text:
2018. XXXIII. törvény a Magyarország és a Tádzsik Köztársaság között létrejött, a beruházások ösztönzéséről és kölcsönös védelméről szóló Megállapodás kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e  törvénnyel felhatalmazást ad a  Magyarország és a  Tádzsik Köztársaság között létrejött,
a beruházások ösztönzéséről és kölcsönös védelméről szóló Megállapodás (a továbbiakban: Megállapodás) kötelező
hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés a Megállapodást e törvénnyel kihirdeti.
3. § A Megállapodás hiteles magyar és angol nyelvű szövege a következő:
„Megállapodás Magyarország és a Tádzsik Köztársaság között a beruházások ösztönzéséről és
kölcsönös védelméről
Magyarország és a Tádzsik Köztársaság (a továbbiakban: „Szerződő Felek”),
attól az óhajtól vezetve, hogy a gazdasági együttműködést mindkét Szerződő Fél javára erősítsék,
azzal a  szándékkal, hogy kedvező feltételeket teremtsenek és tartsanak fenn az  egyik Szerződő Fél beruházóinak
beruházásaihoz a másik Szerződő Fél területén, és
annak tudatában, hogy a beruházásoknak a jelen Megállapodással összhangban történő előmozdítása és kölcsönös
védelme előmozdítja az üzleti kezdeményezések ösztönzését, és mindkét országban növeli a jólétet,
megállapodtak a következőkben: 1. Cikk
Meghatározások
A Megállapodás alkalmazásában:
1. A „beruházás” kifejezés magában foglal minden olyan vagyoni értéket, melyet az  egyik Szerződő Fél valamely
beruházója gazdasági tevékenységgel összefüggésben fektetett be a  másik Szerződő Fél területén, ez  utóbbi
törvényeivel és jogszabályaival összhangban, és különösen – de nem kizárólag – a következőket jelenti:
A törvényt az Országgyűlés a 2018. július 17-i ülésnapján fogadta el.
a) az ingó és ingatlan tulajdont, valamint minden egyéb dologi jogot, mint például a  jelzálogot, zálogot,
a zálogjogot és hasonló jogokat;
b) a részvényt, az üzletrészt és a vállalati kötvényt, illetve a társasági érdekeltség egyéb formáit;
c) a beruházáshoz kapcsolódó pénzkövetelést vagy gazdasági értékkel bíró teljesítés nyújtására vonatkozó
követelést;
d) a szellemi és ipari tulajdonhoz fűződő jogot, ideértve a  beruházáshoz kapcsolódó szerzői jogot, védjegyet,
szabadalmat, formatervezési mintát, a növénynemesítői jogot, technikai eljárást, know-how-t, kereskedelmi
titkot, földrajzi jelzést, kereskedelmi nevet és goodwill-t;
e) minden jogszabály vagy szerződés által biztosított jogot és jogszabályon alapuló mindenfajta engedélyt és
jóváhagyást, beleértve a  természeti erőforrások kutatására, kitermelésére, művelésére vagy kiaknázására
vonatkozó koncessziót.
A vagyoni érték beruházási formájának későbbi megváltozása nem érinti annak beruházás jellegét, feltételezve,
hogy ez  a  változás annak a  Szerződő Félnek a  törvényeivel és egyéb jogszabályaival összhangban áll, amelynek
területén a beruházás létesült.
2. A „beruházó” kifejezés az egyik Szerződő Fél olyan természetes vagy jogi személyét jelenti, aki a másik Szerződő Fél
területén beruházást valósított meg.
a) A „természetes személy” kifejezés olyan természetes személyt jelent, aki bármelyik Szerződő Fél állampolgára
annak jogszabályai értelmében.
b) A „jogi személy” kifejezés jelenti bármely Szerződő Fél tekintetében azt a  jogalanyt, amely a  törvényeivel
összhangban jött létre, illetve került bejegyzésre, továbbá központi ügyintézési helye vagy székhelye az egyik
Szerződő Fél területén található. A Magyarország tekintetében a kifejezés kiterjed a jogi személyiséggel nem
rendelkező, de törvényei szerint társaságnak tekintendő jogalanyokra, azaz a közkereseti társaságokra (kkt) és
a betéti társaságokra (bt), valamint az egyéni cégekre (ec/kfc) is.
3. A „hozam” kifejezés a  beruházásból származó összeget jelenti és magában foglalja – különösen, de nem
kizárólagosan – a nyereséget, a kamatot, a tőkenyereséget, az osztalékot, a jogdíjat vagy egyéb díjat.
4. A „terület” kifejezés jelenti:
a) a Magyarország tekintetében azt a területet, amely fölött a Magyarország a nemzetközi joggal összhangban
szuverenitást, felségjogokat vagy joghatóságot gyakorol, a természeti erőforrások feltárását, hasznosítását és
átalakítását is beleértve;
b) a Tádzsik Köztársaság tekintetében azt a  területet, amely fölött a Tádzsik Köztársaság a  nemzetközi joggal
összhangban szuverenitást, felségjogokat vagy joghatóságot gyakorol, a  természeti erőforrások feltárását,
hasznosítását és átalakítását is beleértve.
5. A „szabadon átváltható pénznem” kifejezés azt a  pénznemet jelenti, amelyet széles körben használnak fizetésre
nemzetközi üzleti tranzakciók során és széles körben forgalmaznak a  vezető nemzetközi devizapiacokon,
amennyiben ez  nem ellentétes egyik Szerződő Fél jogszabályaival sem, függetlenül attól, hogy a  Nemzetközi
Valutaalap miként határozza meg a szabadon átváltható vagy szabadon felhasználható pénznem fogalmát.
2. Cikk
A beruházások ösztönzése és védelme 1. Mindkét Szerződő Fél ösztönzi a másik Szerződő Fél beruházóit, és kedvező körülményeket teremt számukra annak
érdekében, hogy területén beruházzanak, továbbá törvényeivel és jogszabályaival összhangban lehetővé teszi
az ilyen beruházások létrehozását.
2. Mindkét Szerződő Fél beruházóinak a  beruházásai és azok hozamai a  másik Szerződő Fél területén mindenkor
igazságos és méltányos elbánásban részesülnek, továbbá teljes körű védelmet és biztonságot élveznek.
3. A Szerződő Fél nem ösztönzi a  beruházásokat a  hazai környezetvédelmi, munkaügyi, munkaegészségügyi
vagy munkavédelmi jogszabályainak enyhítésével, vagy az  alapvető munkaügyi előírások lazításával. Ha
az  egyik Szerződő Fél úgy ítéli meg, hogy a  másik Szerződő Fél ilyen ösztönzést kínált fel, akkor konzultációt
kezdeményezhet a  másik Szerződő Féllel, és a  két Szerződő Fél egyeztetést folytat az  ilyen jellegű ösztönzés
elkerülése érdekében.
3. Cikk
Nemzeti és legnagyobb kedvezményes elbánás 1. Mindkét Szerződő Fél a  területén a  másik Szerződő Fél beruházóinak a  beruházásait és azok hozamait olyan
elbánásban részesíti, amely igazságos és méltányos és nem kedvezőtlenebb, mint a saját beruházói beruházásainak
és hozamainak, illetve bármely harmadik állam beruházói beruházásainak és hozamainak biztosított elbánás közül
a kedvezőbb.
2. Mindkét Szerződő Fél a  területén a  másik Szerződő Fél beruházóit olyan elbánásban részesíti beruházásaik
irányítása, fenntartása, használata, élvezete vagy a  velük való rendelkezés tekintetében, amely igazságos és
méltányos és nem kedvezőtlenebb, mint a  saját beruházói vagy bármelyik harmadik állam beruházói számára
biztosított elbánás közül a kedvezőbb.
3. E Megállapodásnak a  nemzeti elbánásra és a  legnagyobb kedvezményes elbánásra vonatkozó rendelkezései nem
alkalmazandók a Szerződő Fél által vámunió, gazdasági vagy monetáris unió, közös piac vagy szabadkereskedelmi
övezet tagjaként való kötelezettségei alapján nyújtott előnyökre.
4. A Szerződő Felek tudomásul veszik, hogy a Szerződő Félnek a vámunió, gazdasági vagy monetáris unió, közös piac
vagy szabadkereskedelmi övezet tagjaként való kötelezettségei magukban foglalják azon nemzetközi szerződésből
vagy viszonossági megállapodásból fakadó kötelezettségeket, amelyeket a  vámunió, gazdasági vagy monetáris
unió, közös piac vagy szabadkereskedelmi övezet köt.
5. E cikk rendelkezéseinek értelmezése alapján egyik Szerződő Fél sem köteles a másik Szerződő Fél beruházóira olyan
elbánás, preferencia vagy kiváltság előnyeit kiterjeszteni, amelyeket az előbbi Szerződő Fél:
a) olyan többoldalú nemzetközi beruházásvédelmi megállapodás alapján nyújthat, amelyben valamelyik
Szerződő Fél részes fél vagy azzá válhat.
b) olyan nemzetközi megállapodás vagy konstrukció alapján nyújthat, amely teljes egészében vagy főként
az adózással kapcsolatos. 4. Cikk
Kártalanítás veszteségekért 1. Ha bármelyik Szerződő Fél beruházóinak beruházásai vagy azok hozamai háború, fegyveres összeütközés, országos
szükségállapot, felkelés, lázadás, zavargás, vagy egyéb hasonló esemény miatt a  másik Szerződő Fél területén
veszteséget szenvednek, az  utóbbi Szerződő Fél a  helyreállítás, kártalanítás, kárpótlás vagy egyéb rendezés
tekintetében olyan elbánásban részesíti azokat, amely nem kedvezőtlenebb, mint az utóbbi Szerződő Fél által a saját
beruházóinak vagy bármelyik harmadik állam beruházóinak biztosított bánásmód közül a kedvezőbb.
2. Nem érintve ennek a cikknek az 1. bekezdésében foglaltakat, az egyik Szerződő Fél azon beruházói számára, akik
a  hivatkozott bekezdésben foglalt események bármelyike kapcsán a  másik Szerződő Fél területén veszteségeket
szenvednek el abból kifolyólag, hogy
a) beruházásukat vagy annak valamely részét a másik Szerződő Fél erői, illetve hatóságai igénybe vették;
b) beruházásukat vagy annak valamely részét a másik Szerződő Fél erői, illetve hatóságai megsemmisítették, és
erre nem harci cselekmények folytán vagy a helyzet szükségszerűsége miatt került sor,
igazságos, megfelelő és tényleges helyreállítás vagy kárpótlás jár azon Szerződő Fél részéről, melynek a  területén
a veszteség bekövetkezett.
A kártalanításnak kereskedelmileg indokolt mértékű kamatot kell tartalmaznia a veszteség felmerülésének napjától
a kifizetés napjáig terjedő időszakra.
5. Cikk
Kisajátítás
Egyik Szerződő Fél beruházóinak beruházásait sem államosíthatják, sajátíthatják ki vagy vethetik olyan intézkedések
alá a másik Szerződő Fél területén, melynek hatása megegyezik az államosítással vagy kisajátítással (a továbbiakban
„kisajátítás”), kivéve, ha az  közérdekből történik. A  kisajátítást hátrányos megkülönböztetésektől mentesen,
megfelelő törvényes eljárás keretében kell végrehajtani és egyidejűleg rendelkezni kell az  azonnali, megfelelő és
tényleges kártalanítás megfizetéséről. A  kártalanításnak egyenértékűnek kell lennie a  beruházásnak azzal a  piaci
értékével, amely a  kisajátítást, illetve a  közelgő kisajátítás közismertté válását közvetlenül megelőző időpontban
érvényes volt (attól függően, hogy melyik időpont következett be hamarabb), valamint a  kisajátítás napjától
kezdődően a tényleges fizetés napjáig terjedő időszakra vonatkozóan kereskedelmileg indokolt mértékű kamatokat
is kell tartalmaznia, és késedelem nélkül teljesítendőnek, továbbá ténylegesen hozzáférhetőnek és szabadon
átváltható pénznemben szabadon átutalhatónak kell lennie.
6. Cikk
Átutalások 1. A Szerződő Felek lehetővé teszik a beruházásokkal és hozamokkal kapcsolatos kifizetések szabad átutalhatóságát.
Az  átutalásoknak szabadon átváltható pénznemben kell történniük, összhangban annak a  Szerződő Félnek
törvényeivel és jogszabályaival, ahol a beruházást létrehozták, bármely korlátozás és indokolatlan késedelem nélkül.
Az ilyen átutalások különösen – de nem kizárólag – a következőket foglalják magukban:
a) a tőkét és a beruházás fenntartására vagy növelésére fordított pótlólagos összegeket;
b) jelen Megállapodás 1. Cikk 3. bekezdésében foglaltak szerinti hozamot;
c) olyan költségekre kifizetett összegeket, amelyek a beruházás működése során merülnek fel, mint jogdíjak és
engedélyezési díjak vagy hasonló költségek;
d) szerződésekkel kapcsolatos kifizetéseket, ideértve a hitel megállapodásokat;
e) a beruházás részleges vagy teljes eladásából vagy felszámolásából befolyó összegeket;
f ) a beruházáshoz kapcsolódóan külföldről alkalmazott természetes személyeknek azt a  bérét vagy egyéb
keresetét, amely azon Szerződő Fél törvényeinek és jogszabályainak hatálya alá tartozik, ahol a  beruházást
létrehozták;
g) jelen Megállapodás 4. és 5. Cikkeinek megfelelően járó kártalanítást;
h) jelen Megállapodás 8. Cikke szerinti vitarendezéséből származó kifizetéseket.
2. Az átutalásokat azt követően kell teljesíteni, hogy a  beruházó eleget tett valamennyi, a  beruházás helye szerinti
Szerződő Fél területén hatályban lévő jogszabályokban előírt pénzügyi kötelezettségének.
3. A jelen Megállapodás tekintetében árfolyamoknak – eltérő megegyezés hiányában – az  átutalást lebonyolító
hitelintézet által, a  beruházást befogadó Szerződő Fél törvényeivel és jogszabályaival összhangban közzétett
árfolyamok tekintendők. Amennyiben ilyen árfolyam nem létezik – eltérő megegyezés hiányában – a  hivatalos
árfolyamot kell alkalmazni.
7. Cikk
Jogátruházás 1. Amennyiben az  egyik Szerződő Fél vagy annak kijelölt ügynöksége a  másik Szerződő Fél területén megvalósult
beruházására vonatkozóan nyújtott garancia vagy biztosítás alapján saját beruházóinak kifizetést teljesít, az utóbbi
Szerződő Fél elismeri:
a) a beruházó bármilyen jogának vagy követelésének átszállását az  előbbi Szerződő Félre vagy annak kijelölt
ügynökségére az annak országában érvényes valamely jogszabály vagy jogügylet útján, valamint,
b) hogy az előbbi Szerződő Fél vagy annak kijelölt ügynöksége a jogutódlás címén jogosult a beruházó jogainak
gyakorlására és követeléseinek érvényesítésére, és átvállalja a beruházással kapcsolatos kötelezettségeket.
 2. Az átruházott jogok és követelések nem haladhatják meg a beruházó eredeti jogait és követeléseit.
8. Cikk
Beruházási viták rendezése az egyik Szerződő Fél és a másik Szerződő Fél valamely beruházója között
1. Az egyik Szerződő Fél beruházója és a másik Szerződő Fél között felmerülő, az utóbbi Szerződő Fél területén lévő
beruházással kapcsolatos vitákat a vitában álló feleknek peren kívül, tárgyalások útján kell egymás közt rendezniük.
2. Ha az  egyik Szerződő Fél beruházója és a  másik Szerződő Fél közötti vita az  ilyen tárgyalásokra vonatkozó igény
írásbeli benyújtása utáni hat hónapon belül nem rendezhető ily módon, az érintett beruházónak jogában áll a vitát
beterjeszteni:
a) annak a Szerződő Félnek az illetékes bíróságához, amelynek a területén a beruházás létesült; vagy
b) az Államok és más államok természetes és jogi személyei közötti beruházási viták rendezéséről
Washingtonban, 1965. március 18-án kelt Egyezmény vonatkozó rendelkezései szerint a  Beruházási
Viták Rendezésének Nemzetközi Központjához (ICSID), amennyiben mindkét Állam részesévé vált
az Egyezménynek; vagy
c) olyan nemzetközi ad hoc választott bírósághoz, amely az  Egyesült Nemzetek Nemzetközi Kereskedelmi
Jogi Bizottságának (UNCITRAL) Választott Bírósági Szabályai szerint jött létre. A  vitában álló felek írásban
megállapodhatnak e Szabályok módosításában; vagy
d) a Beruházási Viták Rendezésére Létrehozott Nemzetközi Központ titkársága által lefolytatott eljárások
rendjére vonatkozó kiegészítő intézkedések szabályai („Az ICSID kiegészítő intézkedések szabályai”) szerint,
amennyiben a  vitát kezdeményező Szerződő Fél vagy a  Szerződő Fél beruházója – de mindkettő nem –
részese az Államok és más államok természetes és jogi személyei közötti beruházási viták rendezéséről szóló,
Washingtonban, 1965. március 18-án kelt Egyezménynek; vagy
e) a vitában részt vevő felek megállapodása szerinti bármely egyéb vitarendezési forma keretében.
 3. Miután a  beruházó a  vitát a  2. bekezdés a)–e)  pontjában felsorolt bíróságok valamelyikéhez beterjesztette,
a 2. bekezdés a)–e) pontjaiban felsorolt egyéb vitarendezési fórumhoz folyamodni már nem jogosult.
 4. A beruházó az 1. bekezdés szerinti vitát csak akkor terjesztheti bíróság elé a 2. bekezdés szerint, ha nem telt el több
mint három év attól az időponttól kezdődően, hogy a beruházó először szerzett vagy szerezhetett volna tudomást
állítólagos jogsértésről és arról, hogy őt veszteség vagy kár érte.
5. A döntés a  vitában érintett felekre nézve végleges és kötelező érvényű, és azt a  döntésnek megfelelően,
a  döntésben feltüntetett időpontig annak a  Szerződő Félnek a  jogszabályaival összhangban kell végrehajtani,
amelynek területén a beruházás létesült.
9. Cikk
A Szerződő Felek közötti viták rendezése
1. A Szerződő Felek között jelen Megállapodás értelmezésével vagy alkalmazásával kapcsolatosan felmerült vitákat
lehetőség szerint konzultációk, illetve tárgyalások útján kell rendezni.
2. Ha a  vita ily módon hat hónapon belül nem rendezhető, azt bármelyik Szerződő Fél kérésére a  jelen cikk
rendelkezései szerinti, háromtagú választott bíróság elé kell terjeszteni.
3. A választott bíróságot minden egyes esetben a  következő módon kell megalakítani. A  választott bírósági eljárás
iránti kérelem kézhezvételétől számított két hónapon belül mindkét Szerződő Fél kijelöli a bíróság egy-egy tagját.
Ezen két tagnak azután egy harmadik állam állampolgárát kell kiválasztania, akit a bíróság elnökévé (a továbbiakban
„elnök”) kell kijelölni. A bíróság elnökét a két másik tag kijelölésének időpontjától számított három hónapon belül ki
kell jelölni.
4. Amennyiben a jelen cikk 3. bekezdésében meghatározott határidőkön belül a szükséges kijelölések nem történtek
meg, úgy a  Nemzetközi Bíróság elnökét lehet felkérni a  kijelölések megtételére. Ha a  Nemzetközi Bíróság elnöke
valamelyik Szerződő Fél állampolgára, vagy valamilyen más ok akadályozza az  említett tisztség ellátásában,
az alelnököt kell felkérni a szükséges kijelölések megtételére. Ha az alelnök valamelyik Szerződő Fél állampolgára,
vagy ő is akadályoztatva van az  említett tisztség ellátásában, a  Nemzetközi Bíróságnak azt a  rangidős tagját kell
felkérni a kijelölések megtételére, aki egyik Szerződő Félnek sem állampolgára.
5. A választott bíróság döntését szavazattöbbséggel hozza.
 6. A választott bíróság döntését a törvények, ezen Megállapodás rendelkezései, valamint a nemzetközi jog általánosan
elfogadott elvei és szabályai alapján hozza.
 7. A Szerződő Felek egyéb rendelkezéseit figyelembe véve a bíróság eljárási szabályait maga határozza meg.
 8. Mindkét Szerződő Fél maga viseli az  általa választott bírónak, valamint a  bírósági eljárásban való képviseletének
a költségeit. Az elnök költségeit és a fennmaradó költségeket a Szerződő Felek egyenlő arányban viselik. A bíróság
eltérő rendelkezést is hozhat a költségek tekintetében.
9. A bíróság döntései véglegesek és kötelezőek mindkét Szerződő Fél számára.
10. Cikk
Egyéb szabályok és különleges kötelezettségek alkalmazása
Jelen Megállapodás rendelkezései nem korlátozhatják a  Szerződő Felek beruházóinak azon jogát, hogy bármely
létező vagy jövőbeni – kétoldalú vagy többoldalú – megállapodás alapján kedvezőbb elbánásban részesüljenek, ha
ilyen megállapodás részesei.
11. Cikk
A Megállapodás alkalmazhatósága
A Megállapodást az  egyik Szerződő Fél területén, annak törvényeivel és jogszabályaival összhangban a  másik
Szerződő Fél beruházói által a Megállapodás hatálybalépése előtt vagy azt követően megvalósított beruházásokra
kell alkalmazni, de nem alkalmazható olyan beruházással kapcsolatos jogvitára vagy követelésre, amely
a hatálybalépése előtt merült fel, vagy amelyet a hatálybalépés előtt rendeztek.
12. cikk
Egyeztetések
Bármelyik Szerződő Fél kérésére a másik Szerződő Fél hozzájárul ahhoz, hogy a Megállapodás értelmezéséről vagy
alkalmazásáról egyeztessenek. Az egyik Szerződő Fél kérésére a Szerződő Felek kötelesek információt cserélni arról,
hogy a  másik Szerződő Fél törvényei, jogszabályai, határozatai, igazgatási gyakorlatai, eljárásai vagy szakpolitikái
milyen hatással lehetnek a  jelen Megállapodásban foglalt beruházásokra. Az  e  Cikkben előírt egyeztetések
magukban foglalják az azokkal a lépésekkel kapcsolatos egyeztetéseket is, amelyeket a Szerződő Fél szükségesnek
tekint a  Megállapodás és az  Európai Uniót megalapozó Szerződések közötti összeegyeztethetőség biztosítása
érdekében.
13. Cikk
Általános kivételek 1. Jelen Megállapodás rendelkezései nem korlátozhatják a  Szerződő Félnek azt a  jogát, hogy prudenciális okokból
olyan ésszerű elővigyázatossági intézkedéseket vezessen be vagy tartson fenn, mint például:
a) a pénzintézetek biztonságának, fizetőképességének, feddhetetlenségének vagy pénzügyi felelősségének
fenntartása; és
b) a Szerződő Fél pénzügyi rendszere integritásának és stabilitásának biztosítása.
2. a) E Megállapodás rendelkezései nem gátolhatják meg a Szerződő Felet abban, hogy fizetési mérlegének súlyos
nehézsége vagy ennek veszélye esetén a b) ponttal összeegyeztethető, átutalásokat korlátozó intézkedéseket
vezessen be.
b) Az a)  bekezdésben hivatkozott intézkedéseknek méltányosnak kell lenniük, nem alkalmazhatók sem
önkényesen, sem indokolatlan hátrányos megkülönböztetésként, csak jóhiszeműen, korlátozott
időtartamban foganatosíthatók, továbbá nem haladhatják meg a  fizetési mérleg helyzetének orvoslásához
szükséges mértéket. Az  e  Cikk alapján intézkedéseket előíró Szerződő Fél köteles erről haladéktalanul
értesíteni a  másik Szerződő Felet, továbbá amint lehet, köteles bemutatni az  említett intézkedések
kivezetésére vonatkozó ütemtervet. Az  ilyen intézkedéseket az  érintett Szerződő Fél az  egyéb nemzetközi
kötelezettségeinek megfelelően hozza meg, ideértve a  WTO Megállapodás és a  Nemzetközi Valutaalap
Alapokmánya alapján fennálló kötelezettségeket.
3. Jelen Megállapodás rendelkezései:
a) nem akadályozhatják egyik Szerződő Felet sem olyan intézkedések meghozatalában, amelyeket alapvető
biztonsági érdekeinek védelmében szükségesnek tart:
i. a fegyverek, lőszerek és hadieszközök kereskedelme, valamint más olyan áruk, anyagok,
szolgáltatások és technológiák forgalmazása és ezekkel kapcsolatos kereskedelmi ügyletek
tekintetében, amelyek közvetlen vagy közvetett célja katonai, vagy más biztonsági létesítmény
ellátása,
ii. háború vagy a nemzetközi kapcsolatokban beálló más szükségállapot idején, vagy
iii. az atomfegyverek és más nukleáris robbanóeszközök elterjedését tiltó nemzeti szabályok vagy
nemzetközi egyezmények végrehajtása vonatkozásában; továbbá
b) nem akadályozhatják egyik Szerződő Felet sem abban, hogy az  ENSZ nemzetközi béke és biztonság
fenntartására irányuló alapokmányából fakadó kötelezettségeinek teljesítéséhez szükséges intézkedéseket
hozzon.
4. A Szerződő Fél megtagadhatja az e Megállapodásból származó előnyöket a másik Szerződő Fél jogi személyiséggel
rendelkező beruházójától és annak beruházásától, ha az  adott beruházó egy harmadik állam beruházójának
a tulajdonában van, vagy annak ellenőrzése alatt áll, és:
a) a beruházónak nincs számottevő gazdasági tevékenysége annak a  Szerződő Félnek a  területén, ahol
az érvényes jogszabályok alapján bejegyezték, vagy
b) az előnyöket megtagadó Szerződő Fél olyan intézkedést fogad el vagy tart fenn az  illető harmadik állam
tekintetében, amely tiltja a  szóban forgó beruházóval vagy beruházásaival folytatott ügyeleteket, vagy
amelyet megsértenének vagy megkerülnének, ha a  Megállapodás előnyeit e  beruházók beruházásaihoz is
biztosítanák.
5. A Szerződő Fél alapvető biztonsági érdekei magukban foglalhatják a  vámunióban, gazdasági vagy monetáris
unióban, közös piaci vagy szabadkereskedelmi övezetben való tagságból fakadó érdekeket és intézkedéseket.
6. A 8. cikk szerinti vitarendezés nem minősül elbánásnak, preferenciának vagy kiváltságnak.
14. Cikk
Záró rendelkezések, hatálybalépés, időbeli hatály, megszűnés és módosítások
1. Ez a  Megállapodás alkalmazása nem befolyásolja azokat a  kötelezettségeket, amelyek az  Európai Unióban való
tagságból fakadnak, és ezeknek a  kötelezettségeknek alárendelt. Következésképpen nincs a  Megállapodásnak
olyan rendelkezése, se a rendelkezéseknek olyan része, amely a Magyarországnak az Európai Unió alapjául szolgáló
szerződésekből, valamint az  elsődleges és másodlagos uniós jogból fakadó kötelezettségeit érvényteleníti,
módosítja, vagy egyéb módon érinti, azokat ekként idézni, értelmezni nem lehet.
2. A Szerződő Felek diplomáciai csatornákon keresztül tájékoztatják egymást arról, hogy a  jelen Megállapodás
hatálybalépéséhez szükséges belső eljárási követelményeiknek eleget tettek. A  Megállapodás az  utolsó értesítés
után hatvan nappal lép hatályba.
3. Ez a  Megállapodás tízéves időtartamra marad hatályban, majd azt követően hatálya meghosszabbodik, hacsak
valamely Szerződő Fél a  kezdeti tízéves időtartam lejárta előtt legalább egy évvel vagy azt követően bármikor
írásban nem tájékoztatja a  másik Szerződő Felet a  felmondásra vonatkozó szándékáról. A  Megállapodás tizenkét
hónappal azt követően szűnik meg, hogy az  egyik Szerződő Fél írásban tájékoztatta a  másik Szerződő Felet
a felmondásra vonatkozó szándékáról.
4. A jelen Megállapodás felmondása előtt megvalósított beruházások tekintetében a  Megállapodás rendelkezései
a felmondást követő további tíz évig érvényben maradnak.
5. Jelen Megállapodás a  Szerződő Felek közötti írásbeli megegyezéssel módosítható. Bármely módosítás
a  Megállapodás elválaszthatatlan részét képezi, és a  hatálybalépéséhez szükséges eljárás megegyezik a  jelen
Megállapodás hatálybalépéséhez szükséges eljárással.
ENNEK HITELÉÜL az arra kellő felhatalmazással rendelkező alulírottak a Megállapodást aláírták.
KÉSZÜLT két eredeti példányban, New Yorkban, 2017. szeptember 18. napján, magyar, tádzsik és angol nyelven.
Mindhárom szöveg egyaránt hiteles. Értelmezésbeli eltérések esetén az angol szöveg az irányadó.
For Hungary For the Republic of Tajikistan” 4. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) A 2. § és a 3. § a Megállapodás 14. Cikk 2. bekezdésében meghatározott időpontban lép hatályba.
 (3) A  Megállapodás, illetve a  2.  § és a  3.  § hatálybalépésének naptári napját a  külpolitikáért felelős miniszter annak
ismertté válását követően a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett közleményével állapítja meg.
5. § Az e  törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről a  nemzetközi pénzügyi kapcsolatokért felelős miniszter
gondoskodik.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
73/2014. (VII. 2.) ME határozata helyettes államtitkárok kinevezéséről.
A közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény 220. § (2) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva,
a nemzeti fejlesztési miniszter javaslatára
dr. Becsey Zsolt Lászlót,
Koszorús László Gáspárt és
dr. Mészáros Karinát
– 2014. július 1-jei hatállyal – a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium helyettes államtitkárává
kinevezem. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1251/2019. (IV. 30.) Korm. határozata a szombathelyi Haladás Sportkomplexum működtetésével összefüggő kormányzati intézkedésekről.
A Kormány elkötelezett Magyarország sportélete iránt. A  sport ágazat tekintetében kiemelt jelentőségű feladat a  sportolók
(ideértve mind a  verseny-, mind az  utánpótlás-, mind a  szabadidős sportolók) kiszolgálását biztosító sportlétesítmények
fejlesztése, valamint a megvalósult sportlétesítmények kapcsán kiemelt cél, hogy azok hosszú távon szolgálhassák a sportolók
igényeit.
A fentiek érdekében a Kormány
 1. egyetért a  szombathelyi Haladás Sportkomplexum (a továbbiakban: Sportkomplexum) működtetéséhez központi
költségvetési támogatás biztosításával;
 2. felhívja az emberi erőforrások miniszterét, hogy gondoskodjon a Sportkomplexum működtetéséhez a 2019. évben
szükséges 297 800 000 forint központi költségvetési támogatás biztosításáról a  Magyarország 2019. évi központi
költségvetéséről szóló 2018. évi L. törvény 1.  melléklet XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezet, 20. Fejezeti
kezelésű előirányzatok cím, 24. Sportlétesítmények fejlesztése és kezelése alcím, 11. Sportlétesítmények fejlesztése
és fenntartása jogcímcsoport, 2. Állami, önkormányzati és egyéb sportlétesítmények fejlesztése, fenntartása jogcím
terhére;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: azonnal 3. egyetért azzal, hogy az  1.  pont szerinti célra, a  2.  pont alapján biztosított forrás terhére a  Szombathelyi MÁV
Haladás Sportegyesület (nyilvántartási száma: 18-02-0000168, székhelye: 9700 Szombathely, Rohonci utca 3.)
részére az  emberi erőforrások minisztere – külön pályázat és kérelem benyújtása nélkül, támogatási előlegként
az  államháztartásról szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet 101/A.  § hatálya
alá tartozó – 2020. január 31-éig történő elszámolási kötelezettséggel támogatást nyújtson, a  támogatás
felhasználásának és elszámolásának részletes feltételeit meghatározó támogatói okirat alapján;
4. felhívja az emberi erőforrások miniszterét, hogy az 1. pont szerinti célt szolgáló központi költségvetési támogatást
– a  pénzügyminiszter közreműködésével – a  központi költségvetés XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezet
költségvetésének 2020. évi tervezése során vegye figyelembe.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
pénzügyminiszter Határidő: a 2020. évi központi költségvetés tervezése során
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
97/2007. (V. 21.) KE határozata dandártábornok vezérőrnagyi előléptetéséről.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdés i) pontjában biztosított jogkörömben, a honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló 2004. évi CV. törvény 49. § (2) bekezdésének a) pontja alapján a honvédelmi miniszter előterjesztésére dr. Hetei Péter Pál dandártábornokot 2007. május
27-ei hatállyal vezérőrnaggyá előléptetem.
Budapest, 2007. május 16. Sólyom László s. k.,
köztársasági elnök


text:
2017. CLXXV. törvény a Magyar Népköztársaság Kormánya és a Kubai Köztársaság Kormánya között az egészségügyi együttműködés tárgyában Budapesten 1966. június 15. napján aláírt egyezmény kihirdetéséről szóló 1969. 16. törvényerejű rendelet hatályon kívül helyezéséről (Az Egyezmény nemzetközi jogi értelemben 2014. március 18-án vesztette hatályát.).
1. § Hatályát veszti a  Magyar Népköztársaság Kormánya és a  Kubai Köztársaság Kormánya között az  egészségügyi
együttműködés tárgyában Budapesten 1966. június 15. napján aláírt egyezmény kihirdetéséről szóló 1969. évi
16. törvényerejű rendelet.
2. § Ez a törvény a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
51/2013. (IV. 15.) ME határozata Magyarország Kormánya és a Vietnami Szocialista Köztársaság Kormánya között a nukleáris energia békés célú felhasználása terén folytatandó képzési, kutatási, hatósági és műszaki együttműködésről szóló megállapodás létrehozására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (1) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
a nemzeti fejlesztési miniszter és a külügyminiszter előterjesztése alapján
 1. egyetértek a Magyarország Kormánya és a Vietnami Szocialista Köztársaság Kormánya között a nukleáris energia békés
célú felhasználása terén folytatandó képzési, kutatási, hatósági és műszaki együttműködésről szóló megállapodás
(a továbbiakban: megállapodás) létrehozásával;
2. felhatalmazom a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy – az érintett miniszterekkel egyetértésben – a  tárgyalásokon
részt vevő személyeket kijelölje;
3. felhatalmazom a nemzeti fejlesztési minisztert vagy az általa kijelölt személyt, hogy a  tárgyalások eredményeként
előálló szövegtervezetet kézjegyével lássa el;
4. felhívom a külügyminisztert, hogy a megállapodás létrehozásához szükséges meghatalmazási okiratot adja ki;
 5. felhívom a nemzeti fejlesztési minisztert, a külügyminisztert, valamint a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy
a megállapodás létrehozását követően a megállapodás végleges szövegének megállapítására való felhatalmazásról
szóló határozat tervezetét haladéktalanul terjesszék a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
79/2012. (III. 20.) KE határozata dandártábornoki kinevezésről.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés e) pontja, valamint a Magyar Honvédség hivatásos és szerződéses állományú katonáinak
jogállásáról szóló 2001. évi XCV. törvény 40. § (2) bekezdése alapján – a honvédelmi miniszter javaslatára – Jákob János ezredest
2012. március 15-ei hatállyal dandártábornokká kinevezem. Budapest, 2012. február 2.
Schmitt Pál s. k.,
köztársasági elnök


text:
5/2008. (I. 23.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országgyűlés országos népszavazás elrendeléséről szóló határozata ellen benyújtott kifogások tárgyában meghozta a következő
határozatot: 1. Az Alkotmánybíróság az Országgyűlés 109/2007.
(XII. 19.) OGY határozatát helybenhagyja.
2. Az Alkotmánybíróság az Országgyűlés 109/2007.
(XII. 19.) OGY határozata ellen benyújtott, a népszavazási kérdés ellen irányuló kifogásokat, valamint a határidőn túl előterjesztett kifogást érdemi vizsgálat nélkül
visszautasítja.
3. Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 476/2007. (XII. 5.) határozata ellen benyújtott kifogásokat visszautasítja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
INDOKOLÁS I. 1. Az Országgyűlés 109/2007. (XII. 19.) OGY határozatával (a továbbiakban: OGY határozat) úgy döntött,
hogy elrendeli az országos ügydöntő népszavazást a következő kérdésben:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy a fekvőbeteg-gyógyintézeti
ellátásért a jelen kérdésben megtartott népszavazást követő év január 1-jétől ne kelljen kórházi napidíjat fizetni?”
A határozat a Magyar Közlöny 2007. évi 178. számában, 2007. december 19-i dátummal jelent meg.
A határozat ellen több magánszemély nyújtott be kifogást.
A kifogások egy részét az Országos Választási Bizottsághoz nyújtották be. Ezeket 2007. december 20-án,
21-én, 27-én 16 óra előtt, valamint december 28-án terjesztették elő.
Van olyan, december 17-én keltezett kifogás is, amelyet
a Legfelsőbb Bírósághoz nyújtottak be, és azt a Legfelsőbb Bíróság továbbította 2008. január 3-án az Országos
Választási Bizottsághoz.
Az Alkotmánybírósághoz egy kifogást 2007. december
17-én, egyet december 21-én, egyet december 27-én nyújtottak be.
A kifogásokat a választási eljárásról szóló 1997. évi
C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 130. §-ának (2) bekezdésében meghatározott, a határozat közzétételétől számított
nyolc napon belül lehetett előterjeszteni.
A Ve. 4. § (3) bekezdése szerint az e törvényben meghatározott határidők jogvesztők, azok – ha a törvény másképpen nem rendelkezik – a határidő utolsó napján 16 órakor
járnak le.
A (4) bekezdés szerint a napokban megállapított határidőket a naptári napok szerint kell számítani.
A kifogás benyújtására nyitva álló határidő a határidő
utolsó napján, 2007. december 27-én 16 órakor járt le. Az
Alkotmánybíróság az ügyet a Ve. 130. §-a (3) bekezdésének megfelelően soron kívül bírálta el.
2. A kifogások tartalma az alábbiak szerint foglalható
össze:
2.1. Egyes kifogások szerint a fenti kérdésben nem lehet országos népszavazást tartani. Ezek közül több kifogás
hivatkozott arra, hogy a népszavazás kezdeményezésére
vonatkozó politikai alapjog csak természetes személyeket
illet meg, pártokat nem. Álláspontjuk szerint mivel a kezdeményezők az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítésére irányuló eljárásban és azt követően politikai pártok képviseletében jártak el, nem lehet népszavazást elrendelni. Hivatkoztak arra is, hogy a kezdeményezők az eljárás során nem bizonyították, hogy jogosultak voltak a pártok képviseletére.
Az egyik kifogás szerint a kérdés nem felel meg az egyértelműség követelményének, mert az abban használt fogalmak „pontatlanok, nem fedik a tényleges, objektív valóságot”, ezért a kérdés félrevezető a választópolgárok
számára.
Több kifogás arra hivatkozott, hogy az Országgyűlés a
határozat meghozatalánál nem vette figyelembe a
27/2007. (V. 17.) AB határozatban foglaltakat, amelyben
az Alkotmánybíróság mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenességet állapított meg. Álláspontjuk szerint a
mulasztás teljes körű pótlásáig a kérdésben nincs helye
népszavazás tartásának. Egy másik kifogás szerint pedig
az képezi az elrendelés akadályát, hogy nem állapítható
meg, hogy a kérdésben tartott eredményes népszavazás
mikortól kötelezi az Országgyűlést.
2.2. A kifogások egy része szerint a jogi környezet időközbeni változása miatt nincs helye népszavazás tartásának.
Eszerint a kérdést – utolsó alkalommal – hitelesítő
59/2007. (X. 17.) AB határozat meghozatalát követően az
Országgyűlés elfogadta a Magyar Köztársaság 2008. évi
költségvetéséről szóló 2007. évi CLXIX. törvényt, amely
szerint a vizitdíj és a kórházi napidíj az Egészségbiztosítási Alap költségvetésének kiemelt jelentőséggel bíró eleme,
amellyel több kiadási tétel is számol. Ezért ezek megszüntetése a költségvetési fejezet teljes átalakítását tenné szükségessé. Mindezek miatt a kérdésben az Alkotmány
28/C. § (5) bekezdés a) pontja alapján nem lehet népszavazást tartani.
2.3. Más kifogások szerint az Országgyűlés népszavazást elrendelő határozata nem felel meg az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló az 1998. évi
III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 14. § (2) bekezdése,
valamint a Ve. 29/B. § (2) és (3) bekezdései szerinti tartalmi követelményeknek.
Eszerint az nem tartalmazza az Országos Választási Bizottság (a továbbiakban: OVB) döntést megalapozó határozatainak a megjelölését, a jogorvoslati eljárások eredményére történő utalást, a jogerő napját, az OGY határozattal
szembeni jogorvoslati lehetőségeket, a választópolgári
kezdeményezés számszerűsítését, a népszavazás költségvetésére és annak részelemeire valamint fedezetére való
utalást, a megállapított tényállást, az elfogadott és mellőzött bizonyítékok megjelölését, és a döntés alapját képező
jogszabályhelyeket. A kifogást tevő értelmezésében e hiányosságok önmagukban is az OGY határozat megsemmisítésére kell vezessenek.
Előadták azt is, hogy mivel az Országgyűlés külön határozott a kórházi napidíj, vizitdíj és a képzési hozzájárulás
eltörlésére irányuló népszavazások elrendeléséről, ezért
nincs formai akadálya annak, hogy e népszavazások különböző napokra kerüljenek kitűzésre. Ez viszont indokolatlanul növelné a népszavazás költségeit.
A kifogások – az országgyűlési határozat törvényellenességének indokaként – hivatkoztak arra is,
hogy az Országgyűlésnek az elrendeléskor nem volt hivatalos tudomása az aláírásokat hitelesítő OVB határozat
jogerőre emelkedéséről, az OVB J/4646. számú jelentése
ugyanis nem tartalmazza, hogy az a Legfelsőbb Bíróság
melyik határozatával emelkedett jogerőre.
2.4. Több kifogás az aláírások hitelesítése során történő törvénysértésekre alapozva kéri az országgyűlési határozat megsemmisítését. Álláspontjuk szerint az OVB nem
vizsgálta, hogy az aláírásgyűjtés során volt-e visszaélés,
továbbá nem állapította meg számszerűen, hogy hány aláírás hitelesíthető, így az Országgyűlés nem volt olyan
helyzetben, hogy a népszavazási kezdeményezésről döntsön. E kifogások egyike szerint a Ve. 119. § (1) bekezdésében foglalt „statisztikai és matematikai módszerek” szabályait nem állapítják meg jogszabályok, ezáltal sérül az Alkotmány 2. § (1) bekezdéséből levezethető jogbiztonság
követelménye, sérti továbbá a Ve. 3. § a) és d) pontjaiban
rögzített alapelveket, hogy e módszereket a választópolgárok és a döntésre jogosult országgyűlési képviselők nem
ismerhették meg.
2.5. A kifogások egy része – jogi érvek részletes kifejtése nélkül – azt állítja, hogy a kérdés igazságtalan és célszerűtlen, így abban nem tartható népszavazás.
2.6. Van olyan kifogás is, amelyben kérték, hogy az Alkotmánybíróság az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, módosított és egységes szerkezetbe foglalt 3/2001. (XII. 3.) Tü. határozat
(a továbbiakban: Ügyrend, ABH 2003, 2065.) 30. §-ában
foglaltak alapján az előtte folyó eljárást függessze fel.
3. A jelen ügy előzményéhez tartozik, hogy az OVB a
156/2007. (VI. 25.) OVB határozatban megállapította: a
kórházi napidíjra vonatkozó kérdést tartalmazó aláírásgyűjtő ív a hatályos törvényi rendelkezésekben meghatározott formai, valamint a feltett kérdésre vonatkozó tartalmi – alkotmányossági és törvényességi – követelményeknek megfelel, ezért az aláírásgyűjtő ív mintapéldányát hitelesítette.
Az OVB-nek a népszavazást kezdeményező aláírásgyűjtő íven szereplő kérdést hitelesítő döntését magában
foglaló határozata ellen számos kifogást nyújtottak be. A
benyújtott kifogások részben arra hivatkoztak, hogy a kérdések hitelesítését az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdése
alapján meg kellett volna tagadni, részben pedig azt állították, hogy az Alkotmánybíróság gyakorlatában a népszavazási kérdésekkel szemben támasztott más alkotmányi és
törvényi követelmények a jelen kérdés hitelesítésének
akadályát képeznék. Az Alkotmánybíróság az OVB határozatát helybenhagyta [59/2007. (X. 17.) AB határozat,
ABK 2007. október, 924.].
4. Az Alkotmánybíróság a kifogásokat az Ügyrend
28. § (1) bekezdése alapján egyesítette, és egy eljárásban
bírálta el.
Minthogy az egyik beadvány az országgyűlési határozat
felülvizsgálatán kívül – utólagos normakontroll keretében – kérte a 102/2007. (XII. 12.) AB határozat, valamint
„A választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény végrehajtásáról az országos népszavazáson és az országos népi
kezdeményezésen” című 34/2002. (XII. 23.) BM rendelet
5. melléklete 6. mintájának, továbbá a Ve. 119. § (1) bekezdésének alkotmányossági felülvizsgálatát is, az indítványnak ez utóbbi részeit az Alkotmánybíróság az
Ügyrend 28. § (2) bekezdése alapján a jelen ügytől elkülönítette.
Az Alkotmánybíróság elkülönítette a mulasztásban
megnyilvánuló alkotmányellenesség megszüntetésére irányuló azokat az indítványokat is, amelyek kifogásolták,
hogy az Nsztv. a népszavazási kezdeményezés mintáját, a
Ve. az aláírásgyűjtő ív mintáját nem szabályozza.
II. A kifogások elbírálásánál figyelembe vett jogszabályok: 1. Az Alkotmány érintett rendelkezései:
„2. § (...)
(2) A Magyar Köztársaságban minden hatalom a népé,
amely a népszuverenitást választott képviselői útján, valamint közvetlenül gyakorolja. (...)
28/C. § (...)
(2) Országos népszavazást kell tartani legalább 200 000
választópolgár kezdeményezésére.
(3) Ha az országos népszavazást el kell rendelni, az
eredményes népszavazás alapján hozott döntés az Országgyűlésre kötelező.”
2. A Ve. érintett rendelkezései:
„130. § (1) Az Országos Választási Bizottságnak az alá
írásgyűjtő ív, illetőleg a konkrét kérdés hitelesítésével
kapcsolatos döntése elleni kifogást a határozat közzétételét követő tizenöt napon belül lehet – az Alkotmánybíró
sághoz címezve – az Országos Választási Bizottsághoz benyújtani.
(2) Az Országgyűlés népszavazást elrendelő, valamint
kötelezően elrendelendő népszavazás elrendelését elutasító határozata elleni kifogást a határozat közzétételét követő nyolc napon belül lehet – az Alkotmánybírósághoz címezve – az Országos Választási Bizottsághoz benyújtani.
Az Országos Választási Bizottság a kifogás benyújtásáról
haladéktalanul tájékoztatja az Országgyűlés elnökét, a
népszavazást elrendelő határozat elleni kifogásról a köztársasági elnököt is.
(3) Az Alkotmánybíróság a kifogást soron kívül bírálja
el. Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság, illetőleg az Országgyűlés határozatát helybenhagyja
vagy azt megsemmisíti, és az Országos Választási Bizottságot, illetőleg az Országgyűlést új eljárásra utasítja.”
3. Az Nsztv. érintett rendelkezései:
„10. § Az Országos Választási Bizottság megtagadja az
aláírásgyűjtő ív hitelesítését, ha
a) a kérdés nem tartozik az Országgyűlés hatáskörébe,
b) a kérdésben nem lehet országos népszavazást tar
tani,
c) a kérdés megfogalmazása nem felel meg a törvény
ben foglalt követelményeknek,
d) ugyanazon tartalmú kérdésben három éven belül
eredményes országos népszavazást tartottak,
e) az aláírásgyűjtő ív nem felel meg a választási eljárás
ról szóló törvényben foglalt követelményeknek. (...)
13. § (1) A népszavazásra feltett konkrét kérdést úgy
kell megfogalmazni, hogy arra egyértelműen lehessen válaszolni. (2) A konkrét kérdést a kezdeményezésben megfogalmazott formában kell népszavazásra bocsátani.
14. § (1) A népszavazás elrendelésére irányuló kezdeményezésről a 6. § szerinti bejelentést követően
a) kötelező népszavazás esetén 15,
b) fakultatív népszavazás esetén 30
napon belül kell dönteni.
(2) Az Országgyűlésnek a népszavazás elrendeléséről
szóló határozata tartalmazza, hogy a népszavazás ügydöntő vagy véleménynyilvánító, a népszavazásra bocsátott
konkrét kérdést, továbbá rendelkezik a népszavazás költségvetéséről.”
4. A vizsgált OGY határozat szövege szerint:
„Az Országgyűlés az országos népszavazásról és népi
kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény rendelkezései szerint megtárgyalta a Fidesz Magyar Polgári Szövetség nevében dr. Orbán Viktor és a Kereszténydemokrata
Néppárt nevében dr. Semjén Zsolt által benyújtott országos népszavazási kezdeményezést, és arról a 2007. december 17-i ülésén a következők szerint döntött:
Az Országgyűlés az »Egyetért-e Ön azzal, hogy a fekvőbeteg-gyógyintézeti ellátásért a jelen kérdésben megtartott népszavazást követő év január 1-jétől ne kelljen kórházi napidíjat fizetni?« kérdésben az országos ügydöntő népszavazást elrendeli.
Az országos ügydöntő népszavazás költségvetésére – az
egy naptári napon szavazásra bocsátott kérdések számától
függetlenül – 4470,00 millió forint fordítható.”
III. Valamennyi kifogás megalapozatlan. A kifogások két nagy csoportra oszthatók: az egyik csoportba tartozó kifogások az OGY határozat törvényességi
vizsgálatára irányulnak, a másik csoportba tartozók pedig
más érveket hoznak fel.
1. Az Alkotmánybíróság elsőként azzal a kérdéssel
foglalkozott, hogy a jelen eljárásban, a népszavazási kezdeményezésnek ebben a szakaszában, a kérdést érintő kifogások elbírálásánál hogyan kell eljárnia.
Ennek során alapul vette egy másik, alkotmányjogi
szempontból hasonló ügyben hozott, kötelezően elrendelendő népszavazást elrendelő országgyűlési határozattal
kapcsolatban a 33/2004. (IX. 28.) AB határozatban (ABH
2004, 457., a továbbiakban: Abh.) kifejtetteket.
Ebben az ügyben született első alkalommal döntés olyan
kifogásról, amelyet már a hitelesítést elrendelő OVB határozat ellen benyújtott kifogások alapján hozott alkotmánybírósági határozat ismeretében, az eredményes aláírásgyűjtés
után, a népszavazás elrendelését követően nyújtottak be.
Az említett ügyben a kifogások egyebek között a népszavazásra feltett kérdés időszerűségét, ezzel kapcsolatban értelmezhetőségét vitatták.
Az Alkotmánybíróság az Abh-val lezárt ügyben a népszavazás, a népszavazási eljárás jellegzetességeiből indult
ki és – az adott ügyben felmerült egyértelműségi kifogással kapcsolatban – megállapította: az alkotmánybírósági
vizsgálat minden esetben arra irányul, hogy az OVB, illetve az Országgyűlés határozata megfelel-e az Alkotmánynak és a vonatkozó jogszabályoknak. Ennek során alapvető szempont az, hogy az Országgyűlésnek végrehajtó, a
népszuverenitás érvényre juttatását szolgáló szerepe van a
kötelezően elrendelendő népszavazással kapcsolatban a
folyamatnak abban a szakaszában, amikor már a népszavazás elrendeléséről kell dönteni.
Az Alkotmánybíróság a jelen ügyben is azt állapította
meg, hogy a népszavazásra bocsátandó kérdés alkotmányossága, törvényessége az OVB által vizsgálandó és
vizsgálható a hitelesítési eljárásban, az Alkotmány és az
Nsztv. szabályai szerint.
Az OVB döntését követően – a törvényben meghatározott, jogvesztő határidő alatt – bárki számára nyitva áll a
lehetőség, hogy a kérdéssel kapcsolatban alkotmányossági
és törvényességi aggályait kifejtse, jogorvoslati eljárást
kezdeményezzen. A kezdeményezésben foglalt kérdés megengedhetőségét – törvényességét és alkotmányszerűségét – illetően az
Alkotmánybíróság foglal állást, mindenkire kötelezően,
erre irányuló kifogás alapján.
Az Alkotmánybíróság döntése a kérdés hitelesítéséről
állást foglaló OVB határozatot illetően szükségképpen a
döntés meghozatalakor fennálló helyzethez igazodik. Az
Alkotmánybíróság azt vizsgálhatja a hitelesítés tárgyában
hozott OVB határozat ellen benyújtott kifogás alapján,
hogy az OVB döntése a hitelesítésről az Alkotmánynak és
a figyelembe veendő más törvénynek, az Nsztv.-nek megfelel-e.
Az Alkotmánybíróság jogosultságainak értelmezésével
kapcsolatban – most már a népszavazást elrendelő határozat ellen benyújtható kifogásokról szóló döntése kereteit
illetően, állampolgárok által kezdeményezett népszavazás
esetében – jelentősége van annak, hogy az OVB-nek a kérdést hitelesítő döntését lényegében bárki kifogással támadhatja meg az Alkotmánybíróság előtt. Ez más megfogalmazásban azt jelenti, hogy ilyen esetben a kérdésre irányuló, de a nyitva álló jogvesztő határidő után előterjesztett, újabb kifogások – elkésettség miatt – nem vizsgálhatók érdemben.
Ennek a megállapításnak hatással kell lennie az elrendelésről szóló OGY határozat ellen benyújtott kifogások elbírálásával kapcsolatos alkotmánybírósági hatáskör értelmezésére is, a jelen esetben kötelezően elrendelendő népszavazással összefüggésben. A kifogások tartalma az,
amelynek alapján azokat minősíteni lehet ilyenkor aszerint, hogy azok változatlanul a hitelesítés ellen irányulnak-e vagy az elrendelés alkotmányszerűségét, törvényességét vitatják. Kötelezően elrendelendő népszavazási kezdeményezésnél az olyan kifogásokat, amelyeket
tartalmuk szerint a hitelesítés szakaszában lehetett volna
előterjeszteni, az Alkotmánybíróságnak vissza kell utasítania, az OGY határozatot helyben kell hagynia a Ve.
130. § (3) bekezdése alapján.
Ezzel azonosan foglalt állást az Alkotmánybíróság a
40/2004. (X. 27.) AB határozatban (ABH 2004, 512.).
A népszavazás elrendelését vagy a kötelezően elrendelendő népszavazás elrendelésének elutasítását követően
benyújtott azokról a kifogásokról, amelyek nem az állampolgárok által kezdeményezett népszavazási kérdésre vonatkoznak, hanem más érveket hoznak fel az Országgyűlés
határozata ellen, az Alkotmánybíróság dönt érdemi, tartalmi vizsgálat alapján. Esetről esetre foglal állást az Országgyűlés elrendelő vagy elrendelést elutasító döntéséről, a
kifogásokban foglalt tartalomhoz kötötten, a kifogás érveinek vizsgálata alapján.
Ebből az következik, hogy a népszavazási kérdéssel
kapcsolatban – a népszavazás kötelező elrendelését követően benyújtható kifogások alapján – nem vizsgálható ér
demben olyan kifogás, amelyet a hitelesítés után is elvben
már előterjeszthettek volna, és ez független attól, hogy a
kérdést magában foglaló aláírásgyűjtő ív mintapéldánya
hitelesítéséről szóló OVB döntést kifogással az Alkotmánybíróság előtt annak idején megtámadták-e.
Az ilyen kifogások a tartalmuk szerint változatlanul a
kérdés népszavazásra bocsáthatóságát illetően fogalmaznak meg alkotmányossági vagy törvényességi kétségeket – márpedig ezeket a kifogásokat a hitelesítésről szóló
OVB döntést követően lehet csak előterjeszteni, meghatározott, jogvesztő határidő alatt, az eljárás jelen szakaszában már nem.
Ebben az eljárásban – ha nem merül fel új körülmény – már csak az OGY határozat törvényessége vizsgálható.
2. Minthogy a kifogások egy része szerint az Országgyűlés népszavazást elrendelő határozata nem felel meg az
Nsztv. 14. § (2) bekezdése, valamint a Ve. 29/B. § (2) és
(3) bekezdései szerinti tartalmi követelményeknek, mert
nem tartalmazza a döntést megalapozó OVB határozatok
megjelölését, a jogorvoslati eljárások eredményére történő
utalást, a jogerő napját, az OGY határozattal szembeni jogorvoslati lehetőségeket, a választópolgári kezdeményezés
számszerűsítését, a népszavazás költségvetésére való utalást, a megállapított tényállást, az elfogadott és mellőzött
bizonyítékok megjelölését, és a döntés alapját képező jogszabályhelyeket, az Alkotmánybíróságnak vizsgálnia kellett e kifogások elbírálásakor az elrendelésig tartó eljárást,
a kifogásokban foglaltak szempontjából.
Az Alkotmánybíróság a Ve. 130. § (2) bekezdésében
meghatározott hatáskörében nem az OVB, hanem az Országgyűlés határozatát vizsgálja, esetlegesen az Országgyűlést utasíthatja új eljárásra. Ebből következően az Alkotmánybíróság e döntés-felülvizsgálati jogköre alapján
abban a kérdésben dönthet, hogy az Országgyűlés határozata tartalmazza-e az Nsztv. 14. § (2) bekezdése szerinti
kötelező tartalmi elemeket, és hogy 1. az Országgyűlés helyesen állapította-e meg, hogy a népszavazás ügydöntő
vagy véleménynyilvánító-e; 2. a kérdés megegyezik-e az
aláírásgyűjtő íven szereplő kérdéssel; 3. az Országgyűlés
megfelelően rendelkezett-e a népszavazás költségvetéséről. Az Alkotmánybíróság vizsgálhatja továbbá az Országgyűlés konkrét döntéshozatali eljárásának a törvényességét. Az Alkotmánybíróság – megfelelő kifogás
alapján – a Ve. 130. § (2) bekezdésében biztosított hatáskörében eljárva arról határozhat tehát, hogy az Országgyűlés eljárása és maga a meghozott határozat – a fenti szempontok alapján – törvényes-e. Így például azt vizsgálhatja,
hogy időben döntött-e az Országgyűlés, vagy történt-e az
OGY határozat megítélését befolyásoló eljárási szabálysértés.
A Ve. 29/B. § (1) bekezdése szerint a választási bizottság határozattal dönt. A határozatot – meghozatala nap
ján – írásba kell foglalni. A (2) bekezdés kimondja, hogy a
határozatnak tartalmaznia kell
a) a választási bizottság megnevezését, a határozat
számát,
b) a kérelmező nevét és lakóhelyét (székhelyét),
c) az ügy tárgyának megjelölését,
d) a rendelkező részben a választási bizottság döntését,
a fellebbezés (bírósági felülvizsgálat iránti kérelem) lehetőségéről való tájékoztatást,
e) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat, a kérelmező által
megjelölt, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait,
valamint azokat a jogszabályhelyeket, amelyek alapján a
választási bizottság a határozatot hozta.
A (3) bekezdés szerint ha a határozatban név-, számvagy más elírás van, a választási bizottság a hibát kérelemre vagy hivatalból kijavíthatja. A számítási hibát tartalmazó határozat kijavítására csak akkor kerülhet sor,
ha a számítási hiba kijavítása nem hat ki az ügy érdemére.
A Ve. 116. §-a szerint „Az I-X. fejezet, valamint a 89. §,
a 99/O. § rendelkezéseit az országos népszavazáson a jelen
fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.”
A Ve. 124. §-a sorolja fel azokat a szerveket, amelyek a
népszavazáson mint választási bizottságok működnek.
Ez a felsorolás az Országgyűlést nem tartalmazza. Ezért
az Országgyűlés népszavazást elrendelő határozatának
tartalmára nem a Ve. 29/B. §-át kell alkalmazni, hanem az
Nsztv. 14. § (2) bekezdését.
Az Nsztv. 14. § (2) bekezdése szerint az Országgyűlésnek a népszavazás elrendeléséről szóló határozata tartalmazza, hogy a népszavazás ügydöntő vagy véleménynyilvánító, a népszavazásra bocsátott konkrét kérdést, továbbá
rendelkezik a népszavazás költségvetéséről.
Az Nsztv. nem tartalmaz szabályozást arról, hogy a népszavazás költségvetéséről – így a költségvetés részelemeiről valamint az előirányzott összeg forrásáról – miként kell
rendelkezni; továbbá arról sem, hogy ha több kérdésben
egyidőben hitelesítették az összegyűjtött aláírásokat, akkor külön-külön kell-e határozni a népszavazás elrendeléséről, vagy egyetlen határozatban.
Az Alkotmánybíróság a fentiekre tekintettel megállapítja, hogy az Országgyűlés a határozatban helyesen állapította meg, hogy a népszavazás ügydöntő; a kérdés megegyezik az aláírásgyűjtő íven szereplő kérdéssel; az Országgyűlés az Nsztv-nek megfelelően rendelkezett a népszavazás költségvetéséről, amikor arról döntött, hogy az
országos ügydöntő népszavazás költségvetésére – az egy
naptári napon szavazásra bocsátott kérdések számától függetlenül – 4470,00 millió forint fordítható.
Megállapítható, hogy az Országgyűlés 109/2007.
(XII. 19.) OGY határozata az Nsztv. 14. § (2) bekezdése
szerinti követelményeknek eleget tesz, és nem sérti a Ve.
29/B. § (2) és (3) bekezdéseit sem.
3. A jelen ügyben azt lehetett megállapítani, hogy a kifogások egy része – részben már elbírált, részben új, de
olyan érvek alapján, amelyeket a hitelesítésről szóló döntést követően is előterjeszthettek volna – változatlanul a
népszavazási kérdés ellen irányul.
Ezért azokat a kifogásokat, amelyek szerint a fenti kérdésben nem lehet országos népszavazást tartani – mert a
népszavazás kezdeményezésére vonatkozó politikai alapjog csak természetes személyeket illet meg, pártokat nem;
továbbá azt a kifogást, amely szerint nem lehet népszavazást elrendelni, mert a kezdeményezők az eljárás során
nem bizonyították, hogy jogosultak voltak a pártok képviseletére; valamint azt a kifogást, amely szerint a kérdés
nem felel meg az egyértelműség követelményének, mert
az abban használt fogalmak „pontatlanok, nem fedik a
tényleges, objektív valóságot”, ezért a kérdés félrevezető a
választópolgárok számára; illetve azt a kifogást, amely
szerint a 27/2007. (V. 17.) AB határozatban foglaltakat is
figyelembe kell venni a népszavazás megengedhetőségéről szóló döntésnél –, már elő lehetett volna terjeszteni a
kérdés hitelesítéséről szóló OVB határozat ellen, bárki által benyújtható kifogásokban.
A népszavazási kezdeményezés és eljárás jelen szakaszában azonban ezek a kifogások már nem vizsgálhatók,
az Alkotmánybíróság ezért ezeket a kifogásokat a fentiek
alapján visszautasította.
4. Az egyik kifogásban azonban azzal is érveltek, hogy
a hitelesítés és az elrendelés között olyan új körülmények
merültek fel, amelyek miatt nincs helye népszavazás elrendelésének.
Ilyen új körülmény az a kifogás szerint, hogy a kérdést
hitelesítő 59/2007. (X. 17.) AB határozat meghozatalát
követően az Országgyűlés elfogadta a Magyar Köztársaság 2008. évi költségvetéséről szóló 2007. évi CLXIX. törvényt.
Habár ezt a törvényt valóban a kérdést tartalmazó aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését követően fogadták el, vagyis a hitelesíthetőségről való állásfoglalásnál
ennek a törvénynek a tartalmát sem az OVB, sem az Alkotmánybíróság nem vehette figyelembe, a Magyar Köztársaság 2008. évi költségvetéséről szóló 2007. évi CLXIX. törvény mégsem tekinthető olyan körülménynek, amely az
OGY határozat ellen benyújtott kifogások alkotmánybírósági elbírálását, minden kétséget kizáróan, érdemben befolyásolhatja. Jóllehet az Alkotmánybíróság a kérdést hitelesítő 59/2007. (X. 17.) AB határozatban ezzel a törvénnyel
nem foglalkozott, de azt már vizsgálta, hogy a kérdés kizárt tárgykörbe tartozik-e az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdés a) pontja alapján; vizsgálta azt is, hogy a kórházi napidíj bevétel vagy kiadás-e, illetve a kérdés költségvetési
törvények tartalmának módosítására irányul-e. Az Alkotmánybíróság 16/2007. (III. 9.) AB határozata megállapította azt is, hogy „jövőbeli költségvetésre, valamely költ
ségvetési törvényjavaslatra hivatkozva az aláírásgyűjtő ív
hitelesítése megalapozottan nem tagadható meg”. A népszavazásra feltett kérdés alapján a „megtartott népszavazást követő év január 1-jétől” nem kell kórházi napidíjat fizetni.
Mindezekre figyelemmel megállapítható, hogy a Magyar Köztársaság 2008. évi költségvetéséről szóló 2007.
évi CLXIX. törvény tartalma nem befolyásolja a népszavazás elrendeléséről szóló határozat mikénti megítélését.
Az Alkotmánybíróság – tekintettel arra, hogy már vizsgálta a kérdés kizárt tárgykörbe tartozását az Alkotmány
28/C. § (5) bekezdés a) pontja alapján – ezt a kifogást is
visszautasította.
5. Azzal a kifogással kapcsolatban, amely az országgyűlési határozat törvényellenességének indokaként állította, hogy az Országgyűlésnek az elrendeléskor nem volt
hivatalos tudomása az aláírásokat hitelesítő OVB határozat jogerőre emelkedéséről, az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az Nsztv. és Ve. szabályai nem biztosítanak
önálló jogorvoslatot az OVB ama nem érdemi döntése ellen, amely a határozata jogerejének megállapításáról szól,
márpedig a kifogás a tartalma szerint ennek a döntésnek a
jogszerűségét vitatja.
Az Országgyűlés népszavazást elrendelő határozata ellen irányuló ez a kifogás ezért nem alkalmas arra, hogy az
Alkotmánybíróság az Országgyűlés határozatát a kifogásban állított okból megsemmisítse és az Országgyűlést új
eljárásra utasítsa.
6. Azokkal az állításokkal kapcsolatban, hogy az aláírások hitelesítése során számos törvénysértés történt, és a
vizsgált OGY határozatot ebből az okból kell megsemmisíteni, az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az aláírások hitelesítésével összefüggésben – az ilyen tartalmú
OVB határozat, a jelen esetben a 476/2007. (XII. 5.) határozat ellen – jogszabálysértésre hivatkozva felülvizsgálat
iránti kérelmet lehet benyújtani az OVB-nél, a Ve. 82. §
(1) és (2) bekezdése, valamint a Ve. 83. §-a (2) bekezdése
alapján, a megadott határidőn belül.
A népszavazás elrendeléséről szóló határozat ellen benyújtható kifogásokban előterjesztett ilyen kérelmeket
ezért az Alkotmánybíróság visszautasította.
7. Az Alkotmánybírósághoz az egyik kifogás a kifogás
előterjesztésére nyitva álló határidő – december 27-e,
16 óra – után, december 28-án érkezett.
Az Alkotmánybíróság ezt a kifogást ezért – a Ve. 77. §
(5) bekezdése alapján – érdemi vizsgálat nélkül visszautasította [28/1998. (VI. 16.) AB végzés, ABH 1998, 523.].
8. A népszavazási kezdeményezések alkotmányjogi
vonatkozásai vizsgálhatók az Alkotmánybíróság által, az
Alkotmány és az Nsztv. valamint a Ve. szabályai szerint,
más – ezek között az az állítás, hogy a népszavazásra feltett kérdés igazságtalan és célszerűtlen – nem.
9. A népszavazást elrendelő határozat ellen benyújtott
kifogások elbírálására irányuló eljárás felfüggesztésére
sem az Nsztv., sem a Ve. nem ad lehetőséget; felfüggesztés
kéréséhez való jogot pedig – szemben egyes más állami
szervek eljárására vonatkozó szabályozással – sem az
Abtv., sem az Ügyrend nem biztosít az eljárást kezdeményező személyeknek. Ilyen rendelkezések hiányában az
eljárás felfüggesztésének nincs helye.
Mindezekre figyelemmel az Alkotmánybíróság az OGY
határozatát helybenhagyta.
10. Az Alkotmánybíróság – tekintettel az Országgyűlés határozatának Magyar Közlönyben való megjelenésére – elrendelte e határozatának a Magyar Közlönyben való
közzétételét.
Dr. Bihari Mihály s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
95/2012. (IV. 16.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés f) pontja, illetve a Magyarország címerének és zászlajának használatáról, valamint állami
kitüntetéseiről szóló 2011. évi CCII. törvény 18. § (1) bekezdése alapján – a miniszterelnök előterjesztésére –
a magyar–lengyel kapcsolatok ápolása, a kulturális és gazdasági együttműködések erősítése érdekében végzett
tevékenysége elismeréseként Tadeusz Kaczor, Magyarország tiszteletbeli főkonzulja részére a
MAGYAR ÉRDEMREND TISZTIKERESZTJE polgári tagozata, a magyarországi lengyelség felkarolásáért és a magyar–lengyel barátság eszméjének ápolásáért
dr. Csúcs Lászlóné, az Országos Lengyel Kisebbségi Önkormányzat elnöke részére a
MAGYAR ÉRDEMREND LOVAGKERESZTJE polgári tagozata kitüntetést adományozom. Budapest, 2012. március 22.
Schmitt Pál s. k.,
köztársasági elnök


text:
14/2016. (IV. 25.) MNB rendelete 20 000 forintos címletű bankjegyek bevonásáról és visszaforgatásának tilalmáról.
A Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013.  évi CXXXIX.  törvény 171.  § (1)  bekezdés d)  pontjában és (2)  bekezdés b)  pontjában
kapott felhatalmazás alapján, a Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013. évi CXXXIX. törvény 4. § (2) bekezdésében meghatározott
feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § (1) A  Magyar Nemzeti Bank az  új biztonsági elemmel ellátott 20  000 forintos címletű bankjegy kibocsátásáról szóló
8/2009. (II. 14.) MNB rendelettel kibocsátott, valamint az  új biztonsági elemmel ellátott 20  000 forintos címletű
bankjegy kibocsátásáról szóló 8/2009. (II. 14.) MNB rendelet 3. § (2) bekezdésében meghatározott 20 000 forintos
címletű bankjegyeket a forgalomból bevonja.
(2) A bevonás határnapja: 2016. december 31. 2. § A bankjegyek feldolgozásáról, forgalmazásáról, valamint hamisítás elleni védelmével kapcsolatos technikai
feladatokról szóló MNB rendelet szerinti pénzfeldolgozó, pénzforgalmazó és egyéb gazdasági szereplő az új
biztonsági elemmel ellátott 20 000 forintos címletű bankjegy kibocsátásáról szóló 8/2009. (II. 14.) MNB rendelettel
kibocsátott, valamint az új biztonsági elemmel ellátott 20 000 forintos címletű bankjegy kibocsátásáról szóló
8/2009. (II. 14.) MNB rendelet 3. § (2) bekezdésében meghatározott 20 000 forintos címletű bankjegyeket
a készpénzforgalomba nem forgathatja vissza.
3. § (1) Ez a rendelet – a (2) bekezdésben foglaltak kivételével – 2016. május 2-án lép hatályba.
 (2) Az 1. és a 4. § 2016. december 31-én lép hatályba.
4. § Hatályát veszti az  új biztonsági elemmel ellátott 20  000 forintos címletű bankjegy kibocsátásáról szóló 8/2009.
(II. 14.) MNB rendelet.
Nagy Márton s. k.,
 a Magyar Nemzeti Bank alelnöke


text:
40/2009. (IX. 15.) IRM rendelete a hatósági letétről és a lefoglalt dolgok tárolásának és értékesítésének részletes szabályairól.
A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 174. § (3) bekezdés e) és
f) pontjában kapott felhatalmazás alapján, az igazságügyi és rendészeti miniszter feladat- és hatásköréről szóló 164/2006. (VII. 28.)
Korm. rendelet 1. § q) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem:
A hatósági letét általános szabályai 1. § Hatósági letétbe helyezésnek
a) teljesítés (a továb biak ban: teljesítési letét) vagy
b) lefoglalt dolog megőrzése (a továb biak ban: őrzési letét)
céljából van helye.
2. § Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a hatósági letét után őrzési díj vagy kezelési költség nem számítható fel.
3. § A hatóság a pénzbeli letétet más pénzeszközeitől elkülönítetten, letéti számlán kezeli.
4. § (1) A hatóság hivatalból
a) a lefoglalást megszüntető végzésében dönt az őrzési letét vagy a helyébe lépett pénzösszeg, valamint
b) dönt a teljesítési letétből valamennyi, a letevőn kívüli jogosultnak való teljesítés után fennmaradó összeg
(a továb biak ban: maradványösszeg)
kiutalásáról. (2) A hatóság minden más esetben kérelemre dönt a letét kiutalásáról.
5. § (1) A kiutaló végzésnek tartalmaznia kell
a) azt, hogy a végzés teljesítési letét, az abból fennmaradó pénzösszeg, őrzési letét vagy az őrzési letét helyébe
lépett pénzösszeg kiutalásáról rendelkezik,
b) a letét nyilvántartási számát, a letétbe helyezés időpontját,
c) a természetes személy jogosult természetes személyazonosító adatait és lakcímét, a nem természetes személy
jogosult megnevezését és székhelyét, valamint – ha a kiutalás bankszámlára történik – a jogosult
bankszámlaszámát,
d) a személyes átvételi lehetőség határnapját,
e) teljesítési letét esetén
ea) a természetes személy letevő születési családi és utónevét, a nem természetes személy letevő
megnevezését,
eb) a kiutalt összeg rendeltetését,
ec) a kiutalt összeg megjelölését számmal és betűvel,
f) őrzési letét esetén
fa) a letéti tárgy pontos leírását,
fb) a letéti tárgy kiadásának jogcímét.
(2) A 100 000 forintot meg nem haladó pénzösszeget a jogosult a hatóságnál személyesen is átveheti.
6. § (1) A maradványösszeg a letevőt illeti.
(2) Ha a jogosult a letétet vagy a maradványösszeget a megjelölt határnapon nem veszi át, vagy a jogosult kifejezetten így
rendelkezik, azt a hatóság
a) pénz esetében a jogosult bankszámlájára utalja,
b) 100 000 forintot meg nem haladó értékű dolog esetében, valamint 100 000 forintot meg nem haladó pénzösszeg
esetében, ha a jogosult nem rendelkezik bankszámlával, postai úton a részére továbbítja.
(3) Ha a jogosult a letétet vagy a maradványösszeget a megjelölt határnapon nem veszi át, és az a (2) bekezdés
alkalmazásával sem utalható ki a számára, a hatóság azt, pénz esetén a letéti számlán, más letét esetében az őrzési letét
szabályai szerint kezeli azzal, hogy a kezelés költségei a jogosultat terhelik, továbbá a letét és a maradványösszeg
a kezelés költségeinek fedezetét képezi. A hatósági kezelésben lévő pénznek nem minősülő dolog esetében a lefoglalt
dolog elő ze tes értékesítésére vonatkozó szabályokat alkalmazni kell.
(4) Ha a pénzbeli letét vagy a maradványösszeg kezelésének költségei elérik a letét vagy a maradványösszeg értékét,
a hatóság a hatósági letétet megszünteti.
7. § (1) A hatóság a hatósági letétet megszünteti, ha a személyes átvételi lehetőség határnapjától számított ötéves elévülési
határidőn belül a hatósági letétet a jogosult nem veszi át.
(2) Az elévülési határidő elteltét köve tően
a) a letétként kezelt pénz a hatóság bevételét képezi,
b) a védett kulturális javak körébe tartozó, letétként kezelt dolgok elhelyezéséről a Kulturális Örökségvédelmi
Hivatal (a továb biak ban: KÖH) intézkedik,
c) az okiratot a hatóság irattárában kell elhelyezni,
d) az egyéb dolgok értékesítéséről a hatóság gondoskodik a lefoglalt dolgok elő ze tes értékesítésére vonatkozó
szabályok alkalmazásával. A teljesítési letét 8. § (1) Teljesítési letétként pénz helyezhető hatósági letétbe, a pénzt a hatóság letéti számlájára kell teljesíteni.
(2) A letétbe helyezés iránti kérelemben fel kell tüntetni:
a) a letét rendeltetését és a letétbe helyezés okát,
b) – ha azzal rendelkezik – a letevő bankszámlaszámát,
c) annak a hatósági ügynek a számát, amelyben a letétbe helyezésre sor került.
(3) Ha a letevő a letét elfogadásán kívül annak kiutalását is kéri, az erre vonatkozó kérelmet kifejezetten elő kell
terjesztenie, és a kérelemben meg kell jelölnie a természetes személy jogosult családi és utónevét, lakcímét, a nem
természetes személy jogosult megnevezését, székhelyét, valamint – ha ismert – a jogosult bankszámlaszámát.
(4) A letevő a kiutalási végzés közléséig rendelkezhet úgy is, hogy a teljesítési letét kiutalását köve tően fennmaradt
maradványösszeget a hatóság az eljárás során felmerülő pénzfizetési vagy előlegezési kötelezettségébe beszámítsa.
(5) Ha a letevő hiánypótlási felhívás ellenére sem pótolja a letétbehelyezési kérelem hiányzó adatait, és azok
a rendelkezésre álló adatok alapján sem állapíthatók meg, a hatóság a pénzt a letevő részére kiutalja.
9. § (1) A letét elfogadásáról a hatóság a befizetést igazoló feladóvevény csatolása esetén a kérelem beérkezésétől számított,
egyébként a pénz beérkezését követő 3 munkanapon belül dönt. A letétbe helyezés a letétet elfogadó végzés
közlésével, a pénznek a hatóság letéti számlájára érkezése időpontjára visszaható hatállyal jön létre.
(2) Ha a hatóság a teljesítési letét elfogadását megtagadja, a megtagadó végzésben rendelkezik az összegnek a letevő
részére való kiutalásáról.
10. § (1) A letevő a teljesítési letétet mindaddig visszakövetelheti, amíg a hatóság a jogosultat a letétbe helyezésről nem
értesíti.
(2) A jogosult a teljesítési letét kiutalását az elévülési időn belül követelheti.
11. § A letétbe helyezett pénzt, amíg a letevő azzal rendelkezhet, a letevő, ezt köve tően a jogosult tartozása fejében lehet
végrehajtás alá vonni.
Az őrzési letét 12. § (1) A lefoglalt dolgot a hatóság hatósági letétbe helyezi.
(2) A hatóság a lefoglalt okmányt az ügyirathoz csatolja és ott kezeli.
A lefoglalt dolognak az érdekelt őrizetében hagyása, kezelése és nyilvántartása
13. § (1) Ha a hatóság a lefoglalt dolgot az ügyfél vagy az eljárás egyéb résztvevője őrizetében hagyja, őt a kötelezettségeire és
jogaira figyelmezteti. A figyelmeztetést feltünteti a lefoglalásról készített jegyzőkönyvben.
(2) A lefoglalt dolgot a hatóság vagy maga őrzi, kezeli vagy gondoskodik a dolognak az e rendeletben előírt feltételeknek
megfelelő kezelésről.
14. § (1) A hatóság előlegezi és viseli a lefoglalt dolog tárolásával kapcsolatos költségeket.
(2) A hatóság a lefoglalt dolgot a lefoglaláskor vagy a letétbe helyezéskor – ha azt a jellege lehetővé teszi – becsomagolja,
és megőrzi olyan módon, hogy a tartalma illetéktelen személy előtt rejtve maradjon. Ha a bizonyítás érdekében
szükséges, a hatóság a lefoglalt dolgokat külön-külön csomagolja.
(3) A hatóság a lefoglalt dolog csomagolására jellegének megfelelő olyan anyagot vagy tárgyat használ, amely azt
a károsodástól megóvja, és egyben megakadályozza, hogy az mérgezést, fertőzést, környezetszennyezést,
-károsodást vagy egyéb károsodást okozzon. A csomagot vagy a tárolóeszközt úgy zárja le, hogy a csomagolóanyag
vagy a zár sérülése nélkül a lefoglalt dologhoz ne lehessen hozzáférni.
(4) A hatóság a csomag burkolatán feljegyzi a csomag tartalmát, az ügyirat számát, valamint a lefoglalás helyét és idejét. A
feljegyzést a hatóság képviselője és – amennyiben hatósági tanú alkalmazására került sor – a hatósági tanú aláírja.
(5) A lefoglalt dolgot tartalmazó sérült csomag hatósági tanú jelenlétében vehető át. Ebben az esetben a hatóság az
átadás-átvétel során megállapítja, hogy a sérült csomag tartalma azonos-e a jegyzőkönyvben felsoroltakkal. A csomag
felbontásakor jegyzőkönyvet készít, az esetleg észlelt mennyiségi és minőségi eltéréseket rögzíti.
15. § A hatóság a lefoglalt és hatósági letétbe helyezett dolgokról nyilvántartást vezet, amely tartalmazza a dolog szám és
fajta szerinti megjelölését és szabatos leírását, annak az ügynek az ügyszámát, amelyben a lefoglalásra sor került,
valamint a lefoglalás megszüntetésének időpontját.
16. § (1) Ha lehetőség van a lefoglalt dolog elő ze tes értékesítésére, a hatóság legalább két országos és egy megyei vagy helyi
lapban, valamint helyben szokásos módon a lefoglalt dolog kiadása iránti jogos igény bejelentésére vonatkozó
felhívást jelentet meg, amely tartalmazza:
a) a lefoglalt dolog egyedi azonosításához szükséges adatokat,
b) a lefoglalás helyét és idejét, valamint
c) a lefoglalt dolog megtekintésére vonatkozó határnapot,
d) figyelmeztetést arra vonatkozóan, hogy ha a lefoglalt dolog kiadása iránt senki sem jelent be jogos igényt, azt
a hatóság elő ze tesen értékesíti.
(2) Ha a felhívás eredménytelen, a hatóság a lefoglalt dolgot vételre ajánlja fel.
(3) A hatóság legalább két országos és egy megyei vagy helyi lapban, valamint a helyben szokásos módon ajánlati
felhívást jelentet meg.
(4) Az ajánlati felhívás tartalmazza
a) az értékesítendő dolog megnevezését és mennyiségét,
b) az ajánlattételre nyitva álló határidőt,
c) a feltételeket tartalmazó részletes tájékoztató és egyéb irat átadás-átvételének a helyét és idejét.
(5) A szerződést a szabályszerűen benyújtott ajánlatok közül a legnagyobb összegű ellenértékről szóló ajánlatot tevővel
lehet megkötni.
(6) A hatóság a lefoglalt dolog helyébe lépett értéket a letéti számláján kezeli.
17. § Ha a lefoglalt dolog annak, akitől lefoglalták a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló törvény
alapján azért nem utalható ki, mert nyilván való, hogy annak birtoklására nem jogosult, a hatóság legalább két
országos és egy megyei vagy helyi lapban, valamint helyben szokásos módon a lefoglalt dolog kiadása iránti jogos
igény bejelentésére vonatkozó felhívást jelentet meg, amely tartalmazza:
a) a lefoglalt dolog egyedi azonosításához szükséges adatokat,
b) a lefoglalás helyét és idejét, valamint
c) a jogos igény bejelentésére vonatkozó határnapot.
18. § (1) A lefoglalást megszüntető végzésében a hatóság figyelmezteti a jogosultat, hogy ha a lefoglalt és értéktelen dologra
nem tart igényt, azt megsemmisítik.
(2) A lefoglalt dolog személyes átvételéről jegyzőkönyvet kell készíteni.
19. § (1) Ha a hatóság a lefoglalást megszüntette, de a jogosult azt a lefoglalásról készített jegyzőkönyvből megállapítható
minőségi állapotánál rosszabb minőségben találja, a dolgot a jogosult és a hatóság képviselője jelenlétében szakértő
vizsgálja meg. A vizsgálat megállapításairól jegyzőkönyv készül. Ha a jogosult a vizsgálat után a dolgot átveszi, ezt
a tényt a hatóság a jegyzőkönyvben rögzíti.
(2) A vizsgálat megállapításairól készült jegyzőkönyvet a jogosult, a hatóság és a szakértő is aláírja.
Az őrzési letét sajátos esetei 20. § (1) Állat lefoglalása esetén a hatóság a marhalevelet, a törzskönyvet, a veszélyes állat tartására, elidegenítésére,
felügyeletének átengedésére vonatkozó hatósági engedélyt, ezek hiányában a területileg ille té kes hatósági állatorvos
által az állatról kiállított okmányt foglalja le.
(2) A lefoglalt élő állat a hatósághoz nem szállítható be, annak elhelyezéséről a területileg ille té kes állategészségügyi
hatóság, védett állat esetén a működési terület szerinti nemzeti park igazgatóság gondoskodik.
(3) A lefoglalt élő állatnak az érdekelt őrizetében hagyásával és az elő ze tes értékesíthetőségével kapcsolatban az
állat-egészségügyi hatóság véleményét be kell szerezni. Ha a lefoglalt élő állat az állat-egészségügyi hatósághoz
jellege, gondozásának szükségessége miatt nem szállítható be, díjazás ellenében a szakszerű kezelés feltételeivel
rendelkező szervezet őrizetébe és kezelésébe is adható.
21. § (1) Az elektronikus úton rögzített adatot a hatóság adathordozóra történő rögzítés útján foglalja le, vagy a helyszínen
lefoglalt adathordozóról menti le.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott lefoglaláskor a rögzítés utólag meg nem változtatható adathordozóra történhet.
Az átmásolást megelőzően a lefoglalás helyszínén ellenőrizni kell, hogy a hatóság által az átmásoláshoz biztosított
adathordozó adatokat nem tartalmaz. A hatóság a jegyzőkönyvben a rögzítésre használt adathordozó típusát, gyártási
számát, ille tő leg a rajta tárolt adat jellegét és tartalmát feltünteti.
22. § (1) Ha a hatóság a lefoglalt járművet az érdekelt őrizetében hagyja, a lefoglalásról értesíti azt a hatóságot, amely
a járművet nyilvántartja, ille tő leg az üzembe helyezést engedélyező okiratot kiadta.
(2) Lőfegyvert, lőszert, robbanó- és robbantóanyagot, valamint haditechnikai eszközt a hatóság a rend őrség jelenlétében
foglalhat le. A lefoglalt dolgot a rend őrség őrzi.
23. § (1) Ha a lefoglalt dolog a kulturális javak körébe tartozik, a hatóság a lefoglalásról készült jegyzőkönyv megküldésével
3 munkanapon belül kikéri a KÖH véleményét a dolog tárolására vonatkozóan. A KÖH-nek lehetőséget kell biztosítani
a dolog megvizsgálására.
(2) A KÖH indokolt esetben a lefoglalt védett kulturális javak közgyűjteményben való ideiglenes elhelyezését is
elrendelheti a letétbe helyezés időtartamára.
Záró rendelkezések 24. § Ez a rendelet 2009. október 1-jén lép hatályba, rendelkezéseit a hatálybalépését köve tően indult vagy megismételt
eljárásokban kell alkalmazni.
Dr. Draskovics Tibor s. k.,
igazságügyi és rendészeti miniszter


text:
1015/2016. (I. 20.) Korm. határozata a Magyarország és a Szlovén Köztársaság között a Lendva-patak vízgazdálkodási szabályozása következtében az államhatár megváltoztatásáról szóló szerződés szövegének végleges megállapítására adott felhatalmazásról.
A Kormány
 1. egyetért a  Magyarország és a  Szlovén Köztársaság között a  Lendva-patak vízgazdálkodási szabályozása
következtében az  államhatár megváltoztatásáról szóló szerződés (a  továbbiakban: Szerződés) bemutatott
szövegével;
2. felhatalmazza a  belügyminisztert vagy az  általa kijelölt személyt a  Szerződés bemutatott szövegének
– a megerősítés fenntartásával történő – végleges megállapítására;
3. felhívja a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy a  Szerződés szövegének végleges megállapításához szükséges
meghatalmazási okiratot adja ki;
4. elfogadja a  Szerződés kihirdetéséről szóló törvénytervezetet, és elrendeli a  Szerződés szövegének végleges
megállapítását követően annak az Országgyűléshez történő benyújtását. A törvényjavaslat előadójának a Kormány
a belügyminisztert jelöli ki.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
32/2012. (XII. 4.) NGM rendelete a vámszabálysértések eljárási szabályairól, valamint felderítése és elbírálása végrehajtásának részletes szabályairól.
A szabálysértésekről, a szabálysértési eljárásról és a szabálysértési nyilvántartási rendszerről szóló12012. évi II. törvény 250. §
(3) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, az egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és
hatásköréről szóló 212/2010. (VII. I.) Korm. rendelet 73. § b) pontjában megállapított feladatkörömben eljárva a következőket
rendelem el: 1. § A rendelet hatálya a szabálysértésekről, a szabálysértési eljárásról és a szabálysértési nyilvántartási rendszerről szóló
2012. évi II. törvényben a Nemzeti Adó- és Vámhivatal (a továbbiakban: NAV) hatáskörébe utalt szabálysértések
(a továbbiakban: vámszabálysértések) felderítése és elbírálása során a NAV vámszerveire terjed ki.
2. § A vámszabálysértések elkövetésének bizonyítása során a NAV vámszerve felhasználhatja mindazokat az iratokat és az
egyéb bizonyítékokat, amelyeket a vámhatóság a közösségi vámjog végrehajtásáról szóló 2003. évi CXXVI. törvényben,
valamint a Nemzeti Adó- és Vámhivatalról szóló 2010. évi CXXII. törvényben (a továbbiakban: NAV törvény)
meghatározott feladatainak teljesítése alkalmával szerzett be, vagy azoknak a végrehajtása során került birtokába.
A vámhatóság jövedéki- és vámigazgatási eljárása, továbbá a büntetőeljárás, valamint más hatóság jogszerű eljárása
során bizonyított tényekre a szabálysértési eljárásban újabb bizonyítási eljárást lefolytatni nem szükséges.
3. § A szemlét határozattal kell elrendelni. A szemle megtartásának idejéről és helyéről az eljárás alá vont személyt
értesíteni kell. 4. § A NAV vámszerve az előállítás és az elővezetés teljesítéséről – a jegyzőkönyv tartalmával egyező tartalmú – jelentést
köteles készíteni. 5. § (1) Hatósági tanút kell alkalmazni
a) a lefoglalásnál, b) a csomag és jármű átvizsgálásánál, amennyiben az érdekelt a cselekmény foganatosítása során nincs jelen,
c) az írni, olvasni nem tudó személy meghallgatásáról készített jegyzőkönyv ismertetésekor.
(2) Hatósági tanút kell alkalmazni a jegyzőkönyv ismertetésénél abban az esetben is, ha az érintett a jegyzőkönyv aláírását
megtagadja. (3) Hatósági tanú csak nagykorú, cselekvőképes személy lehet. Nem lehet hatósági tanú az eljárás alá vont személy
hozzátartozója, az eljáró hatósággal közszolgálati, vagy egyéb munkavégzésre irányuló jogviszonyban álló személy.
(4) Hatósági tanúként való közreműködésre senki nem kötelezhető.
(5) Az eljárási cselekmény előtt a hatósági tanút a jogairól és kötelességeiről fel kell világosítani. A hatósági tanú az eljárási
cselekményre észrevételt tehet, és a tanú költségeinek megtérítésére vonatkozó rendelkezések szerint jogosult
költségtérítésre. (6) A hatósági tanút az eljárási cselekmény során tudomására jutott tényekre, adatokra nézve titoktartási kötelezettség
terheli, amely alól az eljáró hatóság, a fellebbezés elbírálására jogosult hatóság vagy bíróság az ügy tárgyát érintő
tényekre, adatokra, körülményekre nézve felmentheti. 6. § A vámszabálysértések során alkalmazott eljárási cselekmények folyamán rögzített hangfelvétel csak a nyilatkozatot
tartalmazhatja. A személyi és a szabálysértés körülményeire vonatkozó adatokat hangfelvétel esetén is írásban kell
rögzíteni, és azt az eljárásban részt vevő személyeknek aláírással hitelesíteniük kell. A jegyzőkönyvben a nyilatkozat
helyén – a hangfelvétel nyilvántartási számának feltüntetése mellett a hangfelvétel alapján – megjegyzést kell
alkalmazni. A hangfelvételt a jegyzőkönyv lezárása előtt le kell játszani, a nyilatkozó kérésére az kiegészíthető,
kijavítható, illetve módosítható. 7. § A vámszabálysértések gyanúja vagy észlelése esetén a NAV hivatásos szolgálati jogviszonyban álló tagja a jogsértés
megszüntetése, mértékének felderítése és a bizonyítékok biztosítása érdekében köteles a szükséges intézkedéseket
megtenni. 8. § Csomag, jármű ellenőrzése során az átvizsgálást a csomag tulajdonosának, birtokosának, vagy a jármű vezetőjének
jelenlétében kell elvégezni. Amennyiben a tulajdonos, birtokos, vagy a jármű vezetőjének személye nem állapítható
meg, vagy távollétükben az átvizsgálás csak hatósági tanú jelenlétében végezhető el.
9. § (1) A vámszabálysértés miatt folyó eljárásban a NAV vámszervének határozata alapján az elővezetést a NAV – az érintett
lakóhelye szerint illetékes – megyei (fővárosi) vám- és pénzügyőri igazgatóságának, vagy a NAV Bevetési
Főigazgatóságának kell foganatosítania. (2) Az elővezetés végrehajtásáról az azt foganatosító szerv az elővezetést elrendelő határozat egy példányának
visszaküldésével tájékoztatja a NAV vámszervét és mellékeli hozzá az elővezetés során felmerült költségekről szóló
kimutatást. 10. § A szabálysértési eljárás felfüggesztéséről hozott határozatot az eljárás alá vont személyen kívül a feljelentőnek, az
eljárás alá vont személy képviselőjének és a sértettnek is meg kell küldeni.
11. § (1) A NAV vámszerve által kiszabott pénzbírságot és egyéb pénzösszeget a szabálysértési hatóság által megadott
számlaszámra átutalással, vagy készpénz-átutalási megbízással kell teljesíteni. (2) Átutalással történő teljesítés esetén a fizetésre kötelezettnek a „Közlemény” rovat elé ,,X’’ jelzést kell tennie, és
a rovatban fel kell tüntetnie a fizetésre kötelezett nevét, a határozatot hozó szabálysértési hatóság megnevezését és
a határozat számát. 12. § (1) A NAV vámszerve a nála keletkezett iratok megküldésével értesíti a lakóhely szerinti általános hatáskörű szabálysértési
hatóságot, ha a helyszíni bírság a kiszabását követő harmincötödik napon sem folyt be.
(2) Ha az elkövető a pénzbírságot, a helyszíni bírságot a határozat jogerőre emelkedésétől számított harminc napon belül
nem fizeti meg, a szabálysértési hatóság az ügy iratait haladéktalanul megküldi az illetékes bíróságnak.
13. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 15. napon lép hatályba.
14. § Hatályát veszti a) a pénzügyi szabálysértésekre vonatkozó eljárási szabályokról szóló 23/2000. (V. 18.) PM rendelet, valamint
b) a szabálysértési eljárás során lefoglalt és elkobozott dolgok kezeléséről és értékesítéséről szóló 39/2009. (XII. 22.)
PM rendelet. Dr. Matolcsy György s. k.,
nemzetgazdasági miniszter


text:
1263/2016. (VI. 7.) Korm. határozata a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 2016. május 30. és június 11. között Genfben sorra kerülő 105. ülésszakán való magyar részvételről.
A Kormány a Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 20. § (1) bekezdés f ) pontja és
a  nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005.  évi L.  törvény 5.  § (2)  bekezdése alapján, a  nemzetgazdasági
miniszter és a külgazdasági és külügyminiszter előterjesztésére
 1. egyetért azzal, hogy a  Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 105. ülésszakán Magyarországot képviselő tripartit
küldöttség vegyen részt;
 2. felhatalmazza a  nemzetgazdasági minisztert, hogy a  küldöttség tagjait a  külgazdasági és külügyminiszterrel
egyetértésben jelölje ki;
 3. felhatalmazza a nemzetgazdasági minisztert vagy az általa kijelölt személyeket
a) a költségvetési javaslatok és egyéb kérdések megvitatására,
b) a  2013.  évi IV.  törvénnyel kihirdetett 2006.  évi tengerészeti munkaügyi egyezmény módosítása
(a  továbbiakban: Módosítás) szövegének, valamint a  2005.  évi CII.  törvénnyel kihirdetett, a  tengerészek
személyazonosító iratairól szóló Egyezmény mellékleteire vonatkozó módosítások (a  továbbiakban:
Mellékletmódosítások) szövegének – a  megerősítés fenntartásával történő – végleges megállapítására,
amennyiben az nem ellentétes a nemzeti érdekekkel;
4. felhívja a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy a  küldöttség részére a  részvételhez, és a  Módosítás, valamint
a Mellékletmódosítások szövegének végleges megállapításához szükséges meghatalmazási okiratot adja ki;
5. egyetért azzal, hogy a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 105. ülésszakán részt vevő küldöttség kormányzati oldala
a nemzeti érdekek figyelembevételével:
a) értékelje a  Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (a  továbbiakban: ILO) és a  Nemzetközi Munkaügyi Hivatal
tevékenységét;
b) vegyen részt a  nemzetközi munkaügyi egyezmények és ajánlások végrehajtásáról szóló, az  ILO stratégiai
célkitűzései megvalósulásának nyomon követése keretében a  „Tisztességes munka a  globális ellátási
láncokban” című általános vitában, valamint az  informálisból a  formális gazdaságba való átmenetek
elősegítéséről szóló nemzetközi munkaügyi ajánlás felülvizsgálatáról szóló normaalkotó vitában, továbbá
a Szociális igazságosság a méltányos globalizációért ILO nyilatkozat hatásának értékeléséről szóló általános
vitában;
6. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy a  Módosítás és a  Mellékletmódosítások szövegének végleges
megállapítását követően a  Módosítás és a  Mellékletmódosítások kihirdetéséről szóló törvény tervezetét
–  a  külgazdasági és külügyminiszterrel és az  igazságügyi miniszterrel egyetértésben – haladéktalanul terjessze
a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök