text:
180/2010. (X. 20.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány és alkotmányjogi panasz tárgyában meghozta a következő
határozatot: 1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy Kaposvár Megyei Jogú Város Önkormányzatának a fizetőparkolók
üzemeltetéséről szóló 25/1999. (X. 29.) önkormányzati rendelete alkotmányellenes, ezért azt 2011. március 31.
napjával megsemmisíti.
2. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy Kaposvár Megyei Jogú Város Önkormányzatának a fizetőparkolók
üzemeltetéséről szóló 25/1999. (X. 29.) önkormányzati rendelete a Somogy Megyei Bíróság 1.Pf.20.160/2007/3. számú
ítéletével lezárt ügyben nem alkalmazható.
3. Az Alkotmánybíróság a közúti közlekedési nyilvántartásról szóló 1999. évi LXXXIV. törvény 19. § (1) bekezdés n) pontja,
a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 1997. évi LXVI. törvény 29. § (1) bekezdés b) pontja, illetve a polgári
perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 271. § (3) bekezdése alkotmányellenességének megállapítására és
megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
4. Az Alkotmánybíróság a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 271. § (2) bekezdése
alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítvány, valamint a Legfelsőbb Bíróság
Pfv.VI.20.720/2007/2. számú végzésével szemben előterjesztett, a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény
271. § (2) bekezdése alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panasz
tárgyában az eljárást megszünteti.
5. Az Alkotmánybíróság a Somogy Megyei Bíróság 1.Pf.20.160/2007/3. számú ítélete alapján előterjesztett, a közúti
közlekedési nyilvántartásról szóló 1999. évi LXXXIV. törvény 19. § (1) bekezdés n) pontja alkotmányellenességének
megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. 1. Az indítványozó első, 2007 márciusában érkezett beadványában a közúti közlekedési nyilvántartásról szóló 1999. évi
LXXXIV. törvény (a továbbiakban: Tv.) 19. § (1) bekezdés n) pontja, valamint a Kaposvár Megyei Jogú Város
Önkormányzatának a fizetőparkolók üzemeltetéséről szóló 25/1999. (X. 29.) önkormányzati rendelete
(a továbbiakban: Ör.) alkotmányellenességének megállapítása és megsemmisítése iránt terjesztett elő indítványt
utólagos normakontrollra irányuló kérelmében. Emellett az említett rendelkezések alkotmányellenességének
megállapítását, továbbá konkrét ügyben történő alkalmazásuk kizárását kérte a Somogy Megyei Bíróság
1.Pf.20.160/2007/3. számú ítélete ellen előterjesztett alkotmányjogi panasz keretében is.
A Tv. 19. § (1) bekezdés n) pontja, mely szerint a közúti közlekedési nyilvántartásból a parkolási szolgáltatást nyújtó
társaságok a parkolási díj meg nem fizetése esetén a díj és a pótdíj behajtása érdekében a Tv. 9. § (1) bekezdés a)–b) és
e)–f) pontjaiban megjelölt adatokat igényelhetik, az indítványozó szerint ellentétes a személyes adatok védelméről és
a közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló 1992. évi LXIII. törvény (a továbbiakban: Avtv.) 5. § (3) bekezdésében foglalt
követelménnyel. Eszerint ugyanis a kötelező adatszolgáltatáson alapuló adatkezelést közérdekből lehet elrendelni.
Az indítványozó szerint a támadott rendelkezésben megjelölt szolgáltatási cél azonban nem közérdekű, mert
a parkolási társaságok nem közhatalmi, közigazgatási feladatot látnak el, hanem az önkormányzatok mint
tulajdonosok érdekében működnek közre. A támadott szabály ennél fogva ellentétes az Alkotmány 2. §
(1) bekezdésében foglalt jogbiztonság elvével, mert „sérül a jogszabályok kiszámíthatóságának, illetve a jogszabályok
harmonizációjának alkotmányos elve”. Az indítványozó szerint emellett a kifogásolt rendelkezés sérti a törvény előtti
egyenlőség és a különböző tulajdoni formák egyenlőségének elvét is, mivel az a piac azonos jogú szereplői közül
alkotmányellenes előnyt biztosít az egyik félnek.
Pontosított indítványában az indítványozó az Ör. 3. §-ának, 2. számú melléklete 3.c) pontja, valamint 13. §
(2) bekezdése alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmány 2. § (1) bekezdése
alapján. Az Ör. 3. §-ának az a szabálya, mely szerint, ha a vezető személye nem állapítható meg, úgy a gépjármű
tulajdonosára, illetve üzembentartójára is kiterjed az Ör. hatálya, sérti a jogállamiság elvét, mert az „elkövető”
személyének megtalálása hiányában a vétlen üzemeltetőt vagy tulajdonost sújtja szankcióval. Az Ör. 2. számú
mellékletének 3.c) pontja álláspontja szerint azért ellentétes az Alkotmány 2. § (1) bekezdésével, mert a parkolási
alapdíj 10-20-30-szorosának megfelelő pótdíj ellentétes a kétoldalú jogviszonyok egyenértékűségének és
arányosságának elvével. „Az »elkövetési« értékhez viszonyítva a »büntetés« aránytalan.” Végül, sérti a jogállamiságból
fakadó hatalmi ágak szétválasztásának elvét, hogy a parkolásra vonatkozó polgári jogi jogviszonyt hatósági jogkörben
szabályozzák és állapítanak meg pótdíjat [Ör. 13. § (2) bekezdés]. A „parkoltatás gazdasági és nem közhatalmi –
szervezési tevékenység, amelynek megsértése szankcionálható lenne.” Az indítványozó szerint a polgári jogi
jogviszony megsértéséből következően – ha a parkolási díjat nem fizetik meg – az önkormányzat a polgári jog
szabályai szerint érvényesíthetné kárát. A parkolási pótdíj önkényesen, így alkotmányellenesen megállapított
kártérítés.
Az alkotmányjogi panasz alapját a Somogy Megyei Bíróságnak az a másodfokú ítélete képezi, melyben – helyes
indokai alapján – helyben hagyta a Kaposvári Városi Bíróság 3.P.21741/2006/4. számú ítéletét. Ebben a városi bíróság
helyt adott a felperesnek az indítványozó ellen előterjesztett, parkolási pótdíj és járulékai megfizetése iránti
keresetének. Az elsőfokú bíróság megállapította, hogy a felek között a parkolás tényével a Polgári Törvénykönyvről
 szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 216. § (1) bekezdése szerinti ráutaló magatartással parkolóhely
használatára vonatkozó szerződéses jogviszony jött létre. A Ptk. 198. § (1) bekezdése, illetve az Ör. vonatkozó
rendelkezései alapján a szolgáltatást igénybe vevő ellenszolgáltatásként parkolási díj megfizetésére lett volna köteles,
mely kötelezettségének azonban nem tett eleget. Figyelemmel a Ptk. 277. § (4) bekezdésére is, a bíróság az Ör. 13. §
(3) bekezdés b) pontja alapján pótdíj megfizetésére kötelezte az indítványozót.
A fentieken túl az indítványozó ugyanebben a beadványában utólagos normakontrollra irányuló kérelmet terjesztett
elő a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 1997. évi LXVI. törvény (a továbbiakban: Bszi.) 29. § (1) bekezdése
vonatkozásában is. Álláspontja szerint a Bszi. 29. § (1) bekezdés a) pontja sérti a jogalkotásról szóló 1987. évi
XI. törvényt (a továbbiakban: Jat.), mivel abban a Legfelsőbb Bíróság jogegységi határozata mint jogszabályi forma
nincs feltüntetve. Ellentétes a támadott rendelkezés a Jat. 2. § c) pontjával is, mert a jogegységi határozattal
a Legfelsőbb Bíróság az állampolgárok alapvető jogai és kötelességei tekintetében alkotmányellenes jogszabályi
felhatalmazás alapján dönt. Sérti végül az Alkotmány azon alapelvét, mely szerint az állampolgárokra általánosan
kötelező jogi normát csak törvény állapíthat meg, illetve csak olyan jogszabály, amely a jogalkotásról szóló törvényben
nevesítve van.
Az indítványozó szerint a Bszi. 29. § (1) bekezdés b) pontja is alkotmányellenes. Sérti egyrészt az Alkotmány 2. §
(1) bekezdését, mert lehetőséget teremt arra, hogy a Legfelsőbb Bíróság egy több évtizedes gyakorlatot a ténybeli és
a jogi háttér változása nélkül megváltoztathasson. Sérti továbbá az Alkotmány 57. § (1) bekezdését, mivel a jogegységi
határozat hatálya alá tartozó állampolgárok ügye már más elvek szerint kerül elbírálásra azokéhoz képest, akiknek
az ügyét a jogegységi határozat előtt döntötték el.
2. Az indítványozó második, 2007. júliusában érkezett indítványa szintén tartalmaz jogszabály alkotmányellenességének
utólagos vizsgálatára irányuló kérelmet és alkotmányjogi panaszt.
Utólagos normakontroll keretében támadta az indítványozó a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény
(a továbbiakban: Pp.) 271. § (2) és (3) bekezdését. Mindkét szabály álláspontja szerint ellentétes az Alkotmány 57. §
(1) bekezdésével, mert a jogalkotó indokolatlan különbséget tesz a (2) bekezdés esetén a pertárgyérték nagysága, míg
a (3) bekezdés esetén a perek tárgya alapján. Ezzel pedig az állampolgárok egyes csoportjait indokolatlanul elzárja
a jogorvoslati fórum igénybevételének lehetőségétől. Sérül továbbá az Alkotmány 2. § (1) bekezdése, mert csökken
a joggyakorlat kiszámíthatósága.
Alkotmányjogi panaszát az indítványozó a Legfelsőbb Bíróság Pfv.VI.20.720/2007/2. számú, felülvizsgálati kérelmet
hivatalból elutasító végzésével szemben terjesztette elő. Ebben a határozatában a Legfelsőbb Bíróság a felülvizsgálati
kérelmet azért utasította el, mert a Pp. 271. § (2) bekezdése értelmében nincs helye felülvizsgálatnak olyan vagyonjogi
ügyben, amelyben a felülvizsgálati kérelemben vitatott érték az egymillió forintot nem haladja meg. Az indítványozó
alkotmányjogi panaszában a Pp. 271. § (2) bekezdése alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését,
valamint konkrét ügyben történő alkalmazásának kizárását kérte az utólagos normakontrollal kapcsolatosan kifejtett
indokok alapján.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezései:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”
„9. § (1) Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és
egyenlő védelemben részesül.”
„57. § (1) A Magyar Köztársaságban a bíróság előtt mindenki egyenlő, és mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene
emelt bármely vádat, vagy valamely perben a jogait és kötelességeit a törvény által felállított független és pártatlan
bíróság igazságos és nyilvános tárgyaláson bírálja el.”
2. A Jat. vonatkozó rendelkezése:
„2. § Az Országgyűlés törvényben állapítja meg
(...)
c) az állampolgárok alapvető jogait és kötelességeit, ezek feltételeit és korlátait, valamint érvényre juttatásuk eljárási
szabályait.”
3. A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény érintett rendelkezése:
„9. § (5) A 8. § (4) bekezdés szerinti helyi közutakon, a helyi önkormányzat tulajdonában álló közforgalom elöl el nem
zárt magánutakon, valamint tereken, parkokban és egyéb közterületeken közúti járművel történő várakozási
(parkolási) közszolgáltatást a helyi önkormányzat, vagy kizárólag ezen közszolgáltatási feladat ellátására alapított
költségvetési szerv, kizárólagos önkormányzati tulajdonban álló, jogi személyiséggel rendelkező gazdasági társaság,
vagy e gazdasági társaság 100%-os tulajdonában álló jogi személyiséggel rendelkező gazdasági társaság, illetve
önkormányzati társulás láthatja el külön törvényben szabályozottak szerint.”
4. Az Avtv. vonatkozó rendelkezése:
„5. § (3) Kötelező adatszolgáltatáson alapuló adatkezelést közérdekből lehet elrendelni.”
5. A Tv. támadott rendelkezése:
„19. § (1) A nyilvántartásból igényelheti(k):
(...)
n) a parkolási szolgáltatást nyújtó társaságok a parkolási díj meg nem fizetése esetén a díj és a pótdíj behajtása
érdekében a 9. § (1) bekezdés a), b), e), f) pontjaiban megjelölt adatokat; (...).”
6. A Tv.-nek az indítvány elbírálásakor hatályos érintett rendelkezése:
„19. § (1) A nyilvántartásból igényelheti(k):
(...)
n) a helyi önkormányzat, illetve a várakozásdíj-fizetési kötelezettség teljesítésének ellenőrzésére, a várakozási díj és
a pótdíj beszedésére általa megbízott, a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 9. § (5) bekezdésben
meghatározott szolgáltató a várakozási díj meg nem fizetése esetén a jogszerű parkolás megállapítása érdekében
a 8/A. § g), h) és k) pontjaiban, valamint a díj és a pótdíj behajtása érdekében a 9. § (1) bekezdésében, (2) bekezdés a), b),
d) és e) pontjaiban, továbbá a (3) bekezdésében megjelölt adatokat; (...).”
7. A Bszi. támadott rendelkezései:
„29. § (1) Jogegységi eljárásnak van helye, ha
a) a joggyakorlat továbbfejlesztése vagy az egységes ítélkezési gyakorlat biztosítása érdekében elvi kérdésben
jogegységi határozat meghozatala szükséges,
b) a Legfelsőbb Bíróság valamely tanácsa jogkérdésben el kíván térni a Legfelsőbb Bíróság másik ítélkező tanácsának
határozatától.
(2) Az (1) bekezdés b) pontjában említett esetben a Legfelsőbb Bíróság tanácsa kezdeményezi a jogegységi eljárást, és
a jogegységi határozat meghozataláig az eljárást felfüggeszti.”
8. A Pp. támadott rendelkezései:
„271. § (2) Nincs helye felülvizsgálatnak olyan vagyonjogi ügyben, amelyben a felülvizsgálati kérelemben vitatott
érték, illetve annak a 24. §, valamint a 25. § (3) és (4) bekezdése alapján, továbbá a 25. § (3) bekezdésének az egyesített
perekre történő megfelelő alkalmazásával megállapított értéke az egymillió forintot nem haladja meg. Ez
az értékhatártól függő kizárás nem vonatkozik a 23. § (1) bekezdésének b) és h) pontjában, valamint a 24. §
(2) bekezdésének a) pontjában meghatározott ügyekre, továbbá a munkaügyi perekben előterjesztett
pénzkövetelésre.
(3) Nincs helye a felülvizsgálatnak, ha az elsőfokú bíróság ítéletét a másodfokú bíróság helybenhagyta
a) a szomszédjogok megsértéséből eredő, valamint a birtokvédelmi, továbbá a közös tulajdonban álló dolog
birtoklásával és használatával kapcsolatos perekben;
b) a XXV. fejezetben meghatározott végrehajtási perekben, kivéve a végrehajtás megszüntetése, illetve korlátozása
iránti ügyeket, ha a végrehajtás végrehajtási záradékkal ellátott okirat alapján indult;
c) a gyermek elhelyezése, elhelyezésének a megváltoztatása, továbbá a gyermekkel való kapcsolattartás szabályozása
iránti ügyekben.”
9. Az Ör. támadott rendelkezései:
„3. § A rendelet hatálya kiterjed a rendeletben megjelölt fizetőparkolót igénybe vevő gépjármű vezetőjére,
amennyiben a vezető személye nem állapítható meg, úgy a gépjármű tulajdonosára, illetve üzemben-tartójára.”
„13. § (2) A jogosulatlan használatért e rendelet 2. számú mellékletének 3. pontjában meghatározott pótdíjat kell
fizetni.”
„2. számú melléklet
(...)
3. Pótdíjak
(...)
c) Pótdíjak:
13. § (3) bekezdés a) pontja esetén:
A pótdíj összege:
– az alapdíj ÁFÁ-val növelt összege
és az alapdíj 10 szerese 10 naptári napon belül
az alapdíj 20 szorosa 10 naptári napon túli fizetés esetén
az alapdíj 30 szorosa 15 naptári napon túli fizetés esetén.
13. § (3) bekezdés b) pontja esetén:
az alapdíj 5 szöröse 24 órán belüli fizetés esetén
az alapdíj 10 szerese 10 naptári napon belüli fizetés esetén
az alapdíj 20 szorosa 10 naptári napon túli fizetés esetén
az alapdíj 30 szorosa 15 naptári napon túli fizetés esetén”
III. Az indítvány részben megalapozott.
1. Az Alkotmánybíróság elsőként azt vizsgálta meg, hogy az Ör. támadott rendelkezései sértik-e az Alkotmány 2. §
(1) bekezdését.
1.1. Ezzel kapcsolatban rámutat arra, hogy az Alkotmánybíróság 109/2009. (XI. 18.) AB határozatában (a továbbiakban:
Abh.) 2010. június 30. napjával megsemmisítette a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény (Kkt.) 15. §
(3) bekezdésében foglalt felhatalmazást. Az Alkotmánybíróság e határozatában – hangsúlyozva, hogy a felhatalmazó
rendelkezés az Alkotmány 58. § (1) bekezdésében foglalt helyváltoztatás szabadságát, illetve a 9. § (1) bekezdésére
visszavezethető szerződési szabadságot is korlátozza – megállapította, hogy a Kkt. 15. § (3) bekezdése az Alkotmány
2. § (1) bekezdésébe ütközik. Részben azért, mert a törvényi rendelkezés nem határozza meg a díjmegállapítás kereteit,
szempontjait, és korlátait, ami az önkormányzati képviselő-testületek jogalkotási jogkörét önkényessé teszi. Részben
pedig azért, mert a felhatalmazó rendelkezés nincs tekintettel sem az önkormányzatok díjmegállapításban fennálló és
a szolgáltató kilététől független, tagadhatatlan gazdasági érdekeltségére, sem pedig az önkormányzatok árhatósági
funkciójára, amely a közszolgáltatást igénybe vevők, a fogyasztók érdekeinek védelmét szolgálná. (Abh., ABH 2009,
941, 962.) Az Abh.-ban a testület – mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítása mellett – egyben
felhívta az Országgyűlést arra, hogy a közút kezelő jogait gyakorló helyi önkormányzatok rendeletalkotási jogkörét
2010. június 30. napjáig törvényben szabályozza.
Az Abh.-ban vizsgált fővárosi közgyűlési rendeletekkel összefüggésben az Alkotmánybíróság arra a következtetésre
jutott, hogy mivel az önkormányzat a rendeletalkotás során delegált jogkörben járt el, a felhatalmazó rendelkezések
alkotmányellenessége kihatott a felhatalmazáson alapuló jogszabály alkotmányosságára is. Mivel a fővárosi
közgyűlésnek a parkolási rendelet megalkotásakor nem volt alkotmányos felhatalmazása a jogalkotásra,
az önkormányzati rendeletet is megsemmisítette. Az Abh.-ban foglaltakhoz hasonló indokok alapján, vagyis
a rendeletalkotásra vonatkozó alkotmányos felhatalmazás hiányára tekintettel, az Alkotmánybíróság megállapította
Miskolc Megyei Jogú Város Önkormányzatának parkolási rendelete alkotmányellenességét is. [137/2010. (VII. 8.) AB
határozat, ABK 2010. július, 905.]
1.2. Az Alkotmánybíróságnak az Abh.-ban foglalt megállapításai a jelen ügyben is megfelelően irányadók. Az Ör.-t – miként
az a preambulumból is kiderül – Kaposvár Megyei Jogú Város Önkormányzata a Kkt. 9. (2) bekezdésére és 15. §
(3) bekezdésére alapította. Kifejezetten a parkolásra, a parkolási díjak, pótdíjak meghatározására vonatkozó
felhatalmazás a Kkt. 15. § (3) bekezdésében található, így a Kkt. 9. § (2) bekezdésére való hivatkozásnak e tekintetben
nincs jelentősége. Miután a felhatalmazó rendelkezést az Alkotmánybíróság az Abh.-ban megsemmisítette, annak
alkotmányellenessége az Ör. alkotmányosságára is kihatott, mivel a kaposvári közgyűlésnek nem volt alkotmányos
felhatalmazása a jogalkotásra. Erre figyelemmel az Alkotmánybíróság jelen ügyben megállapította az Ör.
alkotmányellenességét, s azt – az Abh.-ban foglalt indokokra tekintettel pro futuro – 2011. március 31. napjával
megsemmisítette.
1.3. Az indítványozó alkotmányjogi panasz keretében kérte az Ör. rendelkezései konkrét ügyében történő alkalmazásának
kizárását.
Az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 48. § (1)–(2) bekezdése értelmében
az Alkotmányban biztosított jogainak megsértése miatt alkotmányjogi panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz
az, akinek a jogsérelme az alkotmányellenes jogszabály alkalmazása folytán következett be, és egyéb jogorvoslati
lehetőségeit már kimerítette, illetőleg más jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az alkotmányjogi panaszt
a jogerős határozat kézbesítésétől számított hatvan napon belül lehet írásban benyújtani.
Az indítványozó első alkotmányjogi panasza, melyet a Somogy Megyei Bíróság mint másodfokú bíróság
1.Pf.20.160/2007/3. számú, 2007. február 16. napján kelt ítélete ellen terjesztett elő, 2007. március 21-én érkezett
az Alkotmánybíróságra. Az alkotmányjogi panaszt tehát a jogorvoslati jog kimerítése után, a 60 napos határidőn belül
nyújtották be, így ebben a tekintetben a törvényi feltételeknek megfelel. Az Abtv. 48. § (1) bekezdéséből fakadóan
azonban alkotmányjogi panasz csak az Alkotmányban biztosított jog megsértése miatt terjeszthető elő.
Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint az olyan alkotmányjogi panasz, mely kizárólag az Alkotmány 2. §
(1) bekezdésének sérelmét állítja, ennek a törvényi követelményeknek rendszerint nem felel meg (712/D/2004. AB
végzés, ABH 2007, 2708, 2711.; 483/B/2006. AB határozat, ABH 2007, 1994, 1997.; 436/D/2005. AB végzés, ABH 2008,
3517, 3519.). Az Alkotmánybíróság ugyanakkor figyelemmel volt arra, hogy a megsemmisített önkormányzati
rendelet az Alkotmány 58. § (1) bekezdésében megfogalmazott helyváltoztatás és azon belül a közlekedés
szabadságával áll közvetlen összefüggésben. E szabadság szabályozása csak akkor alkotmányos, amennyiben
gyakorlásának garanciáit, korlátozásának feltételeit, terjedelmét törvény rendezi, a megfelelő felhatalmazás alapján
megalkotott részletszabályok kiegészítő jellege mellett. (Abh., ABK 2009. november, 1971, 1977.) Erre tekintettel
az Alkotmány 2. § (1) bekezdésére alapított alkotmányjogi panaszt is érdemben bírálta el, az indítványozó különösen
fontos érdekére figyelemmel pedig kimondta a megsemmisített jogszabály alkalmazásának tilalmát a Somogy Megyei
Bíróság 1.Pf.20.160/2007/3. számú ítéletével lezárt ügyben.
2. Ezt követően az Alkotmánybíróság a Tv. kifogásolt rendelkezésének alkotmányosságát vizsgálta meg.
Az Alkotmánybíróság eljárása során észlelte, hogy a Tv. 19. § (1) bekezdés n) pontja helyébe a közterületi parkolás jogi
feltételeinek megteremtése érdekében a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény, valamint a közúti közlekedési
nyilvántartásról szóló 1999. évi LXXXIV. törvény módosításáról szóló 2010. évi XLVII. törvény 5. § (1) bekezdése – 2010.
június 5-i hatállyal – új rendelkezést iktatott be. Az új rendelkezéssel a parkolási szolgáltatást nyújtó társaságok
adatigényléshez való joga megszűnt. Az új rendelkezés alapján már csak a helyi önkormányzat, illetve az általa
megbízott, az Ötv. 9. § (5) bekezdésben meghatározott, vagyis kizárólagos önkormányzati tulajdonban álló,
közszolgáltatási feladat ellátására alapított szolgáltató (a továbbiakban: szolgáltató) jogosult az adatigénylésre.
A módosítás ugyanakkor az indítványozó által kifogásolt adatigénylési jogot továbbra is fenntartotta. Ezért
az Alkotmánybíróság az alkotmányossági vizsgálatot a Tv. módosított rendelkezése vonatkozásában folytatta le.
2.1. Az indítványozó a Tv. azon rendelkezését támadta, mely lehetővé teszi a parkolási díj meg nem fizetése esetén a díj és
a pótdíj behajtása érdekében a járműnyilvántartásból bizonyos, a törvényben meghatározott adatok igénylését.
Minthogy az adatigénylés – az Abh., illetve az annak nyomán a Kkt.-be újonnan beiktatott 9/D. § (3) bekezdés
értelmében – szerződéses viszonynak minősülő (polgári jogi) jogviszonyból származó igények érvényesítését
szolgálja, annak lehetőségét ellentétesnek tartotta azzal az Avtv. által előírt követelménnyel, mely szerint kötelező
adatszolgáltatáson alapuló adatkezelést csak közérdekből lehet elrendelni. A két törvényhely ütközése miatt sérül
az Alkotmány 2. § (1) bekezdése, mert a szabályok kiszámíthatatlanokká válnak.
Az Alkotmánybíróság a 35/1991. (VI. 20.) AB határozatban hangsúlyozta, hogy a jogállamiság elvéből nem következik,
hogy az azonos szintű jogszabályok közötti normakollízió kizárt. Törvényi rendelkezések összeütközése miatt
az alkotmányellenesség pusztán az Alkotmány 2. § (1) bekezdése alapján tehát nem állapítható meg akkor sem, ha ez
a kollízió nem kívánatos, és a törvényhozónak törekednie kell ennek elkerülésére. Alkotmányellenesség
megállapítására törvényi rendelkezések kollíziója miatt csak akkor kerülhet sor, ha ezen alkotmányos elvek vagy jogok
valamelyike megsérül annak folytán, hogy a szabályozás ellentmondása jogszabály-értelmezéssel nem oldható fel, és
ez anyagi alkotmányellenességhez vezet, vagy ha a normaszövegek értelmezhetetlensége valamely konkrét alapjog
sérelmét okozza. (ABH 1991, 175, 176–177.)
Jelen esetben a 19. § (1) bekezdés n) pontja az általános adatvédelmi előírásokhoz képest egy speciális szabályt
tartalmaz: lehetővé teszi bizonyos személyes adatok igénylését a járműnyilvántartásból. E szabály tartalma világos,
csak egyféleképpen értelmezhető, jogalkalmazási problémát ezért nem vet fel. Önmagában azért, mert
– az indítványozó szerint – a támadott rendelkezés nincs összhangban az Avtv. 5. § (3) bekezdésében megfogalmazott
követelménnyel, az Alkotmány 2. § (1) bekezdésének sérelme nem állapítható meg.
Erre tekintettel az Alkotmánybíróság a Tv. 19. § (1) bekezdés n) pontja alkotmányellenességének megállapítására és
megsemmisítésére, az Alkotmány 2. § (1) bekezdésén irányuló indítványt elutasította.
Az indítványozó a Tv. 19. § (1) bekezdés n) pontja kapcsán azt is előadta, hogy „[s]érül továbbá a törvény előtti
egyenlőség elve és a különböző tulajdoni formák egyenlőségének elve, mivel a megsemmisíteni kért jogszabály a piac
azonos jogú szereplői közül, alkotmányellenes előnyt biztosít az egyik félnek”.
Az indítványozó nem jelölte meg pontosan, hogy a kifogásolt szabály mely alkotmányos §-okat sérti, ám hivatkozott
a különböző tulajdoni formák egyenlőségének elvére. Az Alkotmány 9. § (1) bekezdése értelmében Magyarország
gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és egyenlő védelemben
részesül. Az Alkotmánybíróság a 21/1990. (X. 4.) AB határozatában kifejtette, hogy ez a rendelkezés nem tekinthető
a tulajdoni formák felsorolásának, mint amelyek valamelyikébe való besorolhatóság az alkotmányos védelem
feltétele. Az Alkotmány nem tulajdonformák között különböztet, hanem ellenkezőleg: a tulajdon bármely formájára
nézve éppen diszkrimináció-tilalmat fogalmaz meg. A 9. § (1) bekezdése ennek megfelelően az Alkotmány 70/A. §
(1) bekezdése jogegyenlőségi tételének, valamint a 9. § (2) bekezdésbe foglalt vállalkozási jog és a verseny szabadsága
általános tételének a tulajdonhoz való jogra vonatkoztatott kifejtése. (ABH 1990, 73, 81.)
Az indítványozó a különböző tulajdoni formák egyenjogúságának elve alapján azért sérelmezi az adatszolgáltatásra
vonatkozó szabályt, mert az a piac azonos jogú szereplői közül alkotmányellenes előnyt biztosít az egyik félnek.
A támadott rendelkezés és az Alkotmány 9. § (1) bekezdése között azonban alkotmányjogilag értékelhető összefüggés
nem állapítható meg. A Tv. 19. § (1) bekezdésének n) pontja kizárólag arra ad lehetőséget, hogy a parkolási
szolgáltatást igénybe vevő, de parkolási díjat nem fizető személy (aki tipikusan a jármű üzembentartója) kiléte
a szolgáltató számára ismertté váljon. A ráutaló magatartással létrejövő parkolási szerződések esetén a szolgáltatást
igénybe vevő ugyanis ismeri (vagy kellő gondossággal ismernie kellene) szerződő felét, a szolgáltató azonban
tipikusan nem, és a szerződéskötés jellegére tekintettel nem is kell neki. A kifogásolt szabály hiányában a szolgáltató
igényérvényesítése lehetetlenné vagy aránytalanul nehézzé válna.
Az Alkotmánybíróság gyakorlatában az érdemi alkotmányossági összefüggés hiánya az indítvány elutasítását
eredményezi [54/1992. (X. 29.) AB határozat, ABH 1992, 266, 267.; 36/2007. (VI. 6.) AB határozat, ABH 2007, 432, 453.],
ezért az Alkotmánybíróság a Tv. 19. § (1) bekezdés n) pontja alkotmányellenességének megállapítására irányuló
indítványt elutasította az Alkotmány 9. § (1) bekezdése alapján is.
Az indítványozó szerint a támadott rendelkezés révén sérül a törvény előtti egyenlőség is. Az Alkotmány 57. §
(1) bekezdése értelmében a bíróság előtt mindenki egyenlő. Az Alkotmánybíróság értelmezésében ez a szabály a bírói
útra tartozó ügyek tekintetében eljárási alapelvet fogalmaz meg. A bíróság előtti egyenlőség elve a személyek
általános jogegyenlőségének a bírósági eljárásra vonatkoztatása. (18/B/1994. AB határozat, ABH 1998, 570, 572.)
Ahogy az Alkotmánybíróság fent kifejtette, a kifogásolt rendelkezés hiányában a szolgáltató igényérvényesítési
lehetősége, bírósághoz való fordulása válna lehetetlenné. Az indítványozó által felhozott indokok alapján nem
állapítható meg az Alkotmány 57. § (1) bekezdésének sérelme, ezért az Alkotmánybíróság az indítványt ebben
a tekintetben is elutasította.
2.2. Az indítványozó alkotmányjogi panasz keretében is kérte a Tv. 19. § (1) bekezdés n) pontja megsemmisítését és
alkalmazása tilalmának kimondását a Somogy Megyei Bíróság 1.Pf.20.160/2007/3. számú ítéletével lezárt ügyben.
Miként azt az Alkotmánybíróság a jelen határozat indokolásának III/1.3. pontjában megállapította, az alkotmányjogi
panasz határidőben érkezett. Az alkotmányjogi panasz viszont érdemben csak akkor bírálható el, ha a sérelem
az alkotmányellenes jogszabály alkalmazása folytán következett be. Mivel a jogerős határozatot hozó bíróság a Tv.
19. § (1) bekezdés n) pontját nem alkalmazta, az alkotmányjogi panasz érdemben nem bírálható el. Erre tekintettel
az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt ebben a tekintetben az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és
annak közzétételéről szóló, módosított és egységes szerkezetbe foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (ABK 2009,
január, 3) 29. § e) pontja alapján – érdemi vizsgálat nélkül – visszautasította.
3. A Bszi. 29. § (1) bekezdés a) pontja az indítványozó szerint sérti a jogalkotásról szóló törvényt, mert abban a Legfelsőbb
Bíróság jogegységi határozata mint jogszabályi forma nincs feltüntetve és szabályozva. Emellett ellentétes a Jat. 2. §
c) pontjával is, mert a jogegységi határozat alkotmányellenes jogszabályi felhatalmazás alapján dönt az állampolgárok
alapvető jogairól és kötelességeiről.
Az Alkotmánybíróság a felvetett alkotmányossági probléma kapcsán először is megállapította, hogy az indítványozó
nem állította egyetlen alkotmányos § sérelmét sem, csupán azt, hogy a Bszi. 29. § (1) bekezdés a) pontja ellentétes
a Jat.-tal. Mivel alkotmányellenességgel összefüggő indokokat sem hozott fel, az Alkotmánybíróság az indítvány
e részének vizsgálatát mellőzte.
Visszautal azonban az Alkotmánybíróság a 40/2007. (VI. 20.) AB határozatára (a továbbiakban: Abh2.), ahol
az Alkotmány 2. § (1) bekezdése alapján már vizsgálta a jelen ügyben is felvetett problémát. Ebben
az Alkotmánybíróság kifejtette: „Megállapítható, hogy a jogegységi határozat valóban nem szerepel a Jat.
rendelkezéseiben, viszont – mint a Legfelsőbb Bíróság által kiadható jogegységesítési eszköz – megjelenik
az Alkotmány 47. § (2) bekezdésébe foglalt szabályban. Az Alkotmánybíróság a jogegységi határozat állampolgárokra
kiható voltát – épp az Alkotmány 47. § (2) bekezdése alapján – már több határozatában vizsgálta. Az Alkotmánybíróság
megállapításainak lényege szerint az ítélkezési tevékenységből szükségképpen következik, hogy a jogegységi
határozat a bírói jogalkalmazás útján kihat a felekre is, alkotmánysértés pusztán e miatt nem állapítható meg [lásd:
12/2001. (V. 14.) AB határozatot, ABH 2001, 163, 171.; 42/2004. (XI. 9.) AB határozat, ABH 2004, 551, 575–576.; 70/2006.
(XII. 13.) AB határozat 2006, december, 1042, 1048.]. Az Alkotmánybíróság megítélése szerint – a fenti érveléssel
összhangban – jelen ügyben a Bsz. vizsgált rendelkezéseinek az Alkotmány 2. § (1) bekezdésével való ellentéte sem
állapítható meg.” (ABH 2007, 517, 533.)
4. Az indítványozó az Alkotmány 2. § (1) bekezdése és 57. § (1) bekezdése alapján támadta a Bszi. 29. § (1) bekezdés
b) pontját.
4.1. Álláspontja szerint a Legfelsőbb Bíróság a kifogásolt jogszabályhely alapján több évtizedes gyakorlatot változtathat
meg, ennek következtében pedig sérül az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogbiztonság követelménye.
Az Alkotmánybíróság az Abh2.-ben kifejtette, hogy a Bszi. 29. § (1) bekezdés b) pontja lényegében a jogegységi eljárás
lefolytathatósága a) pontban foglalt esetének egyik speciális esete. Akkor, amikor a Legfelsőbb Bíróság valamely
tanácsa jogkérdésben el kíván térni a Legfelsőbb Bíróság másik ítélkező tanácsának határozatától, szintén
a joggyakorlat továbbfejlesztése a cél: a joggyakorlat továbbfejlesztése mint ok révén a Legfelsőbb Bíróságnak
lehetősége nyílik valamely jogszabály-értelmezési gyakorlat (tehát a normához „tapadt” ítélkezés) alapján dönteni
az ítélkezés új irányáról. (ABH 2007, 517, 526.)
Az Alkotmánybíróság megítélése szerint a jogegységi eljárás lefolytatásának a Bszi. 29. § (1) bekezdés b) pontjában
szabályozott esete nem ellentétes a jogbiztonság követelményével, sőt, annak érvényesülését szolgálja. Az Alkotmány
47. § (2) bekezdése értelmében a Legfelsőbb Bíróság biztosítja a bíróságok jogalkalmazásának egységét, jogegységi
határozatai a bíróságokra kötelezőek. Az Alkotmány nem szabályozza teljes körűen, milyen eszközökkel teremtheti
meg a Legfelsőbb Bíróság az egységes jogalkalmazást, annak csupán egyik, bár a legfontosabb eszközét nevesíti.
A Bszi. 27. § (2) bekezdése szerint a Legfelsőbb Bíróság elvi bírósági határozatok közzétételével is elősegíti az egységes
joggyakorlat kialakítását. [Lásd ezzel kapcsolatban a 12/2001. (V. 14.) AB határozat indokolását, ABH 2001, 163,
172–173.] A bírósági szervezetrendszer csúcsán elhelyezkedő, legmagasabb szinten ítélkező fórumként a Legfelsőbb
Bíróság az elvi határozatok közzétételén kívül is befolyásolja az alacsonyabb színtű fórumok ítélkezési tevékenységét
az egyedi ügyekben hozott döntéseivel, az ott kifejtett jogi álláspontjával. Jogegységi határozat hiányában
a Legfelsőbb Bíróság ítélkező tanácsainak szemlélete között is lehet eltérés, melynek kiküszöbölésére (is) szolgál
a jogegységi határozat. Akkor, amikor a Legfelsőbb Bíróság egyik ítélkező tanácsa el kíván térni a Legfelsőbb Bíróság
egy másik ítélkező tanácsa határozatától, lényegében a joggyakorlat továbbfejlesztését kívánja elérni. A Bszi. 29. §
(1) bekezdés b) pontja épp annak a lehetőségét teremti meg, hogy a másik tanács határozata nyomán kialakuló
gyakorlattól való eltérés ne csupán egyedi határozattal történjen meg, hanem a joggyakorlat továbbfejlesztésének
szükségességéről, illetve annak irányáról jogegységi eljárás keretében jogegységi tanács döntsön. Annak
megelőzésére szolgál tehát, hogy eltérő gyakorlat alakuljon ki ugyanabban a jogkérdésben a legmagasabb szintű bírói
fórumon belül, melyet csak egy utólagos, az egységes ítélkezési gyakorlat kialakítását célzó jogegységi eljárásban
lehet megszüntetni. Ha a jogegységi eljárás során a tanács a korábbi irányvonaltól való eltérést nem támogatja,
jogegységi határozatában ezt a korábbi álláspontot megerősíti. Míg ha a körülmények folytán indokolt a joggyakorlat
továbbfejlesztése, ennek megfelelő döntést hoz.
A 9/1992. (I. 30.) AB határozatban az Alkotmánybíróság a következőképpen fogalmazta meg a jogbiztonság lényegét:
„A jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé
teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek,
működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság
nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének
kiszámíthatóságát is.” (ABH 1992, 59, 65.) A jogbiztonság elvéből ugyanakkor nem következik, hogy a szabályok
változatlan tartalommal éljenek az idők végezetéig: a körülmények és elvárások változásával értelemszerűen a normák
is módosulnak.
Az Abh2.-ben az Alkotmánybíróság kiemelte: magának a jogegységi határozatnak a funkciójából ered, hogy
a jogegységi határozattal az ítélkezési gyakorlat megváltoztatható. Ebből következik a jogegységi határozat
joggyakorlatot alakító, befolyásoló volta. Ahogy egy új jogi szabályozás is megváltoztatja a korábbi jogi helyzetet, úgy
a bíróságokra kötelező jogegységi határozat kihirdetése is nyilván valóan hat a bíróságok ítélkezésére (hiszen a célja is
ez). (ABH 2007, 517, 533.)
Az, hogy az ítélkezési gyakorlat az indítványozó által támadott keretek között, garanciális feltételek mellett
változtatható meg, nem sérti a jogbiztonságnak az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében megfogalmazott elvét, ezért
az indítványt az Alkotmánybíróság ebben a részében elutasította.
4.2. Az indítványozó szerint a Bszi. 29. § (1) bekezdés b) pontja ellentétes az Alkotmány 57. § (1) bekezdéséből folyó törvény
előtti egyenlőség elvével is.
Az Abh2.-ben az Alkotmánybíróság a Bszi. 29. (1) bekezdés a) pontja és az Alkotmány 57. § (1) bekezdése
vonatkozásában hangsúlyozta, hogy a jogegységi határozat funkciójából ered a jogegységi határozat joggyakorlatot
alakító, befolyásoló volta. Ezért nemcsak az Alkotmány 2. § (1) bekezdésének, de 57. § (1) bekezdésének sérelme sem
állapítható meg. Tekintettel arra, hogy a Bszi. 29. § (1) bekezdés b) pontjában foglalt szabály a joggyakorlat
továbbfejlesztésének egy kiemelt esete, a fenti megállapítások a jelen ügyben is megfelelően irányadók.
Az Alkotmánybíróság ezért az Alkotmány 57. § (1) bekezdése vonatkozásában is elutasította a Bszi. 29. § (1) bekezdés
b) pontja alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt.
5. Az indítványozó az Alkotmány 57. § (1) bekezdése és 2. § (1) bekezdése alapján támadta a Pp. 271. § (2) és
(3) bekezdését. Ezek a rendelkezések bizonyos ügyeket kizárnak a felülvizsgálat lehetőségéből.
5.1. Az Alkotmánybíróság a Pp. 271. § (2) bekezdésének alkotmányossági vizsgálatát ugyanakkor korábban,
az 1173/D/2007. AB határozatában az Alkotmány 2. § (1) bekezdése és 57. § (1) bekezdése tekintetében már lefolytatta,
s az indítványt a Pp. e rendelkezése tekintetében elutasította. Korábbi alkotmányossági vizsgálatára tekintettel
az Alkotmánybíróságnak elsősorban azt kellett eldöntenie, hogy az indítvány nem minősül-e ítélt dolognak.
Az Ügyrend 31. § c) pontja szerint ugyanis, ha az indítvány az Alkotmánybíróság által érdemben elbírált jogszabállyal
azonos jogszabály (jogszabályi rendelkezés) felülvizsgálatára irányul, és az indítványozó az Alkotmánynak ugyanarra
a §-ára, illetve alkotmányos elvére, ezen belül azonos alkotmányos összefüggésre hivatkozva kéri az alkotmánysértést
megállapítani (ítélt dolog), akkor az Alkotmánybíróság az eljárást megszünteti.
Mivel a Pp. 271. § (2) bekezdésének az 1173/D/2007. AB határozatban (ABK 2010. március, 332.) vizsgált szövege
teljesen megegyezik a jelen ügyben támadott rendelkezés szövegével, melyet a korábbiakkal azonos alkotmányos
indokokra hivatkozva kértek megsemmisíteni, ezért az Alkotmánybíróság az indítvány e vonatkozásában az eljárást
az Ügyrend 31. § c) pontja alapján megszüntette.
5.2. Az indítványozó szerint a Pp. 271. § (3) bekezdése azért sérti a törvény előtti egyenlőség elvét, mert azonos feltételek
fennállása esetén indokolatlanul tesz különbséget a per tárgya alapján. Így az állampolgárok egyes csoportjait kizárják
a jogorvoslati lehetőségből.
Az Alkotmánybíróság a pertárgyértékkel összefüggő, a Pp.-nek a felülvizsgálati eljárást kizáró rendelkezéseit
az Alkotmány 57. § (1) bekezdése alapján már egy korábbi határozatában vizsgálta. Az elbírált jogszabályhely
értelmében nem volt helye felülvizsgálatnak olyan vagyonjogi ügyben, amelyben a felülvizsgálati kérelemben vitatott
érték (illetve annak a 24. § alapján megállapított értéke) az ötszázezer forintot nem haladta meg. Az Alkotmánybíróság
rögzítette: „Az Alkotmánybíróság az Alkotmány 57. § (1) bekezdése tekintetében már korábban megállapította, hogy
ezen alkotmányi rendelkezés első mondata »egyenlőségi szabályt fogalmaz meg (...). A bíróság előtti egyenlőség
alkotmányos tétele a jogegyenlőség általános elvéből következik. A bíróság előtti egyenlőség alkotmányos elve
megköveteli, hogy a bíróság igénybevételének állami szervek és más személyek tekintetében egyenlő lehetőségei és
korlátai legyenek. (...) [53/1992. (X. 29.) AB határozat, ABH 1992, 261, 264.]« (425/B/1997. AB határozat, ABH 2000, 691,
694.). A támadott rendelkezés nem érinti az Alkotmány 57. § (1) bekezdésének érvényesülését, hiszen ez
a felülvizsgálatra vonatkozó rendelkezés nem befolyásolja azt, hogy bárki a perben érvényesíthető jogait és
kötelességeit bírósági megítélés elé vigye.” (663/D/2000. AB határozat, ABH 2003, 1223, 1231–1232.) Ezeket
a megállapításait az Alkotmánybíróság az 1173/D/2007. AB határozatában is fenntartotta.
Az Alkotmánybíróság nem látott okot, hogy fenti álláspontjától a jelen ügyben eltérjen. Az indítványozó által támadott
rendelkezések nem akadályozzák az igények törvény által felállított, független és pártatlan bíróság által igazságos és
nyilvános tárgyaláson történő elbírálását. A Pp. 271. § (3) bekezdése meghatározott ügyek vonatkozásában
a rendkívüli jogorvoslati lehetőséget korlátozza, a bírósághoz fordulás jogát nem. A korlátozás pedig nem személyekre
(jogalanyokra) vonatkozik, hanem az általuk érvényesített követelés jellegére (tárgyára vagy értékére). Mindezekre
tekintettel az Alkotmánybíróság az indítvány e részét elutasította.
5.3. Az indítványozó szerint a Pp. 271. § (3) bekezdése azért ellentétes az Alkotmány 2. § (1) bekezdésével, mert
– figyelemmel arra, hogy a kifogásolt rendelkezésekben megjelölt ügyek „nem az egyenlőség elve szerint lesznek
elbírálva” – sérül a jogbiztonság elve, csökken a joggyakorlat kiszámíthatósága.
Ahogy az Alkotmánybíróság fent már kifejtette, a törvény előtti egyenlőség elvét a támadott szabályok nem sértik.
Az indítványozó által felhozott összefüggésben pedig nem állapítható meg érdemi alkotmányos kapcsolat
az Alkotmány 2. § (1) bekezdése és a Pp. 271. § (3) bekezdése között. Az Alkotmánybíróság gyakorlatában az érdemi
alkotmányossági összefüggés hiánya az indítvány elutasítását eredményezi [54/1992. (X. 29.) AB határozat, ABH 1992,
266, 267.; 36/2007. (VI. 6.) AB határozat, ABH 2007, 432, 452.], ezért az indítványt ebben a részében is elutasította.
6. Az indítványozó második alkotmányjogi panaszát a Legfelsőbb Bíróság mint felülvizsgálati bíróság
Pfv.VI.20.720/2007/2. számú, felülvizsgálati kérelmet hivatalból elutasító végzésével szemben terjesztette elő.
A jogorvoslattal nem támadható végzés 2007. május 8. napján kelt, az alkotmányjogi panasz az Alkotmánybírósághoz
2007. július 2. napján érkezett. Az indítványozó a Pp.-nek a felülvizsgálatot korlátozó 271. § (2) bekezdését támadta
az Alkotmány 57. § (1) bekezdése alapján. Tekintettel arra, hogy a felülvizsgálati kérelmet elutasító végzésben
a Legfelsőbb Bíróság első és egyben utolsó ízben alkalmazza a kifogásolt jogszabályi rendelkezést, s a határozat
jogorvoslattal nem támadható, az alkotmányjogi panasz az Abtv. 48. § (1) bekezdésében meghatározott feltételeknek
megfelel. Az Alkotmánybíróság gyakorlatában ugyanis, ha a panaszolt alapjogsérelem nem a rendes, hanem
a rendkívüli jogorvoslati eljárásban következett be, alkotmányos követelmény, hogy az alkotmányjogi panasz
benyújtásának határidejét a rendkívüli jogorvoslati eljárásban hozott határozat kézbesítésétől kell számítani [41/1998.
(X. 2.) AB határozat, ABH 1998, 306.; 42/2004. (XI. 9.) AB határozat, ABH 2004, 551, 586.; 943/D/2006. AB határozat, ABH
2008, 2504, 2507.].
A Pp. 271. § (2) bekezdése alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi
panasz azonban az előzőekben kifejtettek szerint ítélt dolognak minősül, ezért az Alkotmánybíróság az eljárást
e tekintetben is megszüntette.
A határozat Magyar Közlönyben történő közzététele az Abtv. 41. §-án alapul.
Budapest, 2010. október 18. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1059/2011. (III. 23.) Korm. határozata a Nemzet Sportolója cím adományozásáról.
A Kormány a sportról szóló 2004. évi I. törvény 62. § (1)–(2) bekezdései alapján – figyelemmel a Nemzet Sportolója Címről szóló
40/2004. (III. 12.) Korm. rendelet 5. §-ában foglaltakra – Buzánszky Jenő és Grosics Gyula labdarúgók részére a Nemzet Sportolója
címet és az azzal járó életjáradékot adományozza.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
1257/2010. (XI. 25.) Korm. határozata A Berhida Ipartelep szennyezett területek kármentesítése című 5 milliárd forintot meghaladó tervezett beruházási költségű projekt előkészítésének és koncepciójának jóváhagyásáról.
A Kormány – az európai uniós környezetvédelmi normáknak való megfelelés érdekében – 177 997 000 Ft előkészítési
költséggel, 6 262 608 750 Ft tervezett beruházási költséggel jóváhagyja a 6 440 605 750 Ft tervezett összköltségű
Berhida Ipartelep szennyezett területek kármentesítése projektet.
Felelős: fejlesztéspolitikáért felelős miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
1066/2016. (II. 25.) Korm. határozata a Nemzetgazdasági Minisztérium budai Várnegyedben történő elhelyezésének előkészítéséhez szükséges forrás biztosításáról.
A Kormány a  Nemzetgazdasági Minisztérium budai Várnegyedben történő elhelyezése és ezzel összefüggésben a  Budapest
I. kerület, Szentháromság tér 6. szám alatti, egykori pénzügyminisztériumi épület eredeti állapotnak megfelelő helyreállítása
előkészítésének és megtervezésének érdekében
 1. egyetért azzal, hogy az egykori Pénzügyminisztérium épületéből kiköltöző szervezetek és intézményi részegységek
a Budapest I. kerület, Táncsics Mihály utca 1. és Táncsics Mihály utca 9., valamint a Budapest XI. kerület, Daróczi út 3.
szám alatti ingatlanokban kerüljenek elhelyezésre;
2. felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy a  Forster Gyula Nemzeti Örökségvédelmi és
Vagyongazdálkodási Központ útján (a továbbiakban: Forster Központ) gondoskodjon
a) a Budapest I. kerület, Szentháromság tér 6. szám alatti, egykori pénzügyminisztériumi épület
rekonstrukciójához szükséges részletes költség- és ütemterv kidolgozásáról,
b) a kiköltöző szervezetek és intézményi részegységek új elhelyezésének kialakításával kapcsolatos fejlesztési
költség- és ütemterv kidolgozásáról a Budapest I. kerület, Táncsics Mihály utca 1. és Táncsics Mihály utca 9.,
valamint a Budapest XI. kerület Daróczi út 3. szám alatti ingatlanokra vonatkozóan;
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: 2016. február 29.
3. felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy gondoskodjon a Szentháromság tér 6. szám alatti, illetve az 1. pontban
megjelölt ingatlanokkal kapcsolatos beruházások előkészítési és tervezési munkálatainak lefolytatása érdekében
1500,0 millió forint forrás biztosításáról a  Magyarország 2016. évi központi költségvetéséről szóló 2015. évi
C. törvény 1. melléklet XI. Miniszterelnökség fejezetben a Forster Központ javára.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 500,0 millió forint tekintetében 2016. február 29.
 1000,0 millió forint tekintetében 2016. április 30.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
27/2009. (X. 14.) MNB rendelete a „Kálvin” emlékérme kibocsátásáról.
A Magyar Nemzeti Bankról szóló 2001. évi LVIII. törvény 60. §-a (1) bekezdésének d) pontja alapján fennálló jogkörömben eljárva
a következőket rendelem el: 1. § (1) A Magyar Nemzeti Bank – Kálvin János születésének 500. évfordulója alkalmából – „Kálvin” megnevezéssel
5000 forintos címletű ezüst emlékérmét bocsát ki. (2) A kibocsátás időpontja: 2009. október 29.
2. § (1) Az emlékérme 925 ezrelék finomságú ezüstből készült, súlya 31,46 gramm, átmérője 38,61 mm, széle recézett.
(2) Az emlékérme előlapján, körvonallal ellátott külső gyűrűben, felső köriratban a „MAGYAR KÖZTÁRSASÁG” felirat
olvasható. A középmezőben a Debreceni Református Kollégium szószéktartóján található Krisztus-monogram
ábrázolása látható. Az ábrázolás alatti két vízszintes sorban az „5000” értékjelzés és a „FORINT” felirat olvasható. Az
emlékérme bal alsó részén a „BP.” verdejel, a jobb alsó részén a „2009” verési évszám olvasható. Az emlékérme
előlapjának képét e rendelet 1. melléklete tartalmazza. (3) Az emlékérme hátlapján, körvonallal ellátott külső gyűrűben, felső köriratban a „SOLI DEO GLORIA”, alsó köriratban
a „KÁLVIN JÁNOS 1509–1564” felirat olvasható. A középmezőben Kálvin János – Hans Holbein festménye alapján
készült – portréja látható. A portrétól balra az „EUROPA” nemzetközi emlékérme-sorozat közös emblémája, az ún.
„Euro-Star” jel látható, míg a portrétól jobbra Csikai Márta tervezőművész mesterjegye található. Az emlékérme
hátlapjának képét e rendelet 2. melléklete tartalmazza. 3. § Az emlékérméből 12 000 darab készíthető különleges – ún. proof – technológiával.
4. § Ez a rendelet 2009. október 29-én lép hatályba.
Simor András s. k.,
a Magyar Nemzeti Bank elnöke


text:
386/2015. (IX. 8.) KE határozata miniszteri kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés c)  pontja és a  16.  cikk (7)  bekezdése alapján – a  miniszterelnök javaslatára –
dr. Simicskó Istvánt 2015. szeptember 10-ei hatállyal honvédelmi miniszterré kinevezem.
Budapest, 2015. szeptember 8. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
244/2015. (V. 26.) KE határozata rendkívüli és meghatalmazott nagykövet kinevezéséről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés b)  pontja alapján – a  külgazdasági és külügyminiszter előterjesztésére  –
dr. Horváth Jánost kinevezem rendkívüli és meghatalmazott nagykövetté.
Budapest, 2014. október 31. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
5/2003. (II. 1.) HM rendelete az állami célú légiközlekedés szakszemélyzetének képzéséről.
A légiközlekedésről szóló 1995. évi XCVII. törvény
(a továbbiakban: Lt.) 30. §-ának (3) bekezdésében kapott
felhatalmazás alapján, figyelemmel az állami célú légiközlekedés szakszemélyzetének szakszolgálati engedélyeiről
szóló 16/1998. (X. 28.) HM—EüM együttes rendelet
(a továbbiakban: együttes rendelet) 10. §-ának (3) bekezdésére, az állami célú légiközlekedés szakszemélyzetének
képzéséről — a belügyminiszterrel egyetértésben — a következőket rendelem el:
A rendelet célja 1. § E rendelet célja, hogy meghatározza a honvédelmi és
rendvédelmi célú (a továbbiakban: állami célú) légiközlekedés szakszemélyzete szakszolgálati engedélyeinek megszerzése, meghosszabbítása és kiterjesztése érdekében
szervezett képzés rendjét, valamint elősegítse a szakszemélyzet hatósági vizsgára történő felkészítését.
A rendelet hatálya 2. § A rendelet hatálya kiterjed
a) az állami célú légiközlekedésben szakszolgálati enge
dély megszerzésére kötelezett légiközlekedési és légiközlekedéssel összefüggő tevékenységet folytató szakszemélyzetre,
b) a szakszemélyzet tagjainak állományilletékes parancsnokaira és a szolgálati elöljárókra,
c) a képzésben közreműködő tanintézetre, továbbá
d) a képzést felügyelő katonai légügyi hatóságra.
Értelmező rendelkezések 3. § E rendelet alkalmazásában
a) tanóra: a tananyag elsajátításához oktató vagy külső
előadó személyes közreműködését igénylő 45 perces tanítási
idő,
b) alakulat: a pályázó szolgálati helye szerinti szervezeti
egység,
c) képzésben közreműködő katonai tanintézet: a Zrínyi
Miklós Nemzetvédelmi Egyetem Bólyai János Katonai
Műszaki Főiskolai Kar Repülőműszaki Intézet (a továbbiakban: Repülőműszaki Intézet).
A légiközlekedési és légiközlekedéssel összefüggő
tevékenységet folytató szakszemélyzet képzésének célja,
helye és időtartama 4. § A képzés célja olyan speciális ismeretkörökből összetevődő szakmai ismeretanyag megszerzésének és szinten tartásának biztosítása, amely lehetővé teszi a szakszolgálati
engedéllyel rendelkező és szakszolgálati engedély megszerzéséért pályázó szakember számára a szakterületéhez
kapcsolódó feladatok szakmailag megalapozott és hatékony ellátását.
5. § (1) A légiközlekedési és légiközlekedéssel összefüggő
tevékenységet folytató szakszemélyzet képzése tanfolyamon történik, amelyet
a) a honvédelmi célú légiközlekedés szakszemélyzetei
részére az állományilletékes parancsnok kétévente legalább 4 alkalommal,
b) a rendvédelmi célú légiközlekedés szakszemélyzetei
részére az állományilletékes parancsnok a hatósági vizsgára jelentkező pályázók számától függően, igény szerint
szervez.
 (2) Az (1) bekezdés a) pontja szerinti képzés esetén a
katonai szervezet állományilletékes parancsnoka az általa
elkészített ütemtervet előzetesen egyezteti a Repülőműszaki Intézettel.
 (3) A szakszolgálati engedély megszerzéséhez, meghosszabbításához, kiterjesztéséhez szükséges tanfolyam elméleti és gyakorlati foglalkozásokból tevődik össze.
 (4) A pályázó köteles a tanfolyam összes tanóraszámának 80%-án részt venni.
 (5) A pályázót új tanfolyamra kell beiskolázni, ha a
(4) bekezdésben előírt feltétel nem teljesül.
6. § (1) A folyamatos és biztonságos szakszolgálati tevékenység fenntartása érdekében az általános, korszerű szakmai
elméleti ismereteket és a szakterülethez kapcsolódó gyakorlati szakmai ismereteket a pályázó szolgálati helyén kell
oktatni.
(2) A központi szervezetnél, parancsnokságon szolgálatot teljesítő szakszemélyzetek és a katonai légügyi hatóság
szakszemélyzetének elméleti és gyakorlati képzése a pályázó szakszolgálati engedélyének megfelelő képzési programot nyújtó alakulatnál történik.
7. § A vizsgát megelőző 6 hónapon belül a pályázó — az
állományilletékes parancsnok beiskolázási terve szerint —
a részére egy alkalommal előírt tanfolyamon köteles részt
venni.
8. § (1) A szakszolgálati vizsgára felkészítő tanfolyam időtartama legalább 2 hét, amelyet a tanfolyam indítását követő 1 hónapon belül be kell fejezni.
 (2) A (3) bekezdés szerinti tantárgyakat összesen legalább 32 órában kell oktatni.
 (3) Az elméleti alapismeretek főbb tanulmányi területei
az együttes rendelet szakterületenként előírt tantárgyainak
figyelembevételével:
A) a légiközlekedési szakszemélyzet és légiforgalmi irányítók részére:
a) aerodinamika,
b) léginavigáció,
c) repülésmeteorológiai ismeretek,
d) repülő-egészségügyi ismeretek,
e) jogi ismeretek,
f) típusismeret;
B) a repülőműszaki földi szakszemélyzet részére:
a) típusismeret azon szakterületen előírt tananyag
ból, amelyre az üzemeltető a pályázó részére szakszolgálati engedély kiadását kéri,
b) repülőkiképzés és repülő harctevékenység biztosításának szabályai, c) javítási, beszabályozási, felújítási és minőségellenőrzési munkák ismerete,
d) jogszabályok, szakutasítások ismerete; C) az ejtőernyősök részére:
a) aerodinamikai alapismeretek,
b) ejtőernyős ismeretek,
c) egészségügyi ismeretek,
d) ejtőernyőzés elmélete, vészhelyzetek ismerete,
e) meteorológiai alapismeretek,
f) jogszabályok, szakutasítások ismerete,
g) biztosító készülékek, műszerek ismerete.
9. § Az elméleti képzésen szakterületenként valamennyi szakszolgálati tevékenységet ellátó személy együttesen vesz részt,
majd ezt követően külön tanulmányi csoportban a szakterületéhez kapcsolódó sajátos ismereteket sajátítja el.
A tanfolyamra történő beiskolázás szabályai 10. § (1) A pályázó beiskolázására az állományilletékes parancsnok intézkedik, aki a szakszolgálati engedéllyel rendelkező személyekről vezetett nyilvántartás alapján minden év november 30-áig részvételi tervet készít.
(2) Az állományilletékes parancsnok az ejtőernyős állomány beiskolázásával kapcsolatos döntését a HM HVK
felderítő csoportfőnökkel egyeztetve hozza meg.
 (3) Az állományilletékes parancsnok a pályázók részvételi tervét a szakmai felügyeletet ellátó katonai légügyi
hatóságnak tájékoztatás céljából megküldi.
A tanfolyam szervezésének szabályai 11. § (1) A honvédelmi célú légiközlekedés szakszemélyzete
részére szervezett tanfolyam oktatói állományát — a gyakorlati foglalkozások speciális és típusismereteinek kivételével — a Repülőműszaki Intézet jelöli ki.
(2) A Repülőműszaki Intézet szakoktató hiányában
szakirányú végzettséggel, továbbá az adott szakterületen
legalább 3 év szakmai gyakorlattal rendelkező külső előadót vehet igénybe.
 (3) A gyakorlati foglalkozásokon a szakmai ismeretek
oktatását az alakulat állományába tartozó, oktatói vagy
I. típusú minősítő szakszolgálati engedéllyel, illetve a
fedélzeti lövész helikoptervezetők esetében szakszolgálati
engedéllyel és legalább 3 év szakmai gyakorlattal és jó
szakmai minősítéssel rendelkező személy végzi.
(4) Az 5. § (1) bekezdés b) pont szerinti képzéshez az
állományilletékes parancsnok biztosítja az oktatói állományt. A tanfolyamon oktatói tevékenységet a rendvédelmi szerv állományában szolgálatot teljesítő és a (3) bekezdésben meghatározott feltételeknek megfelelő személy
(külső előadó) végezhet.
12. § (1) A tanfolyam MH Légierő Parancsnoksággal egyeztetett elméleti és gyakorlati tematikáját — a (3) bekezdésben foglaltak kivételével — a Repülőműszaki Intézet készíti el.
(2) Az elméleti és gyakorlati tematikákat egységes szerkezetben az MH Légierő Parancsnokság terjeszti fel a
katonai légügyi hatósághoz jóváhagyás céljából.
(3) Az ejtőernyősök elméleti és gyakorlati képzésének
MH Légierő Parancsnoksággal és a Repülőműszaki Intézettel egyeztetett tematikáját az MH Szárazföldi Parancsnokság, a rendvédelmi szervek szakszemélyzetének képzési tematikáit a rendvédelmi szervek készítik el és terjesztik
fel jóváhagyásra a katonai légügyi hatósághoz.
(4) Az állományilletékes parancsnok a tanfolyam kezdetéről a tervezett időpont előtt legalább 30 nappal írásban
tájékoztatja a beiskolázott állományt.
13. § (1) A tanfolyamról naplót kell vezetni.
 (2) A hatósági vizsgára felkészítő tanfolyam elvégzését — a honvédelmi célú légiközlekedés szakszemélyzetei
részére szervezett tanfolyam esetén a Repülőműszaki
Intézet egyetértésével — az alakulat állományilletékes
parancsnoka tanúsítja.
 (3) A tanfolyam eredményes elvégzéséről az
állományilletékes parancsnok e rendelet melléklete szerinti
két példányban kiállított igazolást bocsát ki, melynek
1. számú példányát a kiállítástól számított 8 napon belül a
katonai légügyi hatóságnak meg kell küldeni, a 2. számú
példányát az alakulat irattárában kell elhelyezni.
A tanfolyam anyagi-technikai-pénzügyi biztosítása 14. § (1) A képzési költségeket (oktatók, meghívott előadók
díjazásának költségeit, igazolások költségeit, egyéb járulékos költségeket) az alakulat a költségvetésében tervezi és
biztosítja.
 (2) Az oktatói állomány munkájához az irodatechnikai
eszközöket és képzési anyagokat a honvédelmi célú légiközlekedés szakszemélyzetei részére a Repülőműszaki Intézet és az alakulat, a rendvédelmi célú légiközlekedés
szakszemélyzetei részére az alakulat biztosítja.
Záró rendelkezések 15. § (1) Ez a rendelet 2003. március 1-jén lép hatályba.
 (2) Az állami célú légiközlekedési és légiközlekedéssel
összefüggő tevékenységet folytató szakszemélyzet 2004.
január 1-jétől csak az e rendeletben előírt felkészítő tanfolyam elvégzése után bocsátható hatósági vizsgára.
(3) E rendelet hatálybalépése előtti képzési rendszerben
a légiközlekedési és légiközlekedéssel összefüggő tevékenységet folytató szakszemélyzet által elvégzett tanfolyamot a katonai légügyi hatóság 2004. január 1-jéig elismeri.
 (4) Az állami célú légiközlekedés szakszemélyzetének
szakszolgálati engedélyeiről szóló 16/1998. (X. 28.)
HM—EüM együttes rendelet 102. §-ában szereplő ,,... Zrínyi
Miklós Nemzetvédelmi Egyetem Repülőtiszti Intézete ...’’
szövegrész helyébe a ,,... Zrínyi Miklós Nemzetvédelmi
Egyetem Bólyai János Katonai Műszaki Főiskolai Kar Repülőműszaki Intézete ...’’ szövegrész lép.
Juhász Ferenc s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
108/2013. (III. 5.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9. cikk (3) bekezdés k) pontja, valamint a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi CLXII. törvény
3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Püsök Évát 2013. március 1. napjától határozatlan
időtartamra bíróvá kinevezem. Budapest, 2013. február 20. Áder János s. k.,
köztársasági elnök


text:
83/2013. (VII. 9.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2013. július 2-án megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továbbiakban: régi Ve.) 131/A. § b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva J. Cs. magánszemély (a továbbiakban: beadványozó) által benyújtott országos népi kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a  Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – a  Kúriához címzett kifogást
lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Arany J. u. 25.; levélcím: 1357 Budapest, Pf. 2;
fax: 06-1-7950-143). A bírósági eljárásban az ügyvédi képviselet kötelező. A  jogi szakvizsgával rendelkező személy
saját ügyében ügyvédi képviselet nélkül is eljárhat. A bírósági eljárás nem tárgyi illetékmentes. Az  illeték mértéke
15 000 Ft. A kifogás benyújtóját tárgyi illetékfeljegyzési jog illeti meg.
A Magyar Közlönyt a Szerkesztőbizottság közreműködésével a Közigazgatási és Igazságügyi
Minisztérium szerkeszti.
A Szerkesztőbizottság elnöke: dr. Biró Marcell,
a szerkesztésért felelős: dr. Borókainé dr. Vajdovits Éva.
A szerkesztőség címe: Budapest V., Kossuth tér 2–4.
A Határozatok Tára hivatalos lap tartalma a Magyar Közlöny IX. részében jelenik meg.
A Magyar Közlöny hiteles tartalma elektronikus dokumentumként a http://kozlony.magyarorszag.hu
honlapon érhető el.
A Magyar Közlöny oldalhű másolatát papíron kiadja a Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadó.
Felelős kiadó: Majláth Zsolt László ügyvezető.
Indokolás I. A beadványozó 2013. június 16-án aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási Bizottsághoz
az  országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a  továbbiakban: Nsztv.) 2.  §-a
szerinti hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy magánszemély ügyvéd közreműködése nélkül köthessen az ingatlan-nyilvántartásba történő
bejegyzésre alkalmas ingatlan adásvételi szerződést?”
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a  kezdeményezés nem felel meg az  Nsztv. 17.  §-ában
foglaltaknak, amely szerint a népi kezdeményezésnek pontosan és egyértelműen kell tartalmaznia a megtárgyalásra
javasolt kérdést.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a  Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény
(a  továbbiakban: Ptk.) 365.  § (3)  bekezdése szerint egy ingatlanra vonatkozó adásvételi szerződés megkötésének
érvényességéhez annak írásba foglalása szükséges. A  hatályos rendelkezések azonban a  szerződés megkötéséhez
nem követelik meg, hogy a  szerződő felek ügyvéd közreműködését vegyék igénybe. A  népi kezdeményezésben
feltenni kívánt kérdés félrevezető, megtéveszti a  választópolgárt, ezáltal nem felel meg a  törvényben foglalt
egyértelműség követelményének, mivel az  ingatlan-nyilvántartással kapcsolatos jelenleg hatályos jogszabályok
értelmében „ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzésre alkalmas ingatlan adásvételi szerződés” nemcsak
ügyvédek, hanem közjegyzők vagy jogtanácsosok közreműködésével is létrejöhet. Ennek értelmében nem
állapítható meg egyértelműen, hogy a beadványozó csupán az ügyvédek vonatkozásában kívánná kezdeményezni
a jogalkotást vagy esetleg a közjegyzők, jogtanácsosok vonatkozásában is.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja továbbá, hogy a  népi kezdeményezésben feltenni kívánt kérdés
nem egyértelmű, mert csak a  magánszemélyeket nevesíti, mint az  ingatlan adásvételi eljárás szereplőit.
A  magánszemélyeken kívül azonban a  jogi személyek és egyéb jogi személyiség nélküli társaságok is köthetnek
ingatlan adásvételi szerződést. Mindezek alapján nem állapítható meg, hogy a beadványozó kívánna-e a személyek
között ily módon különbséget tenni.
Mivel a kezdeményezés nem felel meg az Nsztv. 17. §-ában foglalt követelményeknek, ezért ugyanezen jogszabály
18.  §-ának b)  pontja értelmében az  Országos Választási Bizottság az  aláírásgyűjtő ív mintapéldány hitelesítésének
megtagadásáról döntött.
II. A határozat a  választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 349.  § (1)  bekezdés c)  pontján, az  Nsztv. 2.  §-án,
17.  §-án, 18.  § b)  pontján, a  Ptk. 365.  § (3)  bekezdésén, a  jogorvoslatról szóló tájékoztatás a  régi Ve. 130.  §
(1) bekezdésén, az illetékekről szóló tájékoztatás az 1990. évi XCIII. törvény 37. § (1) bekezdésén, 39. § (3) bekezdés
d) pontján, 42. § (1) bekezdés g) pontján, valamint a 62. § (1) bekezdés s) pontján alapul.
Dr. Bordás Vilmos s. k.,
 az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
62/2011. (III. 16.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdése j) pontja, valamint a Magyar Köztársaság kitüntetéseiről szóló 1991. évi XXXI. törvény 2. §
(1) bekezdése alapján a közigazgatási és igazságügyi miniszter előterjesztésére
Benkóczy Zoltánnnak, a Budapesti Operettszínház színművészének, dr. Burucs Kornéliának, a Magyar Tudományos Akadémia Történettudományi Intézete tudományos főmunkatársának,
Deutsch Gábornak, az Országos Rabbiképző Zsidó Egyetem egyetemi tanárának,
Görbe Lászlónak, a Szent Margit Gimnázium igazgatójának, Hajnal Csabának, a MKB Veszprém KC ügyvezető elnökének,
dr. Horváth Attilának, a Pázmány Péter Katolikus Egyetem Jog- és Államtudományi Kar Jogtörténeti Tanszék és
az Eötvös Loránd Tudományegyetem Állam- és Jogtudományi Kar Magyar Állam- és Jogtörténeti Tanszék egyetemi
docensének, Kocsi György plébánosnak, a Veszprémi Érseki Hittudományi Főiskola prefektusának, főiskolai docensének és teológia
tanárnak, Komáromi Gabriellának, a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Kormányzati Iratkezelési Főosztály vezetőjének,
dr. Környei Józsefnek, a kémia tudomány kandidátusának, az „Izotóp Intézet Kft.” Kutató, Fejlesztő, Termelő és
Szolgáltató Kft. cégvezetőjének, kutatás-fejlesztési igazgatójának, a Debreceni Egyetem Természettudományi és
Technológiai Kar Magyar Tudományos Akadémia Atommagkutató Intézete Kihelyezett Környezetfizikai Tanszék
egyetemi docensének, Lackovits Emőkének, muzeológusnak, néprajzkutatónak, dr. Palik Editnek, a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Kormányiroda főosztályvezetőjének,
Birkásné dr. Pápay Juditnak, a pszichológia és neveléstudomány doktorának, nyugalmazott igazgatónak,
dr. Rumszauer János erdőmérnöknek, a Kereszténydemokrata Néppárt Somogy megyei választmányának örökös,
tiszteletbeli elnökének, Szabó Imrének, nyugalmazott sárbogárdi lelkésznek, dr. Szegedi Lászlónak, a tápiósülyi Római Katolikus Plébánia plébánosának, püspöki tanácsosnak,
Turcsány Péternek, a Kráter Műhely Egyesület Könyvkiadó vezetőjének,
Várnai Péternek, a budapesti (XIII. kerületi) Árpád-házi Szent Margit Római Katolikus Plébánia plébánosának a
MAGYAR KÖZTÁRSASÁGI ARANY ÉRDEMKERESZT (polgári tagozat) kitüntetést, Bolláné Sütő Hajnalkának, a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Pénzügyi és Számviteli Főosztálya számviteli
osztályvezetőjének, Dániel Máriának, a Magyar Tudományos Akadémia Földrajztudományi Kutatóintézete gazdasági igazgatóhelyettesének,
Kovács Sándornénak, a Magyar Tudományos Akadémia Akadémiai Óvoda és Bölcsőde óvodapedagógusának,
Simonné Werner Máriának, a Magyar Tudományos Akadémia Pécsi Területi Bizottság Titkársága nyugalmazott
titkárságvezetőjének, Szalai Józsefnének, a csurgói Polgármesteri Hivatal szociális főelőadójának a
MAGYAR KÖZTÁRSASÁGI EZÜST ÉRDEMKERESZT (polgári tagozat) kitüntetést, Bálint Jánosnak, a Legfőbb Ügyészség Központi Gazdálkodási és Gondnokság Osztály Gépjárműforgalmi Csoport
vezetőjének a MAGYAR KÖZTÁRSASÁGI BRONZ ÉRDEMKERESZT (polgári tagozat)
kitüntetést adományozom. Budapest, 2011. február 25. Schmitt Pál s. k.,
köztársasági elnök


text:
31/2017. (IV. 10.) ME határozata a Magyarország Kormánya és Románia Kormánya között a magyar–román államhatáron, Magyarcsanád és Cenad (Nagycsanád) települések közötti Maros-híd, valamint a kapcsolódó létesítmények megépítéséről szóló egyezmény létrehozására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (1) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
a nemzeti fejlesztési miniszter és a külgazdasági és külügyminiszter előterjesztése alapján
 1. egyetértek a Magyarország Kormánya és Románia Kormánya között a magyar–román államhatáron, Magyarcsanád
és Cenad (Nagycsanád) települések közötti Maros-híd, valamint a  kapcsolódó létesítmények megépítéséről szóló
egyezmény (a továbbiakban: egyezmény) létrehozásával;
2. felhatalmazom a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy – az érintett miniszterekkel egyetértésben – a  tárgyalásokon
részt vevő személyeket kijelölje;
3. felhatalmazom a nemzeti fejlesztési minisztert, vagy az általa kijelölt személyt, hogy a tárgyalások eredményeként
előálló szövegtervezetet kézjegyével lássa el;
4. felhívom a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy az  egyezmény létrehozásához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki;
5. felhívom a  nemzeti fejlesztési minisztert, a  külgazdasági és külügyminisztert, valamint az  igazságügyi
minisztert, hogy az  egyezmény létrehozását követően az  egyezmény szövegének végleges megállapítására való
felhatalmazásról szóló határozat tervezetét haladéktalanul terjesszék a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
37/2006. (XII. 27.) GKM utasítása a Nemzeti Közlekedési Hatóság Szervezeti és Működési Szabályzatáról.
1. § A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2006. évi
LVII. törvény 74. §-ában foglaltak alapján jelen utasítás mellékleteként a Nemzeti Közlekedési Hatóság Szervezeti és
Működési Szabályzatát kiadom.
2. § Utasítom a Nemzeti Közlekedési Hatóság elnökét, hogy az új szervezet felállításával kapcsolatban szükséges munkajogi intézkedések (így különösen a munkaköri leírások módosítása, új kinevezések, kinevezésmódosítások és új vezetői
megbízások adása, vezetői megbízások visszavonása, illetőleg felmentések) megtételéről 2007. február 28-áig gondoskodjon.
3. § Ez az utasítás 2007. január 1-jén lép hatályba, egyidejűleg hatályát veszti
a) a Közlekedési Főfelügyelet Szervezeti és Működési szabályzatáról szóló 29/2006. (IX. 27.) GKM utasítás, valamint
b) a Polgári Légiközlekedési Hatóság Szervezeti és Működési szabályzatáról szóló 30/2006. (IX. 27.) GKM utasítás.
Dr. Kóka János s. k.,
gazdasági és közlekedési miniszter


text:
190/2016. (VI. 14.) KE határozata állampolgárság visszavonással történő megszüntetéséről.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés i) pontja, valamint a magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény 9. §-a
alapján – a belügyminiszter BM/8408-2/2016. számú előterjesztésére – Ratnikov Krisztián (névmódosítás előtti neve:
Rátnikov Krisztián Olehovics; születési hely, idő: Munkács [Ukrajna], 2003. április 28.) magyar állampolgárságát
visszavonom.
Budapest, 2016. május 30. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
322/2017. (VIII. 22.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés f )  pontja, illetve a  Magyarország címerének és zászlajának használatáról,
valamint állami kitüntetéseiről szóló 2011. évi CCII. törvény 18.  § (1)  bekezdése alapján – a  miniszterelnök
előterjesztésére –
a székelyudvarhelyi mentőszolgálat korszerűsítése, valamint a  Kárpát-medencei mentősök szakmai
együttműködésének elősegítése érdekében végzett tevékenysége elismeréseként
dr. Ambrus József, a Hargita Megyei Mentőszolgálat székelyudvarhelyi mentőállomásának vezető főorvosa részére,
a magyar nemzetiségi politika németországi és bajorországi megismertetése, valamint a  két nép közötti barátság
ápolása érdekében végzett tevékenysége elismeréseként
prof. dr. Andreas Otto Weber, a Keleti Németek Házának igazgatója részére,
az erdélyi magyarság hitének megerősítése mellett a gyimesi fiatalság életkörülményeinek javítását is elhivatottan
szolgáló egyházi és közösségépítő tevékenysége elismeréseként
Bodó György, a gyimesközéploki Szent Mária Magdolna Római Katolikus Plébánia plébánosa részére,
az ausztráliai, főként a  queenslandi magyarság körében végzett több évtizedes közösségépítő tevékenysége
elismeréseként
Bozsik Tamás, a queenslandi Gold Coast-i Magyar Nyugdíjas Klub elnöke részére,
a Kodály-módszer széles körű portugáliai megismertetése és a  zenepedagógus szakmán belüli népszerűsítése
érdekében végzett munkája elismeréseként
Cristina Brito Da Cruz zenepedagógus, az Escola Superior de Música de Lisboa tanszékvezető tanára részére,
az erdélyi táncházmozgalom aktív tagjaként a népzene- és néptánchagyományok továbbadása érdekében végzett
sokrétű értékőrző tevékenysége elismeréseként
Deák Gyula Levente, a Háromszék Táncegyüttes igazgatója, a Romániai Magyar Néptánc Egyesület elnöke részére,
az Ausztráliában élő magyar keresztyének lelki életét gazdagító lelkészi szolgálata, valamint fáradhatatlan
közösségépítő és kulturális szervező tevékenysége elismeréseként
Dézsi Csaba, az  Ausztráliai Magyar Református Egyház lelkész-elnöke, a  Fitzroy North-i Magyar Református
Gyülekezet lelkipásztora részére,
a magyar–osztrák kapcsolatok ápolása és fejlesztése érdekében végzett lelkiismeretes munkája elismeréseként
Felker Judith, az Osztrák–Magyar Társaság főtitkára részére,
a magyar kultúra és történelem nemzetközi megismertetését többek között a  madridi 1956-os emlékmű
megalkotásával szolgáló művészi pályája elismeréseként
Fodor-Lengyel Zoltán festőművész, szobrászművész, az Apoyo el Arte Alapítvány alapítója és elnöke részére,
a magyar néptánckultúra finnországi népszerűsítését, valamint a magyar–finn társadalmi és kulturális kapcsolatok
fejlesztését szolgáló munkája elismeréseként
Gazdag Béla táncpedagógus részére,
a magyar irodalom vietnami népszerűsítését, valamint a  két nép baráti és kulturális kapcsolatainak elmélyítését
szolgáló tevékenysége elismeréseként
dr. Giap Van Chung műfordító részére,
az 1956-os forradalom és szabadságharc eszméje melletti bátor kiállása, valamint az  erdélyi magyarság nemzeti
identitásának megőrzését szolgáló tevékenysége elismeréseként
Gráma János, a Volt Politikai Foglyok Maros Megyei Szövetségének titkára részére,
a kárpátaljai magyarság érdekképviseletét, valamint anyanyelvének és kultúrájának megőrzését szolgáló
példaértékű pedagógusi és közéleti tevékenysége elismeréseként
Gulácsy Géza, a  Kárpátaljai Magyar Kulturális Szövetség alelnöke, a  szövetség Jótékonysági Alapítványának
igazgatója, a Munkácsi Szent István Líceum és a Munkácsi 3. számú II. Rákóczi Ferenc Középiskola tanára részére,
példaadó életútja, valamint a  diaszpórában élő magyarság vallási és kulturális életében betöltött szerepe
elismeréseként
dr. Győri Róbert, a Los Angeles-i Egyesült Magyar Ház korelnöke részére,
a felvidéki magyar kórusmozgalom jelentős személyiségeként végzett kiemelkedő művészi tevékenysége
elismeréseként
Havasi József operaénekes, karnagy, a kassai Csermely Kórus alapítója és vezetője részére,
a felvidéki magyarság identitásának megőrzését szolgáló kultúraszervező tevékenysége, valamint a  „Felcserélt
otthonok” című kiállítás megszervezése során végzett munkája elismeréseként
Jarábik Gabriella, a Szlovákiai Magyar Kultúra Múzeumának igazgatója részére,
több évtizedes pedagógusi pályája, valamint a  szlovákiai magyarság népi kultúrájának és hagyományainak
megőrzését szolgáló munkája elismeréseként
Jókai Mária, a Kalászi Kilencéves Alapiskola nyugalmazott pedagógusa részére,
a magyar történelem és kultúra külföldi megismertetését, valamint az  1956-os forradalom és szabadságharc
emlékének ápolását szolgáló tevékenysége elismeréseként
Keszei Imre 1956-os szabaságharcos, a Brüsszeli Magyar Ház tagja részére,
a kárpátaljai szovjet megszállás eseményeinek széles körű megismertetését szolgáló, elhivatott kutatói és
publikációs tevékenysége elismeréseként
Korszun Olekszij Mihajlovics történész, közíró, a Kárpátaljai Megyei Rehabilitációs Bizottság tagja részére,
az Ausztráliában élő magyarok anyanyelvi oktatása, valamint a magyar nyelvű érettségi lehetőségének megőrzése
érdekében végzett odaadó munkája elismeréseként
Körlaki Ágnes Mária, a Victorian School of Languages tanára részére,
a málenkij robot kárpátaljai vonatkozásaival kapcsolatos kutatásai és a  „GULAG-GUPVI Emlékév” során tartott
előadásai elismeréseként
Molnár D. Erzsébet történész, a  II. Rákóczi Ferenc Kárpátaljai Magyar Főiskola Történelem és Társadalomtudományi
Tanszékének főiskolai docense részére,
az észak-európai magyarság lelki gondozása mellett anyanyelvének, kultúrájának és identitásának megőrzése iránt
is elkötelezett, több évtizedes szolgálata elismeréseként
Molnár-Veress Pál, a Svédországi Protestáns Magyar Egyházi Közösség lelkésze részére,
a „GULAG-GUPVI Emlékév” során Magyarországon és Erdélyben végzett történészi és kultúraszervező tevékenysége
elismeréseként
dr. Murádin János Kristóf történész, a  Sapientia Erdélyi Magyar Tudományegyetem Nemzetközi Kapcsolatok és
Európai Tanulmányok Szakának egyetemi adjunktusa, a  Sapientia Erdélyi Magyar Tudományegyetem Kolozsvári
Karának kari kancellárja részére,
a magyar vívósport hollandiai népszerűsítését szolgáló tevékenysége elismeréseként
Nagy Lajos vívóedző, a hollandiai Pallós vívóegyesület alapítója, természetgyógyász részére,
a magyar–dán gazdasági kapcsolatok erősítését a  vállalat magyarországi gyártóbázisainak kiépítésével elősegítő
munkája, valamint aktív társadalmi tevékenysége elismeréseként
Niels Due Jensen, a  Poul Due Jensen Foundation elnöke, a  Grundfos Csoport volt vezérigazgatója, a  Grundfos
Holding és a Grundfos Management volt elnöke részére,
az 1956-os forradalom és szabadságharc idején az  elnyomó kommunista rezsim ellen fegyveres ellenállóként
tanúsított bátor helytállása elismeréseként
Olga Murphy 1956-os szabadságharcos részére,
a belgiumi magyar közösség érdekében végzett önzetlen munkája, valamint az  1956-os forradalom és
szabadságharc emlékének ápolását szolgáló tevékenysége elismeréseként
Orémusz József 1956-os szabaságharcos, a Brüsszeli Magyar Ház tagja részére,
a tokaji borvidék fejlődése, valamint a  magyar borok spanyolországi népszerűsítése érdekében végzett
tevékenysége elismeréseként
Rafael Alonso Santos, a Vega Sicilia és az Oremus Pincészet volt export igazgatója részére,
a magyar zeneművészet kanadai népszerűsítése mellett a magyarországi kulturális programok és zenei tehetségek
támogatását is odaadóan szolgáló tevékenysége elismeréseként
Reményi Mihály Imre, a torontói Reményi House of Music üzletvezetője részére,
a magyar–német baráti kapcsolatok és a  helyi magyarság összetartozásának erősítése mellett kultúránk
németországi népszerűsítését is több évtizede szolgáló munkája elismeréseként
Rozmán Lajos, a  Nürnbergi Magyar Kultúregyesület volt elnöke, a  Rozmán Ungarn Reisen és az  Ungarwein
tulajdonosa és üzletvezetője részére,
az erdélyi szórványban élő magyarság körében végzett elkötelezett néptáncoktatói és közösségépítő tevékenysége
elismeréseként
Sándor Csaba Lajos, a  balánbányai Tanulók Háza néptáncoktatója, koreográfusa, az  Ördögborda Néptáncegyüttes
alapító vezetője részére,
az ausztriai magyarság körében végzett több évtizedes kultúra- és közösségszervező munkája elismeréseként
Stipsicz Károlyné, a bécsi Szent István Egylet díszelnöke, volt elnöke részére,
a helyi magyar közösség fejlődése, kultúrájának megőrzése és a  fiatalok szülőföldön maradása mellett
az anyaországgal való kapcsolatok ápolását is elkötelezetten szolgáló munkája elismeréseként
Székely Ernő, Csíkszentkirály község polgármestere részére,
a diaszpórában élő, főként a németországi magyar közösség érdekében végzett több évtizedes munkája, valamint
az erdélyi magyarokat támogató tevékenysége elismeréseként
Szilágyi Szabolcs, a  Németországi Magyar Szervezetek Szövetségének elnökhelyettese, a  Hannoveri Magyar
Egyesület volt elnöke részére,
a magyar–lengyel kapcsolatok ápolása és a  magyar kultúra lengyelországi népszerűsítése érdekében végzett
kiemelkedő tevékenysége elismeréseként
Tadeusz Kwiatkowski, Dąbrowa Tarnowska polgármestere részére,
a magyar−dán kapcsolatok fejlesztését főként a  hazai borkultúra és gasztronómia dániai megismertetésével
szolgáló munkája, valamint az ott élő magyarokat támogató tevékenysége elismeréseként
Tillike Ida Marthe Jørgensen, a  Hungaria Vinimport igazgatója, a  koppenhágai Hungaria Restaurant & Vinbar volt
tulajdonosa és volt vezetője részére,
a São Pauló-i magyarság összetartozásának erősítése, valamint a magyar hagyományok népszerűsítése érdekében
több évtizeden át végzett munkája elismeréseként
Tirczka Palluch Erzsébet, a São Pauló-i Magyar Ház igazgatóságának tagja részére,
a szórványban élő magyarság nemzeti öntudatának és anyanyelvének megőrzését, valamint a  népzenei
hagyományok ápolását szolgáló értékőrző munkája elismeréseként
Tóth Sándor pedagógus, a Hajdina Néptáncegyüttes alapítója és vezetője részére,
a magyar kultúra és hagyományok ápolását szolgáló, valamint a torontói magyar közösség összetartozását erősítő
több évtizedes munkája elismeréseként
Varga István, a Kanadai Magyar Kulturális Tanács kelet-kanadai alelnöke részére,
a felvidéki magyarság kultúrájának megőrzése iránti elkötelezettsége, valamint sokoldalú szervező és közösségépítő
tevékenysége elismeréseként
Zvolenský Gabriella, a királyhelmeci Bodrogközi és Ung-vidéki Közművelődési Intézet igazgatója részére a
MAGYAR ARANY ÉRDEMKERESZT
polgári tagozata; elhivatott hitoktatói munkája, valamint a „Vakációs Bibliahét” megrendezését szolgáló tevékenysége elismeréseként
Demeter Irén református vallástanár részére,
az 1956-os forradalom és szabadságharc emlékének ápolása érdekében végzett áldozatos munkája elismeréseként
Dittmar Zoder, a gießhübli ZOTRON elektronikai kisvállalat tulajdonosa és vezetője részére,
a kárpátaljai magyarság megmaradása érdekében folytatott közéleti tevékenysége, valamint a  kárpátaljai magyar
nyelvű oktatás területén végzett pedagógusi munkája elismeréseként
Krüzsely Tibor, a Kárpátaljai Magyar Kulturális Szövetség Viski Alapszervezetének volt elnöke részére,
a helyi magyar közösség megmaradása, valamint a  fiatalok magyar nyelvű oktatása érdekében végzett odaadó
szervező munkája elismeréseként
Szecskó Zsuzsanna, a muraszombati Magyar Baráti Kör – Művelődési Egyesület alapító tagja és elnöke részére,
a moldvai csángómagyar gyerekek megsegítése érdekében végzett önzetlen karitatív tevékenysége elismeréseként
Willemse Jolán, a Keresztszülők a Moldvai Csángó Magyarokért Egyesület alelnöke és szociális felelőse részére a
MAGYAR EZÜST ÉRDEMKERESZT
polgári tagozata; a magyar–bolgár kulturális kapcsolatok ápolása és erősítése, valamint a magyar művészek bulgáriai népszerűsítése
érdekében végzett munkája elismeréseként
Dimitar Zsecsev Ruszev, a haszkovói Jazz Klub alapítója és elnöke részére,
a távol-keleti harcművészetek magyarországi népszerűsítése és a  japán kendzsucu sportág hazai bevezetése
érdekében végzett tevékenysége elismeréseként
Suzuki Kimiyoshi harcművész, a Shinbukan Dojo Klub alapítója részére,
a magyar–lengyel kapcsolatok fejlesztését és a magyar kultúra lengyelországi megismertetését és népszerűsítését
szolgáló tevékenysége elismeréseként
Szilágyi László, a łódźi Lengyel–Magyar Baráti Társaság tagja részére a
MAGYAR BRONZ ÉRDEMKERESZT
polgári tagozata kitüntetést adományozom. Budapest, 2017. július 24.
Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1297/2014. (V. 5.) Korm. határozata a SURJÁNY-HÚS Ipari és Kereskedelmi Korlátolt Felelősségű Társaság és az „ALFÖLDI-HÚS” Élelmiszeripari és Kereskedelmi zártkörűen Működő Részvénytársaság hitel-, illetve kölcsönfelvételéhez kapcsolódó egyedi állami kezességről.
A Kormány
 1. az állattenyésztés – azon belül is a  sertéságazat – fejlesztési célkitűzéseivel összhangban, a SURJÁNY-HÚS Ipari és
Kereskedelmi Korlátolt Felelősségű Társaságnak (székhelye: 1097 Budapest, Gubacsi út 22., cégjegyzékszáma:
01-09-880560, adószáma: 11268639-2-44) és az „ALFÖLDI-HÚS” Élelmiszeripari és Kereskedelmi Zártkörűen Működő
Részvénytársaságnak (székhelye: 1097 Budapest, Gubacsi út 22., cégjegyzékszáma: 01-10-046614, adószáma:
11057831-2-43) a  húsfeldolgozás, -tartósítás és -készítmény gyártás területén elfoglalt piaci pozícióját, továbbá
a  társadalmi, gazdasági és infrastrukturális szempontból elmaradott, országos átlagot jelentősen meghaladó
munkanélküliséggel sújtott törökszentmiklósi és szarvasi térségek foglalkoztatásában betöltött szerepét mérlegelve
az  államháztartásról szóló 2011.  évi CXCV.  törvény 92.  § (1)  bekezdése alapján felhatalmazza a  nemzetgazdasági
minisztert, hogy a  SURJÁNY-HÚS Ipari és Kereskedelmi Korlátolt Felelősségű Társaság és az  „ALFÖLDI-HÚS”
Élelmiszeripari és Kereskedelmi Zártkörűen Működő Részvénytársaság (a  továbbiakban együtt: Társaságok) hitel-,
illetve kölcsönfelvételéhez az állam nevében egyedi állami kezességet vállaljon a következő feltételekkel:
a) az egyedi állami kezességvállalás a  Társaságok fennálló hiteleinek kiváltását célzó, együttesen legfeljebb
2 480 millió forint tőkeösszegű, legfeljebb 5 éves futamidejű, azon belül legfeljebb 3 éves, tőketörlesztésre
vonatkozó türelmi idejű hitel-, illetve kölcsön felvételéhez (ideértve a Társaságok fennálló hiteleinek, illetve
kölcsöneinek átvállalását és átütemezését) és a  Társaságok tevékenységének bővítését célzó, együttesen
legfeljebb 500 millió forint tőkeösszegű, legfeljebb 10 éves futamidejű, azon belül legfeljebb 3 éves,
tőketörlesztésre vonatkozó türelmi idejű hitel-, illetve kölcsön felvételéhez kapcsolódhat,
b) egyedi állami kezesség legfeljebb az a) pont szerinti hitel, illetve kölcsön esetében a hitel, illetve a kölcsön
tőke és ügyleti kamatai összegének 80%-áig vállalható az a) pont szerinti olyan hitelhez, illetve kölcsönhöz
kapcsolódóan, amelynek kamata éves szinten nem magasabb változó kamatláb esetén a kamat-megállapítás
időpontjában érvényes, a  kamatidőszak hosszával megegyező 1 vagy 3 hónapos BUBOR+3 százalékpont,
fix kamatozás esetén a szerződéskötés vagy a kamat-megállapítás napját megelőző második munkanapon,
az  Államadósság Kezelő Központ Zrt. által jegyzett, a  hitel futamidejét leginkább megközelítő hátralévő
futamidejű magyar államkötvény referencia hozama+3 százalékpont;
c) a kezességvállalási díjat úgy kell megállapítani, hogy annak esetleges támogatástartalma az  Európai Unió
működéséről szóló szerződés 107. és 108.  cikkének a  csekély összegű támogatásokra való alkalmazásáról
szóló 2013. december 18-i 1407/2013/EU bizottsági rendelet figyelembevételével de minimis támogatásként
kerüljön nyújtásra, legfeljebb a Társaságok rendelkezésre álló szabad de minimis keretéig,
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal
2. felhívja a  vidékfejlesztési minisztert, hogy a  kezességvállalási díj mértékére és a  kezességvállalási díjban foglalt
támogatástartalom módszertanára tegyen javaslatot a nemzetgazdasági miniszter részére;
Felelős: vidékfejlesztési miniszter
Határidő: azonnal 3. felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy az 1. pont szerinti egyedi állami kezességvállalásnál az Államadósság
Kezelő Központ Zrt.-nek az állam által vállalt kezesség előkészítésének és a kezesség beváltásának eljárási rendjéről
szóló 110/2006. (V. 5.) Korm. rendelet 7. § (1) bekezdés b) pont 1. alpontja szerinti közreműködéséről gondoskodjon.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
9/2015. (III. 6.) KKM közleménye a Magyarország Kormánya és a Török Köztársaság Kormánya között a kulturális központok nyitásáról, működtetéséről és tevékenységéről szóló Egyezmény kihirdetéséről szóló 2013. CCXI. törvény 2. és 3. §-ának hatálybalépéséről.
A 2013. évi CCXI. törvénnyel a Magyar Közlöny 2013. december 12-i, 207. számában kihirdetett, a Magyarország
Kormánya és a Török Köztársaság Kormánya között a kulturális központok nyitásáról, működtetéséről és
tevékenységéről szóló Egyezmény 26. cikke az alábbiak szerint rendelkezik a hatálybalépésről:
„A jelen Egyezmény azon utolsó írásbeli értesítés kézhezvételét követő harmincadik napon lép hatályba, amelyben
a Felek diplomáciai úton tájékoztatják egymást, hogy lefolytatták a ratifikációhoz szükséges nemzeti jogi eljárásokat.”
Az utolsó értesítés kézhezvételének napja: 2015. február 16.
Az Egyezmény hatálybalépésének napja: 2015. március 18.
A fentiekre tekintettel, összhangban a 2013. évi CCXI. törvény 4. § (3) bekezdésével megállapítom, hogy a Magyarország
Kormánya és a Török Köztársaság Kormánya között a kulturális központok nyitásáról, működtetéséről és
tevékenységéről szóló Egyezmény kihirdetéséről szóló 2013. évi CCXI. törvény 2. és 3. §-a 2015. március 18-án, azaz
kettőezer-tizenöt március tizennyolcadikán lép hatályba.
Szijjártó Péter s. k.,
 külgazdasági és külügyminiszter


text:
306/2015. (VII. 20.) KE határozata bírói felmentésről.
Az Alaptörvény 9. cikk (3) bekezdés k) pontja, valamint a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011.  évi
CLXII. törvény 90. §-a alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – nyugállományba helyezés iránti
kérelmére tekintettel dr. Kobli Ilonát 2015. november 30-ai hatállyal bírói tisztségéből felmentem.
Budapest, 2015. július 10. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
15/2016. (II. 9.) ME határozata helyettes államtitkár kinevezéséről.
A közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény 220. § (2) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva,
a nemzeti fejlesztési miniszter javaslatára
Keszthelyi Nikolettát a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium helyettes államtitkárává
– 2016. január 18-ai hatállyal – kinevezem. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
278/2016. (VIII. 16.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló
2011.  évi  CLXII.  törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára –
dr.  Fülöp  Natasa Katalint a  2016. október 1. napjától 2019. szeptember 30. napjáig terjedő időtartamra bíróvá
kinevezem.
Budapest, 2016. augusztus 3. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
37/2006. (XII. 25.) PM rendelete a kiemelt adózók kijelöléséről, valamint az adóteljesítmény számítási módjáról és az alkalmazásával megállapított értékhatárokról.
Az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény
(a továbbiakban: Art.) 175. §-a (12) bekezdésének a) és
b) pontjaiban kapott felhatalmazás alapján – a pénzügyminiszter feladat- és hatásköréről szóló 169/2006.
(VII. 28.) Korm. rendelet 4. § (3) bekezdés d) pontjában
meghatározott feladatkörében eljárva – a következőket
rendelem el:
A kiemelt adózók kijelölése 1. § Kiemelt adózónak minősülnek az adóévet megelőző
év utolsó napján csődeljárás, felszámolás, végelszámolás
alatt nem álló,
a) részvénytársasági formában működő hitelintézetek
és biztosítók, b) költségvetési szervek, a személyi jövedelemadóról
szóló törvény szerinti egyéni vállalkozók és magánszemélyek kivételével azon adózók, amelyek adóteljesítmény
értéke a 2200 millió forintot elérte, illetve azt meghaladta.
A 3000, illetőleg a 10 000 legnagyobb adóteljesítménnyel rendelkező adózó kijelölése
2. § Ha az adóteljesítmény értéke a 488 millió forintot elérte,
illetve azt meghaladta, az állami adóhatóság az Art. 90. §
(2) bekezdése alapján az adózót legalább háromévente
valamennyi adónem és költségvetési támogatás vonatkozásában ellenőrzi.
3. § Azokat az adózókat, akik (amelyek) adóteljesítményének értéke a 119 millió forintot elérte, illetve azt meg-
haladta, továbbá 2006. szeptember 1-jén havonkénti általános forgalmi adó bevallásra voltak kötelezettek, az Art.
52. § (11) bekezdése alapján az állami adóhatóság elnöke
soron kívüli adatszolgáltatásra kötelezheti.
Az adóteljesítmény számítási módja 4. § (1) Az adóteljesítmény az adózó bruttó módon számított
(költségvetési támogatással, adókedvezménnyel, adómentességgel növelt) összes, elévülési időn belüli adókötelezettségének egy évre vetített átlaga, amelyben az általános
forgalmi adó esetében a fizetendő, továbbá az előzetesen
felszámított és levonható általános forgalmi adó értékei
közül a nagyobb értéket kell figyelembe venni.
(2) Az adóteljesítmény értékét az 5. §-ban felsorolt adóteljesítmény-elemek egy évre vetített – a tevékenység kezdetének figyelembevételével időarányosan megállapított –
számtani átlagának összegeként kell kiszámítani.
5. § Adóteljesítmény-elemek:
a) az adóévet megelőző hatodik év január 1-jétől az
adóévet megelőző év június 30-áig terjedő időszakra benyújtott általános forgalmi adó bevallásokban szereplő
értékesítést terhelő adó (2004. május 1-jétől a fizetendő
adó csökkentve a közösségen belülről történő termékbeszerzés és a termékimport címén fizetendő adóval) és a
beszerzés után levonható adó értéke közül a bevallásokban
szereplő nagyobb értékek;
b) az adóévet megelőző hatodik év január 1-jétől az
adóévet megelőző második év december 31-éig terjedő
időszakra vonatkozóan a társasági adóbevallásban az adókedvezménnyel nem csökkentett társasági adó (számított
adó) és osztalékadó; a naptári évtől eltérő üzleti évet választó adózók esetén az adóévet megelőző év augusztus
31-éig benyújtott bevallás adatait is figyelembe kell venni;
c) az adóévet megelőző hatodik év január 1-jétől az
adóévet megelőző második év december 31-éig terjedő
időszakra vonatkozó járulékfizetési kötelezettség, kivéve
a költségvetési szerveket;
d) az adóévet megelőző hatodik év január 1-jétől az
adóévet megelőző második év december 31-éig terjedő
időszakra vonatkozóan
da) a magánszemélyek jövedelemadó bevallásában a
számított adó, az elkülönülten adózó jövedelmek adója és
a vállalkozói adókedvezmény,
db) a költségvetési szervek kivételével a munkáltatók,
kifizetők személyi jövedelemadó-bevallásában megállapított fizetési kötelezettsége,
dc) minden egyéb bevallásban megállapított adókötelezettség (kivéve a munkaadói, a munkavállalói járulék és az egészségügyi hozzájárulás a költségvetési szerveknél), és
dd) az igényelt költségvetési támogatás – ide nem értve
az adó-visszaigénylést és adó-visszatérítést – abszolút
értéken számolva.
6. § Az adóteljesítmény számítása az adóévet megelőző év
szeptember 1-jén nyilvántartott adatok alapján történik.
Záró rendelkezések 7. § Ez a rendelet 2007. január 1-jén lép hatályba. A rendelet
hatálybalépésével egyidejűleg az adóteljesítmény számítási módjáról és az alkalmazásával megállapított értékhatárokról szóló 56/2005. (XII. 29.) PM rendelet hatályát
veszti.
Dr. Veres János s. k.,
pénzügyminiszter


text:
1453/2015. (VII. 7.) Korm. határozata a határőrizeti célú ideiglenes biztonsági határzár fizikai létrehozása érdekében a rendkívüli kormányzati intézkedésekre szolgáló tartalékból történő előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 21. § (6) bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
a határőrizeti célú ideiglenes biztonsági határzár fizikai létrehozása érdekében a büntetés-végrehajtási szervezetnél
felmerülő költségek finanszírozására 6564,2 millió forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el elszámolási, a fel nem
használt rész tekintetében visszatérítési kötelezettséggel, a Magyarország 2015. évi központi költségvetéséről szóló
2014.  évi C.  törvény (a  továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 32. Rendkívüli kormányzati
intézkedések cím terhére, a  Kvtv. 1.  melléklet XIV. Belügyminisztérium fejezet, 5. Büntetés-végrehajtás cím javára,
az 1. melléklet szerint.
Az átcsoportosítás tekintetében
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Az elszámolási és a visszatérítési kötelezettség tekintetében
Felelős: belügyminiszter
Határidő: 2016. március 31.
Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 miniszterelnök-helyettes


text:
22/2017. (I. 31.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9. cikk (3) bekezdés k) pontja, valamint a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011.  évi
CLXII.  törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Kis Tamást
2017. február 15. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2017. január 23. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1598/2018. (XI. 26.) Korm. határozata az Attila király emlékmű létrehozásáról.
A Kormány
 1. elkötelezett a magyar kultúra és a nemzeti hagyományok megerősítése iránt, ezért egyetért Cser Károly Attila király
lovas szobor rekonstrukciójával;
 2. felhívja az  emberi erőforrások miniszterét, hogy az  1.  pontban foglaltak végrehajtása érdekében tegye meg
a szükséges intézkedéseket;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: azonnal
3. az államháztartásról szóló 2011.  évi CXCV.  törvény 21.  § (1)  bekezdésében és 33.  § (2)  bekezdésében biztosított
jogkörében eljárva az  1.  pontban foglaltak végrehajtása érdekében 74 000 000 forint egyszeri átcsoportosítását
rendeli el elszámolási, a  fel nem használt rész tekintetében visszatérítési kötelezettséggel a  Magyarország
2018.  évi központi költségvetéséről szóló 2017.  évi C.  törvény (a  továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet
XI. Miniszterelnökség fejezet, 32. Központi kezelésű előirányzatok cím, 1. Rendkívüli kormányzati intézkedések alcím
terhére, a  Kvtv. 1.  melléklet XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím,
13. Művészeti tevékenységek alcím, 4. Művészeti tevékenységek és egyéb fejezeti feladatok támogatása
jogcímcsoport javára, az 1. melléklet szerint;
Az átcsoportosítás tekintetében
Felelős: pénzügyminiszter
Határidő: azonnal Az elszámolási és visszatérítési kötelezettség tekintetében
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2019. június 30.
4. az Attila király emlékmű helyszínéül az 1. pontban meghatározott szobor elhelyezésére Vác városát jelöli ki.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1445/2016. (VIII. 17.) Korm. határozata az IKOP-2.1.0-15-2016-00002 azonosító számú („Infrastruktúra és gördülő állomány karbantartó szoftver, valamint IT alkalmazás konszolidáció” című) és az IKOP-2.1.0-15-2016-00010 azonosító számú („GYSEV motorvonat beszerzés” című) projekt támogatásának növeléséről.
A Kormány
 1. hozzájárul a) az IKOP-2.1.0-15-2016-00002 azonosító számú, „Infrastruktúra és gördülő állomány karbantartó szoftver,
valamint IT alkalmazás konszolidáció” című és
b) az IKOP-2.1.0-15-2016-00010 azonosító számú, „GYSEV motorvonat beszerzés” című
kiemelt projekt (a továbbiakban együtt: projektek) támogatásának növeléséhez az 1. melléklet szerint,
2. hozzájárul a projektek támogatási szerződésének módosításához az 1. melléklet szerint,
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2016. augusztus 31.
3. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy tegyen javaslatot a  Kormány részére a  projektek az  Integrált
Közlekedésfejlesztési Operatív Program éves fejlesztési keretének megállapításáról szóló 1247/2016. (V. 18.)
Korm. határozatban (a  továbbiakban: éves fejlesztési keret) meghatározott támogatásának 1.  melléklet szerinti
módosítására.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: az éves fejlesztési keret soron következő módosítására vonatkozó javaslat megtételével
egyidejűleg Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 miniszterelnök-helyettes


text:
43/2019. (II. 19.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Jobbágy Jánost
a 2019. február 15. napjától 2022. február 14. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2019. február 4. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök