text:
2014. LXXXIII. törvény az egységes elektronikuskártya-kibocsátási keretrendszerről.
1. Általános rendelkezések 1. § (1) Az állam az egyes költségvetési szervek és közfeladatot ellátó más szervek, valamint gazdálkodó és civil szervezetek
által kibocsátásra kerülő, jogosultságot vagy tényt igazoló vagy szolgáltatások igénybevételére jogosító kártyák
előállítása, kibocsátása, felhasználása és nyilvántartása egységes keretfeltételeinek biztosítása érdekében a Kormány
által rendeletben kijelölt államigazgatási szerv (a  továbbiakban: működtető) útján egységes elektronikuskártyakibocsátási keretrendszert (a továbbiakban: NEK) működtet.
(2) A NEK keretein belül kibocsátott biztonsági okmányok esetében a biztonsági okmányok védelmének rendjéről szóló
kormányrendelet szerinti követelményeket is teljesíteni kell.
(3) A NEK-hez kártyafelhasználóként
a) bármely, a  polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992.  évi LXVI.  törvény
(a továbbiakban: Nytv.) hatálya alá tartozó természetes személy,
b) a  (4)  bekezdés a)  pontja szerinti kártyakibocsátó által kibocsátott kártyára jogosult, az  a)  pont szerinti
személyi körön kívül eső természetes személy,
c) az 5. § (4) bekezdése szerinti kártya esetében bármely természetes vagy jogi személy
csatlakozhat.
(4) A NEK-hez kártyakibocsátóként az csatlakozhat, akit
a) ágazati törvény vagy ágazati törvény felhatalmazása alapján jogszabály a csatlakozásra kijelölt, vagy
b) az e törvény szerinti hatósági eljárásban kártyakibocsátásra feljogosítottak.
(5) A (4) bekezdés a) pontja szerinti esetben
a) kártyakibocsátó csak költségvetési szerv vagy közfeladatot ellátó más szerv lehet,
b) a  kártyakibocsátással és -felhasználással összefüggő adatkezelés, valamint a  másodlagos kártyakibocsátás
tekintetében ágazati törvény e törvényhez képest speciális szabályokat határozhat meg.
 (6) Ágazati törvény előírhatja a NEK-hez kártyafelhasználóként való kötelező csatlakozást.
2. Értelmező rendelkezések 2. § E törvény alkalmazásában:
 1. adat elektronikus hordozására képes eszköz: miniszteri rendeletben meghatározott műszaki előírásoknak
megfelelő, egyedi azonosítóval rendelkező elektronikus adathordozó egység vagy technológiai megoldás,
 2. civil szervezet: az  egyesülési jogról, a  közhasznú jogállásról, valamint a  civil szervezetek működéséről és
támogatásáról szóló törvény szerinti civil szervezet,
 3. elsődleges kártya: az  e  törvényben és a  felhatalmazása alapján kiadott jogszabályban meghatározott
feltételeknek megfelelő, adat elektronikus hordozására képes eszközzel ellátott hordozó,
 4. gazdálkodó szervezet: a polgári perrendtartásról szóló törvény szerinti gazdálkodó szervezet,
 5. kártya: az elsődleges kártya és a másodlagos kártya,
 6. kártyaelfogadó: a  kártya alapján szolgáltatást nyújtó, jogot, kedvezményt biztosító természetes vagy jogi
személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet,
 7. kártyafelhasználó: az  a  természetes személy, aki a  birtokában lévő, e  törvény alapján kibocsátott kártyával
igazolja valamely jogosultságát vagy szolgáltatást vesz igénybe,
 8. kártyakibocsátó: kártya kibocsátására feljogosított szervezet,
 9. másodlagos kártya: valamely elsődleges kártya által hordozott, ahhoz kizárólag elektronikusan hozzárendelt
kártyafunkció, A törvényt az Országgyűlés a 2014. december 1-jei ülésnapján fogadta el.
10. megszemélyesítés: a  kártyának a  kártyán megjelenített, valamint elektronikusan tárolt adatokkal történő
ellátása.
3. A működtető 3. § (1) Működtetőként hatósági jogkörrel rendelkező államigazgatási szerv jelölhető ki.
 (2) A működtető
a) vezeti a  NEK központi nyilvántartást és ellátja a  NEK központi nyilvántartással kapcsolatos adatkezelési
feladatokat,
b) gondoskodik a NEK központi nyilvántartást támogató elektronikus információs rendszer üzemeltetéséről,
c) gondoskodik a NEK központi nyilvántartás folyamatos működéséről,
d) ellátja a NEK működtetéséhez kapcsolódó hatósági feladatokat,
e) ellátja az  e  törvényben és az  ágazati törvényben, valamint az  e  törvény vagy az  ágazati törvény
felhatalmazása alapján kiadott jogszabályban hatáskörébe utalt egyéb feladatokat.
4. A kártya 4. § (1) A kártya
a) jogszabályon, szerződésen, bírósági, hatósági határozaton vagy a  kártyakibocsátó önkéntes
akaratelhatározásán alapuló jogosultság, vagy
b) tény
fennállását igazolja, vagy szolgáltatás igénybevételét teszi lehetővé (a továbbiakban együtt: kibocsátási cél).
(2) A kártyakibocsátó másodlagos kártyát bocsáthat ki úgy, hogy
a) az elsődleges kártyakibocsátóval kötött szerződés alapján, a kártyafelhasználó erre irányuló kérelmére, vagy
b) ágazati törvény rendelkezése alapján
a más kártyakibocsátó által kibocsátott elsődleges kártyát a  saját kibocsátási célhoz rendeli hozzá. A  másodlagos
kártyára – a  fizikai kártyatest kialakítása és megszemélyesítése kivételével – az  elsődleges kártyára vonatkozó
szabályokat kell alkalmazni.
(3) Másodlagos kártyaként az  1.  § (4)  bekezdés a)  pontja szerinti kártyakibocsátó által kibocsátott kártya csak akkor
bocsátható ki, ha az elsődleges kártya szintén az 1. § (4) bekezdés a) pontja szerinti kártyakibocsátó által kibocsátott
kártya. Az  1.  § (4)  bekezdés a)  pontja szerinti kártyakibocsátó által kibocsátott elsődleges kártyához az  1.  §
(4) bekezdés b) pontja szerinti kártyakibocsátó által kibocsátott másodlagos kártya csak akkor rendelhető hozzá, ha
a másodlagos kártya hozzárendelését az elsődleges kártyára vonatkozó szabályokat meghatározó ágazati törvény
kifejezetten megengedi.
(4) Az  elsődleges kártyához több másodlagos kártya is rendelhető. Másodlagos kártya hozzárendelése esetén
biztosítani kell annak technológiai lehetőségét, hogy a  kártyafelhasználó a  másodlagos kártya használatát és
a kártyahasználattal kapcsolatos adatok megismerhetőségét másodlagos kártyánként külön-külön korlátozza.
(5) Ágazati törvény rendelkezhet úgy, hogy olyan, személyazonosság közhiteles igazolására szolgáló kártya formátumú
okmány, amely egyúttal megfelel az  e  törvény felhatalmazása alapján kiadott jogszabályban meghatározott
műszaki, technológiai, biztonsági előírásoknak is, e törvény szerinti elsődleges kártyának tekintendő és másodlagos
kártya rendelhető hozzá.
(6) Az (5) bekezdés szerinti esetben e törvény rendelkezéseit az ágazati törvényben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
 (7) A  (2)  bekezdés a)  pontja szerinti szerződés megkötéséről és a  szerződéses jogviszonyban beállott változásokról
a szerződő felek a működtetőt haladéktalanul tájékoztatják. 5. § (1) Az elsődleges kártya – a (4) bekezdés szerinti kártya kivételével –
a) a kártyán megjelenített módon tartalmazza
aa) a kártyafelhasználó arcképmását,
ab) a kártyafelhasználó családi és utónevét,
ac) a NEK-re utaló jelzést,
ad) a kártya egyedi sorszámát,
b) elektronikusan tartalmazza
ba) a kártya elektronikus egyedi azonosítóját,
bb) a kártyakibocsátó egyedi azonosítóját.
(2) Az elsődleges kártya
a) – ha ágazati törvény így rendelkezik – a kártyán megjelenített módon tartalmazhatja
aa) a  kártyafelhasználó születési helyét és idejét, lakó- vagy tartózkodási helyének településnevét,
14. életévét betöltött kártyafelhasználó esetében az aláírását,
ab) – ha a  kártyakibocsátót ágazati törvény, vagy ágazati törvény felhatalmazása alapján jogszabály
jelöli ki – az  ágazati törvény által meghatározott kibocsátási célra vonatkozó jogosultsági vagy
tényadatokat,
ac) az ágazati törvényben meghatározott egyéb személyes adatot,
b) a kártyakibocsátó döntése alapján a kártyán megjelenített módon tartalmazhatja
ba) a kártyakibocsátó megnevezését,
bb) a kártya kiállításának napját és az érvényességére vonatkozó adatot,
bc) – ha a  kártyakibocsátót nem ágazati törvény, vagy ágazati törvény felhatalmazása alapján
jogszabály jelöli ki – a kibocsátási célra vonatkozó jogosultsági vagy tényadatokat,
bd) a kártyakibocsátó által meghatározott egyéb, személyes adatnak nem minősülő adatot,
c) a  kártyafelhasználó hozzájárulása esetén a  kártyán megjelenített módon tartalmazhat egyéb, rá vonatkozó
személyes adatot.
(3) Az  elsődleges kártya elektronikusan személyes adatot ágazati törvény rendelkezése alapján tartalmazhat. Ebben
az  esetben a  kártyán elektronikusan tárolt személyes adat kezelésére vonatkozó szabályokat az  ágazati törvény
határozza meg.
(4) A  kártyakibocsátó olyan elsődleges kártyát is kibocsáthat, amely megfelel az  e  törvény felhatalmazása alapján
kiadott jogszabályban meghatározott műszaki, technológiai, biztonsági előírásoknak és személyes adatokat nem
tartalmaz (a továbbiakban: anonim kártya).
(5) Az anonim kártya tartalmazza az (1) bekezdés a) pont ac) alpontja és b) pontja szerinti adatokat, és tartalmazhatja
a (2) bekezdés b) pontja szerinti adatokat.
(6) Az anonim kártya esetén a 4. § (2)–(7) bekezdése, a 6–7. §, a 8. § (2)–(3) bekezdése, a 8. § (5) bekezdésénének a)–d)
és f ) pontja, a 9–12. §, és a 16–19. § nem alkalmazható.
(7) Ágazati törvény előírhatja, hogy az  anonim kártya a  kibocsátási cél fennállásának igazolására kizárólag
személyazonosság igazolására szolgáló érvényes okmánnyal együtt alkalmas.
5. Kártyafelhasználói regisztráció 6. § (1) A  NEK-hez kártyafelhasználóként való csatlakozáshoz az  ebben az  alcímben meghatározott regisztrációt
(a továbbiakban: kártyafelhasználói regisztráció) kell lefolytatni.
(2) A kártyafelhasználói regisztrációval összefüggő feladatokat a Kormány rendeletében kijelölt szerv (a továbbiakban:
regisztrációs szerv) országos illetékességgel végzi.
(3) Az  1.  § (3)  bekezdés a)  pontja szerinti kérelmező esetén a  kártyafelhasználói regisztráció során a  regisztrációs
szerv a  személyesen megjelent kártyafelhasználó kártyafelhasználói regisztráció iránti kérelmére – a  7.  §-ban
meghatározott eltérésekkel – az Nytv. szerinti egységes arcképmás- és aláírás-felvételezést folytat le.
(4) Az  1.  § (3)  bekezdés a)  pontja szerinti kérelmező esetén a  kártyafelhasználói regisztráció érvényessége öt év.
A  kártyafelhasználói regisztráció érvényessége az  Nytv. szerinti egységes arcképmás- és aláírás-felvételezéssel
esetenként öt évvel meghosszabbodik.
(5) Az  1.  § (3)  bekezdés b)  pontja szerinti kérelmezőt a  kártyafelhasználói regisztráció során a  regisztrációs szerv
a  személyesen megjelent kártyafelhasználó kártyafelhasználói regisztráció iránti kérelmére az  általa bemutatott
útlevélben vagy az  Európai Gazdasági Térségről szóló Egyezményben részes tagállam állampolgára esetén
a  tagállam által kibocsátott személyazonosításra alkalmas okmányban szereplő adatok alapján azonosítja. Sikeres
azonosítás esetén a  regisztrációs szerv a  kérelmező arcképmását és – ha a  kérelmező a  14. életévét betöltötte –
aláírását rögzíti, és azokat, valamint a  bemutatott személyazonosításra alkalmas okmányban foglalt természetes
személyazonosító adatokat, a bemutatott okmány számát, típusát és érvényességi idejét bejegyzi a 8. § (3) bekezdés
a) pontja szerinti adatbázisba.
(6) Az  1.  § (3)  bekezdés b)  pontja szerinti kérelmező esetén a  kártyafelhasználói regisztráció érvényessége
az  (5)  bekezdés szerinti, a  regisztráció alapjául szolgáló okmány érvényességének időpontjáig terjedő idő, de
legfeljebb öt év.
7. § (1) A  kártyafelhasználói regisztráció során az  1.  § (3)  bekezdés a)  pontja szerinti kérelmező esetén a  személyiadatés lakcímnyilvántartás adatkezelője a  kérelmező személyi adat- és lakcímnyilvántartásban kezelt természetes
személyazonosító adatait, lakcímét, egységes arcképmás- és aláírás-felvételezés során rögzített arcképmását és – ha
a 14. életévét betöltötte – aláírását kártyakibocsátás céljából a működtető részére átadja.
(2) Amennyiben a személyiadat- és lakcímnyilvántartás a kártyafelhasználó egységes arcképmás- és aláírás-felvételezés
során rögzített, egy évnél nem régebbi arcképmását és aláírását tartalmazza, a kártyafelhasználói regisztráció során
az arcképmás és aláírás felvétele kérelemre mellőzhető.
(3) Az  (1)  bekezdés szerinti adatátadást megelőzően a  személyiadat- és lakcímnyilvántartás adatkezelője az  általa
képzett kapcsolati kódot (a  továbbiakban: kapcsolati kód) a  természetes személyazonosító adatokkal és
a kártyafelhasználói regisztráció időpontjával együtt átadja a működtetőnek.
(4) A kapcsolati kód nem tartalmazhatja az érintett személyes adatát vagy annak bármely elemét.
6. A NEK központi nyilvántartás 8. § (1) A  működtető a  személyiadat- és lakcímnyilvántartás, a  kártyakibocsátók, valamint a  megszemélyesítést végző
szervezetek adatközlése alapján
a) a kártyakibocsátás lehetővé tétele céljából, valamint
b) a kártyafelhasználás folyamatos informatikai kiszolgálása érdekében
központi nyilvántartást (a továbbiakban: NEK központi nyilvántartás) vezet.
(2) Az  1.  § (3)  bekezdés a)  pontja szerinti személyek esetében a  NEK központi nyilvántartás tartalmazza
a kártyafelhasználói regisztráció időpontját, és
a) regisztrált, kártyával nem rendelkező kártyafelhasználó esetében
aa) a kártyafelhasználó természetes személyazonosító adatait és
ab) a kapcsolati kódot,
b) kártyával rendelkező kártyafelhasználó esetében, elsődleges kártyák tekintetében, kártyánként
elkülönítetten
ba) a kártyafelhasználó kártyán szereplő, 5. § (1) bekezdés a) pont aa) és ab) alpontja, 5. § (2) bekezdés
a) pont aa) és ac) alpontja, valamint 5. § (2) bekezdés c) pontja szerinti adatait,
bb) a kapcsolati kódot,
bc) a kártya kibocsátójának megnevezését, székhelyét és egyedi azonosítóját,
bd) a  kártya egyedi sorszámát és elektronikus egyedi azonosítóját (a  továbbiakban együtt: a  kártya
egyedi azonosítói) és
be) a kártya kibocsátásának, bevonásának, érvényességének adatait,
c) kártyával rendelkező kártyafelhasználó esetében másodlagos kártyák tekintetében kártyánként
elkülönítetten
ca) a  kártyafelhasználó azon 5.  § (1)  bekezdés a)  pont aa) és ab)  alpontja, 5.  § (2)  bekezdés a)  pont
aa) és ac) alpontja, valamint 5. § (2) bekezdés c) pontja szerinti adatait, amelyek elsődleges kártya
esetében a kártyán szerepelnének,
cb) a kapcsolati kódot,
cc) a kártya kibocsátójának megnevezését, székhelyét és egyedi azonosítóját,
cd) a kártya elektronikus egyedi azonosítóját,
ce) a kártya kibocsátásának, bevonásának, érvényességének adatait és
cf ) annak az  elsődleges kártyának az  egyedi azonosítóit, amelyhez a  másodlagos kártyát
hozzárendelték,
d) – ha a  kártyafelhasználó elhunyt – a  kártyafelhasználó halálának tényét és a  halál bekövetkeztének
időpontját.
 (3) Az  1.  § (3)  bekezdés b)  pontja szerinti személyek esetében a  NEK központi nyilvántartás tartalmazza
a kártyafelhasználói regisztráció időpontját, és
a) regisztrált, kártyával nem rendelkező kártyafelhasználó esetében
aa) a kártyafelhasználó természetes személyazonosító adatait,
ab) a személyazonosításra alkalmas, bemutatott okmány számát, típusát és érvényességi idejét,
ac) arcképmását,
ad) – ha 14. életévét betöltötte – aláírását,
b) kártyával rendelkező kártyafelhasználó esetében – az a) pontban meghatározottakon túl – elsődleges kártyák
tekintetében kártyánként elkülönítetten
ba) a kártyafelhasználó kártyán szereplő, 5. § (1) bekezdés a) pont aa) és ab) alpontja, 5. § (2) bekezdés
a) pont aa) és ac) alpontja, valamint 5. § (2) bekezdés c) pontja szerinti adatait,
bb) a kártya kibocsátójának megnevezését, székhelyét és egyedi azonosítóját,
bc) a kártya egyedi azonosítóit és
bd) a kártya kibocsátásának, bevonásának, érvényességének adatait,
c) kártyával rendelkező kártyafelhasználó esetében másodlagos kártyák tekintetében kártyánként
elkülönítetten
ca) a  kártyafelhasználó azon 5.  § (1)  bekezdés a)  pont aa) és ab)  alpontja, 5.  § (2)  bekezdés a)  pont
aa) és ac) alpontja, valamint 5. § (2) bekezdés c) pontja szerinti adatait, amelyek elsődleges kártya
esetében a kártyán szerepelnének,
cb) a kártya kibocsátójának megnevezését, székhelyét és egyedi azonosítóját,
cc) a kártya elektronikus egyedi azonosítóját,
cd) a kártya kibocsátásának, bevonásának, érvényességének adatait, és
ce) annak az  elsődleges kártyának az  egyedi azonosítóit, amelyhez a  másodlagos kártyát
hozzárendelték,
d) – ha a  kártyafelhasználó elhunyt – a  kártyafelhasználó halálának tényét és a  halál bekövetkeztének
időpontját.
 (4) Az anonim kártya esetében a NEK központi nyilvántartás tartalmazza
a) a kártya kibocsátójának megnevezését, székhelyét és egyedi azonosítóját,
b) a kártya kibocsátásának, bevonásának, érvényességének adatait és
c) a kártya egyedi azonosítóit.
(5) A NEK központi nyilvántartás
a) (2) bekezdés a) pont aa) alpontjában és d) pontjában megjelölt adatainak forrása a 7. §-ban foglaltak szerint
a személyiadat- és lakcímnyilvántartás,
b) (3) bekezdés a) pontjában megjelölt adatainak forrása a 6. § (5) bekezdés szerint a kérelmező adatközlése,
c) (2)  bekezdés b) és c)  pontjában megjelölt adatainak forrása a  (2)  bekezdés b)  pont bb)  alpontja és
a (2) bekezdés c) pont cb) alpontja szerinti adat kivételével a kártyakibocsátó adatszolgáltatása,
d) (3) bekezdés b) és c) pontjában megjelölt adatainak forrása a kártyakibocsátó adatszolgáltatása,
e) (4) bekezdésben megjelölt adatainak forrása a kártyakibocsátó adatszolgáltatása,
f ) (3)  bekezdés d)  pontjában megjelölt adatainak forrása a  9.  § (8)  bekezdés b)  pontjában foglaltak szerint
az okirat bemutatásával történő bejelentés.
 (6) A  működtető a  személyes adatok védelme céljából a  NEK központi nyilvántartás vonatkozásában köteles olyan
technikai, szervezési intézkedéseket tenni, ellenőrzési rendszert kialakítani és adatvédelmi szabályzatot kiadni,
melyek biztosítják az  adatvédelmi követelmények teljesítését. Az  adatvédelmi szabályzatot a  jogi környezet
megváltozásával haladéktalanul felül kell vizsgálni és szükség esetén módosítani kell.
7. A kártya érvényessége, a kártyafelhasználó adatainak törlése
9. § (1) A  kártya érvényességi idejét jogszabály vagy a  kártyakibocsátó határozhatja meg. Jogszabályi vagy
a kártyakibocsátó által meghatározott konkrét érvényességi idő hiányában a kártya érvényességi ideje a kiállítástól
számított öt év.
(2) A  másodlagos kártya érvényességi ideje nem lehet hosszabb annak az  elsődleges kártyának az  érvényességi
idejénél, amelyhez hozzárendelték.
(3) Érvénytelen a kártya, ha
a) a kártyakibocsátó kártyakibocsátói jogosultsága megszűnik,
b) érvényességi ideje lejárt,
c) a kártyafelhasználó a kártyakibocsátónál letiltotta,
d) a kártyafelhasználó adatait a NEK központi nyilvántartásból törölték, vagy
e) a kártyakibocsátó a kártyát érvénytelenítette.
(4) Ha a  kártyakibocsátó kártyakibocsátói jogosultsága megszűnik, a  működtető a  kártyakibocsátó által kibocsátott
valamennyi kártyát a NEK központi nyilvántartásban érvénytelenként jelöli meg.
(5) A NEK központi nyilvántartásnak a kártyafelhasználóra vonatkozó adatait a működtető
a) törvény eltérő rendelkezése hiányában a kártyafelhasználó törlés iránti kérelme esetén, vagy
b) a kártyafelhasználó halála esetén
a törlési kérelem kézhezvételét, vagy a halál időpontját követő két év elteltével törli.
(6) A  kártyafelhasználóra vonatkozó adatok (5)  bekezdés szerinti törlése nem érinti a  kártya egyedi azonosítóira
vonatkozó adatot. A  törléssel érintett kártya egyedi azonosítóit a  működtető a  NEK központi nyilvántartásban
érvénytelenként jelöli meg.
(7) A  NEK központi nyilvántartásnak a  kártyafelhasználóra vonatkozó adatait az  (5)  bekezdésben meghatározottakon
túl akkor is törölni kell, ha a  kártyafelhasználó valamennyi kártyája érvénytelenné vált. Ebben az  esetben a  törlés
időpontja az utolsó kártya érvénytelenné válásának napja, vagy – ha az későbbi – a kártyafelhasználói regisztráció
érvényességi ideje lejártának napja.
(8) Az (5) bekezdés b) pontja szerinti törlés céljából
a) az 1. § (3) bekezdés a) pontja szerinti személyek esetében a személyiadat- és lakcímnyilvántartás adatkezelője
a kapcsolati kódon adatot szolgáltat a működtetőnek a kártyafelhasználó halálának tényéről és időpontjáról,
b) az  1.  § (3)  bekezdés b)  pontja szerinti személyek esetében a  kártyafelhasználó halálának tényéről és
időpontjáról az ezt igazoló okirat bemutatásával bárki bejelentést tehet a működtetőnél.
 (9) A  működtető az  (5)  bekezdés szerinti törlésről és a  kártya érvénytelenként való megjelöléséről értesíti
a kártyakibocsátót.
 (10) A  (3)  bekezdés c) és e)  pontja szerinti esetben a  kártya érvénytelenségének tényéről a  kártyakibocsátó
haladéktalanul értesíti a működtetőt. 8. Adatszolgáltatás a NEK központi nyilvántartásból
10. § (1) A  működtető a  kártya egyedi sorszáma vagy elektronikus egyedi azonosítója alapján a  felhasználás céljának
és jogalapjának igazolása nélkül is elektronikus adatszolgáltatást teljesít a  kártyaelfogadó részére a  kártya
érvényességének tényéről.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti, csak a  kártya érvényességére vonatkozó lekérdezésekről és az  ehhez kapcsolódó
adatszolgáltatásról a működtető nyilvántartást nem vezet.
11. § A működtető a  NEK-nyilvántartásban szereplő adatokról törvény, vagy az  érintett hozzájárulása alapján adatot
szolgáltat a kártya egyedi sorszámát vagy elektronikus egyedi azonosítóját és a kártyafelhasználó nevét megjelölő,
az  adat kezelésére jogosult kártyaelfogadó részére a  kártya adatainak ellenőrzése, illetve az  érintett személy
azonosítása céljából.
12. § A kártya egyedi sorszámának vagy elektronikus egyedi azonosítójának, vagy ennek hiányában a  kártyakibocsátó
nevének és a kártyafelhasználó nevének megjelölésével az adott kártya 8. § (2) bekezdés b) és c) pontja, valamint
8. § (3) bekezdés b) és c) pontja szerinti adatait ingyenesen jogosult átvenni
a) a  bíróság az  előtte folyamatban lévő eljárásban részt vevő személyekre vonatkozó tényállítások
helytállóságának, továbbá a  bemutatott okirat adattartalma valódiságának ellenőrzése, valamint
büntetőeljárás lefolytatása vagy büntetés és intézkedés végrehajtása céljából,
b) a nyomozó hatóság bűncselekmények megelőzése, felderítése, büntetőeljárás lefolytatása vagy büntetés és
intézkedés végrehajtása céljából,
c) az ügyészség az ügyészségről szóló törvényben meghatározott közérdekvédelmi és törvényességi felügyeleti
feladatainak ellátása, valamint a bűncselekmények megelőzése, felderítése, büntetőeljárás lefolytatása vagy
büntetés és intézkedés végrehajtása céljából,
d) a nemzetbiztonsági szolgálat a törvényben meghatározott felderítési, nemzetbiztonsági védelmi és elhárítási,
információszerzési, továbbá nemzetbiztonsági, iparbiztonsági, belső biztonsági és bűnmegelőzési ellenőrzési
célból,
e) a rendőrségről szóló törvényben meghatározott terrorizmust elhárító szerv a terrorcselekmények vagy azzal
összefüggésben elkövetett más bűncselekmények megelőzése, felderítése és megszakítása, továbbá kiemelt
személyvédelmi feladatai ellátása céljából.
9. A kártyakibocsátó 13. § (1) A kártyakibocsátó
a) az 1. § (4) bekezdés a) pontja szerinti esetben a működtetővel kötött szerződés,
b) az 1. § (4) bekezdés b) pontja szerinti esetben hatósági szerződés
alapján veheti igénybe a  NEK szolgáltatásait, és teljesíthet szolgáltatásokat a  NEK-en keresztül a  kártyaelfogadó,
kártyafelhasználó és egyéb szereplő részére.
(2) A  kártyakibocsátónak a  kártyakibocsátás tekintetében bekövetkezett jogutódlása a  kártyakibocsátásra vonatkozó
jogosultságot és a kibocsátott kártyák érvényességét nem érinti.
(3) Ágazati törvény vagy ágazati törvény felhatalmazása alapján jogszabály az  (1)  bekezdés szerinti szerződés vagy
hatósági szerződés egyes tartalmi elemeit meghatározhatja.
(4) A  kártyakibocsátót az  (1)  bekezdésben foglalt szolgáltatások igénybevételéért díjfizetési kötelezettség terheli.
A  működtető köteles közzétenni a  hatósági szerződésben foglalt szolgáltatások igénybevételéért fizetendő díj
kiszámításának alapját. A díjazás megállapítása során a működtető nem alkalmazhat önkényes megkülönböztetést
a  kártyakibocsátók között. A  díj megállapítása során az  árak megállapításáról szóló 1990.  évi LXXXVII.  törvény
rendelkezései nem alkalmazhatóak.
(5) A kártyakibocsátókról a működtető nyilvántartást vezet, mely tartalmazza a kártyakibocsátó
a) megnevezését,
b) székhelyét,
c) nyilvántartási számát és – adószámmal rendelkező kártyakibocsátó esetén – adószámát, valamint
d) a kártyakibocsátónak a működtető által képzett egyedi azonosítóját.
14. § (1) Az  1.  § (4)  bekezdés b)  pontja szerinti esetben a  kártyakibocsátás engedélyezéséről a  működtető kérelemre
(a  továbbiakban: kártyakibocsátási kérelem) 60 napon belül közigazgatási hatósági eljárás keretében dönt.
A hatósági eljárás igazgatási szolgáltatási díj-köteles.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti engedélyezési eljárásban – az  (5)  bekezdés b)  pontja szerinti kérdés tekintetében –
az Alkotmányvédelmi Hivatal szakhatóságként vesz részt.
(3) Biztonsági okmány esetében a kártyakibocsátó a biztonsági okmány előállítására vonatkozó hatósági engedélyezési
eljárás jogerős befejezését követően nyújthatja be a kártyakibocsátási kérelmet a működtetőhöz.
(4) A kártyakibocsátási kérelem tartalmazza
a) gazdálkodó szervezet kérelmező esetén
aa) nyilvántartási számát,
ab) nevét,
ac) a szervezet képviseletére jogosultak nevét, természetes személy esetén lakóhelyét, születési helyét
és idejét, anyja születési nevét, jogi személy esetén székhelyét és nyilvántartási számát,
b) ha költségvetési szerv és közfeladatot ellátó más szerv az  1.  § (4)  bekezdés b)  pontja alapján kérelmezi
a csatlakozást, akkor a szerv nevét és a szerv vezetőjének nevét,
c) a kibocsátási cél megnevezését,
d) a kibocsátani tervezett kártyák számát,
e) a  kibocsátani tervezett kártyák látványtervét és a  kártyán nem elektronikusan megjeleníteni kívánt
adattartalmat, és
f ) a kártyakibocsátási folyamat részletes leírását.
(5) A kártyakibocsátást engedélyezni kell, ha
a) a kérelmező, a kibocsátani tervezett kártya, valamint a kártyakibocsátás folyamata megfelel
aa) az e törvényben és a felhatalmazása alapján kiadott jogszabályban, valamint
ab) – ha van – az ágazati törvényben és az annak felhatalmazása alapján kiadott jogszabályban
meghatározott műszaki, technológiai, biztonsági előírásoknak,
b) Magyarország nemzetbiztonsági érdekeit nem sérti.
(6) Ha a  kártyakibocsátási kérelem megalapozott, a  működtető a  kérelmezővel hatósági szerződést köt. A  hatósági
szerződés határozatlan időtartamra szól. A hatósági szerződésnek tartalmaznia kell, hogy a működtető a hatósági
ellenőrzésen tapasztalt hiányosság esetén a  kártyakibocsátó ezirányú tevékenységét – a  hiányosság pótlásáig –
azonnali hatállyal felfüggesztheti.
15. § (1) A  kártyakibocsátó kártyakibocsátással kapcsolatos tevékenységét a  működtető hatósági ellenőrzés keretében
vizsgálja.
(2) Ha a  működtető a  hatósági ellenőrzés során azt állapítja meg, hogy a  kártyakibocsátó a  jogszabályban
meghatározott kötelezettségét megszegi, a  működtető – határidő tűzésével – kötelezi a  kártyakibocsátót
a hiányosság pótlására, egyidejűleg a kártyakibocsátó kártyakibocsátással kapcsolatos tevékenységét – a személyes
adatok védelmével kapcsolatos súlyos hiányosság esetén, vagy a  NEK biztonságos működését súlyosan
veszélyeztető esetben – azonnali hatállyal felfüggesztheti.
10. Kártyakibocsátás 16. § (1) Kártya az  érvényes kártyafelhasználói regisztrációval rendelkező személy részére, a  kártyakibocsátónál benyújtott
egyedi kérelme, vagy ágazati törvény rendelkezése alapján bocsátható ki.
(2) A  kártya kibocsátása iránti kérelem a  kártyakibocsátó által rendelkezésre bocsátott papír alapú vagy elektronikus
űrlapon (a továbbiakban: kártyaigénylő lap) nyújtható be. A kártyaigénylő lap tartalmazza
a) a kérelmező személy természetes személyazonosító adatait,
b) a kérelmező személy lakcímét,
c) az a) és b) pont szerinti adatok kezelésére vonatkozó – a működtető és a megszemélyesítést végző szervezet
számára az adategyeztetés és a kártya kibocsátása céljából adott – felhatalmazást,
d) 1.  § (3)  bekezdés b)  pontja szerinti kérelmező személy esetén a  kártyafelhasználói regisztráció során
bemutatott személyazonosításra alkalmas okmányának számát,
e) másodlagos kártya kibocsátására irányuló igény esetén az elsődleges kártya egyedi sorszámát, valamint
f ) az ágazati törvény által előírt egyéb adatot.
(3) Megszemélyesítést a működtető vagy az a szervezet végezhet, amely az e  törvény felhatalmazása alapján kiadott
miniszteri rendeletben meghatározott műszaki és biztonsági követelmények vizsgálatára irányuló minősítési
eljáráson esett át és e követelményeknek megfelelt. A minősítési eljárást a működtető folytatja le.
(4) A  kártya megszemélyesítése céljából a  kártyakibocsátó a  működtető rendelkezésére bocsátja a  kártyafelhasználó
NEK központi nyilvántartásba vételéhez szükséges, (2) bekezdés a), b), d), e) és f ) pontja szerinti adatait.
17. § (1) A működtető az 1. § (3) bekezdés a) pontja szerinti kártyaigénylőnek a kártyaigénylő lapon megadott természetes
személyazonosító adatai felhasználásával adatigénylést kezdeményez a  kártyaigénylőre vonatkozóan
a személyiadat- és lakcímnyilvántartásban kezelt kapcsolati kódról és a kártyafelhasználó 16. § (2) bekezdés szerinti
adatairól, valamint a  kártyafelhasználó arcképmásáról és – ha rendelkezésre áll – aláírásáról. A  személyiadat- és
lakcímnyilvántartás adatkezelője a kapcsolati kódot és a kártyafelhasználó 16. § (2) bekezdés a) és b) pontja szerinti
adatait, valamint a  kártyafelhasználó arcképmását és – ha rendelkezésre áll – aláírását továbbítja a  működtető
részére.
(2) A működtető az (1) bekezdés alapján beszerzett és a kártyakibocsátó által átadott adatokat összeveti. A kapcsolati
kód megléte és adategyezés esetén a működtető a kártyafelhasználónak a kártya megszemélyesítéséhez szükséges
adatait a kártya megszemélyesítése céljából a megszemélyesítést végző rendelkezésére bocsátja. Adateltérés esetén
a  működtető az  eltérés tényét, a  kapcsolati kód hiánya esetén a  kártyafelhasználói regisztráció hiányának tényét
a kártyakibocsátónak jelzi. A kártyakibocsátó a működtető jelzésére figyelemmel a kártyaigénylővel adategyeztetést
kezdeményez. Kártya csak adategyezőség esetén bocsátható ki.
(3) A  működtető a  kártyafelhasználó kártya megszemélyesítéshez szükséges adatainak átadásával egyidejűleg
törli a  kártyafelhasználó 8.  § (2)  bekezdés a)  pont aa)  alpontja szerinti adatait, valamint a  személyiadat- és
lakcímnyilvántartásból kapott adatait, egyidejűleg a  NEK központi nyilvántartásban rögzíti a  8.  § (2)  bekezdés
b) pont ba)–bc) alpontja szerinti adatait.
(4) A  megszemélyesítési technológiai folyamat lezárását követően a  megszemélyesítést végző a  8.  § (2)  bekezdés
b)  pont bd)  alpontja szerinti adatot és a  19.  § a)–d)  pontja szerinti adatokat a  működtető és a  kártyakibocsátó
részére egyidejűleg átadja, és törli a kártyafelhasználó személyes adatait. Az átadott adatokat a működtető a NEK
központi nyilvántartásban, a kártyakibocsátó a 19. § szerinti nyilvántartásban rögzíti.
(5) Másodlagos kártya kibocsátására irányuló igény esetén az  (1)–(4)  bekezdésben foglaltakat azzal az  eltéréssel kell
alkalmazni, hogy a kapcsolati kód megléte és adategyezés esetén a működtető a kártyafelhasználó 8. § (2) bekezdés
c)  pontja szerinti adatait a  NEK központi nyilvántartásban rögzíti, és erről az  elsődleges és a  másodlagos
kártyakibocsátót értesíti.
18. § (1) A működtető az 1. § (3) bekezdés b) pontja szerinti kártyaigénylőnek a kártyaigénylő lapon megadott természetes
személyazonosító adatait és a  16.  § (2)  bekezdés d)  pontja szerinti okmány számát összeveti a  NEK központi
nyilvántartás 8.  § (3)  bekezdés a)  pontja szerinti adatbázisában szereplő adatokkal. Adategyezés esetén
a működtető a kártyafelhasználónak a kártya megszemélyesítéséhez szükséges adatait a kártya megszemélyesítése
céljából a  megszemélyesítést végző rendelkezésére bocsátja. Adateltérés esetén a  működtető az  eltérés
tényét, a  kártyafelhasználói regisztráció hiánya esetén a  kártyafelhasználói regisztráció hiányának tényét
a kártyakibocsátónak jelzi. A kártyakibocsátó a működtető jelzésére figyelemmel a kártyaigénylővel adategyeztetést
kezdeményez. Kártya csak adategyezőség esetén bocsátható ki.
(2) A  működtető a  kártyafelhasználó kártya megszemélyesítéshez szükséges adatainak átadásával egyidejűleg a  8.  §
(3) bekezdés b) pontja szerinti adatait a NEK központi nyilvántartásban rögzíti.
(3) A  megszemélyesítési technológiai folyamat lezárását követően a  megszemélyesítést végző a  19.  § a)–d)  pontja
szerinti adatokat a működtető és a kártyakibocsátó részére egyidejűleg átadja, és törli a kártyafelhasználó személyes
adatait. Az  átadott adatokat a  működtető a  NEK központi nyilvántartásban, a  kártyakibocsátó a  19.  § szerinti
nyilvántartásban rögzíti.
(4) Másodlagos kártya kibocsátására irányuló igény esetén az  (1)–(3)  bekezdésben foglaltakat azzal az  eltéréssel kell
alkalmazni, hogy a kártyafelhasználói regisztráció megléte és adategyezés esetén a működtető a kártyafelhasználó
8.  § (3)  bekezdés c)  pontja szerinti adatait a  NEK központi nyilvántartásban rögzíti, és erről az  elsődleges és
a másodlagos kártyakibocsátót értesíti.
19. § A kártyakibocsátó az általa kibocsátott kártyák adatairól nyilvántartást vezet. A nyilvántartás tartalmazza
a) a kártyafelhasználó kártyán szereplő személyazonosító adatait,
b) a kibocsátott elsődleges kártya egyedi azonosítóit, másodlagos kártya esetén az  elektronikus egyedi
azonosítót, valamint annak az elsődleges kártyának az egyedi azonosítóit, melyhez hozzárendelték,
c) a kártyakibocsátás és kártyaelőállítás során végrehajtott valamennyi adatkezelési művelet tényét és idejét,
d) a kártya kibocsátásának, érvényességének dátumát,
e) a kiadott, bevont és érvénytelenített elsődleges kártyák egyedi azonosítóit, másodlagos kártya esetén
az  elektronikus egyedi azonosítót, valamint annak az  elsődleges kártyának az  egyedi azonosítóit, melyhez
hozzárendelték,
f ) a kártya bevonásának okát, tényét és idejét, valamint
g) a kártyafelhasználóra vonatkozó, a  kibocsátási célt képező jogosultság vagy tény fennállására vonatkozó
adatot. 11. A kártyaelfogadó 20. § (1) A  kártyaelfogadó a  kártya elektronikus leolvasása során hozzáfér a  NEK központi nyilvántartásnak a  kártya
érvényességére vonatkozó, a 8. § (2) bekezdés b) pont be) alpontja és c) pont ce) alpontja szerinti adatához, a 8. §
(3) bekezdés b) pont bd) alpontja és c) pont cd) alpontja szerinti adatához, valamint a 8. § (4) bekezdés b) pontja
szerinti adatához. Érvénytelen kártya esetén a  NEK központi nyilvántartás kizárólag az  érvénytelenség tényére
vonatkozó adatot szolgáltatja.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti adatszolgáltatás alapján érvényes kártya esetében a  kártyaelfogadó hozzáfér a  NEK
központi nyilvántartás 8. § (2) bekezdés b) pont bc) alpontja, 8. § (3) bekezdés b) pont bb) alpontja, valamint 8. §
(4) bekezdés a) pontja és – a 4. § (4) szerinti korlátozás feloldását követően – a 8. § (2) bekezdés c) pont cc) alpontja,
valamint 8. § (3) bekezdés c) pont cb) alpontja szerinti adatához. Ennek az adatnak a segítségével a kártyaelfogadó
– jogszabály vagy a  kártyakibocsátóval kötött szerződés alapján – hozzáfér a  kibocsátási célt képező jogosultság
vagy egyéb tény fennállásának ellenőrzése céljából a  jogosultságot tartalmazó, a  kártyakibocsátó által vezetetett
nyilvántartás 19. § g) pontjában meghatározott adatához.
(3) Jogszabály vagy – a szerződés megkötését követően kiállított kártyák tekintetében – a kártyakibocsátók által kötött
szerződés rendelkezhet úgy, hogy a  kártyaelfogadó hozzáférhet valamely kártyakibocsátó által kibocsátott kártya
alapján a más kártyakibocsátó által vezetett nyilvántartásnak a 19. § g) pontjában meghatározott adatához.
(4) A  (3)  bekezdés szerinti szerződés megkötéséről a  kártyakibocsátó a  működtetőt haladéktalanul tájékoztatja.
A működtető e tájékoztatás alapján a (3) bekezdés szerinti hozzáférés lehetőségét a NEK központi nyilvántartásban
rögzíti.
12. Záró rendelkezések 21. § (1) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben jelölje ki a működtetőt és a regisztrációs szervet.
 (2) Felhatalmazást kap az e-közigazgatásért felelős miniszter, hogy rendeletben határozza meg
a) a NEK-rendszerhez való kapcsolódás, valamint a kártyakibocsátási folyamat műszaki, technológiai, biztonsági
előírásait, a kártya műszaki tulajdonságait, biztonsági okmány esetén a hitelesítés rendjét,
b) a kártyaelfogadóra irányadó műszaki, technológiai követelményeket,
c) a megszemélyesítést végző minősítése során vizsgálandó műszaki és biztonsági követelményeket.
(3) Felhatalmazást kap az e-közigazgatásért felelős miniszter, hogy az adópolitikáért felelős miniszterrel egyetértésben
rendeletben állapítsa meg
a) a  kártyakibocsátói engedélyezésre irányuló hatósági eljárások igazgatási szolgáltatási díját, a  megfizetés
szabályait,
b) a  NEK szolgáltatásaiért a  kártyakibocsátó által időszakosan fizetendő díj mértéke megállapításának
szempontjait, megfizetése módjának szabályait. 22. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – 2015. augusztus 1-jén lép hatályba.
 (2) A 27. § 2016. január 1-jén lép hatályba.
23. § (1) Az  e  törvény hatálybalépése előtt kiállított, az  oktatási igazolványokról szóló rendelet (a  továbbiakban: Rendelet)
szerinti oktatási igazolvány e törvény szerinti kártyának minősül.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti kártya tekintetében kártyakibocsátónak a  nemzeti köznevelésről szóló 2011.  évi
CXC.  törvény (a  továbbiakban: Nktv.) szerinti, a  köznevelési információs rendszer adatkezelőjét, illetve a  nemzeti
felsőoktatásról szóló 2011.  évi CCIV.  törvény (a  továbbiakban: Nftv.) szerinti, a  felsőoktatási információs rendszer
működtetéséért felelős szervet, e  törvény szerinti kártyafelhasználói regisztráció időpontjának a  fényképnek és
az aláírásnak a Rendelet szerinti felvételezése időpontját kell tekinteni.
(3) Azoknak az  1.  § (3)  bekezdés a)  pontja szerinti személyeknek, akik számára e  törvény hatálybalépése előtt
a Rendelet alapján oktatási igazolvány kiállítására került sor,
a) az  Nktv.-ben meghatározott oktatási igazolványon szereplő adatait a  köznevelési információs rendszer
adatkezelője, az Nftv.-ben meghatározott oktatási igazolványon szereplő adatait a  felsőoktatási információs
rendszer működtetéséért felelős szerv, továbbá
b) az  oktatási igazolvány adattartalmát képező fényképet és aláírást, valamint a  fényképnek és az  aláírásnak
a  Rendelet szerinti felvételezése időpontját a  Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi
Hivatala
átadja a  működtető részére a  NEK központi nyilvántartásba történő bejegyzés céljából. A  működtető
a  kártyafelhasználó természetes személyazonosító adatait továbbítja a  személyiadat- és lakcímnyilvántartás
adatkezelőjének a  személyiadat- és lakcímnyilvántartásban kapcsolati kód – 7.  § (3) és (4)  bekezdésében
foglaltaknak megfelelő – képzése céljából. A személyiadat- és lakcímnyilvántartás adatkezelője a kapcsolati kódot
átadja a működtetőnek a NEK központi nyilvántartásba történő bejegyzés céljából.
(4) Azoknak az  1.  § (3)  bekezdés b)  pontja szerinti személyeknek, akik számára e  törvény hatálybalépése előtt
a Rendelet alapján oktatási igazolvány kiállítására került sor, az oktatási igazolványon szereplő adatait a köznevelési
információs rendszer adatkezelője, illetve a  felsőoktatási információs rendszer működtetéséért felelős szerv,
az oktatási igazolvány adattartalmát képező fényképet és aláírást, valamint a fényképnek és az aláírásnak a Rendelet
szerinti felvételezése időpontját a  Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatala átadja
a működtető részére a NEK központi nyilvántartásba történő bejegyzés céljából.
(5) A (3)–(4) bekezdésben foglalt feladatokat 2015. december 31-ig kell elvégezni.
 (6) A  működtető a  (2)  bekezdés szerinti kártyakibocsátókkal az  e  törvény hatálybalépését követő 90 napon belül
megköti a 13. § (1) bekezdés a) pontja szerinti szerződést.
24. § (1) Az Nytv. 11. § (1) bekezdés l) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A nyilvántartás tartalmazza a polgár)
„l) arcképmását és – ha a  14. életévét betöltötte – aláírását, ha a  29.  § (3)  bekezdésében meghatározott
személyazonosításra alkalmas hatósági igazolványt igényelt, vagy az  egységes elektronikuskártya-kibocsátási
keretrendszerről szóló törvény szerint kártyafelhasználói regisztrációt kezdeményezett;”
(2) Az Nytv. 14. § b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A nyilvántartás szervei az általuk kezelt adatokat az alábbi forrásból gyűjtik:)
„b) a  polgár kérelme a  személyazonosító igazolvány kiállítása, valamint az  egységes arcképmás- és aláírásfelvételezés iránt, az ehhez csatolt okiratok, az arcképmása és a saját kezű aláírása, illetve az újszülött arcképmása;”
(3) Az Nytv. 15. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A polgár a személyazonosító igazolvány, valamint az egységes arcképmás- és aláírás-felvételezés iránti kérelem
előterjesztésekor rendelkezésre bocsátja – és a  jogszabályban foglaltak szerint igazolja – a 29. § (2) bekezdésében
megjelölt személyi adatait, arcképmását, és a  kérelmet – ha a  14. életévét betöltötte – saját kezűleg aláírja. Ha
a polgár írásképtelen vagy írástudatlan, a kérelem aláírás rovatában a kiállító hatóság az „írásképtelen” megjelölést
tünteti fel.”
(4) Az Nytv. 24. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A  személyazonosításra alkalmas hatósági igazolvány kiadási eljárásban – személyazonosítás és
személyazonosításra alkalmas hatósági igazolványon történő feltüntetés céljára – az eljáró hatóság jogosult a polgár
arcképmásának és saját kezű aláírásának megismerésére, illetőleg igénylésére.”
(5) Az Nytv. 36. § (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Az  adatszolgáltatásért, valamint a  18.  § (3)  bekezdése szerinti kapcsolatfelvétel céljából való megkeresésért,
értesítésért, az értesítési cím bejelentéséért, a 27/B. § (1) bekezdése és a 27/D. § (2) bekezdése szerinti értesítésért,
valamint a személyazonosság igazolására alkalmas hatósági igazolvány kiadási eljáráshoz nem kapcsolódó egységes
arcképmás- és aláírás-felvételezésért – ha jogszabály másként nem rendelkezik – igazgatási szolgáltatási díjat kell
fizetni.”
(6) Az Nytv. 47. § (1) bekezdés a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A Kormány felhatalmazást kap arra, hogy rendeletben állapítsa meg)
„a) a  személyiadat- és lakcímnyilvántartási, lakcím-megállapítási és lakcímbejelentési eljárásnak, az  értesítési  cím
bejelentési eljárásnak, a nyilvántartás vezetésének és az adatszolgáltatásnak részletes szabályait, a személyazonosító
igazolvány, és a  személyi azonosítót és lakcímet igazoló hatósági igazolvány kiadásának és nyilvántartásának
szabályait, továbbá az egységes arcképmás- és aláírás-felvételezés szabályait;”
(7) Az Nytv. 47. § (2) bekezdés c) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A miniszter felhatalmazást kap arra, hogy rendeletben szabályozza)
„c) az adópolitikáért felelős miniszterrel egyetértésben az adatszolgáltatásért, valamint a kapcsolatfelvétel céljából
való megkeresésért, illetve értesítésért, az  értesítési  cím bejelentéséért, a  lakcímbejelentésről és az  értesítési  cím
bejelentésről történő értesítésért, továbbá a  személyazonosság igazolására alkalmas hatósági igazolvány kiadási
eljáráshoz nem kapcsolódó egységes arcképmás- és aláírás-felvételezésért fizetendő igazgatási szolgáltatási díj
összegét és megfizetésének részletes szabályait;”
(8) Az Nytv. 11. § (2) bekezdésében az „a)–j) pontja szerinti adatait, aláírását, valamint” szövegrész helyébe az „a)–j) és
l) pontja szerinti adatait, valamint” szövegrész lép.
25. § A nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló 1995. évi CXXV. törvény 5. §-a a következő o) ponttal egészül ki:
(Az Alkotmányvédelmi Hivatal)
„o) végzi az  egységes elektronikuskártya-kibocsátási keretrendszerről szóló törvény szerint kártyakibocsátás
engedélyezését kérők ellenőrzését és az ezzel kapcsolatos feladatokat.”
26. § (1) A  személyazonosító jel helyébe lépő azonosítási módokról és az  azonosító kódok használatáról szóló 1996.  évi
XX. törvény (a továbbiakban: Szaz. tv.) 10/A. § (2) bekezdése a következő l) ponttal egészül ki:
(A természetes személyek összerendelési nyilvántartása az  alábbi azonosítókhoz tartozó titkosított kapcsolati kódokat
tartalmazza:)
„l) az  egységes elektronikuskártya-kibocsátási keretrendszerről szóló törvény szerinti, törvény alapján
személyazonosság közhiteles igazolására alkalmas kártya egyedi sorszáma.”
(2) Hatályát veszti a Szaz. tv. 10/A. § (2) bekezdés j) pontjában a „valamint” szövegrész.
27. § Hatályát veszti a 23. § (3)–(6) bekezdése.
28. § A 25. § az Alaptörvény 46. cikk (6) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
38/2015. (V. 7.) ME határozata helyettes államtitkár megbízatása megszűnésének megállapításáról.
A közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény 223. § (3) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva,
az emberi erőforrások miniszterének előterjesztésére megállapítom, hogy
dr. Páva Hannának, az Emberi Erőforrások Minisztériuma helyettes államtitkárának e  megbízatása más vezetői beosztásba történt
áthelyezésére tekintettel
– 2015. április 30-ai hatállyal – megszűnik. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
5/2008. (II. 21.) OKM rendelete a határon átnyúló szolgáltatást nyújtó nyilatkozatáról.
A külföldi bizonyítványok és oklevelek elismeréséről
szóló 2001. évi C. törvény (a továbbiakban: Elismerési tv.)
67. § (2) bekezdésének e) pontjában kapott felhatalmazás
alapján, az oktatási és kulturális miniszter feladat- és hatásköréről szóló 167/2006. (VII. 28.) Korm. rendelet
1. §-ának a) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva, a következőket rendelem el:
1. § Ennek a rendeletnek a szabályait kell alkalmazni, ha az
Elismerési tv. 28. § (1) bekezdésében meghatározott tagállamban jogszerűen letelepedett szolgáltatásnyújtó Magyarországon ugyanazon szakma körébe tartozó szolgáltatást kíván nyújtani, a szolgáltatásnyújtás Magyarországon
történő tartózkodással jár, és külön jogszabály előírja,
hogy a szolgáltatásnyújtó a szolgáltatásnyújtást megelőzően írásban nyilatkozatot tegyen.
2. § (1) A szolgáltatásnyújtó a külön jogszabályban meghatározott előzetes ellenőrzést végző hatóság részére bejelenti, hogy
a) milyen szabályozott szolgáltatásnyújtást kíván végezni Magyarországon, b) a szolgáltatás nyújtása vélhetően milyen időtartamot
igényel az adott naptári évben,
c) rendelkezik-e felelősségbiztosítással vagy más megfelelő, a szakmai felelősségét érintő egyéni vagy kollektív
biztosítékkal.
(2) Ha a szolgáltatásnyújtó rendelkezik az (1) bekezdés
c) pontja szerinti felelősségbiztosítással vagy más biztosítékkal, nyilatkozatot tesz a felelősségbiztosítás vagy más
biztosíték lényeges jellemzőiről, így különösen a biztosítóintézet nevéről, a biztosítási szerződés számáról, valamint a biztosítási összegről.
3. § (1) A szolgáltatásnyújtó évente ismételten nyilatkozatot
tesz, ha az adott naptári évben átmeneti és eseti jelleggel
ismét szolgáltatást kíván nyújtani Magyarországon.
(2) A szolgáltatásnyújtó ismételt nyilatkozatot tesz akkor is, ha a szolgáltatásnyújtás időtartama meghaladta a
2. § (1) bekezdés b) pontja szerint korábban bejelentett
időtartamot. Ezt a nyilatkozatát a szolgáltatásnyújtó a 2. §
(1) bekezdés b) pontjában megjelölt időtartamon belül köteles megtenni.
4. § (1) A szolgáltatásnyújtó nyilatkozatához mellékeli
a) a nevét és az állampolgárságát igazoló közokirat má
solatát,
b) olyan okirat hiteles másolatát és hiteles fordítását,
amely tanúsítja, hogy valamely tagállamban letelepedettként jogosult az adott szakma gyakorlására,
c) a szolgáltatásnyújtó azon képzése sikeres elvégzését tanúsító okiratainak hiteles másolatait és hiteles fordításait,
amely tagállamában a szolgáltatásnyújtásra felkészítette,
d) az Elismerési tv. 38. § (2) bekezdés b) pontja alá tartozó esetben annak az okiratnak a hiteles másolatát és hiteles fordítását, amely tanúsítja, hogy a szolgáltatásnyújtó a
nyilatkozat benyújtását megelőző tíz év folyamán legalább
két évig gyakorolta az adott szakmát a letelepedés szerinti
tagállamban,
e) a személy- és vagyonbiztonsággal kapcsolatos szakmák esetében olyan, a letelepedés szerinti tagállam illetékes hatósága által kiállított közokirat hiteles másolatát és
hiteles fordítását, amely tanúsítja, hogy a szolgáltatásnyújtó a letelepedés szerinti tagállamban büntetlen előéletűnek
minősül.
(2) Ha a szolgáltatásnyújtó a 3. § szerint ismételten
nyújt szolgáltatást, és az (1) bekezdés a)–d) pontjaiban
meghatározott okiratok által tanúsított körülményekben
nem történt lényeges változás, akkor a szolgáltatásnyújtó
erről nyilatkozatot tesz, az (1) bekezdés a)–d) pontjaiban
meghatározott okiratokat azonban ismételten nem kell
mellékelnie.
5. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba, rendelkezéseit a hatálybalépését követően benyújtott
nyilatkozatokra kell alkalmazni.
Az Európai Unió jogának való megfelelés 6. §
Ez a rendelet a szakmai képesítések elismeréséről szóló,
az Európai Parlament és a Tanács 2005/36/EK irányelve
(2005. szeptember 7.) 7. cikke 1. és 2. albekezdésének való
megfelelést szolgálja.
Dr. Hiller István s. k.,
oktatási és kulturális miniszter


text:
70/2004. (IV. 15.) Korm. rendelete a Kormányzati Ellenőrzési Hivatalról.
A Kormány az államháztartásról szóló 1992. évi
XXXVIII. törvény (a továbbiakban: Áht.) 120. §-ának
(1) bekezdésében meghatározott célok megvalósítása érdekében, az Áht. 121/A. § (10)—(12) bekezdésében foglaltak végrehajtására, az Áht. 124. § (2) bekezdésének
u) pontjában kapott felhatalmazás alapján a következőket
rendeli el:
A Kormányzati Ellenőrzési Hivatal jogállása 1. § (1) A Kormányzati Ellenőrzési Hivatal (rövidített neve:
KEHI, a továbbiakban: Hivatal) az Áht. 121/A. §-ának
(10)—(12) bekezdései alapján a Kormány belső ellenőrzést végző szerve.
(2) A Hivatal országos hatáskörű közigazgatási szerv,
amely ellátja az e rendeletben meghatározott feladatokat.
(3) A Hivatal felügyeletét a Kormány nevében a Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter látja el.
(4) A Hivatal fejezeti jogosítványokkal felhatalmazott,
önállóan gazdálkodó központi költségvetési szerv, amelynek költségvetése a Miniszterelnökség fejezetben külön
cím alatt szerepel.
(5) A Hivatal székhelye Budapest. A Hivatal szervezete, vezetői
2. § (1) A Hivatal élén elnök áll, akit feladatai ellátásában
elnökhelyettesek segítenek.
(2) A Hivatal elnökét határozatlan időtartamra a
Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter javaslatára a miniszterelnök nevezi ki, és menti fel.
(3) A Hivatal elnökhelyetteseit határozatlan időtartamra — az elnök javaslatára — a Miniszterelnöki Hivatalt
vezető miniszter nevezi ki, és menti fel.
(4) A munkáltatói jogokat — a kinevezés és felmentés
kivételével — a Hivatal elnöke felett a Miniszterelnöki
Hivatalt vezető miniszter, az elnökhelyettesek felett pedig
a Hivatal elnöke gyakorolja.
(5) A Hivatal elnökévé, illetve elnökhelyettesévé legalább 5 év közigazgatási és szakmai gyakorlattal, valamint
5 éves vezetői tapasztalattal rendelkező, a költségvetési
szervek belső ellenőrzéséről szóló 193/2003. (XI. 26.)
Korm. rendelet (a továbbiakban: Ber.) 11. §-ában meghatározott követelményeknek megfelelő magyar állampolgár
nevezhető ki.
(6) A Hivatal elnökét államtitkári, az elnökhelyetteseket helyettes államtitkári illetmény és teljes körű juttatások illetik meg.
(7) A Hivatal dolgozói köztisztviselők, jogállásukra a
köztisztviselők jogállásáról szóló 1992. évi XXIII. törvény
rendelkezései az irányadók.
(8) A Hivatal szervezeti és működési szabályzatát az
elnök állapítja meg és a Miniszterelnöki Hivatalt vezető
miniszter hagyja jóvá.
A Hivatal ellenőrzési hatásköre 3. § (1) A Hivatal ellenőrzési hatásköre kiterjed:
a) a Kormány programjából adódó feladatok fejezetek
általi végrehajtásának és a Kormány egyéb döntései végrehajtásának ellenőrzésére;
b) az Áht. 121/A. § (10) bekezdésének megfelelően a
központi költségvetés bevételei és kiadásai, az elkülönített
állami pénzalapok, a társadalombiztosítás pénzügyi alapjai, valamint a központi költségvetési szervek pénzügyi
ellenőrzésére (ideértve a közbeszerzési és pályáztatási
rendszerek ellenőrzését is); továbbá a gazdálkodó szervezeteknek, a közalapítványoknak, az alapítványoknak, a megyei, térségi és regionális területfejlesztési tanácsoknak és
— a pártok kivételével — a társadalmi szervezeteknek a
központi költségvetésből, alapokból juttatott pénzeszközök — ideértve a nemzetközi szerződések alapján kapott
támogatásokat és segélyeket is — felhasználásának ellenőrzésére;
c) a központi költségvetés bevételeinek tervezési, beszedési rendszerére, a Kormány irányítása alatt álló központi költségvetési szervek saját (intézményi) bevételei
tervezésének, nyilvántartásának és beszedésének rendszerére és a Kormány irányítása alatt álló központi költségvetési szervek követelései megállapításának, nyilvántartásának és beszedésének rendszerére;
d) az Áht. 13/A. § (2) bekezdése alapján az államháztartás alrendszereiből, továbbá az európai uniós forrásokból finanszírozott vagy támogatott szervezeteknek, illetve
magánszemélyeknek céljelleggel juttatott összegek rendeltetésszerű felhasználására (ideértve az ezen kedvezményezettek által a felhasználással összefüggésben kötött szerző
dések jogszerűségének, valamint a szerződésekben foglaltak teljesülésének vizsgálatát is);
e) az Áht. 121/A. § (11) bekezdésének megfelelően az
állami kezesség vállalásának és beváltásának jogosságára;
f) az Áht. 122. § a) pontja alapján végzett ellenőrzések
lefolytatására a költségvetési és európai uniós forrásokból
származó támogatások lebonyolításában részt vevő szervezeteknél, illetve a kedvezményezetteknél, különös tekintettel a 250 millió forint értéket meghaladó egyes projektekhez kapcsolódó pályáztatási, lebonyolítási és ellenőrzési rendszerek ellenőrzésére;
g) az európai uniós előcsatlakozási eszközök támogatásai felhasználásának pénzügyi tervezési, lebonyolítási és
ellenőrzési rendjéről szóló 80/2003. (VI. 7.) Korm. rendeletnek megfelelően illetékes nemzeti pénzügyi ellenőrző
szervezetként a PHARE-ra vonatkozóan 5%-os és az
ISPA-ra vonatkozóan 15%-os ellenőrzések végzésére és
koordinálására, továbbá rendszerellenőrzések és zárónyilatkozatok kibocsátásához szükséges ellenőrzések végzésére, illetve zárónyilatkozatok, valamint az 5%-os és
15%-os ellenőrzések megállapításait tartalmazó összefoglaló jelentés kibocsátására;
h) az Európai Unió Strukturális Alapjai és a Kohéziós
Alap támogatásainak fogadásához kapcsolódó pénzügyi
lebonyolítási, számviteli és ellenőrzési rendszerek kialakításáról szóló 233/2003. (XII. 16.) Korm. rendeletnek megfelelően a Strukturális Alapokra vonatkozóan 5%-os és a
Kohéziós Alapra vonatkozóan 15%-os ellenőrzések végzésére és koordinálására, továbbá rendszerellenőrzések és
zárónyilatkozatok kibocsátásához szükséges ellenőrzések
végzésére, illetve zárónyilatkozatok, valamint a 5%-os és
15%-os ellenőrzések megállapításait tartalmazó éves
összesített jelentés kibocsátására;
i) a Magyar Export-Import Bank Részvénytársaság és a
Magyar Exporthitel Biztosító Részvénytársaság központi
költségvetéssel történő elszámolásának ellenőrzéséről
szóló 181/1994. (XII. 28.) Korm. rendeletnek megfelelően
a Magyar Export-Import Bank Részvénytársaság és a
Magyar Exporthitel Biztosító Részvénytársaság központi
költségvetéssel történő elszámolásainak ellenőrzésére;
j) a közszolgálatban állók önkéntes kölcsönös biztosító
pénztári tagságának támogatásáról szóló 103/1996.
(VII. 16.) Korm. rendeletnek megfelelően a közszolgálatban állók önkéntes kölcsönös biztosító pénztári tagsága
támogatásának felhasználására;
k) több költségvetési fejezetet együttesen érintő rendszer-, teljesítmény- és informatikai rendszerellenőrzésekre;
l) a központi költségvetési szervek informatikai rendszerellenőrzésére; m) az Európai Unió Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garancia Alap (EMOGA) Garancia Részlegéből
finanszírozott intézkedések ellenőrzésére, kivéve az igazoló szervi feladatok ellátását;
n) az európai uniós közösségi kezdeményezésekből
(különösen az Európai Unió strukturális alapjaiból és
Kohéziós Alapjából származó támogatások hazai felhasználásáért felelős intézményekről szóló 1/2004. (I. 5.) Korm.
rendeletben meghatározott EQUAL és INTERREG közösségi kezdeményezésekből) származó támogatások
ellenőrzésére;
o) egyéb, törvényen alapuló és kormányrendeletben,
illetve kormányhatározatban részletezett feladatokra.
(2) A Hivatal ellenőrzési hatásköre nem terjed ki az
Országgyűlés, a Köztársasági Elnökség, az Alkotmánybíróság, az Országgyűlési Biztosok Hivatala, az Állami
Számvevőszék, a Bíróságok, a Magyar Köztársaság
Ügyészsége, a Gazdasági Versenyhivatal és a Magyar
Tudományos Akadémia fejezetekre, valamint a Magyar
Nemzeti Bank ellenőrzésére.
Eljárásrend 4. § A Hivatal által végzett ellenőrzések tekintetében a belső
ellenőrzés általános szabályaira, eljárási és végrehajtási
rendjére, az ellenőrzést végzők és az ellenőrzött szervek
jogaira, kötelezettségeire a Ber. rendelkezéseit kell alkalmazni, az e rendeletben meghatározott eltérésekkel, figyelembe véve az Európai Unió Strukturális Alapjai és a
Kohéziós Alap támogatásainak fogadásához kapcsolódó
pénzügyi lebonyolítási, számviteli és ellenőrzési rendszerek kialakításáról szóló 233/2003. (XII. 16.) Korm. rendeletben foglaltakat is.
5. § (1) A Ber. 12. §-ában meghatározott feladatok ellátásáért a Hivatal elnöke felelős.
(2) A Ber. 15. §-ának (1) bekezdése szerinti összeférhetetlenségi szabályokat a Hivatal elnökére is alkalmazni
kell, az elnök összeférhetetlenségéről a Miniszterelnöki
Hivatalt vezető miniszter határoz.
6. § (1) A Hivatal az elnök által készített stratégiai terv,
középtávú ellenőrzési terv, valamint — kockázatelemzés
alapján elkészített, a Kormány által jóváhagyott — éves
ellenőrzési terv alapján végzi ellenőrzési tevékenységét. A
Hivatal köteles éves ellenőrzési tervét a tárgyévet megelőző év december 31. napjáig a Kormánynak benyújtani.
(2) A Ber. 18—21. és 23. §-aiban foglalt feladatok ellátásáért a Hivatal elnöke felelős.
(3) A Ber. 22. §-át a Hivatal tekintetében nem kell alkalmazni.
(4) Kormánydöntés vagy a miniszterelnök írásos felkérése alapján a Hivatal soron kívüli ellenőrzést végez.
7. § (1) A Hivatal ellenőrzéseit a vonatkozó jogszabályok, a
nemzetközi belső ellenőrzési standardok, valamint a
pénzügyminiszter által közzétett módszertani útmutatók
és kézikönyvminta figyelembevételével elkészített, a
Hivatal elnöke által jóváhagyott ellenőrzési kézikönyv
szerint végzi.
(2) A Hivatal ellenőreinek megbízóleveleit a Hivatal
elnöke, illetve elnökhelyettese írja alá.
(3) A rendvédelmi szervek és a nemzetbiztonsági szolgálatok ellenőrzését tevékenységük sajátosságainak és a
külön törvényekben foglaltaknak megfelelően kell végrehajtani, illetve az ellenőrzés nem terjedhet ki e szervek
titkos információgyűjtéssel kapcsolatos dokumentumaira,
informatikai rendszereire és tevékenységére.
(4) Amennyiben az ellenőrzés során büntető-, szabálysértési, kártérítési, illetve fegyelmi eljárás megindítására
okot adó cselekmény, mulasztás vagy hiányosság gyanúja
merül fel, az elnök a vizsgálatvezető javaslatára köteles a
költségvetési szerv vezetőjét, illetve a költségvetési szerv
vezetőjének érintettsége esetén a felügyeleti szerv vezetőjét haladéktalanul tájékoztatni a szükséges intézkedések
megtétele céljából.
(5) A költségvetési szerv vezetője, illetve a költségvetési
szerv vezetőjének érintettsége esetén a felügyeleti szerv
vezetője köteles a szükséges intézkedéseket haladéktalanul megtenni, melyről értesíti a Hivatalt.
(6) A Ber. 14. §-ának (1) bekezdése tekintetében a
Hivatal elnöke minősül belső ellenőrzési vezetőnek.
8. § (1) A vizsgálatvezető az ellenőrzésekről — megállapításokat, következtetéseket és javaslatokat is tartalmazó —
ellenőrzési jelentést készít, melyet a Hivatal elnöke, illetve
elnökhelyettese megküld az ellenőrzött szerv vezetőjének.
Több ellenőrzött szervezetet érintő ellenőrzés esetén — a
3. § (1) bekezdésének k) pontjában meghatározott ellen
őrzések kivételével — a Hivatal az ellenőrzési jelentésnek
csak a vonatkozó részét küldi meg az egyes szervezeteknek.
(2) Az ellenőrzési jelentés adatainak törvényes kezeléséért, biztonságáért és pontosságáért, illetve a megállapítások valódiságáért és megalapozottságáért az ellenőrzést
végző ellenőrök, az összegzett megállapításokért, következtetésekért, javaslatokért és az ellenőrzési jelentés egészéért az ellenőrzési jelentést aláíró vizsgálatvezető felel.
(3) A Hivatal a Kormány részére minden ellenőrzésről
összefoglaló jelentést készít az ellenőrzési jelentés alapján,
melyet a Hivatal elnöke a Miniszterelnöki Hivatalt vezető
miniszter útján a Kormány elé terjeszt. Ha az összefoglaló
jelentés megállapításai szerint a feltárt hiányosságok megszüntetéséhez a Kormány döntése szükséges, az összefoglaló jelentéssel egyidejűleg előzetesen egyeztetett határozati javaslatot is be kell nyújtani.
(4) Ha az összefoglaló jelentés nem tartalmaz a (3) bekezdés szerinti határozati javaslatot, akkor az összefoglaló
jelentésre a Kormány ügyrendjéről szóló 1088/1994.
(IX. 20.) Korm. határozatnak a jelentésre vonatkozó szabályait kell megfelelően alkalmazni.
9. § (1) Az ellenőrzött szerv vezetője a tárgyévet követő év
január 15-éig tájékoztatást ad a Hivatal elnöke részére a
Hivatal ellenőrzési jelentése alapján készített intézkedési
tervben foglaltak időarányos teljesítéséről.
(2) Az elnök évente beszámol a Hivatal tevékenységéről
a Kormánynak a tárgyévet követő év február 28-áig. A
beszámoló különösen az alábbiakat tartalmazza:
a) az ellenőrzési munkatervekben foglalt feladatok teljesítésének értékelését, a tervektől való eltérések indokát,
a terveken felüli ellenőrzések indokoltságát;
b) az ellenőrzések személyi és tárgyi feltételeit, a tevékenységet elősegítő és akadályozó tényezőket;
c) az ellenőrzések fontosabb megállapításait;
d) a Hivatal ellenőrzési jelentései alapján készített in
tézkedési tervekben foglaltak időarányos teljesítését;
e) az ellenőrzések során büntető-, szabálysértési, kárté
rítési, illetve fegyelmi eljárás megindítására okot adó cselekmény, mulasztás vagy hiányosság gyanúja kapcsán tett
bejelentések számát;
f) a pénzügyi irányítási és ellenőrzési rendszer szabályszerűségének, gazdaságosságának, hatékonyságának és
eredményességének növelése, javítása érdekében tett fontosabb javaslatokat.
10. § Az egyes törvényekben meghatározott titokkörök, illetve személyes adatok védelmére, valamint a döntés-előké
szítéssel összefüggő adatok nyilvánosságára vonatkozó
jogszabályoknak és a nemzetközi belső ellenőrzési standardoknak megfelelően a Hivatal ellenőrzési és összefoglaló jelentései nem nyilvánosak.
Az ellenőrzés megszakítása, felfüggesztése 11. § (1) Az ellenőrzést az elnök megszakíthatja, amennyiben a Hivatalnak soron kívüli ellenőrzést kell lefolytatnia,
illetve a vizsgálatvezető vagy az ellenőr akadályoztatva van.
(2) Az ellenőrzést az elnök felfüggesztheti, amennyiben
a számviteli rend állapota, a dokumentáció és a nyilvántartások hiányossága, illetve az ellenőrzött szerv jogsértő
magatartása az ellenőrzés folytatását akadályozza.
(3) A vizsgálatvezetőnek kötelessége a (2) bekezdésben
foglalt, az ellenőrzés folytatását akadályozó tényeket,
továbbá büntető-, szabálysértési, kártérítési, illetve fegyelmi eljárás megindítására okot adó cselekmény, mulasztás
vagy hiányosság gyanúját jegyzőkönyvben rögzíteni, szükség esetén javasolva az elnöknek az ellenőrzés felfüggesztését.
(4) Az elnök az ellenőrzés felfüggesztése vagy megszakítása esetén
a) írásban tájékoztatja az ellenőrzött szerv vezetőjét,
melyben az ellenőrzés felfüggesztése esetén határidő megállapításával felhívja az ellenőrzött szerv vezetőjét az akadály megszüntetésére;
b) indokolt esetben kezdeményezi a büntető-, szabálysértési, fegyelmi, illetve kártérítési eljárás megindítását az
ellenőrzött szerv vezetőjénél, illetve az ellenőrzött szerv
vezetőjének érintettsége esetén a felügyeleti szerv vezetőjénél.
Nemzetközi közös ellenőrzések 12. § (1) A Hivatal nemzetközi szerződés alapján az európai
uniós támogatások tekintetében közös ellenőrzéseket
végezhet az Európai Unió illetékes szerveivel.
(2) Közös ellenőrzések során az ellenőrzésben részt
vevő ellenőrzési szervezetek mindegyike önálló ellenőrzési
jelentést készít. A közös ellenőrzésekben részt vevő szervek vezetői előzetes egyeztetés után ettől eltérően dönthetnek.
Együttműködés 13. § A Hivatal tevékenysége során:
a) támogatja a pénzügyminiszter államháztartási belső
pénzügyi ellenőrzési területet érintő fejlesztési munkáit;
b) a 3. § (1) bekezdésének g)—h) pontjaiban meghatá
rozott zárónyilatkozatok kibocsátásával összefüggésben
kapcsolatot tart fenn az Európai Unió Bizottságának
ellenőrzési ügyekben illetékes főigazgatóságaival és szervezeti egységeivel.
A Hivatal belső ellenőrzése 14. § A Hivatal saját tevékenységére irányuló belső ellenőrzési tevékenységre a Ber. rendelkezései irányadóak.
Záró rendelkezések 15. § (1) Ez a rendelet — a (2) bekezdés kivételével — a kihirdetését követő 5. napon lép hatályba.
(2) E rendelet 3. § (1) bekezdésének m) pontja 2007.
január 1-jén lép hatályba, a rendelkezést a hatálybalépést
követően létrejött megállapodásokra kell alkalmazni.
(3) E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg hatályát
veszti: a) a Kormányzati Ellenőrzési Hivatal felügyeletéről,
feladat- és hatásköréről szóló 61/1999. (IV. 21.) Korm.
rendelet azzal, hogy rendelkezéseit a folyamatban lévő
ügyekben továbbra is alkalmazni kell;
b) a Kormányzati Ellenőrzési Hivatal felügyeletéről, feladat- és hatásköréről szóló 61/1999. (IV. 21.) Korm. rendelet
módosításáról szóló 1/2003. (I. 8.) Korm. rendelet;
c) az elmúlt rendszer titkosszolgálati tevékenységének
feltárásáról és az Állambiztonsági Szolgálatok Történeti
Levéltára létrehozásáról szóló 2003. évi III. törvény végrehajtásáról szóló 43/2003. (III. 31.) Korm. rendelet 17. §-a
(1) bekezdésének b) pontja.
(4) Ahol jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi
eszköze Kormányzati Ellenőrzési Irodát említ, azon az
e rendelet szerinti Kormányzati Ellenőrzési Hivatalt kell
érteni.
Dr. Medgyessy Péter s. k.,
miniszterelnök


text:
2006. XXXVIII. törvény a szellemi kulturális örökség megőrzéséről szóló, Párizsban, 2003. év október hó 17. napján elfogadott UNESCO Egyezmény kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e törvénnyel felhatalmazást ad a
szellemi örökség megőrzéséről szóló, Párizsban, 2003. év
október hó 17. napján elfogadott UNESCO Egyezmény
(a továbbiakban: Egyezmény) kötelező hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés az Egyezményt e törvénnyel kihirdeti.
3. § Az Egyezmény hiteles angol nyelvű szövege és annak hivatalos magyar nyelvű fordítása a következő:
A törvényt az Országgyűlés a 2006. február 6-i ülésnapján fogadta el.
Egyezmény
a szellemi kulturális örökség védelméről Az Egyesült Nemzetek Nevelésügyi, Tudományos és
Kulturális Szervezete (a továbbiakban: UNESCO) Általános Konferenciája a 2003. szeptember 29.–október 17. között Párizsban tartott 32. ülésszakán,
hivatkozással az érvényben lévő nemzetközi emberi
jogi okmányokra, különösen az 1948. évi Emberi Jogok
Egyetemes Nyilatkozatára, az 1966. évi Gazdasági, Szociális és Kulturális Jogok Nemzetközi Egyezségokmányra
és az 1966. évi Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi
Egyezségokmányra,
figyelembe véve a szellemi kulturális örökség jelentőségét, mint a kulturális sokszínűség mozgatórugóját és a
fenntartható fejlődés biztosítékát, amelyet a hagyományos
kultúra és folklór megőrzéséről szóló 1989. évi
UNESCO-ajánlás, az UNESCO 2001. évi, a kulturális
sokszínűségről szóló egyetemes nyilatkozata és a kulturális miniszterek harmadik kerekasztala által 2002-ben elfogadott isztambuli nyilatkozat is hangsúlyozott,
figyelembe véve a szellemi kulturális örökség, valamint
az anyagi kulturális és a természeti örökség mélyen gyökerező egymásrautaltságát,
felismerve, hogy a globalizáció és a társadalmi átalakulás folyamata, valamint az általuk a közösségek közti megújuló dialógus számára teremtett körülmények, akárcsak
az intolerancia jelensége, megnövelik a szellemi kulturális
örökség súlyos hanyatlásának, eltűnésének és pusztulásának veszélyét, különösen a szellemi kulturális örökség védelmére fordítandó források hiányában,
tudatában az emberiség szellemi kulturális örökségének
védelmére vonatkozó egyetemes akaratnak és közös aggodalomnak,
felismerve, hogy a közösségek, különösen az ősi közösségek, csoportok és bizonyos esetekben az egyének fontos
szerepet játszanak a szellemi kulturális örökség létrehozásában, védelmében, gondozásában és újrateremtésében,
így gazdagítva a kulturális sokszínűséget és az emberi
kreativitást,
tudomásul véve az UNESCO tevékenységének messzemenő hatását a kulturális örökség védelme terén irányadó
okmányok megalkotásában, különös tekintettel az 1972.
évi, a világ kulturális és természeti örökségének védelméről szóló 1972. évi egyezményre,
tudomásul véve továbbá, hogy mindeddig nem létezik a
szellemi kulturális örökség védelmét célzó többoldalú, kötelező erővel bíró okmány,
figyelembe véve, hogy szükség van a kulturális és természeti örökség védelmére vonatkozó meglévő nemzetközi megállapodások, ajánlások és határozatok szellemi kulturális örökségre vonatkozó új rendelkezésekkel történő
hatékony gazdagítására és kiegészítésére,
figyelembe véve, hogy szükség van a szellemi kulturális
örökség és annak védelme fontosságára vonatkozóan a tudatosság erősítésére, különösen a fiatalabb nemzedékek
körében,
figyelembe véve, hogy az együttműködés és a kölcsönös segítségnyújtás szellemében a nemzetközi közösségnek a jelen Egyezmény Részes Államaival együtt hozzá
kell járulnia ezen örökség védelméhez,
emlékeztetve az UNESCO szellemi kulturális örökséggel kapcsolatos programjaira, különösen az emberiség
szájhagyomány útján fennmaradó és szellemi örökségének
mesterműveiről szóló nyilatkozatra,
figyelembe véve a szellemi kulturális örökségnek az
emberek közötti szorosabb együttműködés és megértés
előmozdításában játszott felbecsülhetetlen szerepét,
2003. október tizenhetedikén elfogadja ezt az Egyezményt. I.
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. cikk Az Egyezmény célja Jelen Egyezmény célja a következő:
a) a szellemi kulturális örökség védelme;
b) az érintett közösségek, csoportok és egyének szelle
mi kulturális öröksége tiszteletének biztosítása; c) a szellemi kulturális örökség és annak kölcsönös elismerése jelentőségének helyi, nemzeti és nemzetközi
szinten való tudatosítása;
d) a nemzetközi együttműködés és segítségnyújtás fejlesztése. 2. cikk
Meghatározások Jelen Egyezmény alkalmazásában:
1. ,,szellemi kulturális örökség”: olyan szokás, ábrázo
lás, kifejezési forma, tudás, készség – valamint az ezekkel
összefüggő eszköz, tárgy, műalkotás és kulturális színhely –, amelyet közösségek, csoportok, esetenként egyének kulturális örökségük részeként elismernek. Ez a nemzedékről nemzedékre hagyományozódó szellemi kulturális örökség – amelyet a közösségek, csoportok a környezetükre, a természettel való kapcsolatukra és a történelmükre
adott válaszként állandóan újrateremtenek – az identitás és
a folytonosság érzését nyújtja számukra, ily módon segítve
elő a kulturális sokszínűség és emberi kreativitás tiszteletét. Jelen Egyezmény alkalmazásában csak az érvényben
lévő nemzetközi emberi jogi okmányokkal, valamint a közösségek, csoportok és egyének közötti kölcsönös tisztelet
és a fenntartható fejlődés követelményével összhangban
álló szellemi kulturális örökséget kell figyelembe venni;
2. Az 1. pontban meghatározott szellemi kulturális
örökség többek között az alábbi területeken nyilvánul
meg:
a) szóbeli hagyományok és kifejezési formák, beleértve a nyelvet is, mint a szellemi kulturális örökség hordozóját,
b) előadóművészetek,
c) társadalmi szokások, rítusok és ünnepi események,
d) a természetre és a világegyetemre vonatkozó ismere
tek és gyakorlatok,
e) hagyományos kézművesség; 3. ,,védelem”: a szellemi kulturális örökség fennmaradását célzó intézkedések, beleértve az ilyen örökség azonosítását, dokumentálását, kutatását, megőrzését, védelmét, támogatását, megerősítését, terjesztését – különösen
az iskolarendszeren belüli és kívüli oktatás segítségével –
csakúgy, mint az ilyen örökség különféle aspektusainak
felélesztését;
4. ,,Részes Államok”: a jelen Egyezmény által kötelezett államok, amelyek között a jelen Egyezmény hatályos;
5. Jelen Egyezmény megfelelően alkalmazandó a
33. cikkben meghatározott területekre, amelyek az említett
cikkben megfogalmazott feltételek értelmében jelen
Egyezmény Részes Államaivá válnak. Ebben az értelemben a Részes Államok kifejezés az ilyen területekre is vonatkozik.
3. cikk Egyéb nemzetközi okmányokkal való kapcsolat Jelen Egyezmény
a) a világ kulturális és természeti örökségének védel
méről szóló 1972. évi – a szellemi kulturális örökséggel
közvetlenül is összefüggésben álló – UNESCO-egyezmény keretében világörökséggé nyilvánított javak státuszát nem módosítja, e javak védelmének mértékét nem
csökkenti, valamint
b) nem érinti a Részes Államoknak a szellemi tulajdonnal kapcsolatos jogokra vonatkozó vagy a biológiai és
ökológiai források használatát szabályozó, általuk aláírt
nemzetközi okmányokból fakadó jogait és kötelezettségeit.
II. AZ EGYEZMÉNY SZERVEI 4. cikk A Részes Államok Közgyűlése
(1) Létrejön a Részes Államok Közgyűlése (a továbbiakban: Közgyűlés). Jelen Egyezmény legfőbb szerve a
Közgyűlés.
(2) A Közgyűlés kétévente tartja rendes ülését. Saját
döntése alapján vagy a szellemi kulturális örökség védelmével foglalkozó kormányközi bizottság vagy a Részes
Államok legalább kétharmada kérésére rendkívüli ülést is
tarthat.
(3) A Közgyűlés elfogadja eljárási szabályzatát. 5. cikk
A szellemi kulturális örökség védelmével foglalkozó
kormányközi bizottság
(1) Az UNESCO keretén belül létrejön egy, a szellemi
kulturális örökség védelmével foglalkozó kormányközi
bizottság (a továbbiakban: Bizottság). A Bizottság 18 Részes Állam képviselőiből áll, akiket a Részes Államok
Közgyűlésén választanak meg, a 34. cikkel összhangban a
jelen Egyezmény hatálybalépését követően.
(2) A Bizottság tagállamainak száma 24-re emelkedik,
amint az Egyezmény Részes Államainak száma eléri az
50-et.
6. cikk A Bizottság tagjainak megválasztása és megbízatása
(1) A Bizottság tagállamainak megválasztásánál a kiegyensúlyozott földrajzi képviselet és a rotáció elve érvényesül.
(2) Az Egyezmény Részes Államai Közgyűlésen választják meg a Bizottság tagállamait négy évre.
(3) Az első választáson megválasztott bizottsági tagállamok felének a megbízatása azonban két évre korlátozódik.
Ezen tagállamok kiválasztása sorsolással történik meg az
első választáson.
(4) A Közgyűlés kétévente újra választja a Bizottság
tagállamainak a felét.
(5) Ezenkívül megfelelő számú tagállamot választ a
megüresedett bizottsági helyek betöltésére is.
(6) Egy bizottsági tagállam nem választható meg két
egymást követő időszakra.
(7) A Bizottság tagállamai a szellemi kulturális örökség
különböző területein szaktekintéllyel rendelkező személyeket jelölnek saját képviseletükre.
7. cikk A Bizottság feladatai Minden egyéb, a jelen Egyezménnyel a Bizottságra ruházott feladat sérelme nélkül, a Bizottság feladatai az alábbiak:
a) az Egyezmény céljainak elősegítése, végrehajtásának támogatása és felügyelete;
b) útmutatás a legjobban bevált gyakorlatra vonatkozóan, és ajánlások adása a szellemi kulturális örökség védelmét célzó intézkedéseket illetően;
c) a 25. cikkel összhangban az Alap forrásainak felhasználásáról szóló tervezet kidolgozása és jóváhagyásra a
Közgyűlés elé terjesztése;
d) forrásai növelése érdekében további eszközök felkutatása, az ehhez szükséges intézkedések megtétele, a
25. cikkel összhangban;
e) a jelen Egyezmény végrehajtására vonatkozó működési irányelvek kidolgozása és jóváhagyásra a Közgyűlés
elé terjesztése;
f) a 29. cikkel összhangban a Részes Államok által benyújtott jelentések vizsgálata és összefoglaló készítése a
Közgyűlés számára;
g) a Részes Államok által benyújtott kérelmek vizsgálata és az azokról való döntés az általa meghatározott és a
Közgyűlés által jóváhagyott objektív kiválasztási szempontok alapján, az alábbiak tekintetében:
(i) felvétel a 16., 17. és 18 cikkben említett listákra és javaslatokra,
(ii) a 22. cikkel összhangban nemzetközi segítségnyújtás megadása.
8. cikk A Bizottság munkamódszere (1) A Bizottság a Közgyűlésnek számol be. Minden
tevékenységéről és határozatáról köteles annak jelentést
tenni.
(2) A Bizottság eljárási szabályzatát tagjainak kétharmados többségével fogadja el.
(3) A Bizottság meghatározott időre ad hoc tanácsadói
testületeket hozhat létre, amennyiben azt feladatának ellátásához szükségesnek tartja.
(4) A Bizottság, különleges kérdések megvitatása céljából üléseire meghívhat a szellemi kulturális örökség különböző területein elismert tevékenységet folytató közjogi
és magánjogi szervezeteket, illetve elismert szakértelemmel rendelkező természetes személyeket.
9. cikk Tanácsadó szervezetek akkreditálása (1) A Bizottság javaslatot tesz a Közgyűlésnek a szellemi kulturális örökség területén elismert szakértelemmel
rendelkező nem kormányzati szervezetek akkreditálására.
Ezek a szervezetek tanácsadói joggal vesznek részt a Bizottság munkájában.
(2) A Bizottság ezenkívül az akkreditálás kritériumaira
és módozataira vonatkozóan is javaslatokat tesz a Közgyűlés számára.
10. cikk A Titkárság (1) A Bizottság munkáját az UNESCO Titkársága segíti.
(2) A Titkárság előkészíti a Közgyűlés és a Bizottság
dokumentumait, valamint az ülések napirendjének tervezetét, továbbá gondoskodik a két testület döntéseinek végrehajtásáról.
III. A SZELLEMI KULTURÁLIS ÖRÖKSÉG VÉDELME
NEMZETI SZINTEN
11. cikk A Részes Államok szerepe Az Egyezményben részes valamennyi állam
a) megteszi a szükséges intézkedéseket a területén ta
lálható szellemi kulturális örökség védelmének biztosítására; b) a 2. cikk 3. pontjában felsorolt védőintézkedések részeként a területén található szellemi kulturális örökség
különböző elemeit a megfelelő közösségek, csoportok és
nem kormányzati szervezetek részvételével azonosítja és
meghatározza.
12. cikk Nyilvántartás (1) A védelem előfeltételeként, az azonosítás biztosítása
céljából a területén található szellemi kulturális örökségről
minden Részes Állam a helyzetének megfelelő formában
egy vagy több nyilvántartást készít. Ezeket a nyilvántartásokat rendszeresen naprakésszé kell tenni.
(2) Amikor a Bizottság elé terjeszti a 29. cikk szerinti
időszakos jelentését, a Részes Állam ezekről a nyilvántartásokról is megfelelő információt nyújt.
13. cikk Egyéb védőintézkedések A területén található szellemi kulturális örökség védelme, fejlesztése és megőrzése érdekében minden Részes
Állam erőfeszítéseket tesz, hogy:
a) olyan általános politikát alakítson ki, amely felértékeli a szellemi kulturális örökség társadalmi szerepét és
ezen örökség védelmét bevonja a tervezési programokba;
b) kijelöljön vagy létrehozzon egy vagy több, a saját területén található szellemi kulturális örökség védelméért
felelős szakértői testületet;
c) támogassa a tudományos, technikai és művészeti
vizsgálatok elvégzését, valamint a kutatási módszerek kifejlesztését a szellemi kulturális örökség – különösen a veszélyeztetett szellemi kulturális örökség – hatékony védelme érdekében;
d) megtegye a szükséges jogi, technikai, adminisztratív
és pénzügyi intézkedéseket annak érdekében, hogy:
(i) elősegítse képzési intézmények létrehozását vagy kiépítését a szellemi kulturális örökség kezelése, valamint az
ilyen örökség átadása terén olyan fórumokon és helyeken
keresztül, amelyek célja ennek az örökségnek a bemutatása vagy kifejezése,
(ii) biztosítsa a szellemi kulturális örökséghez való hozzáférést, tiszteletben tartva az ilyen örökség sajátos aspektusaihoz való hozzáférés szokásos gyakorlatát,
(iii) dokumentációs intézményeket hozzon létre a szellemi kulturális örökség számára, és megkönnyítse az ezekhez való hozzáférést.
14. cikk Oktatás, a tudatosság erősítése és a szakmai
képességek fejlesztése
Minden Részes Állam arra törekszik az összes rendelkezésre álló eszköz igénybevételével, hogy
a) biztosítsa a szellemi kulturális örökség társadalmi
elismerését, tiszteletét és erősítését, különösen az alább
felsorolt módokon:
(i) a nyilvánosságot – különösen a fiatalokat – megcélzó
oktatási, a tudatosságot erősítő és tájékoztató programok,
(ii) az érdekelt közösségeken és csoportokon belüli speciális oktatási és képzési programok,
(iii) a szellemi kulturális örökség védelme terén kifejtett
kapacitásépítő tevékenység, különösen az irányítás és a tudományos kutatás területein, és
(iv) a tudásátadás iskolarendszeren kívüli formái;
b) folyamatosan értesítse a nyilvánosságot, az ezt az
örökséget fenyegető veszélyekről, valamint azokról a tevékenységekről, amelyeket jelen Egyezmény alkalmazásában végrehajtanak;
c) támogassa az azoknak a természetben található helyeknek és emlékhelyeknek a védelmével kapcsolatos oktatást, amelyek léte a szellemi kulturális örökség kifejezése szempontjából szükséges.
15. cikk A közösségek, csoportok és egyének részvétele
A szellemi kulturális örökség védelmében kifejtett
tevékenysége keretében minden Részes Állam arra törekszik, hogy a lehető legszélesebb körben biztosítsa az ilyen
örökséget létrehozó, megőrző és továbbadó közösségek,
csoportok és – bizonyos esetekben – egyének részvételét és aktív közreműködését a kulturális örökség kezelésében.
IV. A SZELLEMI KULTURÁLIS ÖRÖKSÉG VÉDELME
NEMZETKÖZI SZINTEN
16. cikk Az emberiség szellemi kulturális örökségének
reprezentatív listája
(1) A szellemi kulturális örökség megismerhetőségének
javítása és jelentőségének tudatosítása, továbbá a kulturális sokszínűséget tiszteletben tartó párbeszéd ösztönzése
érdekében az érintett Részes Államok javaslata alapján a
Bizottság létrehozza, folyamatosan naprakésszé teszi és
nyilvánosságra hozza az emberiség szellemi kulturális
örökségének reprezentatív listáját.
(2) A Bizottság kidolgozza és jóváhagyásra a Közgyűlés elé terjeszti e reprezentatív lista létrehozásának, naprakésszé tételének és nyilvánosságra hozatalának kritériumait.
17. cikk A sürgős védelmet igénylő szellemi kulturális
örökség listája
(1) A megfelelő védőintézkedések megtétele céljából a
Bizottság összeállítja, folyamatosan naprakésszé teszi és
nyilvánosságra hozza a sürgős védelmet igénylő szellemi
kulturális örökség listáját, és az ilyen örökséget az érintett
Részes Állam kérésére felveszi a listára.
(2) A Bizottság kidolgozza és jóváhagyásra a Közgyűlés elé terjeszti e lista létrehozásának, naprakésszé tételének és nyilvánosságra hozatalának kritériumait.
(3) Különösen sürgős esetben – amelynek objektív kritériumait a Bizottság javaslata alapján a Közgyűlés hagyja
jóvá – az érdekelt Részes Állammal konzultálva a Bizottság is felvehet ilyen örökséget az (1) bekezdésben említett
listára.
18. cikk A szellemi kulturális örökség védelmét célzó programok,
projektek és tevékenységek
(1) A Bizottság a Részes Államok által benyújtott javaslatok alapján, a Bizottság által meghatározandó és a Közgyűlés által jóváhagyandó kritériumokkal összhangban
szabályos időközönként a szellemi kulturális örökség védelme érdekében jelen Egyezmény elveit és céljait szerinte
legjobban tükröző, a fejlődő országok különleges szükség
leteit figyelembe vevő nemzeti, szubregionális és regionális programokat, terveket és tevékenységeket választ ki.
(2) A fentiek érdekében a Bizottság megvizsgálja és jóváhagyja a Részes Államoktól beérkező, nemzetközi segítséget igénylő kérelmeket, hogy elkészíthesse az ilyen
javaslatokat.
(3) A Bizottság – az általa meghatározott módon – a legjobban bevált gyakorlatok terjesztésével segíti e projektek,
programok és tevékenységek végrehajtását.
V. NEMZETKÖZI EGYÜTTMŰKÖDÉS
ÉS SEGÍTSÉGNYÚJTÁS 19. cikk Együttműködés
(1) Jelen Egyezmény alkalmazásában nemzetközi
együttműködés többek között az információ- és tapasztalatcsere, a közös kezdeményezés és a Részes Államoknak
a szellemi kulturális örökség védelme terén tett erőfeszítéseihez nyújtandó segítség mechanizmusának kialakítása.
(2) A nemzeti jog, a szokásjog és szokásos eljárások sérelme nélkül a Részes Államok megerősítik, hogy a szellemi kulturális örökség védelme az emberiség általános érdeke, és ezért vállalják, hogy kétoldalú, szubregionális, regionális és nemzetközi szintű együttműködést folytatnak.
20. cikk A nemzetközi segítségnyújtás célja Nemzetközi segítség az alábbi célok elérésére nyújtható:
a) a sürgős védelmet igénylő szellemi kulturális örökség listájára felkerült örökség védelme;
b) a 11. és 12. cikk szerinti nyilvántartások elkészítése;
c) a szellemi kulturális örökség védelmét célzó nemze
ti, szubregionális és regionális programok, projektek és tevékenységek támogatása;
d) bármely egyéb, a Bizottság által szükségesnek ítélt
cél.
21. cikk A nemzetközi segítségnyújtás formái A Bizottság által a Részes Államoknak nyújtott segítségnyújtásnak meg kell felelnie a 7. cikkben meghatáro
zott működési irányelveknek és a 24. cikkben említett
megállapodásnak, és a következő formái lehetnek:
a) a védelem különböző aspektusaira vonatkozó tanulmányok; b) szakértők és gyakorlati szakemberek rendelkezésre
bocsátása;
c) a szükséges szakemberek képzése;
d) normatív és egyéb intézkedések kidolgozása;
e) infrastruktúra létrehozása és működtetése;
f) felszerelés és szaktudás biztosítása;
g) a pénzügyi és technikai segítségnyújtás egyéb for
mái, adott esetben ideértve az alacsony kamatozású kölcsönt és az adományokat is.
22. cikk A nemzetközi segítségnyújtás feltételei (1) A Bizottság kialakítja a nemzetközi segítségnyújtás
iránti kérelmek elbírálásának eljárását és meghatározza a
kérelemben foglalandó információk körét, mint például a
tervezett intézkedések, a szükséges munkák és azok költségeinek becsült értéke.
(2) Sürgős esetben a segítségnyújtás iránti kérelmet a
Bizottság elsőbbségi jelleggel vizsgálja meg.
(3) A határozathozatal érdekében a Bizottság lefolytatja
az általa szükségesnek ítélt vizsgálatokat és konzultációkat.
23. cikk Nemzetközi segítségnyújtás iránti kérelem (1) Bármely Részes Állam kérhet a Bizottságtól nemzetközi segítségnyújtást a területén található szellemi kulturális örökség védelme érdekében.
(2) Két vagy több Részes Állam közösen is benyújthatja
kérelmét.
(3) A kérelemnek tartalmaznia kell a 22. cikk (1) bekezdésében meghatározott információkat, valamint a szükséges dokumentációt.
24. cikk A kedvezményezett Részes Állam szerepe (1) Jelen Egyezmény előírásainak megfelelően a nemzetközi segítségnyújtást a kedvezményezett Részes Állam
és a Bizottság között megkötött megállapodás szabályozza.
(2) Főszabály szerint a kedvezményezett Részes Állam
a lehetőségeinek megfelelően részt vesz azon védőintézkedések költségeinek viselésében, amelyekhez nemzetközi segítséget nyújtottak.
(3) A kedvezményezett Részes Államnak jelentést készít a Bizottság számára a szellemi kulturális örökség védelmére nyújtott támogatás felhasználásáról.
VI. A SZELLEMI KULTURÁLIS ÖRÖKSÉGVÉDELMI
ALAP 25. cikk
Az Alap jellege és forrásai (1) A Szellemi Kulturális Örökségvédelmi Alap
(a továbbiakban: Alap) ezennel létrejön.
(2) Az Alap az UNESCO pénzügyi rendelkezéseinek
megfelelően kezelésébe adott vagyonból áll.
(3) Az Alap forrásai a következők:
a) a Részes Államok hozzájárulásai;
b) az UNESCO Általános Konferenciája által e célra
előirányzott források;
c) hozzájárulások, adományok vagy hagyatékok, ame
lyek származhatnak:
(i) más államoktól,
(ii) az Egyesült Nemzetek más programjaiból és szerve
zeteitől, különösen az Egyesült Nemzetek Fejlesztési
Programjából és más nemzetközi szervezetektől,
(iii) közjogi és magánjogi szervezetektől, valamint magánszemélyektől; d) az Alap forrásai után járó kamatok;
e) az Alap javára rendezett gyűjtések és rendezvények
bevételei;
f) minden egyéb olyan forrás, amelyet a Bizottság által
az Alapra vonatkozóan kidolgozott előírások lehetővé
tesznek. (4) A források Bizottság által történő felhasználásáról a
Közgyűlés iránymutatásai alapján kell dönteni.
(5) A Bizottság olyan hozzájárulásokat és egyéb támogatási formákat is elfogadhat, amelyeket meghatározott
projektekkel összefüggő általános és meghatározott célokra kell fordítani, feltéve, hogy ezeket a projekteket a Bizottság jóváhagyta.
(6) Az Alapba befizetett hozzájárulás nem köthető a jelen Egyezmény céljaival össze nem egyeztethető politikai,
gazdasági vagy egyéb feltételhez.
26. cikk A Részes Államok hozzájárulása az Alaphoz
(1) Bármely önkéntes kiegészítő hozzájárulás sérelme
nélkül jelen Egyezmény Részes Államai kötelezik magukat, hogy legalább kétévente hozzájárulást fizetnek be az
Alapba, amelynek összegét egy egységes, valamennyi államra vonatkozó százalékos kulcs segítségével a Közgyűlés határozza meg. E közgyűlési döntést a jelenlevő és szavazó azon tagok többségével hozzák, akik e cikk (2) bekezdése szerinti nyilatkozatot nem tettek. A Részes Államok hozzájárulása semmilyen körülmények között nem
haladhatja meg annak az összegnek az 1%-át, amelyet az
UNESCO rendes költségvetésébe hozzájárulásként befizetnek.
(2) Bármely, a jelen Egyezmény 32. vagy 33. cikkében
említett állam a megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy
csatlakozási okiratának letétbe helyezése alkalmával kijelentheti, hogy e cikk (1) bekezdésének rendelkezései nem
kötelezik.
(3) Az e cikk (2) bekezdése szerinti nyilatkozatot tett
Részes Államnak törekednie kell arra, hogy visszavonja az
említett nyilatkozatot az UNESCO főigazgatójához intézett értesítéssel. A nyilatkozat visszavonása azonban az állam által befizetendő hozzájárulás tekintetében csak a következő Közgyűlés időpontjától érvényesül.
(4) Annak érdekében, hogy a Bizottság hatékonyan tudja tervezni saját működését, az e cikk (2) bekezdése szerinti nyilatkozatot tett Részes Államok rendszeresen, de legalább kétévenként fizetnek hozzájárulást, amelynek összege a lehető legjobban megközelíti azt az összeget, amelyet
akkor kellene fizetniük, ha e cikk (1) bekezdésének előírásai vonatkoznának rájuk.
(5) Az a Részes Állam, amely kötelező vagy önkéntes
hozzájárulása tekintetében a folyó vagy az azt közvetlenül
megelőző naptári évre vonatkozóan hátralékban van, nem
választható a Bizottság tagjává; ez a rendelkezés nem vonatkozik az első választásra. Ha az ilyen állam már tagja a
Bizottságnak, megbízatása megszűnik a jelen Egyezmény
6. cikkében említett választás időpontjában.
27. cikk Önkéntes kiegészítő hozzájárulás az Alaphoz Azok a Részes Államok, amelyek a 26. cikk szerinti
hozzájáruláson túl további önkéntes hozzájárulást kívánnak nyújtani, a lehető legkorábban értesítik erről a Bizottságot annak érdekében, hogy az megfelelően tudja tervezni működését.
28. cikk Nemzetközi gyűjtőakciók A Részes Államok lehetőségeiknek megfelelően támogatják az UNESCO védnöksége alatt az Alap javára szervezett nemzetközi gyűjtőakciókat.
VII. JELENTÉSEK 29. cikk A Részes Államok jelentései
A Részes Államok a Bizottság által meghatározott formában és időközönként jelentést terjesztenek a Bizottság
elé a jelen Egyezmény végrehajtása érdekében hozott törvényi és jogszabályi rendelkezéseikről és egyéb intézkedéseikről.
30. cikk A Bizottság jelentései (1) A Bizottság a saját tevékenysége és a Részes Államok által a 29. cikkben hivatkozottak szerint készített jelentések alapján jelentést terjeszt a Közgyűlés elé annak
minden egyes rendes ülésszaka alkalmával.
(2) A jelentésről tájékoztatni kell az UNESCO Általános Konferenciáját.
VIII. ÁTMENETI INTÉZKEDÉSEK 31. cikk Kapcsolat az emberiség szájhagyomány útján
terjedő és szellemi örökségének
mesterműveiről szóló nyilatkozattal (1) A Bizottság jelen Egyezmény hatálybalépése előtt
felveszi az emberiség szájhagyomány útján terjedő és szellemi örökségének mesterművévé nyilvánított elemeket az
emberiség szellemi kulturális örökségének reprezentatív
listájára.
(2) Ezen elemeknek az emberiség szellemi kulturális
örökségének reprezentatív listájára való felvétele nem
érinti a 16. cikk (2) bekezdésében meghatározott, a listára
való jövőbeni felvételre vonatkozó kritériumokat.
(3) Jelen Egyezmény hatálybalépését követően további
nyilatkozat nem kerül kibocsátásra.
IX. ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 32. cikk Megerősítés, elfogadás vagy jóváhagyás
(1) Jelen Egyezményt az UNESCO Részes Államai alkotmányos eljárásaikkal összhangban megerősítik, elfogadják vagy jóváhagyják.
(2) A megerősítő, elfogadó vagy jóváhagyó okiratokat
az UNESCO főigazgatójánál kell letétbe helyezni.
33. cikk Csatlakozás (1) Jelen Egyezmény csatlakozásra nyitva áll minden
olyan állam számára, amely ugyan nem tagja az Egyesült
Nemzetek Nevelésügyi, Tudományos és Kulturális Szervezetének, de amelyet a Szervezet Általános Konferenciája csatlakozásra felhív.
(2) Jelen Egyezmény csatlakozásra nyitva áll az olyan
területek számára is, amelyek az Egyesült Nemzetek Szervezete által elismert teljes belső önkormányzattal rendelkeznek, azonban a Közgyűlés 1514. (XV) számú határozata értelmében nem rendelkeznek teljes függetlenséggel, továbbá amelyek a jelen Egyezmény tárgyát képező ügyekben hatáskörrel rendelkeznek, beleértve az ilyen kérdésekre vonatkozó szerződések megkötésének jogkörét is.
(3) A csatlakozási okiratot az UNESCO főigazgatójánál
kell letétbe helyezni.
34. cikk Hatálybalépés Jelen Egyezmény három hónappal a harmincadik megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okirat letétbe helyezése után lép hatályba, de csak azon államok tekintetében, amelyek megerősítő, elfogadó, jóváhagyó
vagy csatlakozási okiratukat ezen a napon, vagy ezt megelőzően letétbe helyezték. Minden más állam tekintetében
három hónappal az után lép hatályba, hogy a megerősítő,
elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okiratot letétbe helyezték.
35. cikk Szövetségi vagy nem egységállami berendezkedésű
alkotmányos rendszerek
Az alábbi rendelkezések azokra a Részes Államokra vonatkoznak, amelyek szövetségi vagy nem egységállami
berendezkedésű alkotmányos rendszerrel rendelkeznek:
a) jelen Egyezmény azon rendelkezései tekintetében,
amelyek végrehajtása a szövetségi vagy központi törvényhozó szerv illetékességi körébe tartozik, a szövetségi
vagy központi kormány kötelezettségei megegyeznek
azon Részes Államok kötelezettségeivel, amelyek nem
szövetségi típusúak;
b) jelen Egyezmény azon rendelkezései tekintetében,
amelyek végrehajtása valamely, a szövetség alkotmányos
rendje alapján törvényhozási intézkedések megtételére
nem köteles szövetségi tagállam, tartomány vagy kanton
illetékességi körébe tartozik, a szövetségi kormány tájékoztatja e tagállamok, tartományok vagy kantonok illetékes hatóságait az adott rendelkezésekről, és javasolja számukra azok elfogadását.
36. cikk Az Egyezmény felmondása (1) Bármely Részes Állam felmondhatja ezt az Egyezményt.
(2) A felmondás írásban, az UNESCO főigazgatójánál
letétbe helyezett okirat útján történik.
(3) A felmondás a felmondást tartalmazó okirat kézhezvételétől számított tizenkettedik hónap elteltével lép hatályba. A felmondás annak hatálybalépéséig nem érinti a
Részes Állam pénzügyi kötelezettségeit.
37. cikk A letéteményes feladatai Az UNESCO főigazgatója, mint jelen Egyezmény letéteményese tájékoztatja a Szervezet tagállamait, a 33. cikkben említett nem tagállamokat, valamint az Egyesült Nemzetek Szervezetét a 32. és 33. cikk szerinti megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okiratok letétbe helyezéséről, valamint a 36. cikk szerinti felmondásokról.
38. cikk Módosítások (1) Bármely Részes Állam javaslatot tehet jelen Egyezmény módosítására a főigazgatóhoz eljuttatott írásbeli
közleményben. A főigazgató valamennyi Részes Állam
hoz eljuttatja ezt a közleményt. Amennyiben a továbbítás
időpontját követő hat hónapon belül a Részes Államok
legalább fele kedvezően válaszol a felvetésre, a főigazgató
a következő ülésen azt a Közgyűlés elé terjeszti megvitatásra és esetleges elfogadásra.
(2) A módosítások elfogadásához a jelenlevő és szavazó
Részes Államok kétharmados többsége szükséges.
(3) Jelen Egyezmény módosításait elfogadásuk után a
Részes Államok elé terjesztik megerősítésre, elfogadásra,
jóváhagyásra vagy csatlakozásra.
(4) A módosítások csak az azokat megerősítő, elfogadó
vagy jóváhagyó, illetve az azokhoz csatlakozó Részes Államok vonatkozásában lépnek hatályba, három hónappal
azt követően, hogy az e cikk (3) bekezdése szerinti okiratokat a Részes Államok kétharmada letétbe helyezte. Ezen
időpont után minden egyes Részes Állam tekintetében a
megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okirat
letétbe helyezésének napjától számított három hónap elteltével válik hatályossá a módosítás.
(5) A (3) és (4) bekezdésben leírt eljárás nem vonatkozik a Bizottság tagjainak számáról rendelkező 5. cikk módosítására. Ezek a módosítások elfogadásuk időpontjában
válnak hatályossá.
(6) Jelen Egyezményhez a módosítások e cikk (4) bekezdése szerinti hatálybalépését követően csatlakozó állam, amennyiben nem nyilatkozik eltérően,
a) az így módosított Egyezmény Részes Államának minősül; és
b) azon államok vonatkozásában, amelyek tekintetében
ezek a módosítások nem hatályosak, a nem módosított
Egyezmény Részes Államának minősül.
39. cikk Hiteles szövegek Jelen Egyezmény arab, kínai, angol, francia, orosz és
spanyol nyelven készült, és az e nyelveken készült szövegeinek mindegyike egyaránt hiteles.
40. cikk Nyilvántartásba vétel Az Egyesült Nemzetek Alapokmányának 102. cikkével
összhangban az Egyezményt az Egyesült Nemzetek Szervezetének Titkársága az UNESCO főigazgatójának kérelmére nyilvántartásba veszi.”
4. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott
kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) E törvény 2. és 3. §-a az Egyezmény 34. Cikkében
meghatározott időpontban lép hatályba.
(3) Az Egyezmény, illetve e törvény 2. és 3. §-a hatálybalépésének naptári napját a külügyminiszter annak ismertté válását követően a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett egyedi határozatával állapítja meg.
(4) E törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről a nemzeti kulturális örökség minisztere gondoskodik.
Sólyom László s. k., Dr. Szili Katalin s. k.,
köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke