiérkező tűzoltóság technikája, bh) tűzterhelés,
bi) tűzjelzés módja, c) egyéb körülmények: jellemző meteorológiai körülmények (szél).
461. § Kétszintesnél magasabb lakóépületek, valamint közösségi épületek tűztávolságát a 20. melléklet 3. táblázata
tartalmazza. 462. § Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályú helyiséget tartalmazó, valamint az „A”–„C” tűzveszélyességi osztályú és
az 500 m2-nél nagyobb „D”–„E” tűzveszélyességi osztályú ipari, tárolási, mezőgazdasági rendeltetésű épületek
tűztávolságát a 20. melléklet 4. táblázata tartalmazza. 463. § (1) A minimális és a maximális tűztávolsági értékeken belül a tűztávolságot a 460. §-ban szerepeltetett fennmaradó
körülmények együttes vizsgálatával, mérlegelésével kell meghatározni. (2) Az épület tűzvédelmi helyzetét javító és rontó körülmények, valamint a 20. melléklet 3. és 4. táblázatában szereplő,
adott rendeltetéshez tartozó minimális és maximális tűztávolság számtani közepének szorzata alapján kell
a ténylegesen szükséges távolságot meghatározni. A táblázatokban szereplő minimális távolságnál kisebbet,
maximális távolságnál nagyobbat meghatározni nem lehet. (3) A rontó és javító tényezők figyelembevételi módjáról a szakhatósági állásfoglalásában a tűzvédelmi szakhatóság
köteles rendelkezni. (4) Ponyva anyagú tároló építmények esetében a tűztávolságot a 457. § és a 458. § figyelembevételével kell kialakítani.
XXVIII. FEJEZET KIÜRÍTÉS 176. Általános előírások 464. § (1) A helyiségek, tűzszakaszok, építmények, szabadtéri tömegrendezvények kiürítésének megfelelőségét
a) az e fejezet szerinti kiürítés számítással kell igazolni, vagy
b) az OKF által elfogadott számítógépes szimulációs programmal kell ellenőrizni, mely alapján az OKF a kiürítési
megoldást jóváhagyhatja. (2) Az OKF-et a kiürítési megoldás (1) bekezdés szerinti szimulációjának véleményezéséért a megbízó által fizetendő
– szimulációnként – nettó 50 000 (ötvenezer) Ft szolgáltatási díj illeti meg.
465. § A többszintes épületek biztonságos elhagyására lépcsőházat kell létesíteni.
466. § (1) Az eltávozást átmenetileg védett térbe, tűzszakaszba, füstmentes lépcsőházba, vagy az építményen kívüli
szabadtérbe kell biztosítani. (2) A füstmentes lépcsőház közvetlenül a szabadba vagy a védett téren keresztül a szabadba vagy tűzgátló szerkezetekkel
határolt előtéren keresztül két eltérő tűzszakaszba biztosítsa a kiürítést.
(3) Szomszédos tűzszakaszba a kiürítés csak akkor megengedett, ha az épületszerkezetekkel került lehatárolásra.
Amennyiben a tűzszakaszhatár gépészeti berendezésekkel (pl. vízfüggöny) került kialakításra, a kiürítés számítást
addig kell végezni, amíg a benntartózkodók épületszerkezettel határolt tűzszakaszba vagy szabadba, vagy
átmenetileg védett térbe nem jutnak. (4) Az építmény kiürítése olyan legyen, hogy az átmenetileg védett terekből, illetve tűzszakaszokból biztosítva legyen
a menekülők kijutása építményen kívüli szabadtérbe. 467. § (1) Kényszertartózkodásra szolgáló épület kiürítési és beavatkozási feltételeit az illetékes tűzvédelmi szakhatóság, az
őrzésvédelmi követelményekkel egyeztetett módon állásfoglalásban határozza meg. (2) A vonatkozó jogszabály szerinti gyermekjóléti és gyermekvédelmi szolgáltatótevékenység esetében, az egy
lakóegységen belül legfeljebb 7 fő gondozottat ellátó szolgáltató területek kialakítása, üzemeltetése során
a lakóépületek, lakóegységek kiürítésére vonatkozó általános tűzvédelmi követelményeket kell betartani.
468. § A menekülésre számításba vett útvonalon körforgó – a 469. § szerinti esetek kivételével – toló, billenő és emelkedő
zsalus rendszerű ajtókat alkalmazni nem szabad. A vezérléssel működő ajtók esetében a kézi nyithatóságot minden
esetben biztosítani kell. 469. § A „C”–„E” tűzveszélyességi osztályba tartozó ipari, mezőgazdasági és tárolási célú építményeknél a menekülési
útvonalon megengedett toló, billenő és emelkedő zsalus kapuk alkalmazása, ha azok mindkét oldalról és kézi úton
20 másodpercen belül biztonságosan nyithatók és az érintett helyiségben tartózkodó személyek száma 20 m2-enként
az egy főt nem haladja meg. 470. § (1) A kiürítésre számításba vett nyílászáró szerkezetek – kivéve a legfeljebb 50 fő tartózkodására szolgáló helyiségeket
és az arra minősített nyílászárókat – csak a kiürítés irányába nyílhatnak. A tömegtartózkodásra szolgáló helyiség ajtóit
kilincs nélkül kell kialakítani úgy, hogy az egy mozdulattal nyitható és nyitott állapotban önműködően rögzíthető
legyen. A kiürítésre számításba vett nyílászáró szerkezetekben a vésznyitók, pánikzárak feleljenek meg a vonatkozó
műszaki követelménynek, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtsanak.
(2) A menekülésre számításba vett lépcsőházba nyíló ajtó szabad nyíláskeresztmetszete nem lehet kisebb, mint
a menekülésre számításba vett lépcső számított szabad karszélessége.
471. § A tömegtartózkodásra szolgáló helyiség kiürítésre számításba vett útvonal kijáratainak nyílásába lépcső,
padlóburkolatból kiálló küszöb nem építhető be. 472. § A menekülési útvonalat határoló szerkezetek olyan kialakításúak legyenek, hogy ne tegyék lehetővé a mögöttük
történő tárolást (szekrényfal). 473. § A kiürítés céljára 50 főnél több személy esetében íves karú lépcsőt számításba venni nem szabad. Csúszda, felvonó
(kivéve a menekülési felvonót), valamint 25%-nál meredekebb lejtő kiürítésre számításba nem vehető. Vészlétrát,
(kilépőt), vészhágcsót kiürítés céljára ipari létesítmények, rendeltetések esetén lehet használni.
474. § A vészlétrát (kilépőt), vészhágcsót vagy a kiürítés célját szolgáló egyéb szerkezetet a vonatkozó műszaki követelmény
szerint, vagy azzal legalább egyenértékű biztonságot nyújtva szabad létesíteni.
475. § Az építményekben a lépcsőházat úgy kell elhelyezni, hogy attól a huzamos tartózkodásra szolgáló helyiség és az önálló
rendeltetési egység bejárata a) az „A”–„B” tűzveszélyességi osztályba tartozó építményekben legfeljebb 15 méterre,
b) a „C” tűzveszélyességi osztályba tartozó építményekben legfeljebb 30 méterre,
c) a „D”–„E” tűzveszélyességi osztályba tartozó építményekben legfeljebb 50 méterre
legyen. 476. § A menekülési útvonal ajtóinál függöny, szélfogó csak úgy helyezhető el, hogy az széthúzáskor a kijáratot ne szűkítse.
A függöny a padló síkját nem érheti el, belső széleit eltérő színű csíkkal kell megjelölni.
177. A mozgásukban vagy cselekvőképességükben korlátozott személyekkel kapcsolatos kiürítésre
vonatkozó követelmények 477. § (1) Ha az állandó orvosi felügyelet biztosított, a mozgásukban vagy cselekvőképességükben korlátozott személyek
elhelyezésére szolgáló rendeltetések kiürítésére vonatkozó követelményeket e szakasz tartalmazza.
(2) Az egészségügyi és szociális intézményekben a mozgásukban vagy cselekvőképességükben korlátozott személyek
eltávolítását, biztonságát – az egyszintes épületek kivételével – úgy kell biztosítani, hogy
a) a helyhez kötött betegek huzamos tartózkodására szolgáló helyiséget, helyiségcsoportot minden más helyiségtől
tűzgátló épületszerkezettel és legalább EI 30 tűzállósági határértékű és Sm minősítésű füstgátló ajtóval kell
leválasztani, b) az építményszint elhagyására nem, de azon belül mozogni képes, vagy a mozgatható személyek számára az adott
építményszinten belül tűzgátló szerkezetekkel határolt helyiséget, védett teret kell létesíteni, amely képes az
adott szinten tartózkodók egyidejű befogadására, c) az önállóan mozogni képes személyek és a korlátozás nélkül szállítható betegek eltávolítását biztonsági felvonó
és füstmentes lépcsőház kialakításával kell biztosítani, d) a kórházak intenzív részlegét és az elkülönítést igénylő betegek ellátását, elhelyezését szolgáló épületrészt az
a)–c) pontokban meghatározottakon felül külön tűzszakaszként kell kialakítani.
(3) Az (1)–(2) bekezdésben foglalt feltételek teljesülésének igazolása érdekében a tűzvédelmi tervdokumentációhoz
orvostechnológiai leírást is mellékelni kell. 478. § (1) Ha állandó orvosi felügyelet nem biztosított, a mozgásukban vagy cselekvőképességükben korlátozott személyek
elhelyezésére szolgáló rendeltetések kiürítésére vonatkozó követelményeket e szakasz tartalmazza.
(2) Egyszintes kialakítású épület vagy kizárólag a földszinten kialakításra kerülő rendeltetés esetén kétirányú menekülést
kell biztosítani a szabadba. (3) Többszintes kialakítású épület esetén, ha a rendeltetés a földszint feletti szinten is kialakításra kerül és a rendeltetés
homlokzati hossza nem haladja meg a 30 m-t, a biztonságos kiürítés érdekében legalább egy lépcsőházat kell
kialakítani, és szintenként tűzgátló épületszerkezetekkel határolt két védett teret kell létesíteni, melyek között az
átjárást biztosítani kell. A védett terek mérete tegye lehetővé a teljes szintlétszám egyidejű befogadását.
(4) Többszintes kialakítású épület esetén, ha a rendeltetés a földszint feletti szinten is kialakításra kerül és a rendeltetés
homlokzati hossza meghaladja a 30 m-t, a biztonságos kiürítés érdekében a (3) bekezdésen túlmenően kétirányú
kiürítést kell biztosítani. (5) Középmagas épület esetében, ha a rendeltetés 13,65 m felett kerül kialakításra, és a rendeltetés homlokzati hossza
nem haladja meg a 30 m-t, a biztonságos kiürítés érdekében a (4) bekezdésen túlmenően a lépcsőházat füstmentesen
kell kialakítani. (6) Középmagas épület esetében, ha a rendeltetés 13,65 m felett kerül kialakításra, és a rendeltetés homlokzati hossza
meghaladja a 30 m-t, a biztonságos kiürítés érdekében az (5) bekezdésen túlmenően biztonsági felvonót kell
kialakítani. 178. Kiürítési számítások 479. § (1) Az építmény, szabadtéri tömegrendezvény kiürítésének szakaszai
a) az első szakasz, mely a veszélyeztetett helyiség, helyiségcsoport kiürítése, és
b) a második szakasz, mely a veszélyeztetett tűzszakasz, vagy építmény, vagy a szabadtéri tömegrendezvény
területének kiürítése. (2) Az első és a második szakasz kiürítésének időtartama nem haladhatja meg a megengedett időtartamot.
(3) A kiürítés megengedett időtartamát, amely a szabadtéri tömegrendezvény területének nagyságától, a helyiség,
tűzszakasz, építmény tűzveszélyességi osztályától és a tűzszakasz, építmény tűzállósági fokozatától függ,
a 22. melléklet 1. táblázata tartalmazza. (4) A szabadtéri tömegrendezvény veszélyeztetett területeit, valamint a kiürítendő terület nagyságát a tűzvédelmi
szakhatósággal történt előzetes konzultáció alapján kell meghatározni. (5) A veszélyeztetett terület 40 méteres körzetének, vagy a tűzvédelmi szakhatóság által a (4) bekezdés szerint
megállapított terület kiürítését kell biztosítani az előírt normaidőn belül.
179. A kiürítés első szakaszának számítása 480. § (1) A kiürítés első szakaszának időtartamát az útszakaszok hossza és az ajtók átbocsátó képessége alapján, a tűzszakasz,
létesítmény helyiségeire kell meghatározni. (2) Az ajtók átbocsátó képességének meghatározásánál a szabad nyílásszélességet (tokbelméretet) kell figyelembe venni.
(3) A kiürítés időtartama az útszakaszok hossza alapján
ahol: t1aa legkedvezőtlenebb útvonalból és a haladási sebességből meghatározott idő percben (min)
Sila fenti útvonal az egyes útszakaszok hossza egyenes útvonalon mérve méterben (m)
viaz egyes útszakaszokhoz tartozó haladási sebességek a 22. melléklet 2. táblázata alapján (m/min),
t1mega kiürítés első szakaszára megengedett időtartam a 22. melléklet 1. táblázata alapján.
(4) A kiürítés időtartama az ajtó átbocsátó képessége alapján
t
N kx
tb meg1 1 1 1� �
ahol: t1ba helyiségnek vagy a kijárathoz tartozó helyiségrész kiürítési időtartama az ajtók átbocsátó képessége alapján
percben (min), N1a kijáratonként eltávolítandó személyek száma, ka kijáratok átbocsátó képessége: 41,7 fő/m/min,
x1az N1-hez tartozó kijárat szélessége, méterben (m). 180. A kiürítés második szakaszának számítása
481. § A kiürítés második szakaszának időtartamát a menekülési útvonalak hossza, a lépcsők, a szabadba, valamint másik
tűzszakaszba, füstmentes lépcsőházba vagy a tűzvédelmi hatóság engedélyével erre a célra kijelölt térbe, tetőfödémre
vezető ajtók átbocsátó képessége alapján kell meghatározni szabadtéri tömegrendezvényre, az építményre vagy
az abban levő tűzszakasz(ok)ra. 181. Kiürítés a szabadba
482. § (1) A kiürítés időtartama az útvonalak hossza alapján
�
� ahol: t2aaz ellenőrzött tűzszakasz vagy építmény kiürítési időtartama a kijárattól legtávolabb lévő helyiség útvonalhossza
alapján, vagy a szabadtéri tömegrendezvény veszélyeztetett területének kiürítési időtartama percben (min),
t1maa kiürítés első szakaszában számított kiürítési időtartamok közül a legnagyobb, percben (min), (szabadtéri
tömegrendezvények esetén nem kell figyelembe venni), Si2annak a helyiségnek a legtávolabbi kijáratától a szabadba vezető kijáratig vett útvonalainak együttes hossza az
úttengelyen mérve, amely a t1ma-val együttesen a legnagyobb t2a értéket adja, vagy a szabadtéri tömegrendezvény
veszélyeztetett területének határáig tartó távolság, méterben (m), via számításba vett útvonalon a haladási sebességek a 22. melléklet 2. táblázata alapján (m/min),
t2mega kiürítés második szakaszára megengedett időtartam a 22. melléklet 1. táblázata alapján, percben (min)
(2) A kiürítés időtartama a lépcsők vagy a menekülési útvonal legszűkebb keresztmetszete (a menekülési útvonal
legkisebb szabad szélessége) alapján, többszintes tűzszakaszok vagy menekülési útvonalon lévő szűkítés esetén
t2ba szabadtéri tömegrendezvény veszélyeztetett területének, az ellenőrzött tűzszakasz, építmény kiürítési
időtartama, a lépcsők átbocsátóképessége, vagy a menekülési útvonal legszűkebb keresztmetszete alapján percben
(min), ty1a lépcső, vagy a legszűkebb keresztmetszet eléréséhez szükséges idő, továbbá – a szabadtéri tömegrendezvények
kivételével – a kiürítésnél számításba vett, hozzá legközelebb eső helyiség legközelebbi ajtajától mérve, az útszakaszok
alapján, percben (min), N2a lépcsőn, vagy a menekülési útvonalon lévő szűkítésen legnagyobb létszámot befogadó szintről, vagy a szabadtéri
tömegrendezvény veszélyeztetett területéről a számításba vett lépcsőkön eltávolítandó személyek száma, vagy
a legszűkebb keresztmetszeten menekülők száma, Si3a lépcső és a lépcsőtől, vagy a legszűkebb keresztmetszettől a szabadba vezető kijáratig, vagy a szabadtéri
tömegrendezvény veszélyeztetett területének határáig tartó útvonalak hossza az úttengelyen mérve, méterben (m),
ka lépcső átbocsátóképessége megegyezik a kijáratok 480. § (4) bekezdése szerinti átbocsátóképességével,
x2a lépcsőkar(ok), vagy a legszűkebb keresztmetszet szabad szélessége, méterben (m),
via számításba vett útvonalhoz tartozó haladási sebességek a 22. melléklet 2. táblázata alapján (m/min).
(3) A kiürítés időtartama a szabadba vezető ajtók, valamint a szabadtéri tömegrendezvény veszélyeztetett területének
kijáratainak átbocsátóképessége alapján (kijáratonként) t t
N kx
tc y meg2 2
3 3 2� � � ahol: t2ca szabadtéri tömegrendezvény veszélyeztetett területének, az ellenőrzött tűzszakasz vagy építmény kiürítési
időtartama a szabadba vezető ajtók, kijáratok átbocsátóképessége alapján, min,
ty2a szabadba vezető ajtó eléréséhez szükséges idő, a tűzszakasz helyiségei közül – a kiürítésnél számításba vett –
a szabadba vezető ajtóhoz legközelebb eső helyiség ajtajától mérve, illetve a szabadtéri tömegrendezvény esetén
a veszélyeztetett területének kijáratának eléréséhez szükséges idő, a veszélyforrástól mérve, min,
N3a szabadtéri tömegrendezvény veszélyeztetett területéről, az ellenőrzött tűzszakaszból, az építményből az adott
kijáraton eltávolítandó személyek száma, fő, ka szabadba vezető ajtók átbocsátóképessége a 480. § (4) bekezdés szerint kell meghatározni,
x3a szabadba vezető kijárat szabad nyílás-szélessége, méterben (m).
483. § (1) A kiürítésre tervezett védett térnek a határoló szerkezetek tűzállósági határértékéig biztosítani kell, hogy
a) a légtér hőmérséklete, a hősugárzás intenzitása nem érheti el az emberekre veszélyes értéket,
b) a térben tartózkodók létszámához és a tartózkodás időtartamához szükséges levegőmennyiség biztosított
legyen, c) az ott-tartózkodás időtartamáig az adott tér füstmentes legyen,
d) az adott térben az ott-tartózkodás időtartamáig világítást biztosított legyen.
(2) A kiürítésre tervezett védett tér nem alakítható ki III. tűzállósági fokozatú 1–2 szintes épület tetőfödémén és
IV–V. tűzállósági fokozatú épületben. 182. Haladási sebességek 484. § A kiürítés sebességét a 22. melléklet 2. táblázatának értékei szerint kell figyelembe venni a helyiség (közlekedő)
alapterülete és a helyiségben (közlekedőben) számításba vett személyek száma alapján. A lépcsők
útvonalhosszaként (s) – beleértve a lépcsőpihenőket is – a szintkülönbség háromszorosát kell figyelembe venni.
183. Számításba vett személyek száma 485. § (1) Abban az esetben, ha nem áll rendelkezésre egyértelmű alapadat (az ülőhelyek elrendezését és darabszámát
feltüntető alaprajz, szállodáknál ágyszám és kiszolgáló személyzet létszáma, ipari vagy mezőgazdasági üzemeknél az
üzemeléstechnológiai leírás létszámadatai), akkor a létesítmény sajátosságait figyelembe véve a 22. melléklet
3. táblázatában foglalt adatokból kell kiindulni. (2) A számításba vett személyek számának megállapításánál a rendeltetésszerű üzemeltetés során előforduló, tűzvédelmi
szempontból legkedvezőtlenebb állapotot kell feltételezni. Abban az esetben, ha az így megállapított létszám kisebb,
mint a 22. melléklet 3. táblázatában foglaltak szerinti létszám, akkor az utóbbit kell számításba venni.
XXIX. FEJEZET A SZÁMÍTOTT TŰZTERHELÉS MEGHATÁROZÁSA ÉS A MÉRTÉKADÓ TŰZÁLLÓSÁGI KÖVETELMÉNYEK
SZÁMÍTÁSA 184. Általános előírások 486. § E fejezet vonatkozik az épületekben tárolt, felhasznált, feldolgozott, forgalomba hozott szilárd, folyékony és gáznemű
anyagok, valamint az épület szerkezeteit képező vagy ezekben lévő éghető anyagok tömegéből és fűtőértékéből
származó hőmennyiségnek (a tűzterhelésnek) és az épületben keletkező tűz időtartamának, valamint ennek
figyelembevételével, az épület szerkezeteivel szemben támasztott mértékadó tűzállósági követelményeknek
a számítására. 487. § Az e módszerrel számított tűzállósági értékek csak akkor alkalmazhatók, ha azok a 16. melléklet 1–7. táblázatokban
szereplő követelményértékektől kedvezőbb irányban térnek el, és biztosított, hogy az éghető anyag mennyisége
a számításba vett értéknél kisebb. 488. § Nem vonatkozik a fejezet a külső nyílászáró szerkezetek és nyílások nélküli, kizárólag mesterséges szellőzéssel ellátott
építmények tűzállósági követelményeinek számítására. 489. § Az alkalmazott jelöléseket és meghatározásokat a 23. melléklet 1. táblázata tartalmazza.
185. Adatszolgáltatás 490. § A számításhoz szükséges adat
a) a számítás indokolása, b) az épület alaprajza, a tűzszakasz vagy az ellenőrzendő helyiség területének megjelölésével,
c) a jellemző helyen felvett függőleges metszet, d) az építészeti műszaki leírás,
e) a technológiai műszaki leírás, tömegelemzés az éghető anyagokról,
f) az üzemeltetői nyilatkozat, amely szerint a tervezett éghetőanyag-mennyiségeket az üzemeltetés során nem
lépik túl, g) a vizsgálati bizonylat azokról az éghető anyagokról, amelyeket a 23. melléklet 2. táblázata nem tartalmaz,
h) a tűzjelzés módja, valamint i) a helyszín tűzoltási adottságai.
186. A számított tűzterhelés 491. § (1) épület vagy az építmény részeinek, helyiségeinek, rendeltetési egységeinek számított tűzterhelését (pv) MJ/m2-ben,
a következő képlettel kell számítani: p p av � �
ahol: p tűzterhelés, melyet a (2)–(5) bekezdések szerint kell meghatározni,
a az anyagok égési sebességére jellemző, az anyag sűrűségétől és raktározási tömörségétől függő tényező, melyet
a 492. § (2)–(3) bekezdése szerint kell meghatározni.
A pv számított tűzterhelés, valamint a p tűzterhelés megadható ún. faegyenértékben kg(fa)/m2 is. Ez az érték
a MJ/m2-ben megadott érték 1/16,75-szorosa. (2) A p tűzterhelést, MJ/m2-ben, a következő képlettel kell számítani
p p pn s� � ahol: pn az időleges tűzterhelés,
ps az állandó tűzterhelés. (3) Az időleges tűzterhelést a gyártási folyamatban előforduló éghető anyagok, valamint az éghető technológiai és
egészségügyi-műszaki berendezések, szigetelések, raktári anyagkészletek, bútorok alapján kell meghatározni.
(4) Az állandó tűzterhelést az épületszerkezetek éghető anyagai alapján kell meghatározni.
(5) Az időleges és az állandó tűzterhelést a következő képletekkel kell kiszámítani:
�
� 1 ahol: Mi az i-edik anyag tömege1), kg,
Hi az i-edik anyag 1 kg-nyi tömegéből az égés során felszabaduló hő mennyisége2), MJ/kg,
S az épület és építmény vagy részeik területe, m2,
j az időleges tűzterheléshez tartozó anyagok fajtáinak száma,
k az állandó tűzterheléshez tartozó anyagok fajtáinak száma.
492. § (1) Az időleges tűzterhelés (pn) normatív értékek alapján is meghatározható a 23. melléklet 7. táblázatában felsorolt
épületek és technológiák esetén. (2) Az a tényezőt a következő képlettel kell kiszámítani
n s �
� � � � (3) Az időleges tűzterhelés an tényezőjét és az állandó tűzterhelés as tényezőjét a következő képletekkel kell kiszámítani
� � � �
1 1 1) Ha az anyagok térfogata ismert, a tömegük (M) számításához szükséges testsűrűségi, halmazsűrűségi adatokat a 23. melléklet 2. táblázat
tartalmazza.
2) Az anyagok fűtőérték (Hi) adatait a 23. melléklet 2. táblázat tartalmazza.
ahol: ami az i-edik anyagra jellemző tényező. (4) Az egyes éghető anyagfajták ami tényezőit a 23. melléklet 3. táblázata tartalmazza. Az as tényező értéke 0,9.
187. A mértékadó tűzidőtartam számítása 493. § (1) Az elsődleges tűzidőtartamot (tMo) a következő képlettel percben kell meghatározni:
(2) Épülettől függő módosító tényezők: a) a légellátási tényezőt (f1) a következő képlettel kell kiszámítani:
ha az f1 számított értéke kisebb, mint 0,8, akkor f1= 0,8, ha nagyobb, mint 1,6, akkor f1 = 1,6 értékkel kell számolni,
b) a belmagassági tényezőt (fm) a következő értékkel kell számolni:
ha az fm számított értéke kisebb, mint 0,5, akkor fm = 0,5 értékkel kell számolni.
(3) Tűzoltási hatékonysági tényezőt (ft) a 23. melléklet 4. táblázata segítségével kell meghatározni.
(4) Egy építmény állékonyságának fenntartásában a főbb épületszerkezetek más-más szerepet töltenek be. A főbb
szerkezetek e rendeltetéstől függő, különböző mértékű fontosságát az ún. rendeltetési tényezővel (fr) kell
a 23. melléklet 5. táblázata alapján figyelembe venni.
(5) Az egyes épületszerkezetek állékonyságának jelentőségét a biztonságot kifejező fb tényező alapján kell figyelembe
venni a 23. melléklet 6. táblázata szerint. 188. A tűz várható időtartamának számítása
494. § A tűz várható időtartamát (tm), órában, az adott tűzszakaszban (helyiségben) a következő képlettel kell meghatározni:
60 189. Az egyes épületszerkezetek mértékadó tűzállósága 495. § A főbb épületszerkezetek mértékadó (előírt) tűzállósági határértékét (TMj), órában, a következő képlettel kell
kiszámítani: T f f tMj b r m� � �
A j index a különböző főbb épületszerkezeteket jelöli, amelyekhez a megfelelő fr tényezőt a 23. melléklet
5. táblázatából, az fb tényezőt pedig a 23. melléklet 6. táblázatából kell meghatározni.
190. A szerkezetek felhasználásának tűzállósági feltétele 496. § (1) A mértékadó tűzállósági követelmények ismeretében csak olyan szerkezetek felhasználását szabad számításba venni
az adott épület esetén, amelyre a tűzállósági méretezés a következő feltétellel teljesül:
T T TM H Ht� � ahol: THf a felmelegedési tűzállósági határérték,
THI a lángáttörési tűzállósági határérték, THt a törési tűzállósági határérték.
(2) A szerkezet tűzvédelmi osztályaira vonatkozó követelményeket a 16. melléklet 1–7. táblázatok tartalmazzák.
497. § Éghető anyagok fűtőértékét (Hi) és testsűrűségét a 23. melléklet 2. táblázata tartalmazza.
498. § Egyes éghetőanyag-fajták leégési sebességének jellemző értékeit (ami) a 23. melléklet 3. táblázata szerint kell
figyelembe venni. 499. § Az ami tényező megadott értéke csökkenthető
a) 50%-kal, ha a szilárd anyagokat a gyártási folyamatban olyan zárt tartályokban (kamrákban, silókban vagy
csomagolóanyagokban) helyezik el, amelyek nem éghető anyagból készültek, és amelyek 500 °C-ig terjedő
hőmérsékleten nem szenvednek károsodást, b) 50%-kal, ha a szilárd anyagokat –20 °C alatt tárolják,
c) 75%-kal, ha a szilárd anyagokat a gyártási folyamatban az a) pontban megadott zárt tartályokban tárolják,
állandóan inert gázközegben, d) 25%-kal, ha az éghető folyadékokat a gyártási folyamat során az a) pontban feltüntetett zárt tartályokban
helyezik el, e) 50%-kal, ha az éghető folyadékokat a gyártási folyamatban az a) pontban megadott zárt tartályokban helyezik el
állandóan inert gázközegben, f) 75%-kal, ha az éghető folyadékokat a gyártási folyamatban az a) pontban megadott zárt tartályokban helyezik el,
azzal a feltétellel, hogy ezek a tartályok automatikus vagy távvezérlésű ürítőszerkezetekkel vannak ellátva, és
a távvezérlő hely a tároló helyiségen kívül van és a tartályok 15 percen belül kiüríthetők.
500. § A helyszíni tényező (ft) értékeit a 23. melléklet 4. táblázata szerint kell figyelembe venni.
501. § A rendeltetési tényező (fr) értékeit a 23. melléklet 5. táblázata szerint kell figyelembe venni.
502. § A biztonsági tényező értékeit (fb) a 23. melléklet 6. táblázata szerint kell figyelembe venni.
503. § (1) Lakó- és közösségi épületek, épületrészek normatív tűzterhelési értékeit a 23. melléklet 7. táblázatában rögzítettek
szerint kell figyelembe venni. (2) Ipari és szolgáltatótevékenység normatív tűzterhelés értékeit a 23. melléklet 8. táblázata szerint kell figyelembe venni.
(3) A táblázatban nem szereplő tevékenység, valamint az összes tárolási és mezőgazdasági épület tűzterhelési értékeit
a valóságnak megfelelően, a fejezet előírásai szerint kell kiszámítani.
(4) Összetett tevékenység esetén mód van az egyes rendeltetések szerinti összeállításra. Az áruház esetén
a) eladótér tekintetében a 23. melléklet 7. táblázatának 1. sora,
b) raktártér esetében a tényleges adatok, c) iroda tekintetében a 23. melléklet 7. táblázatának 30. sora,
d) öltöző tekintetében a 23. melléklet 7. táblázatának 44. sora
irányadók. XXX. FEJEZET
HŐ- ÉS FÜST ELLENI VÉDELEM
191. Fogalommeghatározások 504. § E fejezet alkalmazásában
1. átfolyási tényező (cv) érték: a hő- és füstelvezető hatásfoka, amely a hatásos nyílásfelület és a geometriai nyílásfelület
hányadosa.
2. érzékelő elem: a hő- és füstelvezető berendezés azon egysége, amely a nyitószerkezet automatikus működtetése
céljából az általa felügyelt térben keletkező tűz fizikai kísérőjelenségeit folyamatosan vagy ismétlődő időközökben
érzékeli.
3. füstmentes levegőréteg (h): a padlószint fölötti azon légtér magassága méterben, amelynek a tűz során füstmentesnek
kell lennie.
4. füstréteg vastagsága (Ef): a számítási belmagasság és a füstmentes levegőréteg közötti különbség.
5. füstszakasz: füstgátló épületszerkezetekkel határolt térrész.
6. hő- és füstelvezető berendezés: olyan berendezés, amely gépi úton lehetővé teszi a füstnek és a forró égésgázoknak
a szabadba való kiáramlását.
7. hő- és füstelvezető: olyan szerkezet, amely nyitott állapotban lehetővé teszi a füstnek és a forró égésgázoknak
a szabadba való kiáramlását természetes úton.
8. hő- és füstelvezető geometriai nyílásfelülete (Ag): a hő- és füstelvezető szerkezetnek a tetőhöz, épületelemhez illeszkedő
beépítési keretének névleges szabad felülete.
9. hő- és füstelvezető hatásos nyílásfelülete (Aw): az elvezető szerkezet teljesen nyitott állapotában az aerodinamikailag
számításba vehető áramlási keresztmetszet.
10. hő- és füstelvezető rendszer: a hő- és füstelvezető, a hő- és füstelvezető berendezés, valamint csatlakozó elemei,
a távműködtető rendszer, a légutánpótlás együttese, szükség esetén a füstszakasz határolás szerkezetei.
11. kötényfal: a helyiség légterébe meghatározott mértékig benyúló olyan épületszerkezet vagy berendezés, amely
a füstszakaszok elválasztására szolgál, korlátozva a füstnek és a forró égésgázoknak a szomszédos füstszakaszba való
átterjedését.
12. nyitószerkezet: olyan szerkezet vagy szerkezet-együttes, amely nyitja a hő- és füstelvezetőket.
13. számítási belmagasság (H): a padlószint és a tödém vagy a fedélhéjazat legalacsonyabb és legmagasabb pontja közötti
szakasz felezőpontja közötti távolság, méterben megadva. 192. Általános rendelkezések
505. § (1) Az építmények 1200 m2-nél nagyobb alapterületű helyiségeiben, valamint ott, ahol azt jogszabály vagy a tűzvédelmi
szakhatóság – a személyek biztonsága vagy a beavatkozás hatékonyságának javítása érdekében – előírja, hő és füst
elvezetést kell kialakítani.
(2) A hő- és füstelvezetésről jogszabály szerint, ennek hiányában a tűzvédelmi szakhatósággal egyeztetett módon kell
gondoskodni.
(3) A hő- és füstelvezető rendszert úgy kell megtervezni, létesíteni, üzemeltetni és karbantartani, hogy tűz alkalmával
működőképes legyen, a füstöt és a forró égésgázokat folyamatosan a szabadba vezesse, és biztosítsa a padlószint
fölött a füstmentes levegőréteget.
506. § (1) Az 1200 m2-nél nagyobb alapterületű helyiségek, csarnokok, pinceszinti helyiségek és a menekülésre számításba vett
lépcsőházak, átriumok, közlekedők hő- és füstelvezetését, füstmentesítését ezen fejezet előírásai szerint, vagy
egyedileg kell tervezni, kialakítani.
(2) Egyedinek számít a nem jogszabály szerinti kialakítás.
(3) A nem e fejezet szerint, egyedileg tervezett műszaki megoldás megfelelőségét az OKF által elfogadott számítógépes
szimulációs programmal kell ellenőrizni, mely alapján az OKF a műszaki megoldást jóváhagyhatja. Az OKF-et a műszaki
megoldás véleményezéséért a megbízó által fizetendő – szimulációnként – nettó 50 000 (ötvenezer) Ft szolgáltatási díj
illeti meg.
507. § (1) Nem megengedett a hő- és füstelvezetés kialakítása azokra a helyiségekre, ahol térfeltöltés elvén működő beépített
oltó berendezés létesül.
(2) Ha a helyiségben vízköddel oltó berendezés van beépítve, akkor az OKF határozza meg a hő- és füstelvezetés
szükségességét, módját és mértékét.
508. § Nem kell hő- és füstelvezetést létesíteni
a) az 50 MJ/m2-nél kisebb időleges tűzterhelésű helyiségekben,
b) az ömlesztett tárolású mezőgazdasági terménytároló épületekben,
c) az olyan, nem közösségi jellegű helyiségben, csarnoképületeknél, ahol a fedélhéjalás hőszigetelés nélküli
(hidegtető), és olyan anyagból készül, amelynek a tűzzel szemben nincs számottevő ellenállása (E<15), valamint
ha az épületben álmennyezet vagy a teret felülről lezáró egyéb szerkezet nem kerül beépítésre.
509. § (1) A beépített automatikus tűzjelző berendezés létesítése esetén, annak bármely jelére – a kézi jelzésadók jelének
kivételével – a hő- és füstelvezető rendszernek automatikusan kell indulnia, továbbá a kézi indítás lehetőségéről is
gondoskodni kell.
(2) A hő- és füstelvezetés kivezetése nem történhet tűzoltási felvonulási területre, kiürítési útvonalra, valamint
menekülésre számításba vett kijáratra.
(3) A hő- és füstelvezető rendszer csak elszívó (depresszív) vagy kiegyenlített nyomásviszonyú rendszer lehet.
(4) Depresszív jellegű hő- és füstelvezetés esetén helyiségben kialakuló depresszió nem haladhatja meg az 50 Pa-t.
193. A hő- és füstelvezető 510. § A hő- és füstelvezetővel szemben az alábbi követelményeket kell érvényesíteni:
a) a hő- és füstelvezető szerkezeti anyagai legalább D tűzvédelmi osztályúak legyenek,
b) a tűz során várhatóan bekövetkező sérülés vagy alakváltozás a hatásos nyílásfelületet ne csökkentse, valamint
c) a szél- és hóterhelés, továbbá jegesedés a hő- és füstelvezető szerkezet működését ne akadályozza.
511. § A hő- és füstelvezetővel szemben az alábbi speciális követelményeket kell érvényesíteni:
a) megbízhatósági nyitási ciklusok száma
aa) közösségi rendeltetésű füstszakasz esetén Re 1000,
ab) egyéb rendeltetésű füstszakasz esetén Re 300,
ac) szellőztetési funkciók közösségi rendeltetésű füstszakasz esetén Re 10 000 + 1000,
ad) szellőztetési funkciók esetén Re 10 000 + 300,
b) a szerkezet nyitását biztosítani kell max. 250 Pa függőleges megoszló terhelés (hóterhelés, jelzése: SL) esetében is,
c) az alacsony belső hőmérsékleten történő nyitás biztosítása a következők szerint történjen:
ca) általános rendeltetésű helyiségeknél T = 0 °C,
cb) hűtőházi technológiánál a nyitást legalább T = –15 °C hőmérsékleten kell biztosítani, amennyiben
a technológiai hőmérséklet nem kisebb, mint –21 °C.
d) szélterelők vibrációja 10 Hz-nél nagyobb csillapítású legyen,
e) külső szívóhatással szembeni ellenállása, statikus ellenállás: WLmin = 1500 Pa,
f) hővel szembeni ellenállása: B = 300 °C.
194. Geometriai nyílásfelület meghatározása 512. § (1) A hatásos nyílásfelületből a geometriai nyílásfelületet az átfolyási tényező segítségével a következő módon kell
meghatározni:
geometriai nyílásfelület (Ag), m2 =
hatásosnyílásfelület A m
átfolyási tényező c
g v ( ), ( )
2 (2) Az átfolyási tényező megállapításához a beépíteni kívánt gyártmány akkreditált laboratórium által meghatározott és
rögzített cv értékét, illetve a 25. melléklet 2–7. ábráiban, vagy a 24. melléklet 1/a. és 1/b. táblázataiban feltüntetett
értéket kell figyelembe venni.
(3) A ferdesíkú füstelvezetők beépítésénél, ha az átfolyási tényező megállapításához a 25. melléklet 2–7. ábráiban
feltüntetett értéket vették figyelembe, a geometriai nyílásfelületből a tényleges nyílásfelületet a füstelvezető
nyílásának síkja alapján a következő képlettel kell kiszámítani:
ahol: Af – a füstelvezető tényleges nyílás felülete m2-ben
Ag – a geometriai nyílásfelület m2-ben � – a füstelvezető nyílás síkjának a vízszintessel bezárt szöge
(4) Az oldalfalba épített természetes hő- és füstelvezető, valamint légpótló nyílások átfolyási tényezőit – akkreditált
laboratóriumban mért cv érték hiányában – a 24. melléklet 1/a. és 1/b. táblázatai szerint kell meghatározni.
195. Mesterséges hő- és füstelvezetés 513. § (1) A gravitációs elven működő hő- és füstelvezető helyettesíthető hő- és füstelvezető berendezés telepítésével.
(2) A hő- és füstelvezető berendezés tervezése során e szakasz rendelkezéseit kell figyelembe venni.
514. § (1) A hő- és füstelvezető hatsásos nyílásfelületének minden négyzetmétere helyett a hő- és füstelvezető berendezésnek
2 m3/s légáramlási sebességet kell biztosítani úgy, hogy a füstgázok ne juthassanak más védett helyiségbe,
füstszakaszba. A számított térfogatáramot 20 °C környezeti hőmérsékleten kell figyelembe venni. A levegő sűrűsége
= 1,2 kg/m3. (2) Természetes légutánpótlás esetén a levegő-bevezető nyílások hatásos nyílásfelülete legalább akkora legyen, mint
a legnagyobb hatásos nyílásfelülettel rendelkező füstszakasz számított hő- és füstelvezető hatásos nyílásfelülete.
(3) Egy tűzszakaszon belül – több füstszakasz esetén – legalább kettő füstszakasz egyidejű működésére kell a hő- és
füstelvezető berendezést méretezni. 515. § (1) A hő- és füstelvezető berendezésben alkalmazott ventilátoroknak, a meghajtó villamos motoroknak és tápellátó
rendszereiknek legalább 400 °C-os füstgázhőmérsékletet figyelembe véve legalább 90 percig kell üzemképesnek
lenniük. (2) Csak olyan típusú ventilátor telepíthető a hő- és füstelvezető berendezésbe, melynek üzemvitelét akkreditált
vizsgálólaboratóriumban vizsgálták, jelleggörbéjét hitelesítették, és megfelel a vonatkozó műszaki
követelményeknek. (3) A hő- és füstelvezető berendezés ventilátorának kilépési pontján a névleges keresztmetszetre vonatkoztatott
sebesség nem haladhatja meg a 20 m/s-ot. (4) Az elszívó csonkok vagy légelvezető nyílások elhelyezésére a gravitációs elvezető nyílásokra vonatkozó műszaki
követelmények az irányadók. (5) A légutánpótlás ventilátorára – a hőállósági követelményen kívül – a (2) bekezdésben foglalt követelmények
érvényesek. 196. A légcsatorna-hálózat 516. § (1) A hő- és füstelvezető rendszer elvezető légcsatorna-hálózatának 400 °C füstgázhőmérsékletet figyelembe véve
legalább 90 percig működőképesnek, állékonynak és A1 tűzvédelmi osztályúnak kell lennie.
(2) A hő- és füst elvezetésének légcsatorna-hálózatát és tartószerkezetét úgy kell kialakítani, hogy a hőtágulások (400 °C)
felvételére alkalmas legyen. (3) A hő- és füstelvezetés megfelelő működéséhez a tervezés során a hő- és füstelvezetés és légutánpótlás
légcsatorna-hálózatának nyomásveszteségét is figyelembe kell venni. (4) A légcsatorna-hálózatot a lehető legrövidebbre kell kialakítani, a legkevesebb iránytörés alkalmazásával.
(5) A hő- és füstelvezetés és légutánpótlás légcsatorna-hálózata más tűzszakaszon legalább REI 90 szerkezetekkel határolt
módon haladhat keresztül. (6) A légutánpótlás légcsatorna-hálózatának kialakítása feleljen meg a hő- és füstelvezető rendszer működőképességi idő
követelményének. 517. § (1) A légcsatorna-hálózatban a megengedett légsebesség maximum 15 m/s lehet.
(2) A légutánpótlás levegő-bevezető nyílásainál a maximális sebesség az effektív keresztmetszetre vonatkoztatva 5 m/s
lehet. (3) A levegőbevezető-nyílásokat lehetőleg a számítási belmagasság alsó harmadában kell elhelyezni.
(4) A légbevezető nyílás csappantyúja automatikus működésű legyen, depresszív jellegű hő- és füstelvezetés estén a rugó
vagy súlyterheléses megoldás is elfogadható. 197. A légcsatorna-hálózat nyomásveszteségének meghatározása
518. § (1) A légcsatorna-hálózat nyomásveszteségét 20 °C környezeti hőmérséklet feltételezésével kell számítani. A levegő
sűrűsége
 = 1,2 kg/m3, viszkozitása v = 15,273×10–6 m2/s.
(2) A légcsatorna-hálózat nyomásveszteségének számításakor a kilépési veszteséget is figyelembe kell venni.
(3) A nyomásveszteség számításába a levegőbevezető-nyílások és az ehhez kapcsolódó légcsatorna elemek
nyomásveszteségét is figyelembe kell venni. (4) A légcsatorna-hálózat nyomásveszteségét az alábbi összefüggéssel kell számítani:
� ��' ' '
amely egyenletben �pö [Pa] – a ventilátor összes nyomásnövekedése a névleges térfogatáramon
�p ö' [Pa] – a csőhálózat teljes nyomásvesztesége a névleges térfogatszállításon
�p i
i '� [Pa] – a csőhálózat egyes elemeinek nyomásvesztesége a névleges térfogatszállításon
�p k' [Pa] – a ventilátoron vagy a csőhálózaton kilépő levegő nyomásvesztesége
a) A légcsatorna hálózat egyes elemeinek nyomásveszteségét az alábbi összefüggéssel kell számolni:
� �
��� �
� 2
2 amely egyenletben
– a levegő sűrűsége 20 °C-on (1,2 kg/m3)
vi– az adott légcsatorna szakaszban a sebesség (m/s)
�i– csősúrlódási tényező, mely a Reynolds szám és a relatív érdesség függvénye.; értékét a Nikuradze diagramból kell
venni (–) li– az adott egyenes csőszakasz hossza (m)
di– az adott egyenes csőszakasz egyenértékű átmérője (m) , melyet négyszögletű légcsatorna esetén d
ab
a b
i � � 2
(ahol a és b légcsatorna oldalhosszai) összefüggéssel kell számítani
le ji
j � – az adott szakasz idomainak egyenértékű csőhosszai (m.) Értékeit a légcsatorna elemek gyártói teszik közzé.
b) A csősúrlódási tényezőt (�i) az alábbiak és a 25. melléklet 1. ábra szerint kell számítani:
reynolds szám: Re �
v d v
i i
ahol v(m2/s) a levegő viszkozitása 20 °C-on, relatív érdesség: k/di
mely egyenletben „k” (az alkalmazott légcsatorna felületi érdessége) szerelt légcsatorna estén 0,15 mm, beton
légcsatorna esetén 2 mm, falazott légcsatorna estén 4 mm.
A k/di értéke maximum 0,05 lehet. A relatív érdesség számításakor az egyenértékű átmérőt vagy a kör keresztmetszetű
légcsatorna átmérőt mm-ben kell helyettesíteni. c) A kilépési veszteséget (�p�k) az alábbiak szerint kell számítani
�p vk' �
� 2
2 ahol v(m/s) a kilépésnél a légcsatorna-hálózat effektív keresztmetszetére vonatkoztatott sebesség, vagy a ventilátor
névleges effektív felületére vonatkozó sebesség. Az adott szakasz névleges térfogatáramából az effektív sebességek a folytonossági tétellel határozhatók meg:
3600 / ahol Aeff az effektív felület (m2).
198. Csarnoképületek és csarnok jellegű helyiségek hő- és füstelvezetése
519. § A csarnoképületek és csarnok jellegű helyiségek hő- és füstelvezetését az 520–526. § előírásainak megfelelően kell
tervezni és létesíteni. 520. § A hő- és füstelvezető rendszer kézi működtetését védett – a tűzvédelmi szakhatósággal egyeztetett – helyről kell
biztosítani. 199. Méretezés 521. § (1) A hő- és füstelvezetés hatásos nyílásfelületének nagysága függ
a) a számítási belmagasságtól, b) az elérni kívánt füstmentes levegőréteg magasságától, valamint
c) az épület, helyiség rendeltetésétől. (2) A hő- és füstelvezetés füstszakaszonkénti hatásos nyílásfelületét az 522. § (4) bekezdésében foglaltak szerint kell
meghatározni. (3) A hő- és füstelvezetés füstszakaszonkénti hatásos nyílásfelületét a füstszakasz alapterület méretével arányosan
csökkenteni nem szabad. 522. § (1) A füstmentes levegőréteg magassága 6 m számítási belmagasságig 3 m, 6 m-nél nagyobb belmagasság esetében
annak legalább a fele legyen. (2) A füstmentes levegőréteg magasságát a csarnok raktározási, tárolási, használati magasságához kell igazítani.
(3) Az épületet rendeltetés szerint, valamint a termékeket és a tárolt anyagokat méretezési csoportokba kell besorolni
a 24. melléklet 2–4. táblázatai szerint. Ha a keresett rendeltetés, technológia vagy termék, anyag a felsorolásban nem
szerepel, a besorolást, összehasonlítással az I. fokú tűzvédelmi szakhatóság határozza meg.
(4) Az egy füstszakaszban létesítendő hatásos nyílásfelületet a számítási belmagasság, a füstmentes levegőréteg
magassága és a méretezési csoport alapján a 24. melléklet 5. táblázat alapján figyelembevételével kell meghatározni.
200. Kialakítás követelményei 523. § (1) A füstszakasz alapterülete legfeljebb 1600 m2, oldalmérete, pedig legfeljebb 60 m legyen.
(2) Nagyobb alapterület vagy oldalméret esetében a tér füstszakaszolására kötényfalat kell alkalmazni. Az így kialakított
füstszakaszok azonos technológiájú térben lehetőleg azonos méretűek legyenek.
(3) A füstszakasz alapterületének mérete növelhető, ha a hő- és füstelvezető szerkezetek füstszakaszra előírt geometriai
felületét minden megkezdett 100 m2-ként 10%-os arányban növeljük, de egy füstszakasz sem lehet 2000 m2-nél
nagyobb. 524. § (1) A kötényfal a lehető legnagyobb mértékben nyúljon be a légtérbe. A kötényfal igazodjon a füstmentes levegőréteg
magasságához, azonban annak minimális mérete legalább 1 méter legyen.
(2) A tárolás maximális magassága nem haladhatja meg a kötényfal benyúlásának alsó síkját.
(3) A kialakításnál figyelembe kell venni, hogy technológiai berendezés (darupálya) a kötényfal benyúlásának mértékét
korlátozhatja. Ha épületszerkezettel a kötényfal nem alakítható ki, akkor mobil kötényfalat kell alkalmazni.
(4) A kötényfal anyaga legalább B tűzvédelmi osztályú és E 30 tűzállósági határértékű, vagy a rögzítő elemeivel együtt
A1 tűzvédelmi osztályú és E 15 tűzállósági határértékű legyen.
525. § (1) A hő- és füstelvezetők a füstszakaszban lehetőleg egyenletes elosztásban legyenek beépítve. A hő- és füstelvezetők
az épületek között vagy az egy épületen belüli tűzszakaszok között a tűz átterjedésének veszélyét ne növeljék.
(2) Két hő- és füstelvezető közötti távolság legalább akkora legyen, mint kettőjük nagyobbik oldalméretének vagy
átmérőinek összege. (3) A hatékony elvezetés érdekében közösségi funkciójú tűzszakaszban 200 m2-ként, egyéb esetben 300 m2-ként
legalább egy hő- és füstelvezetőt kell beépíteni. A hő- és füstelvezetők egymástól vagy a tető szélétől és a falaktól
mért távolsága legfeljebb 20 m legyen. (4) A 12°-nál nagyobb hajlású tető esetében a hő- és füstelvezetőt úgy kell beépíteni, hogy a geometriai középpontja
magasabban legyen, mint a számítási belmagasság. (5) A hő- és füstelvezető nyitószerkezete egyaránt lehet mechanikus, pneumatikus vagy villamos működésű.
526. § (1) A számítási belmagasság felezősíkja alatt kielégítő mértékű légutánpótlás bevezetéséről kell gondoskodni a hő- és
füstelvezetés aerodinamikai működésének elősegítse érdekében. (2) A légutánpótlás hatásos nyílásfelülete legalább akkora legyen, mint a legnagyobb hatásos nyílásfelülettel rendelkező
füstszakasz hő- és füstelvezetőinek hatásos nyílásfelülete. (3) Számításba vehetők légutánpótlásra a füstmentes levegőrétegben lévő nyitható ablakok, valamint ajtók és kapuk,
ha azok a hő- és füstelvezetés indítási jelére nyílnak.
(4) A légutánpótló nyílásfelületek kiválthatóak befúvással is úgy, hogy a szükséges levegő-bevezető hatásos nyílás felület
minden m2-e helyett 2 m3/s légáramlási sebességet kell biztosítani.
201. Lépcsőházak hő- és füstelvezetése, füstmentesítése 527. § (1) A lépcsőházak kialakítása során e szakasz rendelkezéseit kell figyelembe venni.
(2) A hő- és füstelvezető szerkezet hatásos nyílásfelülete zárt, nem füstmentes lépcsőházak esetén az alapterület 5%-a,
de legalább 1 m2. (3) A zárt, nem füstmentes lépcsőház hő- és füstelvezető szerkezetét annak legfelső szintjén kell beépíteni.
(4) Az előző pontoktól eltérő kialakítást az első fokú tűzvédelmi szakhatósággal kell egyeztetni.
(5) A hő- és füstelvezetés, valamint a füstmentesítés kézi indítási lehetőségét valamennyi szintről biztosítani kell.
(6) A (2)–(5) bekezdésben foglaltakat nem kell alkalmazni az olyan kétszintes épületek esetén, ahol a két szint egy
rendeltetési egységet vagy egy összefüggő légterű helyiséget alkot.
528. § (1) A lépcsőház gravitációs elven működő hő- és füstelvezetése túlnyomást biztosító légbefúvással helyettesíthető.
(2) A lépcsőház légellátó rendszerének olyan ventilátora legyen, amelynek karakterisztikája biztosítja, hogy
a lépcsőházban csukott nyílászárók esetén a résveszteségek figyelembevételével legalább 25 Pa, de legfeljebb 50 Pa
túlnyomás legyen a hozzá csatlakozó terekhez viszonyítva. Ha a ventilátor karakterisztikájával a nyomásmaximumot
meghaladó túlnyomás keletkezik, a lépcsőházat méretezett, nyomáslevezető felülettel kell ellátni, mely szomszédos
tűzszakaszba nem nyílhat. A nyomáslevezető rendszer keresztmetszetét úgy kell méretezni, hogy
a) a nyomáslevezető rendszerhez csatlakozó légcsatornában a megengedett maximális sebesség 5 m/s,
b) a nyomáslevezető rendszer összesített nyomásvesztesége nem haladhatja meg az 50 Pa-t.
(3) A lépcsőházba bevezetendő levegőmennyiséget úgy kell számítani, hogy
a) feltételezni kell, hogy a lépcsőház főbejáratának szintjén és egy felső szinten 1-1 ajtó nyitott, a többi szinten
csukottak az ajtók, a felső szinten a legnagyobb felületű nyílászárót kell figyelembe venni,
b) a lépcsőházi nyitott ajtók légveszteségi értéke a szabad nyílás m2-enkénti felületére számítva 1,0 m3/s.
202. Természetes szellőzésű füstmentes lépcsőházak 529. § A természetes szellőzésű füstmentes lépcsőház kialakítása szerint lehet nyitott, amikor annak pihenői szintenként
a szabad levegőn keresztül csatlakoznak az épület közlekedő teréhez.
530. § (1) A természetes szellőzésű füstmentes lépcsőház kialakítása szerint lehet zárt lépcsőház, amely teljesen átszellőző
nyitott előtéren át kapcsolódik az épület zárt közlekedő teréhez, vagy közvetlenül kapcsolódik az épület nyitott
közlekedő teréhez. (2) A teljesen átszellőző nyitott előtérnek vagy közlekedő térnek legalább az egyik oldalán az összes falfelület 20%-ának
megfelelő szabad nyílást kell biztosítani. (3) A zárt füstmentes lépcsőház légteréhez csak a teljesen átszellőző nyitott előtér, vagy nyitott közlekedő tér és
a biztonsági felvonó aknája csatlakozhat. (4) Mind az előtér és a zárt közlekedő tér között, mind pedig az előtér és a zárt füstmentes lépcsőház között olyan
térelválasztó szerkezetet kell kialakítani, amelyben a menekülés irányába nyíló, automatikus csukó-szerkezettel
ellátott, küszöb nélküli és legalább a kiürítési számításokban meghatározott szélességű ajtószerkezet van beépítve.
A füstmentes lépcsőházba nyíló ajtó Sa, míg az előterébe nyíló ajtó Sm minősítésű legyen.
(5) Az előtérhez csak a felvonóakna, továbbá „E” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségek és az épület közlekedő
terei csatlakozhatnak. (6) Az előtér alaprajzi méretei nem lehetnek kisebbek a menekülési útvonal számított szélességi méreteinél. E területet
sem nyílószárny, sem egyéb szerkezet nem szűkítheti le e mérték alá.
(7) A természetes szellőzésű füstmentes lépcsőház a pinceszintekhez szellőztetett tűzgátló előtéren keresztül
kapcsolódjon. 203. Az előtér nélkül kialakított túlnyomásos szellőztetésű füstmentes lépcsőházak
531. § (1) A lépcsőház légteréhez csak a biztonsági felvonó aknája és az épület közlekedő terei csatlakozhatnak.
(2) A füstmentes lépcsőház légellátó rendszerének olyan ventilátora legyen, amelynek karakterisztikája biztosítja, hogy
a füstmentes lépcsőházban csukott nyílászárók esetén a résveszteségek figyelembevételével legalább 25 Pa, de
legfeljebb 50 Pa túlnyomás legyen a hozzá csatlakozó terekhez viszonyítva.
(3) Ha a ventilátor karakterisztikájával a nyomásmaximumot meghaladó túlnyomás keletkezik, a lépcsőházat méretezett,
nyomáslevezető felülettel kell ellátni. A nyomáslevezető rendszer keresztmetszetét úgy kell méretezni, hogy
a) a nyomáslevezető rendszerhez csatlakozó légcsatornában a megengedett maximális sebesség 5 m/s,
b) a nyomáslevezető rendszer összesített nyomásvesztesége nem haladhatja meg a 75 Pa-t.
(4) A füstmentes lépcsőházba bevezetendő levegőmennyiséget úgy kell számítani, hogy
a) feltételezni kell, hogy a füstmentes lépcsőház főbejáratának szintjén és még két másik szinten nyitottak, a többi
szinten csukottak az ajtók; a felső szinten a legnagyobb felületű nyílászárót kell figyelembe venni,
b) a füstmentes lépcsőházi nyitott ajtók légveszteségi értéke a szabad nyílás m2-enkénti felületére számítva 1,0 m3/s,
c) a nyílászáró szerkezetek légveszteségét a V c p l m h
n� �
��
�
�� �
3 egyenlettel kell figyelembe venni, amely egyenletben
�p – a nyílászáró két oldala közötti nyomáskülönbség [Pa]
l – a nyílászáró kerülete, a névleges méretre vonatkoztatva [m]
c=1,11, n=0,67 állandók (Sa és Sm minősítésű nyílászárókra vonatkoztatva).
A fenti állandók a minimum követelményeket rögzítik. (5) A nyílászárók minimum Sm minősítésűek legyenek.
204. Az előtérrel kialakított túlnyomásos szellőztetésű füstmentes lépcsőházak
532. § (1) Az előtérrel kialakított túlnyomásos szellőztetésű füstmentes lépcsőház légteréhez csak az előtér és a biztonsági
felvonó aknája csatlakozhat. (2) Az előtér méretei nem lehetnek kisebbek a menekülési útvonal számított szélességi méreteinél. E területet sem
nyílószárny, sem egyéb szerkezet nem szűkítheti. (3) Mind az előtér és a kapcsolódó terek között, mind pedig az előtér és a füstmentes lépcsőház között olyan térelválasztó
szerkezetet kell kialakítani, amelyben a menekülés irányába nyíló, automatikus csukószerkezettel ellátott, küszöb
nélküli és legalább a kiürítési számításokban meghatározott szélességű ajtószerkezet van beépítve.
533. § (1) A füstmentes lépcsőházba nyíló ajtó Sa, míg az előterébe nyíló ajtó Sm minősítésű legyen.
(2) A füstmentes lépcsőház légellátó rendszerének olyan ventilátora legyen, amelynek karakterisztikája biztosítja, hogy
a füstmentes lépcsőházban csukott nyílászárók esetén, résveszteségek figyelembevételével legalább 25 Pa, vagy
azokban az épületekben, ahol a használati szint meghaladja a 30 m-t legalább 50 Pa, de legfeljebb 75 Pa túlnyomás
legyen az előtérhez csatlakozó terekhez viszonyítva. (3) A füstmentes lépcsőházba és előtereibe bevezetendő levegőmennyiséget a következők szerint kell számítani:
a) feltételezni kell, hogy a füstmentes lépcsőház főbejáratának szintjén és még két másik szinten nyitottak, a többi
szinten csukottak az ajtók, a felső szinten a mértékadó nyílászárót kell figyelembe venni,
b) a füstmentes lépcsőházi nyitott ajtók légveszteségi értéke a szabad nyílás m2-enkénti felületére számítva 1,0 m3/s,
vagy azokban az épületekben, ahol a használati szint meghaladja a 30 m-t, 1,5 m3/s,
c) a nyílászáró szerkezetek légveszteségét az V c p l m h
n� �
��
�
�� �
3 egyenlettel kell figyelembe venni, mely egyenletben
�p – a nyílászáró két oldala közötti nyomáskülönbség [Pa]
l – a nyílászáró kerülete, a névleges méretre vonatkoztatva [m]
c=1,11, n=0,67 állandók, Sa és Sm minősítésű nyílászárókra vonatkoztatva.
A fenti állandók a minimum követelményeket rögzítik. (4) Csukott nyílászárok esetén a relatív nyomáskülönbség a lépcsőház és az előtér között 10–15 Pa, valamint azokban
az épületekben, ahol a használati szint meghaladja a 30 m-t, 20–35 Pa legyen.
(5) Az előterek légpótlási igényének számításakor csukott nyílászáró szerkezeteket kell feltételezni, és figyelembe kell
venni a lépcsőház és az előtér vagy az előtér és a közlekedők közötti légveszteségeket a (3) bekezdés szerint. Az előtéri
légpótlás szükséges levegőmennyiségét a két igény közötti érték különbsége adja.
205. A túlnyomásos szellőzés alkalmazásának általános előírásai 534. § (1) Ha egy épületben több füstmentes lépcsőházat kell túlnyomásos szellőzési rendszerrel ellátni, minden egyes
füstmentes lépcsőházhoz külön-külön légellátó rendszert és külön-külön gépházat kell létesíteni.
(2) A ventilátor beszívó nyílását a tűz okozta füsthatástól, valamint egyéb égésterméktől védeni kell.
(3) Az épületben létesített automatikus tűzjelző rendszert úgy kell kialakítani, hogy az tűz esetén – a jelzésadás mellett –
a légellátó rendszert is helyezze üzembe, emellett a kézi indítás lehetőségét valamennyi szintről is biztosítani kell.
535. § (1) Az épület használatbavétele előtt a túlnyomásos szellőző rendszer működését méréssel kell vizsgálni. Ennek
keretében ellenőrizni kell a tényleges nyomásviszonyokat legalább a legalsó, a középső és a legfelső szinten csukott és
különböző menekülési körülményeket (tűzszintet) modellező nyitott nyílászárók mellett.
(2) A vizsgálati jegyzőkönyvben szerepelnie kell a mérés időpontjában uralkodó szél irányának és erősségének, továbbá
a külső és a lépcsőházi hőmérsékletnek. (3) A vizsgálati eredmények akkor fogadhatók el, ha a vizsgálatok igazolják, hogy a mért nyomásértékek és a légszállítás
az előírt vagy számított érték legalább 75%-át eléri a meteorológiai viszonyoktól függetlenül.
(4) Túlnyomásos légellátásnál a szellőzőgépház, szellőzőgépházak létesítése esetén
a) épületen belüli kialakításnál, a gépháznál legalább A2 REI 60 tulajdonságú határoló falat és azzal egyenértékű,
önműködő csukószerkezettel ellátott ajtószerkezetet kell létesíteni, b) épületen kívüli kialakításnál a gépház legalább A2 anyagú, ajtaja legalább A2 anyagú és önműködő
csukószerkezettel ellátott legyen. 206. Menekülésre számításba vett átriumok, közlekedők és pinceszinti helyiségek hő- és füstmentesítése
536. § A menekülésre számításba vett átriumok, közlekedők (menekülési útvonalak), valamint a pinceszinti helyiségek hő
és füstelvezetését és légutánpótlását az 537–545. § előírásai szerint kell biztosítani.
537. § (1) A hő- és füstelvezető hatásos nyílásfelülete átriumoknál az alapterület 3%-a, de legalább 1 m2 legyen.
(2) Az átriumok frisslevegő-utánpótlását biztosító szerkezeteit a közbülső épületszinteken és az átrium alsó szintjén kell
elhelyezni. Ezek hatásos nyílásfelülete azonos a hő- és füstelvezetők hatásos nyílásfelületével.
538. § (1) A pinceszinti helyiségek hő- és füstelvezetőinek hatásos nyílásfelülete a helyiség alapterületének 1%-a.
(2) A légutánpótlás hatásos nyílásfelülete azonos a hő- és füstelvezetők hatásos nyílásfelületével.
(3) A középmagas, magas épületekben a pinceszinti tűzgátló előtér szellőztetésére a helyiség alapterületének legalább
0,5%-át kitevő keresztmetszetű szellőzőnyílást vagy a résveszteségek figyelembevételével legalább 25 Pa túlnyomást
kell biztosítani. (4) A pinceszinten nem kell hő- és füstelvezetést biztosítani
a) az 50 m2-nél kisebb alapterületű „C”–„D” tűzveszélyességi osztályba sorolt,
b) a 100 m2-nél kisebb alapterületű, legalább EI 30 minősítésű bejárati ajtóval rendelkező, „C”–„D” tűzveszélyességi
osztályba sorolt, c) a legfeljebb 200 m2 alapterületű vagy a legfeljebb 500 m2 alapterületű és legalább EI 15 minősítésű bejárati ajtóval
rendelkező gépészeti, d) a legfeljebb 200 m2 alapterületű „E” tűzveszélyességi osztályba sorolt
helyiségben, helyiségcsoportban. 539. § (1) A menekülésre számításba vett közlekedők hő- és füstelvezetőinek hatásos nyílásfelülete az alapterület 1%-a, de
legalább 0,3 m2 legyen. (2) A légutánpótlás hatásos nyílásfelülete azonos a hő- és füstelvezetők hatásos nyílásfelületével.
(3) Több elvezető nyílás (kürtő) alkalmazása esetén azok szabad keresztmetszete 0,1 m2-nél kisebb nem lehet.
(4) Az épületek menekülésre számításba vett zárt folyosóin füstszakaszokat kell kialakítani, melyek hossza nem haladhatja
meg a 40 métert. (5) A folyosói füstszakaszokat önműködő csukószerkezettel ellátott, Sm minősítésű füstgátló ajtóval kell egymástól
elválasztani. 540. § (1) Abban az esetben, amikor az épületrész, tűzszakasz, épület a kiürítés első szakaszán belül kiüríthető, a menekülési
útvonal hő- és füstelvezetéséről nem kell gondoskodni. (2) Az (1) bekezdésben foglaltak csak az érintett tűzszakasz, épület egészére kiterjedő beépített automatikus tűzjelző
berendezés létesítése esetén alkalmazhatók. 541. § A légutánpótló nyílásfelületek kiválthatóak befúvással is úgy, hogy a szükséges levegő-bevezető hatásos nyílásfelület
minden m2-e helyett 2 m3/s légáramlási sebességet kell biztosítani.
542. § A hő- és füstelvezető helyettesíthető hő- és füstelvezető berendezés telepítésével.
207. A hő- és füstelvezető berendezés tervezésének speciális szempontjai
543. § (1) Hő- és füstelvezetés számára kiegyenlített nyomásviszonyú rendszert kell kialakítani.
(2) A mesterséges hő- és füstelvezető berendezés üzemképességét 60 percen át kell biztosítani.
(3) A hő- és füstelvezető hatsásos nyílásfelületének minden négyzetmétere helyett a hő- és füstelvezető berendezésnek
2 m3/s légáramlási sebességet, vagy a menekülésre számításba vett közlekedőkön óránként 25-szörös légcserét kell
biztosítani. (4) Menekülésre számításba vett közlekedőkön hő- és füstelvezető berendezés alkalmazása esetén egy adott
tűzszakaszon belül a tűzzel érintett szint működésére kell az elszívást és a légutánpótlást méretezni.
544. § (1) A pinceszinti helyiségben és a menekülésre számításba vett közlekedőkön kiépítendő hő- és füstelvezető és
légutánpótló szerkezet beépítési helyét lehetőleg a 26. melléklet 1. ábrája szerint kell meghatározni.
(2) A levegő-utánpótlást biztosító bevezető nyílások felső részét a padlószinttől maximum 1 m magasságban, lehetőség
szerint a folyosók vagy a lépcsők ajtóinak a közelében kell elhelyezni.
(3) A füstelvezető nyílások alsó részét a padlószinttől legkevesebb 1,80 m magasságban, minden esetben a közlekedő
felső harmadában kell elhelyezni. 545. § (1) A hő- és füstelvezető berendezés működtetését a tűzvédelmi szakhatósággal egyeztetett helyről kell biztosítani.
(2) A pinceszinti helyiségek hő- és füstelvezető berendezésének működtetését a földszinten is hozzáférhető helyen
biztosítani kell. 208. Az üzembe helyezés és az üzemeltetés szabályai
546. § (1) Az elkészült hő- és füstelvezető rendszerről az átvétel időpontjában a kivitelezőnek a következő bizonylatokat kell
szolgáltatnia: a) alaprajzot és a szükség szerinti metszeti rajzokat és leírást, amelyek tartalmazzák a hő- és füstelvezető berendezés
fizikai kialakításának leírását, a berendezés elemeinek jellemző méreteit,
b) kezelési és karbantartási utasítást, c) nyilatkozatot az e fejezetben előírtak betartásáról,
d) nyilatkozatot arról, hogy a berendezés üzemképes. (2) A hő- és füstelvezető berendezés üzembe helyezésére csak a kivitelező vagy a megbízottja jogosult.
XXXI. FEJEZET HASADÓ ÉS HASADÓ-NYÍLÓ FELÜLETEK 547. § E fejezet vonatkozik az ipari, tárolási és mezőgazdasági rendeltetésű helyiségekben keletkező esetleges térrobbanás
vagy nem robbanóanyag által okozott egyéb robbanás túlnyomásának levezetésére való – a jogszabályok, műszaki
előírások által meghatározott esetekben alkalmazandó – lefúvató hasadó vagy hasadó-nyíló felületek kialakítási
követelményeire. 209. Fogalommeghatározások 548. § E fejezet alkalmazásában
1. csúcsnyomás: hasadó, hasadó-nyíló felületek nélküli térben, laboratóriumi körülmények között létrejövő legnagyobb
robbanási nyomás. 2. hasadó és hasadó-nyíló felületek: olyan felületek, amelyek az építmények vagy az építményrészek (helyiségek) határoló
szerkezeteiben a káros mértékű robbanási túlnyomás hatására tönkremennek vagy megnyílnak, ezáltal lehetővé téve
a nyomáselvezetést. 3. hasadó felületek: olyan felületek, amelyek tönkremenetelükkel lehetővé teszik a belső tér megnyitását a túlnyomás
levezetése céljából. 4. hasadó-nyíló felületek: olyan felületek, amelyek megnyílással, elfordulással, billenéssel lehetővé teszik a túlnyomás
levezetését, és megnyílási nyomásuk beállítható. 5. lefúvatás: robbanási túlnyomás levezetése olyan térbe, ahol a túlnyomás kiterjedhet és ez által a belső tér mentesül
a túlnyomás károsító hatásaitól. 6. lefúvatási befogadótér: olyan zárt tér, amely szabad térrel nem kapcsolódó helyiségek nyomásmentesítése során annak
túlnyomását befogadja és a szabad térbe továbbítja. 7. másodlagos robbanás: olyan robbanás, amelyet egy már kifejlődött robbanás indít meg.
8. megnyílási nyomás: az a nyomás, amelynél a hasadó-nyíló felület megnyílása megindul.
9. nyomás-idő állapotgörbe: a nyomás-idő koordináta-rendszerben a robbanás folyamatát leíró görbe.
10. redukált túlnyomás: az a nyomás, amely a hatásos nyomáslevezetés ellenére a belső térben rövid ideig kialakul.
11. robbanás: nagy sebességű égési folyamat, ahol a mozgó lángfront sebessége 10 m/s vagy a felett van, de 100 m/s-nál
kisebb. 12. terelőfal: a lefúvatás irányának befolyásolására alkalmas falszerkezet.
13. terelőhatású hasadó-nyíló felület: olyan hasadó-nyíló felület, amelynek megnyílási szélső helyzetét úgy határozzák
meg, hogy a lefúvatást veszélytelen irányba terelje. 14. tovaterjedő (progresszív) összeomlás: az építmény olyan tönkremenetele, amely azáltal jön létre, hogy egy
épületszerkezet teherviselő képességének elvesztése további elsődleges épületszerkezet, épületszerkezetek
tönkremenetelét okozza. 15. védőfal: a hasadó és a hasadó-nyíló felületen kiáramló robbanási túlnyomás felfogására alkalmas falszerkezet.
549. § A hasadó felületként az alábbi anyagokat és szerkezeteket kell alkalmazni:
a) egyrétegű, legfeljebb 2 mm vastag, húzott síküvegezés, amely 0,40 m-nél nagyobb befogási méretű és legalább
0,16 m2 egybefüggő felületű, b) egyrétegű, legfeljebb 3 mm vastag húzott síküvegezés, 0,80 m-nél nagyobb befogási méretben és legalább
0,64 m2 egybefüggő felületben, c) egyrétegű, legfeljebb 4 mm vastag húzott síküvegezés, 1,40 m-nél nagyobb befogási méretben és legalább
1,96 m2 egybefüggő sokszög alakú felülettel, a sarkain a 27. melléklet 11. ábrán megadott mérettel, a robbanási
túlnyomás hatásirányával ellentétes oldalon készített bemetszéssel, d) egyrétegű, legfeljebb 6 mm vastag, huzalbetét nélküli U profilú idomüveg-szerkezet, ha az egybefüggő
megtámasztás legkisebb mérete 1,00 m × 1,50 m,
e) egyrétegű, legfeljebb 4 mm vastag, cementkötésű szálerősítésű síklemez, 1,00 m-nél nagyobb befogási mérettel
és megtámasztással, sokszög alakú felülettel, a sarkain a c) pontban megadott méretű, a robbanási túlnyomás
hatásirányával ellentétes oldalon készített bemetszéssel, akkor alkalmazható, ha a megengedett minimális
méretű próbatest statikusan felhordott terheléses vizsgálata során legfeljebb 3 kN/m2 nyomás hatására
tönkremegy, vagy e vizsgálatot gyári műbizonylat igazolja, f) egyrétegű, legfeljebb 6 mm vastag, cementkötésű szálerősítésű hullámlemez, 1,20 m-nél nagyobb
megtámasztási (mindenirányú) távolság felett, g) egyrétegű, hornyolt cserépfedés: a cserépfedés alatt nem lehet csak A1 és A2 tűzvédelmi osztályú lécezés, nem
vehető figyelembe kettős, korona- és betoncserépfedés, a felületbe nem számítható be a gerinckúp és az alatt
levő két sor, a viharkapcsos szegések és a mellettük levő két sor, a hasadni nem képes bádogos és egyéb
szerkezetek, h) minden olyan szerkezet, amelynek fajlagos tömege legfeljebb 20 kg/m2, és rögzítései kísérletileg igazoltan,
1,20 kN/m2-nél kisebb megnyílási nyomást adnak, i) minden olyan szerkezet, amelynek fajlagos tömege legfeljebb 10 kg/m2 és rögzítései kísérletileg igazoltan
legfeljebb 3,00 kN/m2-nél kisebb megnyílási nyomást adnak, j) minden olyan szerkezet, amelynek megnyílási nyomása kísérletileg igazolt és az ehhez tartozó, a belső térben
bennmaradó redukált túlnyomás ismert és ezen ismert túlnyomásra van az épület teherhordó szerkezeteinek
méretezése. 210. A hasadó felületek felületnagyságának meghatározása 550. § A hasadó felület nagyságát – ha a felület az 549. § a)–h) pontban megadott felületek valamelyike – a 27. melléklet
1. ábrája szerinti számítással kell meghatározni, az 553. §-ban rögzített különleges esetek figyelembevétele nélkül.
211. A hasadó-nyíló felületként alkalmazható szerkezetek 551. § (1) Azok a hasadó-nyíló felületként minősített szerkezetek vagy a minősített szerkezeteknek megfelelően kialakított
szerkezetek, amelyek felületegységre eső súlya 80 kg/m2-nél kisebb és megnyílási nyomásuk 1 kN/m2 alatt van,
alkalmazhatók hasadó-nyíló felületként. (2) A hasadó-nyíló felületek megnyílási nyomása – ha ezt egyéb igények nem növelik (betörésvédelem, technológiai
túlnyomás) – a beépítési helyükön várható szélszívás 10%-kal növelt értékénél ne legyen nagyobb.
212. A hasadó-nyíló felületek felületnagyságának meghatározása 552. § A hasadó-nyíló felület nagyságát, ha a felület az 551. § szerinti, a 27. melléklet 2. ábrája szerinti számítással kell
meghatározni, az 553. §-ban rögzített különleges esetek figyelembevételével.
213. Különleges esetek 553. § (1) Ha a beépített tér „csőszerű”, vagyis a tér hossza legalább négyszerese a szélességének, akkor az 549. § és az 550. §
szerint számított értékeket 20%-kal meg kell növelni. (2) Kivételesen megengedett az ún. lefúvatási befogadótérbe végzendő lefúvatás, ha a belső tér megnyitására más
lehetőség nincs. Ebben az esetben a befogadótér térfogata legalább ötszöröse legyen a lefúvatott tér térfogatának és
legyen a szabad tér felé az 549. §-ban vagy az 551. §-ban előírt hasadó, vagy hasadó-nyíló felülete.
(3) Megengedhető az ún. angol akna felhasználása lefúvatásra, ha a falainak geometriai viszonyai a lefúvatás irányában az
555. § (4) bekezdés, az 555. § (6) bekezdés a) vagy b) pontjának, valamint az 555. § (7) bekezdés követelményeit
kielégítik. (4) Ha a hasadó és a hasadó-nyíló felületek kombinált beépítésére kerül sor, és a hasadó-nyíló felületek nagysága nem éri
el a hasadó felületek nagyságát, vagy megnyílási nyomása 1 kN/m2 felett van, akkor az együttes felületnagyságot
az 550. § szerint kell meghatározni. (5) Ha a hasadó és a hasadó-nyíló felületek kombinált beépítésére kerül sor, és a hasadó-nyíló felületek nagysága eléri,
vagy meghaladja a hasadó felületek nagyságát és a hasadó felületek az 549. § a)–f) pont szerintiek, akkor az együttes
felületek nagyságát az 552. § szerint kell meghatározni.
(6) Ha a hasadó-nyíló felületek megnyílási nyomása 1–3 kN/m2 között van, akkor a felületnagyságot az 550. § szerint kell
meghatározni. 214. Másodlagos robbanás elleni védelem 554. § Azokat a berendezéseket, amelyek önmagukban is robbanásveszélyesek, és tönkremenetelük a közvetlen környezetre
másodlagos robbanásveszélyt jelent, le kell fúvatni. 215. A lefúvatás környezetének védelme
555. § (1) A közlekedési útvonalak és terek védelme érdekében a lefúvató felületet a helyiségek födémén kell kialakítani.
(2) Ha műszakilag nem megoldható a lefúvató felületek födémen történő kialakítása, akkor az oldalfalakban is
kialakítható, a (3)–(7) bekezdésben szereplő követelményeknek megfelelően. (3) A lefúvatás irányában a védőtávolságot a 27. melléklet 3. ábrája szerint kell meghatározni.
(4) Védőtávolságon belül az üzemi közlekedési útvonalon kívül egyéb közlekedési útvonal vagy személy tartózkodására
alkalmas tér csak védőfal, terelőfal vagy veszélytelen irányba terelő hatású hasadó-nyíló felület alkalmazásával lehet.
(5) A védő- és a terelőfalnak meg kell gátolnia, hogy a lefúvató felületen át kiáramló közeg az üzemi közlekedési útvonalon
kívül egyéb közlekedési útvonalat vagy személy tartózkodására alkalmas teret veszélyeztessen (27. melléklet 4. ábra).
(6) A védő- és a terelőfalat úgy kell kialakítani, hogy a lefúvatást az elhelyezkedésével ne zavarja, legyen elegendő
lefúvatási szabad tér a) max 60° a 27. melléklet 5. ábra alapján,
b) max 30° a 27. melléklet 6. ábra alapján,
c) max 30°, de kiegészítő szöge minimum 60° a 27. melléklet 7. ábra alapján.
(7) Ha a védendő közlekedőtér olyan robbanásveszélyes épület mellé kerül, ahol a tetőn keresztül is végeznek lefúvatást,
akkor a) a megadott védőtávolságok hasadó felületek esetén a (3) és a (5) bekezdés szerintiek,
b) veszélyes irányú terelőhatású hasadó-nyíló felületek alkalmazása esetén a védőtávolság a 27. melléklet 8. ábrája
szerintiek, c) veszélytelen irányú terelőhatású hasadó-nyíló felület esetén (ha az oldalfal-lefúvatások egyébként lehetővé
teszik) a védőtávolság 8,00 m (a 27. melléklet 9. ábrája szerint) legyen.
556. § (1) A környező épületek és berendezések védelme érdekében az e szakasz szerinti követelményeket kell alkalmazni.
(2) A lefúvatás irányában 10 m-en belül ajtó, ablak nem lehet, valamint más épület vagy épületrész 6 m-nél közelebb nem
lehet. Az előző távolságokon túl elhelyezkedő épületszerkezeteket az 555. § (7) bekezdés szerint kell méretezni.
(3) Hasadó, vagy hasadó-nyíló felületek előtt 3 m-nél közelebb lévő berendezések esetén a berendezések hasadó,
hasadó-nyíló felületre vonatkozó 60°-os vetületének felületét a lefúvató felületek nagyságának meghatározásakor
a 27. melléklet 10. ábrája szerint figyelmen kívül kell hagyni.
(4) Ha egy berendezés a lefúvató felületekhez a lefúvatás irányában 6 m-nél közelebb van, akkor a berendezést
a terelőfalakra vonatkozó lefúvató nyomás felvételére alkalmasan kell méretezni.
216. Az épületszerkezetekre ható terhelések 557. § (1) Ha az 549. §-ban leírt hasadó felületek kerülnek alkalmazásra, akkor a belső térben minden irányban az elsődleges
tartószerkezetekre ható 3 kN/m2 statikus terhelést kell rendkívüli teherként figyelembe venni.
(2) Ha az 551. §-ban leírt hasadó-nyíló felület kerül alkalmazásra, akkor a belső térben minden irányban az elsődleges
tartószerkezetekre ható 2 kN/m2 statikus terhelést kell rendkívüli teherként figyelembe venni.
(3) Ha a (2) bekezdésben leírt, vagy kis nyomású berendezésen kialakított hasadó-nyíló felületek kerülnek alkalmazásra,
akkor redukált túlnyomást kell figyelembe venni 0,02 sec hatásidőtartammal, vagy leírható nyomás-idő állapotgörbe
felhasználásával.
(4) A hasadó és a hasadó-nyíló felületeket a határoló felületeken egyenletesen kell elosztani, vagy oda kell koncentrálni,
ahol a robbanás nagy valószínűséggel előre várható. A hasadó felületek egymástól mért távolsága 12 m-nél több nem
lehet egy nyomásmentesítő téren belül.
(5) A hasadó és a hasadó-nyíló felületekkel védendő tér tartószerkezeteit úgy kell kialakítani, hogy egyes elemeinek
tönkremenetele ne lehessen progresszív összeomlás okozója.
(6) Törekedni kell arra, hogy az építmény másodlagos épületszerkezetei az elsődleges épületszerkezetekre csak
korlátozott mértékben tudjanak erőhatást átadni, ezáltal csökkentve azok túlterhelését.
(7) A védőfalakra és a terelőfalakra ható terhelések, ha a védőfalak és a terelőfalak a lefúvató felületektől
a) 5 m-en belül vannak: 6 kN/m2,
b) 5–10 m között vannak: 5 kN/m2,
c) 10–20 m között vannak: 3 kN/m2,
d) 20 m felett vannak: 1 kN/m2,
a lefúvatás irányába ható statikus teherre kell a falakat méretezni. A szívóhatás miatt a terhek 20%-át a lefúvatással
ellentétes irányban is számításba kell venni.
XXXII. FEJEZET
HASZNÁLATI SZABÁLYOK 558. § E fejezet a létesítmények, építmények, gépek, berendezések, eszközök és – a robbanó és robbantó anyagok
kivételével – az anyagok használatára, technológiák alkalmazására vonatkozó tűzvédelmi rendelkezéseket állapítja
meg.
217. Általános rendelkezések 559. § (1) A tűzvédelmi rendelkezések megállapítása és alkalmazása céljából az anyagokat, a technológiát, a tevékenységet,
továbbá a veszélyességi övezeteket, a helyiségeket, a szabadtereket, a tűzszakaszokat, az épületeket, a műtárgyakat,
az építményeket és a létesítményeket tűzveszélyességi osztályba kell sorolni.
(2) A tűzveszélyességi osztályba sorolásnál e fejezet alapulvételével a tevékenység során előállított, feldolgozott,
használt, szállított vagy tárolt anyagok fizikai és kémiai tulajdonságait, a technológiák tűzveszélyességének jellemzőit,
a rendeltetés szerinti tevékenységet, valamint a kapcsolódó jogszabályba foglalt előírásokat kell figyelembe venni.
218. Tűzveszélyességi osztályok, osztályba sorolás 560. § (1) „Fokozottan tűz- és robbanásveszélyes” (jelzése: „A”) tűzveszélyességi osztályba tartozik
a) az a veszélyes anyag és készítmény, amely a kémiai biztonságról szóló 2000. évi XXV. törvény és a végrehajtási
rendelete szerint fokozottan tűzveszélyes vagy tűzveszélyes veszélyességi osztályba sorolt,
b) az az anyag, amelynek bármely halmazállapotban heves égése, robbanása, indító (iniciáló) gyújtásra vagy más
fizikai, kémiai hatásra bekövetkezhet,
c) az a folyadék, olvadék, amelynek zárttéri lobbanáspontja 21 °C alatt van, vagy üzemi hőmérséklete eléri vagy
meghaladja a nyílttéri lobbanáspontját, azaz Tü ³ Tlpnyt és Tü > 35 °C,
d) az a gáz, gőz, köd, amelynek alsó éghetőségi határértéke a levegő térfogatához viszonyítva legfeljebb 10%,
e) az a veszélyességi övezet, helyiség, szabadtér, ahol az a)–d) pontban meghatározott tulajdonságú anyagot
előállítják, feldolgozzák, használják, tárolják vagy forgalomba hozzák, és e tevékenység közben az anyagok
robbanásveszélyes állapotban fordulhatnak elő,
f) a 100 m3/h-nál nagyobb összesített névleges teljesítményű, lemezházas gázmérő(k) helyisége,
g) az a helyiség, amelyben nyitott akkumulátorokat helyeztek el (telepítettek) vagy töltenek, és nincs hatékony
szellőztetése,
h) A PB-gáz cseretelep. (2) „Tűz- és robbanásveszélyes” (jelzése: „B”) tűzveszélyességi osztályba tartozik
a) az a veszélyes anyag és készítmény, amely a kémiai biztonságról szóló 2000. évi XXV. törvény és a végrehajtási
rendelete szerint kevésbé tűzveszélyes veszélyességi osztályba sorolt,
b) az a por, amely a levegővel robbanásveszélyes keveréket képez,
c) az a folyadék, olvadék, amelynek zárttéri lobbanáspontja legalább 21 °C, nyílttéri lobbanáspontja legfeljebb 55 °C,
vagy üzemi hőmérséklete a nyílttéri lobbanáspontja alatt van, de nagyobb, mint a nyílttéri lobbanáspont 20 °C-kal
csökkentett értéke, azaz Tü < Tlpnyt, Tü > Tlpnyt –20 °C és Tü > 35 °C,
d) az a gáz, gőz, köd, amelynek alsó éghetőségi határértéke a levegő térfogatához viszonyítva 10%-nál nagyobb,
e) az a veszélyességi övezet, helyiség, szabadtér, ahol az a)–d) pontban meghatározott tulajdonságú anyagot
előállítják, feldolgozzák, használják, tárolják vagy forgalomba hozzák, és e tevékenység közben ezek az anyagok
robbanásveszélyes állapotban fordulhatnak elő,
f) a port vagy kisméretű anyagrészeket elszívó, leválasztó rendszer, porkamra, ha benne az elszívott anyag
a levegővel robbanásveszélyes keveréket képez.
(3) „Tűzveszélyes” (jelzése: „C”) tűzveszélyességi osztályba tartozik
a) az a szilárd anyag, amelynek gyulladási hőmérséklete (gyújtóforrással vizsgálva) legfeljebb 300 °C,
b) a legalább 50 °C nyílttéri lobbanáspontú gázolajok, tüzelőolajok és a világításra használatos petróleum,
c) az a folyadék, olvadék, amelynek nyílttéri lobbanáspontja 55 °C felett van, de legfeljebb 150 °C, vagy üzemi
hőmérséklete a nyílttéri lobbanáspontjánál legalább 20 °C-kal, de legfeljebb 50 °C-kal kisebb, azaz Tü £ Tlpnyt
–20 °C, Tü ³ Tlpnyt –50 °C és Tü > 35 °C,
d) az a gáz, amely önmaga nem ég, de az égést táplálja, a levegő kivételével,
e) az a veszélyességi övezet, helyiség, szabadtér, ahol az a)–d) pontban meghatározott tulajdonságú anyagot
előállítják, feldolgozzák, használják, tárolják vagy forgalomba hozzák,
f) az üzemanyagtöltő állomások.
(4) „Mérsékelten tűzveszélyes” (jelzése: „D”) tűzveszélyességi osztályba tartozik
a) az a szilárd anyag, amelynek gyulladási hőmérséklete (gyújtóforrással vizsgálva) 300 °C-nál nagyobb,
b) az a folyadék, olvadék, amelynek nyílttéri lobbanáspontja 150 °C-nál magasabb, vagy üzemi hőmérséklete
a nyílttéri lobbanáspontja alatt több mint 50 °C-kal van, azaz Tü < Tlpnyt –50 °C és Tü > 35 °C,
c) az a vizes diszperziós rendszer, amelynek lobbanáspontja szabványos módszerrel nem állapítható meg, és éghető
anyagtartalma 25%-nál nagyobb, víztartalma pedig 50%-nál kisebb,
d) az a veszélyességi övezet, helyiség, szabadtér, ahol az a)–c) pontban meghatározott tulajdonságú anyagot
előállítják, feldolgozzák, használják, tárolják vagy forgalomba hozzák, továbbá, ahol nyílt lánggal üzemelő
tüzelőberendezést használnak,
e) az a veszélyességi övezet, helyiség, szabadtér, amelyben nem éghető anyagot 300 °C felett dolgoznak fel,
f) a közösségi és lakóépület, tűzszakasz,
g) gépjárműtároló (építmény, tűzszakasz, szabadtér),
h) állattartó helyiség.
(5) „Nem tűzveszélyes” (jelzése: „E”) tűzveszélyességi osztályba tartozik
a) a nem éghető anyag,
b) az a veszélyességi övezet, helyiség, szabadtér, ahol nem éghető anyagot 300 °C alatti hőmérsékleten előállítanak,
feldolgoznak, használnak, tárolnak vagy forgalomba hoznak. 561. § (1) Azon különleges anyagok esetében – kivéve azokat a veszélyes anyagokat és készítményeket, amelyek a kémiai
biztonságról szóló 2000. évi XXV. törvény és a végrehajtási rendelete hatálya alá tartoznak –, amelyek az 560. §-ban
meghatározottak szerint nem sorolhatók be, a tűzveszélyességi osztályba sorolást az OKF határozza meg.
(2) Jogszabályban meghatározott esetben az övezet, helyiség vagy berendezés tűzveszélyességi osztályba sorolása
az 560. §-ban foglaltaktól eltérően is történhet.
(3) A veszélyességi övezet, helyiség, szabadtér – ha ott az anyagot, zárt rendszerben dolgozzák fel, tárolják, forgalmazzák
vagy szállítják – az illetékes I. fokú tűzvédelmi hatóság engedélye esetén veszélytelenebb tűzveszélyességi osztályba
sorolható.
562. § (1) A tűzveszélyességi osztályba sorolásnál az alapterületeket az „A” osztályból az „E” osztály felé haladva kell összesíteni,
és azt a tűzveszélyességi osztályt kell választani, amelyiknél az összesített alapterületek meghaladják a 40%-ot.
(2) A helyiség vagy a szabadtér abba a tűzveszélyességi osztályba tartozik, amelyben a hozzá tartozó veszélyességi
övezetek (1) bekezdés szerint összesített alapterületei a helyiség vagy a szabadtér alapterületének 40%-át
meghaladják. (3) A tűzszakasz, szabadtér abba a tűzveszélyességi osztályba tartozik, amelyben a hozzá tartozó helyiségek, szabadterek
tűzveszélyességi osztályonkénti, az (1) bekezdés szerint összesített alapterületei a tűzszakasz alapterületének 40%-át
meghaladják. (4) A több tűzszakaszból álló építmény, szabadtér abba a tűzveszélyességi osztályba tartozik, amelyben a hozzá tartozó
tűzszakaszok osztályonkénti, az (1) bekezdés szerint összesített alapterületei az építmény, szabadtér alapterületének
a 40%-át meghaladják. (5) A létesítmény abba a tűzveszélyességi osztályba tartozik, amelyben a hozzá tartozó építmények, szabadterek
osztályonkénti, az (1) bekezdés szerint összesített alapterületei a létesítmény alapterületének 40%-át meghaladják.
(6) A tűzgátló előteret és a létesítmény szabadtérnek vagy építménynek nem minősülő tereit (csak közlekedésre használt
út, járda, park) a tűzveszélyességi osztály meghatározásánál figyelmen kívül kell hagyni.
219. A használatra vonatkozó általános tűzvédelmi szabályok 563. § (1) A létesítményre vonatkozó tűzvédelmi dokumentációt az üzemeltetőnek az adott létesítmény területén kell tartania.
Több telephely esetén a dokumentációt az egyes telephelyeken el kell helyezni.
(2) Az építményt, építményrészt (helyiséget, tűzszakaszt), a vegyes rendeltetésű épületet csak a használatbavételi,
üzemeltetési, működési és telephelyengedélyben megállapított rendeltetéshez tartozó tűzvédelmi
követelményeknek megfelelően szabad használni. (3) A termelést (előállítást, feldolgozást), a használatot, a tárolást, a forgalomba hozatalt, valamint az egyéb
tevékenységet (a továbbiakban együtt: tevékenység) csak a tűzvédelmi követelményeknek megfelelő szabadtéren,
veszélyességi övezetben, helyiségben, tűzszakaszban, építményben szabad folytatni. (4) A veszélyességi övezetben, helyiségben, építményben és szabadtéren csak az ott folytatott folyamatos
tevékenységhez szükséges anyagot és eszközt szabad tartani. Az épületben raktározott, tárolt anyag, termék
mennyisége nem haladhatja meg a tervezéskor alapul vett, valamint a vonatkozó műszaki követelményben
megengedett tűzterhelési értéket. (5) A veszélyességi övezetből, helyiségből, szabadtérből, a gépről, a berendezésről, az eszközről, készülékről
a tevékenység során keletkezett éghető anyagot, hulladékot folyamatosan, de legalább műszakonként, valamint
a tevékenység befejezése után el kell távolítani. (6) Éghető folyadékkal, zsírral szennyezett éghető hulladékot jól záró fedővel ellátott, nem éghető anyagú edényben kell
gyűjteni, majd erre a célra kijelölt helyen kell tárolni.
564. § (1) éghető folyadékot, éghető és égést tápláló gázt szállító csőrendszernél és tárolóedénynél, továbbá minden gépnél,
berendezésnél és készüléknél az éghető folyadék csepegését, elfolyását vagy a gáz szivárgását meg kell akadályozni.
A szétfolyt, kiszivárgott anyagot haladéktalanul fel kell itatni, a helyiséget ki kell szellőztetni, és a felitatott anyagot erre
a célra kijelölt helyen kell tárolni. (2) Az üzemszerűen csepegő éghető folyadékot nem éghető anyagú edénybe kell felfogni. A felfogó edényt szükség
szerint, de legalább a műszak befejezésével ki kell üríteni, és az erre a célra kijelölt helyen kell tárolni.
(3) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó folyadékot alkalomszerűen csak szabadban vagy hatékonyan
szellőztetett helyiségben szabad használni, ahol egyidejűleg gyújtóforrás nincs.
565. § (1) „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó építményben, helyiségben, veszélyességi övezetben olyan ruha, lábbeli
és eszköz nem használható, amely gyújtási veszélyt jelenthet.
(2) Az „A”–„B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségekben öltözőszekrényt nem szabad elhelyezni.
(3) Olajos, zsíros munkaruha, védőruha (ruhatár-rendszerű öltöző kivételével) csak fémszekrényben helyezhető el.
(4) A munkahelyeken a tevékenység közben és annak befejezése után ellenőrizni kell a tűzvédelmi használati szabályok
megtartását, és a szabálytalanságokat meg kell szüntetni. (5) A helyiség – szükség szerint az építmény, létesítmény – bejáratánál és a helyiségben jól látható helyen a tűz- vagy
robbanásveszélyre, valamint a vonatkozó előírásokra figyelmeztető és tiltó rendelkezéseket tartalmazó biztonsági
jelet kell elhelyezni. (6) A közmű nyitó- és zárószerkezetet jól láthatóan meg kell jelölni.
566. § (1) Ahol jogszabály önműködő csukószerkezet alkalmazását írja elő, ott az ajtót csukva kell tartani. Ha ez üzemeltetési
okokból nem lehetséges, az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségek esetében a nyitva tartás ideje alatt
állandó helyszíni felügyeletről kell gondoskodni, egyébként biztosítani kell, hogy az ajtó tűzjelző jelére csukódjon.
(2) A munkahelyek, közösségi épületek üzemelés alatt álló, személyek tartózkodására szolgáló helyiségeinek kiürítésre
számításba vett ajtóit lezárni nem szabad. Ha a tevékenység jellege az ajtók zárva tartását szükségessé teszi – veszély
esetére – az ajtók külső nyithatóságát a tűzvédelmi szakhatóság által meghatározott módon biztosítani kell. A belső
nyithatóságtól csak akkor lehet eltekinteni, ha azt a rendeltetés kizárja.
220. Tűzveszélyes tevékenység 567. § (1) Tűzveszélyes tevékenységet tilos olyan helyen végezni, ahol az tüzet vagy robbanást okozhat.
(2) Állandó jellegű tűzveszélyes tevékenységet csak a tűzvédelmi követelményeknek megfelelő, erre a célra alkalmas
helyen szabad végezni. (3) Alkalomszerű tűzveszélyes tevékenységet – (4) bekezdés kivételével – előzetesen írásban meghatározott feltételek
alapján szabad végezni. A feltételek megállapítása a munkát elrendelő feladata.
(4) Ha az alkalomszerű tűzveszélyes tevékenységet végző magánszemély azt saját tulajdonában lévő létesítményben,
épületben, szabadtéren folytatja, úgy a feltételek írásbeli meghatározása nem szükséges.
(5) A külső szervezet vagy személy által végzett tűzveszélyes tevékenység feltételeit a tevékenység helye szerinti
létesítmény vezetőjével vagy megbízottjával egyeztetni kell, aki ezt szükség szerint – a helyi sajátosságnak megfelelő –
tűzvédelmi előírásokkal köteles kiegészíteni. (6) Az alkalomszerű tűzveszélyes tevékenységre vonatkozó feltételeknek tartalmaznia kell a tevékenység időpontját,
helyét, leírását, a munkavégző nevét és – tűzvédelmi szakvizsgához kötött munkakör esetében – a bizonyítvány
számát, valamint a vonatkozó tűzvédelmi szabályokat és előírásokat.
568. § (1) Jogszabályban meghatározott tűzveszélyes tevékenységet csak érvényes tűzvédelmi szakvizsgával rendelkező, egyéb
tűzveszélyes tevékenységet a tűzvédelmi szabályokra, előírásokra kioktatott személy végezhet.
(2) A tűzveszélyes környezetben végzett tűzveszélyes tevékenységhez a munka kezdésétől annak befejezéséig a munkát
elrendelő – szükség esetén műszeres – felügyeletet köteles biztosítani.
(3) A tűzveszélyes tevékenységhez a munkát elrendelő az ott keletkezhető tűz oltására alkalmas tűzoltó felszerelést,
készüléket köteles biztosítani. (4) A tűzveszélyes tevékenység befejezése után a munkavégző a helyszínt és annak környezetét tűzvédelmi szempontból
köteles átvizsgálni és minden olyan körülményt megszüntetni, ami tüzet okozhat.
569. § (1) A szabadban tüzet gyújtani, tüzelőberendezést használni csak úgy lehet, hogy az a környezetére tűz- vagy
robbanásveszélyt ne jelenthessen. (2) A szabadban a tüzet és az üzemeltetett tüzelőberendezést őrizetlenül hagyni nem lehet. Veszély esetén, vagy ha arra
szükség nincs, a tüzet azonnal el kell oltani.
(3) Szabadban a tüzelés, a tüzelőberendezés használatának helyszínén olyan eszközöket és felszereléseket kell
készenlétben tartani, amelyekkel a tűz terjedése megakadályozható, illetőleg a tűz eloltható.
221. Dohányzás 570. § (1) Égő dohányneműt, gyufát és egyéb gyújtóforrást tilos olyan helyre tenni, vagy ott eldobni, ahol az tüzet vagy
robbanást okozhat. (2) Dohányozni nem szabad az „A”–„C” tűzveszélyességi osztályba tartozó veszélyességi övezetben, szabadtéren,
helyiségben, továbbá ott, ahol az tüzet vagy robbanást okozhat. A dohányzási tilalmat a vonatkozó műszaki
követelmények által meghatározott biztonsági jellel kell jelölni. (3) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségbe, építménybe, szabadtérbe gyújtóeszközt, gyújtóforrást
bevinni csak az alkalomszerű tűzveszélyes tevékenységre jogosító, írásban meghatározott feltételek alapján szabad.
222. Szállítás és vontatás 571. § (1) Veszélyes áruk szállítása esetén e fejezet előírásait csak abban az esetben kell alkalmazni, ha a veszélyes áruk
szállításáról szóló nemzetközi egyezmények tűzvédelmi előírásai másként nem rendelkeznek.
(2) Az „A”–„C” tűzveszélyességi osztályba tartozó veszélyességi övezetben, helyiségben, építményben csak olyan
járművek használhatók, amelyeknél a vonatkozó műszaki követelmények és biztonsági előírások megtartása és
rendeltetésszerű használata esetén tűz- vagy robbanásveszély nem következhet be.
(3) A vasúti mozdonyok az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó szabadtéri tárolót és technológiai berendezést
a vonatkozó műszaki követelményekben meghatározottak szerint, az ezekben nem szabályozott esetekben legfeljebb
50 méterre közelíthetik meg. A megközelítés határát feltűnő módon meg kell jelölni.
(4) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó anyagot szállító járművön, valamint a „C” tűzveszélyességi osztályba
tartozó anyagot szállító jármű rakodóterén dohányozni, nyílt lángot használni nem szabad.
(5) A járművek tűz- vagy robbanásveszélyes rakományát a veszélyes mértékű felmelegedéstől, valamint az egyéb, tüzet
vagy robbanást előidézhető veszélyektől védeni kell. 572. § (1) Éghető folyadékot, éghető és égést tápláló gázt közúton, közúti járművön csak a nemzetközi vagy egyéb tűzvédelmi
előírásnak megfelelő, hibátlan állapotban levő, tömören zárható, illetőleg zárt edényben (palackban, kannában,
hordóban), valamint konténerben, tartályban, tartányban és erre a célra engedélyezett típusú tartálykocsikon szabad
szállítani. (2) Az éghető folyadékot tartalmazó zárt edényt a járművön kiöntőnyílásával felfelé fordítva úgy kell elhelyezni és
rögzíteni, hogy az a szállítás közben ne mozduljon el és ne sérüljön meg.
(3) Az éghető folyadékot szállító tartálykocsi, tehergépjármű mindkét oldalán és hátsó részén jól láthatóan
„TŰZVESZÉLYES”, az éghető és égést tápláló gázt szállító járművön „TŰZ- és ROBBANÁSVESZÉLYES” feliratot vagy
biztonsági jelet kell elhelyezni. A veszélyes áruk szállítására vonatkozó nemzetközi megállapodás, műszaki
követelmények hatálya alá tartozó anyagokat szállító járművek, vontatmányok esetében e felirat vagy biztonsági jel
mellőzhető. (4) A 25 liternél nem nagyobb névleges űrtartalmú, éghető folyadékot tartalmazó zárt edényeket – megfelelő
sorelválasztással, egymás felett több sorban – járművön legfeljebb a rakfelület oldalfalának magasságáig elhelyezve
vagy zárt konténerben szabad szállítani. A 25 liternél nagyobb névleges űrtartalmú, éghető folyadékot tartalmazó zárt
edények csak egy sorban helyezhetők el. (5) A tartálykocsin éghető folyadék vagy éghető gáz szállítása közben, továbbá az „A”–„B” tűzveszélyességi osztályba
tartozó anyagot szállító járművön a járművezetőn és a járműkísérőn kívül más személy nem tartózkodhat.
223. Raktározás és tárolás 573. § (1) „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségben, veszélyességi övezetben az „A” és „B” tűzveszélyességi
osztályba tartozó különböző halmazállapotú anyagok együtt nem tárolhatók. Egy helyiségben 300 kg feletti
mennyiségű „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó anyag a „C” és „D” tűzveszélyességi osztályba tartozó
anyagokkal együtt – ha a vonatkozó műszaki követelmények ettől eltérően nem rendelkeznek – nem tárolható.
(2) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó anyagot, „C” tűzveszélyességi osztályba tartozó éghető folyadékot
kiszerelni, csomagolni csak jogszabályban meghatározottak szerint, ennek hiányában olyan helyen szabad, ahol nincs
gyújtóforrás és hatékony szellőzést biztosítottak. (3) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó anyagot, valamint a „C” és „D” tűzveszélyességi osztályba tartozó
éghető folyadékot csak jogszabályban, vonatkozó műszaki követelményben meghatározott zárt csomagolásban,
edényben szabad tárolni, szállítani és forgalomba hozni. (4) Öngyulladásra hajlamos anyagot egyéb éghető anyaggal, továbbá olyan anyagokat, amelyek egymásra való hatása
hőt fejleszthet, tüzet vagy robbanást okozhat, együtt tárolni nem szabad. Az öngyulladásra hajlamos anyag
hőmérsékletét naponta, vagy – ha azt az anyag tulajdonságai szükségessé teszik – folyamatosan ellenőrizni kell, és
a veszélyes felmelegedést meg kell akadályozni. (5) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó anyag, valamint a „C” tűzveszélyességű éghető folyadék egyedi és
gyűjtőcsomagolásán – ha jogszabály ettől eltérően nem rendelkezik – az anyag tűzveszélyességi osztályát szövegesen
vagy piktogrammal kell jelölni. A jelölést a gyártó vagy a csomagoló, kiszerelő vagy a forgalomba hozó, valamint
– a felhasználáshoz külföldről közvetlenül érkező anyag, éghető folyadék esetében – a felhasználó köteles elvégezni.
(6) A kereskedelmi létesítményekben, rendeltetési egységekben az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó anyagok
elhelyezésének módját és mennyiségét az üzemeltetőnek írásban kell meghatároznia.
(7) Veszélyes áruk szállításával összefüggő átmeneti (ideiglenes) tárolás esetén a vonatkozó műszaki követelményekben
előírtakat kell alkalmazni. 574. § (1) Tetőtérben és talajszint alatti helyiségben „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó anyag nem tárolható.
(2) Az épület padlásterében éghető anyag csak úgy és olyan mennyiségben helyezhető el, hogy azok a tetőszerkezet,
valamint a kémény megközelítését ne akadályozzák, szükség esetén eltávolíthatók legyenek a tetőszerkezet éghető
anyagú elemeitől és a kéménytől legalább 1 méter távolságra helyezkedjenek el.
(3) A 200 m2 feletti üzemi és tárolóhelyiség födém-, tetőszerkezete, valamint a tárolt anyag között legalább 1 méter
távolságot kell biztosítani. (4) A raktározás, tárolás területét éghető hulladéktól, száraz növényzettől mentesen kell tartani.
(5) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó anyagot és az éghető folyadékot raktározni, tárolni csak nem éghető
anyagból készült állványon, polcon szabad. (6) Tűzgátló előtérben, füstmentes lépcsőházban és előterében mindennemű tárolás tilos.
(7) Helyiségben tárolt anyag tárolási magassága nem haladhatja meg a kötényfal alsó síkjának vonalát. A tárolt anyag és
a kötényfal között 1 méter távolságot kell tartani.
224. Tűzoltási út, terület és egyéb utak 575. § (1) Az üzemi helyiségben és a raktározásnál – ömlesztett tárolást kivéve – legalább a következő szélességű utat kell
biztosítani: a) a 40 méternél szélesebb helyiségben, középen vagy két oldalon, a 80 méternél szélesebb helyiségben pedig
40 méterenként, hosszirányban egyenes vonalban végighaladó 3 méter széles, mindkét esetben 30 méterenként,
1,8 méter széles keresztirányú utat, b) a 40 méternél nem szélesebb helyiségben, hosszirányban 2,40 méter széles, valamint 30 méterenként 1,8 méter
széles keresztirányú utat, c) a 10–15 méter széles helyiségben 1,2 méter, a 10 méternél nem szélesebb helyiségben 1 méter széles hosszirányú
utat, d) éghető anyag zárttéri raktározásánál, tárolásánál 5 méter tárolási magasságig 1,8 méter, nagyobb tárolási
magasság esetén 3 méter széles hosszirányú, s azon keresztirányban 25 méterenként 1 méter széles utat,
e) a hűtőházak hűtött tereiben, valamint az állványos vagy rakodólapos raktározás esetén a technológia szerinti
utat. (2) A létesítmény közlekedési, tűzoltási felvonulási útvonalait, területeit, valamint vízszerzési helyekhez vezető útjait
állandóan szabadon és olyan állapotban kell tartani, amely alkalmas a tűzoltó gépjárművek közlekedésére és
működtetésére. (3) Az építményben, helyiségben és szabadtéren a villamos berendezés kapcsolóját, a közmű nyitó- és zárószerkezetét,
a tűzjelző kézi jelzésadóját, a nyomásfokozó szivattyút, valamint hő- és füstelvezető kezelőszerkezetét, nyílásait,
továbbá a tűzvédelmi berendezést, felszerelést és készüléket eltorlaszolni még átmenetileg sem szabad.
(4) A menekülési útvonal leszűkítése – a kiürítéshez szükséges átbocsátóképesség méretéig –, továbbá ott éghető anyag
tárolása, burkolat elhelyezése a tűzvédelmi hatóság engedélyével történhet.
(5) Az üzemi és tárolóhelyiségekben – a 400 m2-nél kisebb alapterületű helyiség és az állványos raktározás kivételével –
a 2,4 méteres és az ennél szélesebb utak széleit jól láthatóan meg kell jelölni. Nem kell megjelölni azokat az utakat,
amelyeket falsík, beépített gépsorok és berendezések határolnak. (6) A kiürítésre és menekülésre számításba vett nyílászáró szerkezeteket – kivéve a legfeljebb 50 fő tartózkodására
szolgáló helyiségeket és az arra minősített nyílászárókat –, míg a helyiségben tartózkodnak, lezárni nem szabad.
225. Kémény, füstcsatorna és füstelvezetés 576. § (1) Az égéstermék-elvezető berendezést és tartozékait, valamint a technológiai berendezés egyéb
égéstermék-elvezetőjét A1 tűzvédelmi osztályú anyagból kell kialakítani, kivéve az olyan égéstermék-elvezető
berendezést, amely 90 perc tűzállóságot biztosító A1 tűzvédelmi osztályú anyagból épített, megfelelő mechanikai
védelmet is biztosító köpenyben vezetett, illetve szerelt, ha
a) a tüzelőberendezés gyártója a tüzelőberendezéssel együtt tanúsított (CE, EME) égéstermék-elvezető berendezés
műszaki dokumentációjában erről nyilatkozik (pl. kondenzációs berendezés), b) az égéstermék-elvezető berendezés gyártója a tanúsítványban (CE, EME), illetve más tüzelőberendezésekkel
történő alkalmazásra vonatkozó műszaki dokumentációjában erről nyilatkozik, és
c) az gyújtási veszélyt ne jelentsen. (2) Olyan égéstermék-elvezető berendezés (kémény) nem használható, amelynek falába B–F tűzvédelmi osztályba
tartozó épületszerkezet van beépítve, amelynek műszaki állapota, nem megfelelő, amelynél a jogszabály szerinti
vizsgálatot és tisztítást nem végezték el. (3) Tüzelőberendezés csak olyan égéstermék-elvezető berendezéshez (kéményhez) és összekötő elemhez (füstcsőhöz)
csatlakoztatható, amely arra megfelelő minősítéssel rendelkezik. (4) Az égéstermék-elvezető berendezés (kémény) használaton kívüli bekötő és tisztító nyílásait A1 tűzvédelmi osztályú
anyaggal hézagmentesen lezárva kell tartani. (5) A koromzsákot és a tisztító ajtókat, idomokat állandóan zárt állapotban kell tartani.
577. § (1) Füstelvezetésre csak jól összeillesztett, nem éghető anyagú, az égéstermék legmagasabb hőmérsékletén is megfelelő
szilárdságú, megfelelő minősítéssel rendelkező összekötő elem (füstcső) használható.
(2) Az összekötő elemet (füstcsövet) 1,5 méterenként, de legalább egy helyen, fémbilinccsel az épületszerkezethez kell
rögzíteni, és a kéménybe jól illesztetten (hézagmentesen) kell csatlakoztatni. Az összekötő elem (füstcső) és
a rögzítőbilincs a környezetére gyújtási veszélyt nem jelenthet.
(3) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségen összekötő elem (füstcső) nem vezethető át.
(4) Az égéstermék elvezetéséről úgy kell gondoskodni, hogy az gyújtási veszélyt ne okozhasson.
226. Tüzelő-, fűtőberendezések 578. § (1) Az égéstermék-elvezetővel rendelkező tüzelő- és fűtőberendezés csak a teljesítményének megfelelő, illetőleg arra
méretezett kéményhez csatlakoztatható. (2) Az építményben, helyiségben csak olyan fűtési rendszer létesíthető, illetőleg használható, amely rendeltetésszerű
működése során nem okoz tüzet vagy robbanást. 579. § (1) Csak engedélyezett típusú, kifogástalan műszaki állapotú tüzelő- és fűtőberendezés használható.
(2) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó veszélyességi övezetben, helyiségben, szabadtéren, építményben
nyílt lánggal, illetőleg izzással vagy veszélyes felmelegedéssel üzemelő berendezés (kazán) – a tevékenységet
kiszolgáló technológiai berendezés kivételével – nem helyezhető el. Technológiai tüzelőberendezés létesítése esetén
a tűz vagy robbanás keletkezésének lehetőségét megfelelő biztonsági berendezéssel kell megakadályozni.
(3) Az éghető gázzal és az éghető folyadékkal üzemeltetett tüzelő-, illetőleg fűtőberendezés, készülék működtetése alatt,
meghatározott kezelési osztálynak megfelelő felügyeletről kell gondoskodni. (4) A tüzelő-, fűtőberendezés felügyelete csak a berendezés működését ismerő és arra alkalmas személyre bízható
(5) A szilárd tüzelőanyag-üzemelésű tüzelő- és fűtőberendezést csak szilárd tüzelő- vagy engedélyezett begyújtó
anyaggal szabad begyújtani és üzemeltetni. 580. § (1) A tüzelő- és a fűtőberendezés, az égéstermék-elvezető, valamint a környezetében levő éghető anyag között olyan
távolságot kell megtartani, vagy olyan hőszigetelést kell alkalmazni, hogy az éghető anyag felületén mért hőmérséklet
a legnagyobb hőterheléssel való üzemeltetés mellett se jelenthessen az éghető anyagra gyújtási veszélyt.
(2) A gyártó, vagy külföldi termékek esetében a forgalomba hozó a fogyasztók részére köteles meghatározni a tüzelő-,
a fűtő- és a hozzá csatlakozó hőhasznosító berendezés használatára és karbantartására vonatkozó tűzvédelmi
követelményeket, valamint – az (1) bekezdésre figyelemmel – a berendezéstől megtartandó távolságokat. Az
üzemeltető vagy a berendezés kezelésével megbízott köteles a használati (kezelési) utasításban foglaltakat
megtartani, a berendezést annak megfelelően üzemeltetni. 581. § (1) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó anyag, valamint az éghető folyadék a központi fűtőberendezés
vezetékétől és fűtőtestétől 1 méter távolságon belül nem helyezhető el.
(2) Éghető padozatú vagy padlóburkolatú helyiségben a szilárd tüzelőanyaggal üzemeltetett tüzelőberendezés ajtaja elé
olyan A1 tűzvédelmi osztályba tartozó anyagú parázsfelfogót kell elhelyezni, amely biztosítja, hogy a kihulló vagy
kipattanó parázs (szikra) ne juthasson az éghető padozatra, és az a tüzelőberendezés környezetében elhelyezett
éghető anyagra gyújtási veszélyt ne jelentsen. Ha a „C” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségben
a tüzelőberendezés 5 méteres körzetében a tevékenység során éghető hulladék keletkezik vagy ott előfordulhat,
a szilárd tüzelőanyaggal üzemelő tüzelőberendezés alá, annak függőleges vetületét legalább 0,3 méterrel meghaladó,
vízzel telt tálcát kell elhelyezni. (3) Kokszkosaras szárítókályha és az éghető anyag között legalább 2 méter távolságot kell tartani.
(4) Éghető padozatú helyiségben a kokszkosaras szárítókályhát A1 tűzvédelmi osztályú, megfelelő hőszigetelő anyagra
kell helyezni úgy, hogy az a kályha függőleges vetületét legalább 0,5 méterrel meghaladja.
582. § (1) A munkahelyen a munka befejezésekor az égésbiztosítás nélküli gáz- és olajtüzelésű berendezésben a tüzelést meg
kell szüntetni, a vaskályhákban pedig a tüzet el kell oltani és a salakot el kell távolítani. Cserépkályhában a tüzelést
a munka befejezése előtt 2 órával meg kell szüntetni és a kályhaajtót a helyiség elhagyásakor le kell zárni. A munkahely
elhagyása előtt meg kell győződni a fűtőberendezés veszélytelenségéről.
(2) Salakot és hamut csak teljesen lehűtött állapotban, erre a célra szolgáló edénybe, a kijelölt salaktárolóba, illetőleg
a kijelölt egyéb helyre szabad kiönteni. 227. Szellőztetés
583. § (1) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó veszélyességi övezetben, helyiségben tevékenység csak hatékony
szellőztetés mellett végezhető. (2) Az „A”–„C” tűzveszélyességi osztályba tartozó veszélyességi övezetekben, helyiségekben, vagy ahol éghető anyag
lerakódásával számolni lehet, a szellőztető berendezéseket (csatornát, porkamrát és ülepítőt) rendszeresen tisztítani
kell. (3) A szellőztető rendszer nyílásait eltorlaszolni tilos.
(4) Ha a szellőző rendszerben éghető anyag jelenlétével, lerakódásával, kiválásával nem lehet számolni, akkor
a szellőztetésre a hő- és füstelvezetés igénybe vehető.
228. Hő- és füstelvezetés 584. § (1) A hő- és füstelvezető rendszert, a füstmentesítés eszközeit a vonatkozó műszaki követelmények és a gyártó utasítások
szerint kell ellenőrizni, felülvizsgálni, karbantartani. (2) Vonatkozó műszaki követelmény eltérő rendelkezése hiányában a hő és füstelvezető rendszert és a füstmentesítés
eszközeit félévente kell ellenőrizni és karbantartani. (3) Az üzemeltetés, a kezelés és a karbantartás, valamint az ellenőrzés vonatkozásában a kivitelező vagy a gyártó kezelési
utasítását kell irányadónak tekinteni. (4) A hő- és füstelvezető rendszer megfelelő működésének félévenkénti ellenőrzéséről az üzemeltetőnek kell
gondoskodnia. (5) A rendszer működéséről és ellenőrzéséről, valamint karbantartásáról naplót kell vezetni. A naplóban minden,
a rendszerre vonatkozó megjegyzést, eseményt az időpont megjelölésével fel kell tüntetni.
(6) A túlnyomásos szellőztetésű füstmentes lépcsőházak mérését meg kell ismételni
a) ha a lépcsőházi füstmentesítés hatékonyságát befolyásoló változásra, átalakításra kerül sor,
b) 5 évente. 585. § (1) A füstgátló ajtók önműködő csukódását havonta ellenőrizni kell. Az ellenőrzés elvégzését írásban rögzíteni kell.
(2) Az ellenőrzés, felülvizsgálat, karbantartás, mérés során tapasztalt hiányosságokat, hibákat soron kívül javítani és
a javítás elvégzését írásban igazolni kell. (3) A füstelvezető, légpótló nyílások nyílászáróinak szabad mozgását folyamatosan biztosítani kell, és e nyílásokat
eltorlaszolni tilos. Az erre figyelmeztető tartós, jól észlelhető és olvasható méretű feliratot a nyílászárón el kell helyezni.
(4) A füstgátló ajtókat „Füstszakaszhatár! Az ajtó önműködő csukódását biztosítani kell” felirattal vagy jelzéssel kell ellátni,
tartós, jól észlelhető és olvasható méretű kivitelben. (5) A (3) és (4) bekezdés szerinti feliratokat, továbbá a hő- és füstelvezető rendszer, füstmentesítés eszközei
működtetésére szolgáló kapcsolók feliratát – a magyaron kívül – idegen nyelven is el kell helyezni, ha ezt az építmény,
építményrész használóinak nyelvismerete indokolja. 229. Csatornahálózat 586. § (1) Éghető gázt, gőzt vagy folyadékot, az ilyen anyagot oldott állapotban tartalmazó szennyvizet, valamint vízzel vegyi
reakcióba lépő és éghető gázt fejlesztő anyagot a közcsatornába vagy a szikkasztóba bevezetni nem szabad.
(2) Abban a létesítményben, ahol a szenny- és csapadékvíz éghető folyadékot (gázt, gőzt) tartalmazhat,
a csatornahálózatot berobbanás ellen – az üzemeltetés zavartalanságának biztosításával – vízzárral szakaszokra kell
bontani. 230. Gépi berendezés 587. § (1) Az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba sorolt veszélyességi övezetben csak robbanásbiztos erő- és munkagép,
készülék, eszköz helyezhető el és használható. (2) A „C” tűzveszélyességi osztályba tartozó szabadtéren, helyiségben, illetőleg építményben csak olyan erő- és
munkagép helyezhető el és használható, amely környezetére gyújtási veszélyt nem jelent.
(3) A talajszint alatti helyiségben, illetőleg térben, ahol a 0,8-nál nagyobb relatív sűrűségű tűz- vagy robbanásveszélyes
gáz vagy gőz jelenlétével lehet számolni, csak olyan gép és berendezés, eszköz helyezhető el, amely a környezetére
tűz-, illetőleg robbanásveszélyt nem jelent. (4) Azoknál a gépeknél, amelyeknél a hőfejlődés vagy a nyomás emelkedése tüzet vagy robbanást idézhet elő,
a technológiai szabályozó berendezéseken túl olyan korlátozó berendezést kell alkalmazni, amely a gép működését, és
a hőmérséklet vagy nyomás további emelkedését – technológiai utasításban meghatározott biztonsági határérték
elérésekor – megszünteti. (5) Ha a gépbe jutó idegen anyag tüzet vagy robbanást okozhat, gondoskodni kell a bejutás megakadályozásáról.
(6) A forgó, súrlódó gépalkatrésznél és tengelynél tűzveszélyt jelentő felmelegedést meg kell előzni.
(7) A tűzveszélyes gépeket a gyártó, külföldi termék esetében a forgalomba hozó a biztonságos használatra vonatkozó
technológiai, illetőleg kezelési utasítással köteles ellátni. 231. Villamos berendezés
588. § A villamos gépet, berendezést és egyéb készüléket a tevékenység befejezése után ki kell kapcsolni, használaton kívül
helyezésük esetén a villamos hálózatról le kell választani.
232. Tűzjelző és oltóberendezés, tűzoltó készülék, felszerelés 589. § A tűzoltósági kulcsszéf állandó üzemképes állapotban tartása, valamint a felülvizsgálat és karbantartás elvégzése,
elvégeztetése az üzemeltető kötelessége. 590. § (1) A nyilvános távbeszélő készülékek mellett, továbbá a távbeszélő alközpontokban – ennek hiányában a létesítmények
fővonalú távbeszélő készülékei mellett – a tűzoltóság hívószámát jól láthatóan fel kell tüntetni.
(2) A tűzjelző készüléket, beépített tűzjelző, valamint tűzoltó berendezést állandóan üzemképes állapotban kell tartani,
annak meghibásodását a hivatásos önkormányzati és az önkéntes tűzoltóságnak be kell jelenteni.
591. § (1) A létesítményben a (2) bekezdésben foglalt kivételektől eltekintve legalább egy darab, az ott keletkezhető tűz oltására
alkalmas – a vonatkozó műszaki követelménynek megfelelő – tűzoltó készüléket kell elhelyezni. Az újonnan létesült
építményekben, építményrészekben, a megváltozott rendeltetésű helyiségekben, helyiségcsoportokban, építményekben, valamint szabadtereken a vonatkozó műszaki követelmények szerint gyártott tűzoltó készüléket kell
készenlétben tartani a) az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiségekben és veszélyességi övezetekben minden megkezdett
50 m2 alapterület után, b) az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó építmények, tűzszakaszok és szabadterek a) pont hatálya alá nem
eső részein – attól függően, hogy azok milyen tűzveszélyességi osztályúak – a c)–e) pontban foglaltak
figyelembevételével, c) a „C” tűzveszélyességi osztályba tartozó építmények, tűzszakaszok és szabadterek a) pont hatálya alá nem eső
részein az – „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiség, valamint veszélyességi övezet területével
csökkentett – alapterület minden megkezdett 200 m2-e után, de legalább szintenként,
d) a „D” tűzveszélyességi osztályba tartozó építmények, tűzszakaszok és szabadterek a) pont hatálya alá nem eső
részein az – „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó helyiség, valamint veszélyességi övezet területével
csökkentett – alapterület minden megkezdett 600 m2-e után, de legalább szintenként,
e) az „E” tűzveszélyességi osztályba tartozó építmények, tűzszakaszok és szabadterek a) pont hatálya alá nem eső
részein szükség szerint történjen. (2) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, nem kell tűzoltó készüléket elhelyezni a lakás céljára szolgáló
építményekben, tűzszakaszokban és a hozzájuk tartozó szabad területeken, kivéve a lakóépületekben kialakított
egyéb rendeltetésű (kereskedelmi, iroda) helyiségeket, amelyek tekintetében – gazdálkodó, vagy rendeltetési
egységenként – az (1) bekezdésben foglaltakat kell alkalmazni.
(3) Jogszabály vagy a tűzvédelmi hatóság az (1) bekezdésben meghatározottakon túl további tűzoltó készülékek,
eszközök, felszerelések és anyagok elhelyezését is előírhatja. (4) A tűzoltó-technikai eszközt, készüléket, felszerelést, berendezést jól láthatóan, könnyen hozzáférhetően,
a veszélyeztetett hely közelében kell elhelyezni, és állandóan használható, üzemképes állapotban kell tartani.
Közösségi építményben a – fali tűzcsappal kombinált tűzoltó készüléket tartó fali tűzcsap szekrény vagy tűzoltó
készülék tartó szekrény kivételével –tűzoltó készüléket (legfeljebb 1,35 m) akadálymentes elhelyezési magasságban
kell rögzíteni. Helyéről eltávolítani, a rendeltetésétől eltérő célra használni csak külön jogszabályban meghatározottak
szerint szabad. (5) A tűzoltó-technikai eszközt, felszerelést, készüléket, és anyagot nemzeti szabvány, jogszabály előírásai szerint, azok
hiányában félévenként kell ellenőrizni. Ha a tűzoltó-technikai eszköz, felszerelés, készülék előírt időszakos
ellenőrzését, javítását, karbantartását nem hajtották végre, akkor az nem tekinthető üzemképesnek.
(6) Az építmény, épület üzemeltetője köteles a biztonsági jeleket karbantartani, a világító jelek működését,
működőképességét a vonatkozó műszaki követelményben, ezek hiányában a gyártó által előírt rendszerességgel
ellenőrizni, azt ellenőrzési naplóban dokumentálni, továbbá a biztonsági jeleket a körülmények változásaiból
adódóan vagy elhasználódásuk miatt szükségszerűen cserélni, illetőleg a meglétükről meggyőződni.
233. Lakó- és szállásépületek 592. § (1) A kétszintesnél magasabb és tíznél több lakást (üdülőegységet) magában foglaló lakóegységnél (üdülőegységnél) az
épület tulajdonosa, kezelője, közös képviselője, intézőbizottság elnöke, használója írásban köteles kidolgozni
az épületre vonatkozó tűzvédelmi használati szabályokat, előírásokat, a lakók riasztásának, a menekülésnek
a lehetséges módozatait, a felszerelt tűzvédelmi eszközök használatára vonatkozó előírásokat, valamint köteles
gondoskodni ezek megismertetéséről, megtartásáról és megtartatásáról. (2) Lakó- és szállásépületben a főrendeltetéshez alkalomszerűen kapcsolódó tevékenységeken túlmenően „A” és „B”
tűzveszélyességi osztályba tartozó tevékenység nem folytatható. (3) Az épületben, illetőleg helyiségeiben éghető anyagot olyan mennyiségben és módon nem tárolható, azzal olyan
tevékenység nem folytatható, továbbá olyan tűzveszélyes cselekmény nem végezhető, amely az épület és
helyiségeinek rendeltetésszerű használatától eltér, tüzet vagy robbanást okozhat.
(4) A lakásban, üdülőegységben az „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó éghető folyadékból legfeljebb 20 liter,
a „C”–„D” tűzveszélyességi osztályba tartozó éghető folyadékból vonatkozó műszaki követelményekben
meghatározott, annak hiányában legfeljebb 60 liter mennyiség tárolható.
(5) Propán-bután gázpalack nem alkalmazható, nem tárolható olyan helyiségben vagy – a kétszintes lakásokat tartalmazó
egyemeletes lakóépületek kivételével – földszintesnél magasabb építményben, ahol az esetleges gázrobbanás
a tartószerkezet összeomlását idézheti elő. 234. Közösségi létesítmények, kiállítás, vásár
593. § (1) A művelődési, a sport-, az oktatási létesítményekben, helyiségekben esetenként nem az eredeti rendeltetésnek
megfelelő rendezvényekre (vásár, bemutató, kiállítás), valamint az 500 főnél nagyobb befogadóképességű nem
művelődési és sportlétesítményekben, helyiségben tartott alkalomszerű kulturális és sport rendezvényekre (színi,
zenekari, cirkuszi előadás, táncos összejövetel, diszkó, koncert) a vonatkozó tűzvédelmi előírásokat, biztonsági
intézkedéseket a rendezvény szervezője, rendezője köteles írásban meghatározni és a rendezvény időpontja előtt
15 nappal azt tájékoztatás céljából az illetékes hivatásos önkormányzati tűzoltóságnak megküldeni.
(2) A rendezvény szervezője által készített tűzvédelmi előírások a következőket tartalmazzák:
a) a kiürítés számítást, b) a tűzterhelés számítást,
c) a rendezvény helyszín léptékhelyes alaprajzait és helyszínrajzát, a kiürítési útvonalak, tűzoltási felvonulási utak
és terület feltüntetésével, d) a kiürítés lebonyolítását felügyelő biztonsági személyzet feladatait,
e) a tűz esetén szükséges teendőket, és f) a tűz jelzésének és oltásának módját.
(3) A rendezvény lebonyolításának tűzvédelmi előírásait tartalmazó iratokat és azok mellékleteit a rendezvényt követően
legalább egy évig meg kell őrizni. 594. § Az ipari, a kereskedelmi, vagy mezőgazdasági vásár területén biztosítani kell a tűzoltójárművek közlekedéséhez
szükséges utat. A létesítmények kiürítési útvonalait és kijáratait – a várható legnagyobb látogatási létszám
figyelembevételével –, számítás alapján kell méretezni. A rendező szervnek a létesítményekre és szabadtérre
elrendezési tervet kell készíteni, és azt előzetesen, tájékoztatás céljából az illetékes hivatásos önkormányzati
tűzoltó-parancsnokságnak meg kell küldeni. 235. Szabadtéri rendezvények 595. § (1) Szabadtéri rendezvény területéről a gyors és biztonságos menekülés érdekében menekülési lehetőséget kell
kialakítani, ezeket – napnyugta utáni időszakban is látogatható rendezvény esetén világító vagy utánvilágító –
biztonsági jelekkel jelölni kell. A jelölések láthatóságát biztosítani kell, oly módon, hogy a nézőközönség számára
kialakított terület bármely pontjáról legalább egy jelölés látható legyen.
(2) Szabadtéri rendezvényen a jelöléseket a területileg illetékes tűzoltósággal egyeztetett helyen kell elhelyezni.
A jelölések legkisebb mérete legalább 1200 × 600 mm legyen.
(3) Szabadtéri rendezvény hangosítását úgy kell megoldani, hogy a tervezett nézőközönség számára kialakított terület
bármely pontján hallható legyen. (4) Szabadtéri rendezvény területén a várható nézőközönség létszámát figyelembe véve 1000 résztvevőnként 2,5 méter
széles menekülési lehetőségeket (közlekedőt, járdát, lépcsőt, rámpát, lehajtót) kell biztosítani. A menekülési
lehetőségek egymás közötti távolsága legfeljebb 50 m lehet.
(5) A szabadtéren tartandó rendezvényekre a vonatkozó tűzvédelmi előírásokat, biztonsági intézkedéseket a rendezvény
szervezője, rendezője köteles írásban meghatározni és a rendezvény időpontja előtt 30 nappal azt tájékoztatás
céljából az illetékes tűzoltóságnak megküldeni. (6) A rendezvény szervezője által készített tűzvédelmi előírások a következőket tartalmazzák:
a) a tervezett rendezvény megnevezését, rendeltetését, kezdetének és befejezésének várható időpontját,
b) a tervezett rendezvény helyszínének leírását, útvonalát, c) a szervező megnevezését, címét,
d) a szervező képviseletére jogosult személy nevét és címét, elérhetőségét,
e) a rendezvény biztosítását ellátó személy-, szervezet megnevezését valamint a szervezet képviselőjének nevét,
címét és elérhetőségét, f) a rendezvény helyszínének léptékhelyes helyszín-, vagy alaprajzát, a helyszínen elhelyezett sátrak, mobil
árusítóhelyek (mozgóboltok), asztalok, székek feltüntetésével. Indokolt esetben a felállított sátrak alaprajzait.
A rajzon jelölni kell a résztvevők elvezetésére szolgáló útvonalakat, kijáratokat, ezek méreteit, az oltóvíz szerzési
helyeket, a tűzoltó gépjárművek közlekedésére szolgáló útvonalakat, a rendezvény helyszínén a résztvevők
mozgásának koordinálása céljából kialakított pontokat. g) a résztvevők mozgásának irányításával megbízott felügyelő személyzet feladatait,
h) a tűz- és káresemény bekövetkezésekor szükséges teendőket,
i) a tűz- és káresemények jelzéseinek és oltásának módját,
j) a rendezvényterület energiaellátásának módját, annak lekapcsolási lehetőségeit,
k) a résztvevők elvezetésére szolgáló útvonalak jelölésének módját (iránymutató táblák, irányfények), azok
sötétedést követő megvilágításának lehetőségeit, l) a tartalék-energiaellátás módját,
m) a rendezvény környezetében lévő és azt esetlegesen veszélyeztető létesítmények ismertetését, leírását,
n) a résztvevők tájékoztatására szolgáló eszközök, kihangosítók ismertetését, használatának leírását.
(7) A szabadtéri rendezvény területén biztosítani kell a tűzoltójárművek közlekedéséhez szükséges utat.
596. § (1) A közönség közlekedésére, eltávozására kijelölt útvonalat a várható legnagyobb látogatási létszám
figyelembevételével számítás alapján kell méretezni. (2) A helyszín és a tervezett létszám ismeretében a területileg illetékes tűzoltóság a rendezvényen résztvevők biztonsága
érdekében megfelelő számú tűzoltó gépjármű felügyeletét írhatja elő, melynek költségét a rendezvény szervezője
köteles állni. (3) A legalább 200 fő résztvevővel tervezett rendezvény megkezdése előtt, illetve alatt a tervezett létszámot 50%-kal
meghaladó változásról az illetékes tűzoltóság ügyeletét tájékoztatni kell.
(4) A 10 000 fő résztvevőt meghaladó szabadtéri rendezvények szervezőinek irányítási pontot kell létrehozni, ahol
legalább a rendezvény főszervezője, a rendezvény biztonsági vezetője és a rendőrség, mentők, katasztrófavédelmi
igazgatóság, tűzoltóság intézkedésre jogosult vezetői végeznek irányítói feladatokat, a kommunikációs
lehetőségekről – tömegtájékoztatás – gondoskodnia kell. (5) A szabadtéri rendezvények területén telepített kivetítőkön a rendezvény területének menekülési útvonalait,
biztonsági tájékoztató pontjait be kell mutatni a rendezvény megkezdése előtt, a rendezvények szünetében és
a rendezvények végén. 597. § (1) Az ülőhelyekkel tervezett 200 főnél nagyobb befogadóképességű szabadtéri rendezvény csak rögzített ülőhelyekkel
alakítható ki. Az ülőhelyeket úgy kell elrendezni és a kiürítési útvonalakat úgy kell kialakítani hogy az útvonalak hossza
ne haladja meg az alábbiak egyikét sem: a) a széksorok között haladva 15 m,
b) lépcsőn, lépcsőzetes lelátón fölfelé haladva 15 m,
c) lépcsőn, lépcsőzetes lelátón lefelé haladva 30 m,
d) sík emelkedőn és lejtőn, valamint vízszintesen haladva 45 m, illetve
e) bármely tartózkodási pozícióból a legközelebbi kijáratig légvonalban mérve 45 m.
(2) Az ülőhelyek esetében alkalmazott lépcsők, közlekedők legkisebb szabad szélessége 1,05 m, a szektorokat elválasztó
lépcsők, közlekedők esetében 2,1 m legyen. (3) A szabadtéri rendezvényen minden 200 főre kell 1 fő biztonsági személyzetet biztosítani, akinek feladata a résztvevők
tájékoztatása a menekülési lehetőségekről, illetve valamennyi biztonsági szabályról a rendezvény ideje alatt.
(4) Szabadtéri rendezvények menekülési útvonalán nyílt lánggal járó megvilágítás nem alkalmazható.
(5) Szabadtéri rendezvények menekülési útvonalán éghető anyag a területileg illetékes tűzoltóság hozzájárulásával
építhető be, helyezhető el. (6) Szabadtéri rendezvények menekülési útvonalán elhelyezett rámpáknak alkalmasnak kell lenniük a mozgásukban vagy
cselekvőképességükben korlátozott személyek biztonságos menekülésére. 598. § (1) Szabadtéri rendezvényen
a) a színpad védelmére minden megkezdett 50 m2 után 1 db 13 A teljesítményű,
b) az öltözők, raktárak védelmére minden megkezdett 50 m2 után 1 db 13 A teljesítményű,
c) a vendéglátó egységek védelmére egységenként 1 db 89 B teljesítményű
tűzoltó készüléket kell készenlétben tartani. (2) A tűzvédelmi hatóság a rendezvény megtartását megtilthatja, a rendezvény azonnali befejezését rendelheti el, ha
az írásban meghatározott vonatkozó tűzvédelmi előírások, biztonsági intézkedések nem garantálják megfelelően
a rendezvényen tartózkodók biztonságát, vagy nem tartják be azokat.
236. Járművek 599. § A járművön a vonatkozó jogszabály szerint elhelyezett tűzoltó készülék állandóan hozzáférhető és vontatás esetén
a vontató és a szállítmány tűzvédelmére egyaránt felhasználható legyen.
600. § (1) Az éghető folyadékot vagy gázt szállító tartálykocsinál – minden töltés és lefejtés után közvetlenül – az üzemben tartó,
vagy megbízottja köteles ellenőrizni és biztosítani a tartályok csepegés- és szivárgásmentességét.
(2) A jármű előmelegítésére csak olyan eszköz, anyag használható, amely tüzet vagy robbanást nem okozhat. Erre a célra
nyílt lángot használni tilos. (3) A járó motorú jármű üzemanyagtartályába üzemanyagot tölteni tilos.
(4) A jármű utasterében, csomagterében elhelyezett edénybe üzemanyag töltése tilos.
601. § (1) Az éghető folyadékot és gázt szállító gépjármű csak erre a célra létesített külön gépjárműtároló helyiségben vagy
tárolóhelyen, más gépjárművektől elkülönítve helyezhető el úgy, hogy azok bármelyike a többi gépjármű mozgatása
nélkül kiállhasson. A jármű villamos berendezését feszültségmentesíteni kell.
(2) Gépjármű épület kapualjában – a családi házak kivételével – nem tárolható.
(3) Gépjármű udvarban az ajtó, ablak, erkély, kiürítésre, menekítésre szolgáló lépcső függőleges vetületétől minden
irányban legalább 2 méter távolságra helyezhető el. (4) Gépjárműtároló helyiségben vagy tárolóhelyen éghető folyadék, éghető gáz – a gépjárműbe épített
üzemanyagtartály kivételével – nem tárolható. Üzemanyagot, éghető folyadékot, gázt lefejteni, a gépjárművet
üzemanyaggal feltölteni, tűzveszéllyel járó tevékenységet, továbbá a gázüzemanyag-ellátó berendezésen javítást
végezni tilos. (5) A tisztán gázüzemű, a vegyes üzemű és a kettős üzemű járművet tilos elhelyezni
a) cseppfolyós (propán-bután) üzemanyag esetén – kivéve a vonatkozó műszaki követelményeknek megfelelő
biztonsági szeleppel felszerelt járműveket – aa) talajszint alatti, jármű tárolására alkalmas tárolókban,
ab) tömegtartózkodású vagy nagy forgalmú épületek alatti terekben,
ac) olyan járműtárolókban, amelyekben akna, vízzár nélküli csatornaszem, pincelejárat van, vagy amelyből
talajszint alatti, illetőleg olyan helyiség nyílik, amelynek teljes levegőcseréje nem biztosított,
ad) ahol az átszellőzés el nem zárható módon nem biztosított,
b) sűrített földgáz üzemanyag esetén: ba) tömegtartózkodású vagy nagy forgalmú épülethez közvetlenül csatlakozó zárt, át nem szellőzött terekben,
bb) ahol az átszellőzés el nem zárható módon nem biztosított.
(6) Az (5) bekezdés a) pontjában meghatározott terek bejáratánál, jól látható módon, a „Biztonsági szelep nélküli LPG
üzemű jármű részére tilos a behajtás” feliratú táblát kell elhelyezni.
237. Aratás 602. § (1) A kalászos termény betakarítását lehetőleg a közút és a vasútvonal mentén kell először elvégezni.
(2) A learatott kalászos termény, szalma a vasútvonal szélső vágányától és a vasútállomástól legalább 100 méter,
a közúttól legalább 25 méter távolságra helyezhető el. Ha a távolságok nem tarthatók, akkor a kalászos terményt,
a szalmát az aratással egyidejűleg, a szálas takarmányt pedig kiszáradáskor azonnal el kell szállítani. A vasút és a közút
mentén az aratást követően legalább 3 méter széles védőszántást kell alkalmazni.
(3) Gabonatáblán dohányozni még a járművek, erő- és munkagépek vezető fülkéiben is tilos.
(4) Az aratás idejére a gabonatáblától legalább 15 méterre éghető anyagtól és növényzettől mentes dohányzóhelyet
lehet kijelölni. A dohányzóhelyen a dohánynemű gyűjtéséhez és eloltásához megfelelő mennyiségű vizet tartalmazó
edényt kell elhelyezni. 238. Szérű, rostnövénytároló, kazal 603. § (1) A mezőn (határban) összerakott kazal, valamint a szérű és rostnövénytároló elhelyezésénél a szélső tárolási egység
és a környező a) „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó építményektől legalább 200 méter,
b) „C”–„E” tűzveszélyességi osztályba tartozó építményektől legalább 100 méter,
c) vasúti vágányoktól és a vasútállomástól – a rostnövénytároló ipari vágányát kivéve – legalább 100 méter,
d) közúttól, erdőtől, lábon álló gabonától legalább 25 méter,
e) nagyfeszültségű, föld feletti villamos vezetéktől a legfelső villamos vezeték és talaj közötti távolság háromszorosa,
de legalább 20 méter tűztávolságot kell tartani. (2) Az állattartó telepeken a legfeljebb egy évre elegendő alomszalma- és szálastakarmány-szükségletet üzemi tárolásnak
kell tekinteni. (3) A szérűben csak kalászos terményt, szálas takarmányt és szalmát, a rostnövénytároló telepen pedig csak rostnövényt
szabad elhelyezni. (4) A szérűn és a rostnövénytárolón a kazlakat úgy kell elhelyezni, hogy a második sorban levő kazal az előző sorban levő
két kazal közé kerüljön. (5) A kazlak, valamint a sorok között a nagyobb kazalmagasság háromszorosát, de legalább 20 méter távolságot kell
biztosítani. (6) A mezőn (határban) összerakott szálastakarmány-, szalma-, rostnövény- kazlakat legalább 3 méter széles
védőszántással kell körülvenni. 604. § (1) A szérű és a rostnövénytároló területét az éghető hulladéktól, elszáradt gaztól állandóan tisztán kell tartani.
(2) Dohányozni a szérű és a rostnövénytároló szélső tárolási egységétől, valamint a más helyen lévő kazaltól legalább
30 méter távolságra, tüzet rakni legalább 100 méter távolságra, a kijelölt helyen szabad. A tilalmakat a szérű és
a rostnövénytároló bejáratainál biztonsági jellel jelölni kell. 605. § (1) A rostnövény osztályozása esetén egy időben legfeljebb 4 kazal, tárolási egység bontható meg.
(2) A rostnövény csak a tárolón kívül és a szélső kazaltól 10 méteren túl sátorozható ki. A sátorozási területen minden
megkezdett 10 000 m2 alapterület után 10 méteres tűztávolságot kell biztosítani.
(3) A pozdorja kazal legnagyobb megengedett alapterülete 300 m2. A kazlak egymástól legalább 10 méter, rostkazaltól,
épülettől legalább 20 méter távolságra helyezhetők el. 239. A tarló- és a növényi hulladék égetésének szabályai
606. § (1) Az avar-, a tarló-, a nád- és a növényi hulladékégetés alkalomszerű tűzveszélyes tevékenység.
(2) A tervezett – az (1) bekezdés szerinti – égetés helyét, időpontját és terjedelmét a megkezdés előtt legalább 24 órával
az illetékes hivatásos önkormányzati tűzoltóságnak írásban be kell jelenteni.
(3) A tarlóégetést a learatott gabonatáblákon úgy kell végrehajtani, hogy a tűzterjedés irányában a hasznos vad
elmenekülhessen. A tarlónak minden oldalról egyidejűleg történő felgyújtása tilos. Az égetéshez csak
a tarlómaradványok használhatók fel. A szalmát elégetéssel megsemmisíteni, lábon álló gabonatábla mellett tarlót
égetni tilos. (4) Kukoricatarló-égetésnél a (3) bekezdésben foglaltakat kell megfelelően alkalmazni.
(5) A cséplési hulladékok, így pillangósvirágú magvak hulladékai és egyéb hulladék, a fatisztogatás hulladékai
(a továbbiakban: növényi hulladékok), a hernyófészkek és az arankafoltok – megfelelő tűzvédelmi óvórendszabályok
betartásával – csak a helyszínen égethetők. (6) Tarló- vagy a növényi hulladékégetés csak úgy végezhető, hogy az a környezetére tűz- és robbanásveszélyt ne
jelentsen. Ennek érdekében a) a tarlót vagy az érintett szakaszokat az égetés megkezdése előtt legalább 3 méter szélességben körül kell szántani,
és az adott területen az apró vadban okozható károk elkerülése érdekében vadriasztást kell végrehajtani,
a fasorok, facsoportok védelmére a helyi adottságoknak megfelelő, de legalább 6 méteres védősávot kell
szántással biztosítani, b) a tarlóégetést 30 ha-nál nagyobb területen szakaszosan kell végezni, és csak az egyik szakasz felégetése után
szabad a másik szakasz felégetéséhez hozzáfogni, c) a tarlóégetés időtartamára tűzoltásra alkalmas kéziszerszámmal ellátott, megfelelő létszámú, kioktatott személy
jelenlétéről kell gondoskodni, és legalább egy traktort ekével a helyszínen készenlétben kell tartani,
d) a tarló- vagy a növényi hulladékégetés célját szolgáló tüzet őrizetlenül hagyni tilos, és veszély esetén vagy ha
a tűzre már szükség nincs, azt azonnal el kell oltani.
(7) A tarló- vagy a növényi hulladékégetés befejezése után a helyszínt gondosan át kell vizsgálni, és a parázslást, izzást
– vízzel, földtakarással, kéziszerszámokkal – meg kell szüntetni.
240. A mezőgazdasági erő- és munkagépek 607. § (1) A kalászos termény betakarítási, kazalozási, szalma-összehúzási és bálázási munkáiban csak az a tűzvédelmi
követelményeknek megfelelő, legalább egy, a vonatkozó műszaki követelményeknek megfelelő, legalább 21A és
113B vizsgálati egységtűz oltására alkalmas tűzoltó készülékkel is ellátott erő- és munkagép, valamint egyéb jármű
vehet részt, amelynek tűzvédelmi felülvizsgálatát a betakarítást megelőzően az üzemeltető elvégezte. A jármű
megfelelőségéről szemle keretében kell meggyőződni, amelynek tervezett időpontját 8 nappal előbb írásban az
illetékes hivatásos önkormányzati tűzoltóságra be kell jelenteni. A szemléről jegyzőkönyvet kell készíteni, amelynek
1 példányát a járművön el kell helyezni és a szemlét követő 8 napon belül a tűzoltóságnak meg kell küldeni.
(2) Az üzemelő erő- és munkagép kezelője szükség szerint, de legalább naponta egyszer köteles a kipufogó-vezeték és
szikratörő műszaki állapotát felülvizsgálni és a rárakódott éghető anyagtól szükség esetén megtisztítani.
(3) A tartalék üzem- és kenőanyagot az erő- és munkagéptől, a kazaltól és a gabonatáblától legalább 20 méter távolságra
kell elhelyezni éghető hulladéktól, növényzettől mentes területen. (4) Erő- és munkagépen, gépjárművön olyan karbantartás, javítás, amely nyílt láng használatával jár, vagy üzemanyag
elfolyásával járhat, gabonatáblán, szérűn és a rostnövénytároló területén nem végezhető.
(5) Munkaszünet idejére az arató-, cséplőgépet, az erőgépet és az egyéb munkagépet a lábon álló kalászos terménytől,
a tarlótól, továbbá a kazaltól legalább 15 méter távolságra kell elhelyezni, éghető hulladéktól, növényzettől mentes
területen. Ha a tarlótól ez a távolság nem biztosítható, akkor 3 méter széles védőszántáson kívül kell az arató-, cséplő-,
erő- és az egyéb munkagépet elhelyezni. (6) Az arató- és cséplőgépet hajlékony földelővezetékkel, akkumulátorát pedig legalább nehezen éghető, villamosságot
nem vezető anyagú védőburkolattal kell ellátni. (7) Az erő- és munkagépet, arató- és cséplőgépet a kezelő üzemeltetés közben nem hagyhatja el, egyéb munkát nem
végezhet. 608. § (1) A szalmaösszehúzást és a kazalozást végző erőgép az összehúzott szalmát és kazlat csak olyan távolságra közelítheti
meg, hogy az erőgép égésterméke, illetőleg annak elvezető csöve gyújtási veszélyt ne jelentsen.
(2) A szalmaösszehúzásban és a kazalozásban részt vevő erőgépet a ráhullott szalmától, szénától rendszeresen meg kell
tisztítani. (3) Az összehúzott szalma alapterülete nem haladhatja meg az 1000 m2-t.
241. A terményszárítás szabályai 609. § (1) Szellőztetéssel történő szárítás esetén
a) szálas takarmányt kazalozni csak akkor lehet, ha a takarmány nedvességtartalma 40–45% alá csökkent,
b) a kazlak méretének meghatározásánál a szellőzőventillátor teljesítőképességét és a 20. melléklet 2. táblázatának
előírásait kell figyelembe venni, c) a takarmányt felületi víztől mentesen kell a megfelelően előkészített kazalszárító berendezésre behordani, és
– előírt rétegvastagságig és magasságig – kazalozni, d) a szénát egyenletes rétegbe, tömör gócok nélkül kell teregetni, a rétegenkénti kazalozás során új réteg csak az
előző réteg teljes kiszáradása után rakható fel, e) a kazlat beázástól védeni kell,
f) a kazal belső hőmérsékletét rendszeresen és szakszerűen mérni kel,
g) a szénakészítés technológiai leírását a szénakészítést végzők részére ki kell adni.
(2) Terményszárító berendezéssel történő szárítás esetén a tűzvédelmi előírások megtartásáért és annak folyamatos
üzemelés közbeni ellenőrzéséért az üzemeltető és a kezelő személyzet a felelős. A szárítóberendezés üzemeltetése
során a gyártó kezelési utasítását figyelembe kell venni.
XXXIII. FEJEZET ÉGHETŐ FOLYADÉKOK ÉS GÁZOK HASZNÁLATI SZABÁLYAI
242. Éghető folyadékok tárolása és szállítása 300 literig
610. § (1) E cím előírásai a legfeljebb 300 liter mennyiségű éghető folyadék szállítására és helyiségben való tárolására
vonatkoznak, kivéve az etilalkohol-tartalmú élvezeti, pipere- és gyógyszercikkek (pl. tömény szeszes italok, kölnivíz,
tinktúrák), az éghető folyadékkal készült háztartási cikkek, a lakk- és festékanyagok, ezek oldószerei, valamint
a folyékony robbantóanyagok tárolását és szállítását, továbbá a laboratóriumok nem tárolási célú, éghető
folyadékainak a kezelését. (2) A lakásban és üdülőegységben történő éghető folyadék tárolás esetében az 592. § (4) bekezdésének előírásai
irányadók. (3) Éghető folyadékot csak a folyadék hatásának ellenálló, jól zárható edényben szabad tárolni.
(4) A sérülékeny edények gyűjtőcsomagolása vagy védőburkolása sérülés (törés, felszakadás) ellen nyújtson védelmet.
(5) Az edények csak kiöntőnyílásukkal felfelé, lezárt állapotban tárolhatók és szállíthatók. Kiürített, de ki nem tisztított
edények tárolására és szállítására a megtöltöttekre vonatkozó előírások irányadók.
(6) Egy helyiségben I. és II. tűzveszélyességi fokozatú folyadék III. és IV. tűzveszélyességi fokozatú folyadékkal együtt csak
akkor tárolható, ha az edények egymástól jól láthatóan, elkülönítve vannak csoportosítva.
611. § I. és II. tűzveszélyességi fokozatú folyadékok maximum 20 l űrtartalmú egységekben tárolhatók. 20 l-nél nagyobb
űrtartalmú edényekben III. és IV. tűzveszélyességi fokozatú folyadékok tárolhatók.
612. § (1) Egy helyiségben I. és II. tűzveszélyességi fokozatba tartozó éghető folyadékból, összesen legfeljebb 60 l, III. és
IV. tűzveszélyességi fokozatba tartozó éghető folyadékból összesen legfeljebb 300 l tárolható.
(2) Együttes tárolás esetén a) 50 m3 helyiségtérfogatig legfeljebb 60 liter,
b) 100 m3 helyiségtérfogatig legfeljebb 150 liter, c) 100 m3 helyiségtérfogat felett legfeljebb 300 liter
tárolható a helyiségben. 613. § (1) Az edények biztonságos tárolására a technológia figyelembevételével – a meghatározott védelmi módnak
megfelelően – a) a kizárólag erre a célra használatos fémlemez, vagy legalább 5 mm vastagságú üveggel üvegezett fémvázas
szekrény, b) az éghető folyadékok tárolására alkalmas tűzálló tárolószekrény, vagy
c) robbanásgátló szekrény használható. (2) Szekrényben éghető folyadékok – a folyadékok tűzveszélyességi fokozatától függetlenül – együttesen is tárolhatók
úgy, hogy a) a fémlemez vagy üvegezett szekrény esetében a folyadékok mennyisége legfeljebb 20 liter,
b) a robbanásgátló szekrény esetében a folyadékok mennyisége legfeljebb 50 liter, és
c) a tűzálló tárolószekrény esetében a folyadékok mennyisége legfeljebb 300 liter
legyen. 614. § (1) Személyszállító felvonó éghető folyadék szállítására legfeljebb 20 liter mennyiségig és legfeljebb 1 személy
kíséretében használható. (2) Tömegközlekedésre használatos járművön, valamint teherszállító járművön személyszállítással egy időben éghető
folyadékot tartalmazó edények nem szállíthatók. (3) Személygépjárműben éghető folyadékot tartalmazó edények csak abban az esetben szállíthatók, ha a vezetőn kívül
a gépjárműben legfeljebb 1 fő tartózkodik. (4) Szállítás közben az éghető folyadékot tartalmazó edényeket úgy kell elhelyezni, hogy azok ne borulhassanak fel, vagy
sérülhessenek meg. (5) Éghető folyadékot tartalmazó üvegedények és az ezeket tartalmazó göngyölegek egymásra helyezve nem
szállíthatók. (6) Kézi erővel legfeljebb 20 liter éghető folyadék szállítható.
243. Éghető folyadékok és olvadékok tárolása fekvő, hengeres acéltartályokban
615. § Többkamrás tartályok használatakor a tartály különböző rekeszeiben nem tárolhatók olyan folyadékok, amelyek
egymással veszélyes reakcióba léphetnek. 616. § (1) A tartályok közelében hordozható tűzoltó készüléket kell készenlétben tartani. A tűzoltó készülékek mennyiségének
meghatározása a mértékadó tűzfelület alapján történjen. A tűzoltó készülék föld alatti tartályok esetén legalább
34A és 144B vizsgálati egységtűz oltására, föld feletti tartályok pedig legalább 55A és 233B vizsgálati egységtűz
oltására legyen alkalmas. (2) Az esetleg szabadba kikerült és szétfolyt folyadékot haladéktalanul fel kell itatni. Erre a célra a tárolótéren
tartálycsoportonként 0,1 m3 száraz homok, vagy 0,05 m3 száraz, nem éghető abszorbens felitató anyagot kell tartani.
244. Éghető folyadékok tárolása kamrában 617. § (1) A kamrában az elcsepegett folyadék felitatására alkalmas eszközt, felitató anyagot vagy 0,5 m3 száraz homokot és 1 db
szórólapátot kell készenlétben tartani. (2) Ha a kamrában I. és II. tűzveszélyességi fokozatba tartozó folyadékok kimérését végzik, akkor a kamrában 1 db,
legalább 2 m2 nagyságú, lángmentesített takarót vagy ponyvát is el kell helyezni.
(3) A kamra bejárata közelében – a kamrán kívül – 2 db, egymás mellé épített kamrák esetén a további kamrákhoz 1–1 db,
legalább 55A és 233B jelű vizsgálati egységtűz oltására alkalmas tűzoltó készüléket kell elhelyezni.
(4) A kamra ajtajának külső felületén 1 db, a tűz – vagy robbanásveszélyre figyelmeztető táblát kell maradó módon
elhelyezni. 245. Üzemanyagtöltő állomás előírásai 618. § (1) Kenőanyag és egyéb éghető folyadék kezelőépületen kívül csak A1–A2 tűzvédelmi osztályú, legfeljebb 500 liter
űrtartalmú szekrényben, kirakatszekrényben vagy konténerben tárolható zárt edényben, kombinált csomagolásban.
Ezekben különböző tűzveszélyességi fokozatú anyagok együtt is tárolhatók. A szekrények és a konténerek zárhatók
legyenek. (2) A tároló szekrényből, konténerből kútoszloponként legfeljebb 2 db helyezhető el, de az üzemanyagtöltő állomás
területén az árusított anyagok mennyisége legfeljebb 5 m3 lehet. A konténerekben fűtőberendezés nem lehet.
246. Üzemanyagtöltő állomáson, kezelőépületen belüli éghető folyadék tárolása, szállítása
619. § (1) A tároló edények kiöntőnyílásukkal felfelé, légmentesen lezárt állapotban tárolhatók.
(2) Kiürített, de ki nem tisztított edények tárolására a megtöltöttekre vonatkozó előírások irányadók.
(3) Egy helyiségben különböző tűzveszélyességi fokozatú anyagok együtt is tárolhatók.
(4) A sérülékeny tároló edények gyűjtőcsomagolása vagy védőburkolása sérülés, így törés, felszakadás ellen nyújtson
védelmet. 620. § (1) A kezelőépületben a folyadék hatásának ellenálló, jól zárható palackban vagy flakonban I. tűzveszélyességi fokozatba
tartozó folyadékból legfeljebb 200 l, a II. tűzveszélyességi fokozatba tartozó folyadékból legfeljebb 300 l, a III. és
IV. tűzveszélyességi fokozatba tartozó folyadékból legfeljebb 500 l tárolható.
(2) A palack és a flakon űrtartalma nem haladhatja meg a 2 l-t .
(3) Jól zárható üzemanyagkannában, egyéb dobozban vagy kannában az I. és II. tűzveszélyességi fokozatú folyadékokból
legfeljebb 100 l, a III. és IV. tűzveszélyességi fokozatú folyadékokból pedig legfeljebb 3000 l tárolható.
(4) A doboz vagy kanna űrtartalma nem haladhatja meg a 20 l-t.
(5) Fémhordóban I–IV., műanyag hordóban csak III. és IV. tűzveszélyességi fokozatú folyadékok tárolhatók.
621. § A kezelőépületben együttesen legfeljebb 3000 liter éghető folyadék tárolható.
622. § (1) Üzemanyagtöltő állomáson belül az éghető folyadékot tartalmazó edények csak a megfelelő szállítóeszközzel vagy
kézi erővel szállíthatók. (2) Személyszállító felvonó éghető folyadék szállítására legfeljebb 20 liter mennyiségig és legfeljebb 1 személy
kíséretében használható. (3) Szállítás közben az éghető folyadékot tartalmazó edényeket úgy kell elhelyezni, hogy azok ne borulhassanak fel, vagy
sérülhessenek meg. (4) Éghető folyadékot tartalmazó üvegedények és az ezeket tartalmazó göngyölegek egymásra rakva nem szállíthatók.
247. Üzemanyagtöltő állomáson elhelyezett tűzoltó készülékek 623. § (1) A töltőállomásokon 3 kútoszlopig 2 db, minden további megkezdett 3 kútoszlop után legalább 1–1 db és legalább
34A és 144B jelű vizsgálati egységtűz oltására alkalmas tűzoltó készüléket kell elhelyezni a kútoszlopok, valamint
legalább 1 db-ot a töltőakna 30 méteren belüli környezetében.
(2) Önkiszolgáló töltőállomásokon minden kútoszlophoz 1 db, legalább 34A és 144B jelű vizsgálati egységtűz oltására
alkalmas tűzoltó készüléket kell a kútoszlopok közelében elhelyezni.
(3) 1 db, legalább 34A, 144B és C oltásteljesítményű tűzoltó készüléket kell elhelyezni a töltőállomáson levő
pébégáz-cseretelep közelében, jól láthatóan, könnyen hozzáférhetően. A készüléket együtt lehet tárolni
a kútoszlopoknál vagy a kezelőépületben tárolt készülékekkel, de a készülék és a cseretelep közötti távolság nem lehet
több, mint 30 méter. (4) 1–1 db, legalább 55A és 233B jelű vizsgálati egységtűz oltására alkalmas tűzoltó készülék kell minden
I–II. tűzveszélyességi fokozatú éghető folyadékot tároló föld feletti tartályhoz, valamint minden megkezdett 2 db,
III. tűzveszélyességi fokozatú éghető folyadékot tároló föld feletti tartályhoz.
(5) A legfeljebb 10 000 literes konténerkúthoz legalább 2 db, a 10 000 liternél nagyobb konténerkúthoz 3 db, legalább
55A és 233B jelű vizsgálati egységtűz oltására alkalmas tűzoltó készüléket kell készenlétben tartani.
(6) A üzemanyagtöltő állomásokon minden megkezdett 3 kútoszlop után és a töltőaknánál a legalább 100 liter folyékony
szénhidrogén felitatására alkalmas anyagot, vagy 0,05 m3 nem éghető száraz felitató anyagot (kovaföld-zeolit tartalmú
őrleményt, vagy egyéb szorbens anyagot) kell készenlétben tartani 1–1 db hosszú nyelű szórólapáttal.
(7) A kezelőépületben jól hozzáférhetően 1 db, legalább 2 m2 nagyságú, természetes alapanyagú (műszálmentes),
égéskésleltetett takarót vagy tűzoltó takarót kell elhelyezni a személyek mentésére.
248. Éghető folyadékok töltése üzemanyagtöltő állomáson 624. § (1) Az éghető folyadék kizárólag álló motorú és rögzített helyzetű jármű tartályába vagy megfelelő edénybe (antisztatikus
vagy fém kannába, hordóba) tölthető. (2) Töltőállomásokon éghető folyadékok kiszolgálásakor, töltésekor nem kell antisztatikus ruházatot viselni.
(3) Üzemanyag acélból készült, tömören zárható edényekbe az edények űrtartalmának 97%-ig, korlátozás nélkül tölthető.
(4) 5 liter feletti térfogatú műanyag edénybe I. tűzveszélyességi fokozatú folyadék (benzin) csak akkor szolgálható ki, ha
az nem elektrosztatikai szigetelő és az edény elektrosztatikai szempontból, az arra kijelölt laboratórium által minősítve
és jelölve van (ExElStat, antisztatikus). 249. Gáz és olajipari követelmények
625. § (1) „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó üzemrészben dolgozókat a tevékenységi körükkel kapcsolatos
tűzvédelmi ismeretekre, a tűzoltó készülékek kezelésére, továbbá a tűz esetén végzendő feladataikra foglalkoztatásuk
megkezdése előtt, azt követően pedig évenként legalább egy alkalommal ki kell oktatni, az erre vonatkozó
ismereteikről meg kell győződni, és ezt dokumentálni kell.
(2) „A” és „B” tűzveszélyességi osztályba tartozó anyagok tartályaiba történő beszállás csak akkor történhet, ha a tartályból
az anyag maradéktalanul eltávolításra került, a tartály ki lett szellőztetve, és a tartály csatlakozó csővezetékekkel való
kapcsolata meg lett szüntetve. Beszállni csak műszeres ellenőrzés után szabad.
250. PB gáz cseretelep üzemeltetési előírásai 626. § (1) A cseretelep dolgozóit a munkáltató köteles munkába állás előtt, továbbá évenként tűzvédelmi oktatásban
részesíteni, és azt dokumentálni. (2) A cseretelep kezelését, palackok visszavételét, kiadását, vizsgával nem rendelkező személyre átruházni nem lehet.
(3) Az „1”–„2” kategóriájú cseretelepek kivételével a palackok kiadását és bevételezését csak testhezálló, az üzemeltető
által beszerzett védőruhában, fedett fővel és szikrát nem okozó bőr lábbeliben szabad végezni. Műszálból készült alsó
és felső ruházat nem viselhető. (4) A cseretelephez tartozó irodahelyiségben szilárd tüzelőanyaggal fűteni tilos.
627. § (1) Az „1” kategóriájú cseretelepek 5 m-es körzetén belül – konyhakerti és dísznövény, valamint szőlő, gyep és élőfa
kivételével – növényzet nem lehet. Egyéb kategóriájú cseretelepeken növényzet, élőfa, gyep kivételével nem lehet.
(2) A „2”–„4” kategóriájú cseretelepeket szükségvilágítás céljára el kell látni legalább 1 db, a „kategórián felülit” legalább
2 db robbanásbiztos védettségű hordozható kézilámpával. (3) Azokon a cseretelepeken, ahol acél palackok tárolása és forgalmazása is történik, csak szikrát nem okozó
szerszámokkal lehet dolgozni, acél szerszámok használata tilos. (4) A cseretelepen villamos szerelési tevékenységet csak szakképzett személy végezhet. A veszélyességi övezeten belül
csak feszültségmentesítés után lehet munkát végezni. A munkavégzést naplóban kell rögzíteni. A villanyszerelési
munkát a szerelő csak akkor kezdheti el, ha előzetesen írásban igazolta a robbanásveszély tudomásulvételét. A munka
elvégzése után a robbanásbiztos szerelés hibátlanságáról meg kell győződni és azt dokumentálni.
(5) Palackból a PB-gáz átfejtése turista használatú palackba az illetékes hatóság engedélyének birtokában végezhető.
(6) PB-gáz cseretelepen csak a külön jogszabályoknak megfelelően PB-gáz palacktöltő üzemben töltött és ellenőrzött
– kivéve a turista használatú palackot –, az engedélyes gázforgalmazótól értékesítésre átvett PB-gáz palack tárolható
és értékesíthető. 628. § (1) A gázpalack mechanikai igénybevételnek (ütésnek, dobásnak) nem tehető ki. A padozathoz lefagyott gázpalack
legfeljebb 40 °C-os (kézmeleg) vízzel lazítható fel, majd gondoskodni kell a padozat víztelenítéséről.
(2) Az „1” kategórián felüli cseretelepen a PB-gázpalackokon és a forgalmazáshoz előírt felszerelésen kívül egyéb anyag
nem helyezhető el. (3) A cseretelepeket a 28. melléklet 1. táblázata szerinti tűzoltó készülékkel kell ellátni.
(4) A tűzoltó készülékeket a cseretelepek közelében – a tárolón, konténer ketrecen kívül – jól látható, könnyen
hozzáférhető helyen kell elhelyezni. I. kategóriájú cseretelep esetén a tűzoltó készülék a cseretelep kezelőinek állandó
tartózkodására szolgáló területen, helyiségben is tárolható. (5) A tűzoltóság telefonszámát jól látható helyen és időt álló kivitelben el kell helyezni.
(6) A cseretelepeken keletkező tűz eloltására, a tűz közelében levő palackok védelmére vonatkozóan az üzemeltető
írásban – ha kötelezett tűzvédelmi szabályzat készítésére, akkor annak mellékleteként – intézkedik, és szükség esetén
az ebben foglaltak szerint jár el. 251. Üzemanyagtöltő állomás területén elhelyezett PB-gáz cseretelep előírásai
629. § (1) Az üzemanyagtöltő állomás területén létesített pébégáz cseretelep üzemeltetése a 626–629. §-ban foglaltak
figyelembevételével történjen. (2) A töltött és a kiürült pébégázpalackok egy pébégázpalack-tárolón belül együtt is tárolhatók úgy, hogy a kiürült
pébégázpalackokat meg kell jelölni. HATODIK RÉSZ
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
630. § (1) Ez a rendelet – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – a kihirdetését követő 30. napon lép hatályba.
(2) E rendelet 140. § (3) bekezdése 2013. január elsején lép hatályba.
631. § Hatályát veszti az Országos Tűzvédelmi Szabályzat kiadásáról szóló 9/2008. (II. 22.) ÖTM rendelet.
632. § E rendelet tervezetének a műszaki szabványok és szabályok, valamint az információs társadalom szolgáltatásaira
vonatkozó szabályok terén információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, a 2006/96/EK tanácsi irányelvvel
módosított 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 8–10. cikke szerinti előzetes bejelentése megtörtént.
633. § Az építésügyi hatósági eljárásokról, valamint a telekalakítási és az építészeti-műszaki dokumentációk tartalmáról szóló
37/2007. (XII. 13.) ÖTM rendelet 5. számú melléklet III. szakaszának 4. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„4. A tűzvédelmi műleírás, dokumentáció, kiűrítési terv tartalmazza
a) az építmény, létesítmény megközelíthetőségére, b) a létesítmény oltóvíz ellátására,
c) a létesítmény, építmény tűzveszélyességi osztályba sorolására, az építmények tűzállósági fokozatára,
d) az alkalmazott épületszerkezetek tűzvédelmi paramétereire, e) a tűzszakaszok elhelyezkedésére,
f) a kiürítésre, g) az épületgépészeti kialakításra, villamos és villámvédelmi rendszerre,
h) a tűzjelzésre és -oltásra, i) a hő- és füstelvezetésre és kialakítására, és
j) a tűzterhelés meghatározására vonatkozó megoldásokat.” Dr. Pintér Sándor s. k.,
belügyminiszter