text:
2017. CLII. törvény az uniós vámjog végrehajtásáról.
Az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9-i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet, valamint
az  ennek végrehajtására kiadott európai uniós jogi aktusok rendelkezéseiből eredő nemzeti feladatok ellátása érdekében,
az Európai Unió belső piacának működése, valamint a vámbevételek biztosítása céljából, figyelembe véve az uniós vívmányokat,
az Országgyűlés a következő törvényt alkotja:
ELSŐ RÉSZ
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK I. FEJEZET 1. A törvény hatálya
1. § [A törvény hatálya]
 (1) A vámigazgatási ügyben az  uniós vámjogszabályokat az  e  törvényben foglaltak figyelembevételével kell
végrehajtani. E  törvényt, valamint a  Magyarországon alkalmazásra kerülő – behozatali vagy kiviteli eljárásra
vonatkozó – nemzetközi szerződések rendelkezéseit kell alkalmazni az  európai uniós jog által nem szabályozott
kérdésekben az  e  törvény hatálya alá tartozó területen folytatott nemzetközi áruforgalommal kapcsolatos
ügyekben, ha az a vámhatóság hatáskörébe tartozik.
(2) E törvény területi hatálya – a (3) bekezdésben meghatározott kivételekkel – Magyarország területére terjed ki.
 (3) E törvény területi hatálya
a) kiterjed a nemzetközi szerződés alapján külföldön létesített magyar vámhivatalra,
b) nem terjed ki a  nemzetközi szerződés alapján Magyarország területén külföldi vámhatóság által létesített
szolgálati helyre.
 (4) E törvény személyi hatálya – a Harmadik Részben meghatározott kivétellel – a vámhatóságra és az Uniós Vámkódex
létrehozásáról szóló, 2013. október 9-i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (a  továbbiakban:
Vámkódex) hatálya alá tartozó személyre terjed ki – ha rájuk a  magyar jog irányadó –, ideértve a  Polgári
Törvénykönyvről szóló törvényben (a továbbiakban: Ptk.) meghatározott valamennyi szervezeti formát is.
(5) Ha a  vámigazgatási ügy személyes jellege vagy a  kötelezettség tartalma nem zárja ki, a  kieső ügyfél helyébe
a polgári jog szabályai szerinti jogutódja lép. Ha az ügy tárgya dologi jogot érint, a kieső ügyfél helyébe az üggyel
érintett dologi jog új jogosultja lép.
(6) Eltérő rendelkezés hiányában az  egyéb terhekre a  vámra vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni, ha azok
kiszabását, illetve beszedését jogszabály a vámhatóság hatáskörébe utalja.
(7) Ha vámjogszabály az áru tulajdonosáéhoz hasonló rendelkezési jogot említ, a rendelkezési jog tekintetében a Ptk.
rendelkezéseit kell alkalmazni.
2. Értelmező rendelkezések 2. § [Értelmező rendelkezések]
E törvény alkalmazásában
 1. adószabályok: adót, adófizetési kötelezettséget, költségvetési támogatást a  központi költségvetés javára
megállapító törvények, A törvényt az Országgyűlés a 2017. november 14-i ülésnapján fogadta el.
2. egyéb terhek: valamennyi olyan, az áru behozatalához kapcsolódó fizetési kötelezettség, amelynek kiszabása,
beszedése, ellenőrzése a  vámhatóság hatáskörébe tartozik, így különösen a  jövedéki adó és az  általános
forgalmi adó,
3. jövedéki termék: a jövedéki adóról szóló törvényben ekként meghatározott termék,
 4. tartozás: a  Nemzeti Adó- és Vámhivatal (a  továbbiakban: NAV) által az  adós részére közölt és az  adós által
– engedély nélkül – határidőre meg nem fizetett összeg,
 5. ügyfél: az  a  személy, akit a  vámjogszabályok alapján jogok illetnek meg, illetve kötelezettségek terhelnek,
ügyfélnek kell tekinteni továbbá e  feladata ellátása során a  vámjogi képviselőt, a  vagyonfelügyelőt,
a felszámolót és a végelszámolót is,
6. vámhiány: a keletkezett vámok és egyéb terhek és az annál kisebb összegben közölt vámok és egyéb terhek
különbözete, továbbá a keletkezett, de nem közölt vámok és egyéb terhek összege, ha az nem abból eredt,
hogy a  vámhatóság jogszabályt sértett, vagy a  rendelkezésre álló adatokat helytelenül értékelte, ide nem
értve az  ellenőrzés nélküli elfogadás esetét; a  vámigazgatási bírság kiszabása szempontjából vámhiánynak
minősül továbbá a  szabályok be nem tartása miatt lefoglalt és elkobzott termékek esetében a  keletkezett
behozatali vámok és egyéb terhek összege, továbbá a 179. § (7) bekezdése alapján megállapított egyéb teher
különbözete,
7. vámhivatal: a  NAV megyei (fővárosi) adó- és vámigazgatóságai és azok kirendeltségei, valamint a  Kormány
rendeletében meghatározott igazgatóságok,
8. vámigazgatási eljárás: a  vámhatóság által a  vámjogszabályok, illetve a  vámjogszabályok alkalmazásával
összefüggésben az ügyfél kérelmére vagy hivatalból indult eljárás,
9. vámigazgatási ügy: a  vámjogszabályok rendelkezéseinek biztosítása érdekében a  vámhatóság
által a  vámjogszabályok alapján hozandó döntés meghozatalára irányuló vámhatósági intézkedés,
a vámellenőrzés, a jogsértés megállapítása, valamint tény, adat, állapot igazolása vagy nyilvántartás vezetése,
illetve mindezeket érintő döntés érvényesítése,
10. vámszerv: a NAV vámigazgatási feladatot is ellátó szerve.
3. Eljárási alapelvek 3. § [Alapelvek szerepe]
A vámigazgatási eljárásokban – összhangban a  vámjogszabályok rendelkezéseivel és az  Alaptörvény XXIV. és
XXVIII.  cikkével – az  eljárás minden résztvevője a  rá irányadó szabályoknak megfelelően és az  eljárás minden
szakaszában az ebben az alcímben meghatározott alapelvek és alapvető szabályok érvényre juttatásával jár el.
4. § [Jogszerűség elve]
 (1) A vámhatóság jogszabály felhatalmazása alapján, hatáskörét a  jogszabály keretei között, rendeltetésszerűen
gyakorolva jár el.
 (2) A vámhatóság a hatásköre gyakorlása során
a) a szakszerűség, az  észszerűség, az  ügyféllel való együttműködés és a  jóhiszeműség követelményeinek
megfelelően,
b) a törvény előtti egyenlőség és az  egyenlő bánásmód követelményét megtartva, indokolatlan
megkülönböztetés és részrehajlás nélkül,
c) a vámjogszabályokban meghatározott határidőn belül, észszerű időben
jár el.
(3) A vámhatóság a  szakszerűség és a  hatékonyság érdekében úgy szervezi meg a  tevékenységét, hogy az  az eljárás
valamennyi résztvevőjének a  legkevesebb költséget okozza, és a  vámigazgatási eljárás a  lehető leggyorsabban
lezárható legyen.
5. § [A hivatalbóliság elve]
A vámhatóság a  kizárólag kérelemre indítható eljárások kivételével a  vámjogszabályok alapján hivatalból eljárást
indít, amely során hivatalból állapítja meg a  tényállást, határozza meg a  bizonyítás módját és terjedelmét, és
a vámjogszabályok keretei között felülvizsgálhatja a saját döntését és eljárásait.
6. § [Az ügyfélre és az eljárás egyéb résztvevőjére vonatkozó alapelvek]
 (1) Az ügyfél és a tanú, a hatósági tanú, a szakértő, a tolmács, a szemletárgy birtokosa (a továbbiakban együtt: eljárás
egyéb résztvevője) a vámigazgatási eljárás során köteles jóhiszeműen eljárni és a vámhatósággal együttműködni,
amely kapcsán magatartása nem irányulhat a  vámhatóság megtévesztésére, az  eljárás vagy a  döntéshozatal
késleltetésére.
(2) Az ügyfél és az  eljárás egyéb résztvevője jóhiszeműségét az  eljárásban vélelmezni kell, a  rosszhiszeműség
bizonyítása a vámhatóságot terheli.
7. § [A vámhatóságra vonatkozó alapelvek]
A vámhatóság biztosítja, hogy a  vámigazgatási eljárásban az  eljárás egyéb résztvevője és az  ügyfél a  jogairól és
a kötelezettségeiről tudomást szerezzen, előmozdítja az ügyféli jogok gyakorlását.
II. FEJEZET 4. Általános eljárásjogi rendelkezések 8. § [Eljárási kötelezettség]
A vámhatóság a  hatáskörébe tartozó ügyben az  illetékességi területén vagy kijelölés alapján köteles eljárni. Ha
a  vámhatóság központi vagy területi szerve az  eljárási kötelezettségének nem tesz eleget, akkor a  jogszabályban
meghatározott felettes szerve az eljárás lefolytatására utasítja. Ha a  felettes szerv nem intézkedik, akkor az eljárás
lefolytatására a közigazgatási bíróság kötelezi a vámhatóságot.
9. § [Joghatóság, hatáskör, illetékesség]
 (1) A vámhatóság a joghatóságát, hatáskörét és illetékességét az eljárás minden szakaszában hivatalból vizsgálja.
 (2) Ha a  vámhatóság hatáskörének vagy illetékességének a  hiányát észleli, és kétséget kizáróan megállapítható
az  ügyben hatáskörrel vagy illetékességgel rendelkező hatóság vagy szerv, akkor a  vámjogszabályok eltérő
rendelkezése hiányában az ügyfél egyidejű értesítése mellett az ügyet 8 napon belül átteszi.
(3) Ha a 39. § szerinti kérelmet másik tagállam vámhatóságának kell befogadnia, akkor erről az ügyfelet tájékoztatni kell.
10. § [Hatásköri, illetékességi vita]
 (1) Az ügyben illetékes hatóságok közül az jár el, amelynél az eljárás előbb indult meg.
 (2) Ha ugyanabban az ügyben
a) a vámhatóság több szerve állapította meg hatáskörét és illetékességét,
b) a vámhatóság több szerve állapította meg hatáskörének és illetékességének hiányát, és emiatt az eljárás nem
indulhat meg vagy nincs folyamatban, vagy
c) a vámhatóság több szerve előtt indult az  eljárás, és az  eljárást elsőként megindító szerv ismeretében sem
állapítható meg az eljárásra jogosult szerv,
az érdekelt vámszervek kötelesek egymás között azonnal, de legfeljebb 3 munkanapon belül egyeztetni.
(3) Az egyeztetést az  a  szerv kezdeményezi, amelyiknél az  eljárás később indult meg, amelyik hatáskörének és
illetékességének hiányát később állapította meg, vagy amelyik szervnél az  ügyfél az  egyeztetés lefolytatása iránti
kérelmét benyújtotta.
(4) Ha az  (1)  bekezdés szerinti eljárás nem vezetett eredményre, akkor illetékességi vita esetén az  eljáró szervet
a  felettes szerv a  kijelölési kérés felterjesztésének beérkezésétől számított 15 napon belül jelöli ki, míg hatásköri
összeütközés esetén az eljáró hatóságot a közigazgatási bíróság jelöli ki.
11. § [Adatkezelés]
 (1) A kérelemre induló eljárásban vélelmezni kell, hogy a  kérelmező ügyfél a  tényállás tisztázásához szükséges
személyes adatok – ideértve a különleges adatokat is – kezeléséhez hozzájárult.
 (2) A vámhatóság gondoskodik arról, hogy a  törvény által védett titok (a  továbbiakban: védett adat) ne kerüljön
nyilvánosságra, ne juthasson illetéktelen személy tudomására, és a személyes adatok védelme biztosított legyen.
 (3) A vámhatóság az  eljárása során annak lefolytatásához – jogszabályban meghatározott módon és körben –
megismerheti azokat a  védett adatokat, amelyek eljárásával összefüggnek, illetve amelyek kezelése az  eljárás
eredményes lefolytatása érdekében szükséges.
12. § [Adatok zárt kezelése]
 (1) Indokolt esetben a  vámhatóság kérelemre vagy hivatalból elrendeli az  ügyfél és az  eljárás egyéb résztvevője
természetes személyazonosító adatainak és lakcímének zárt kezelését, ha a  vámigazgatási eljárásban való
közreműködése miatt súlyosan hátrányos következmény érheti. A végzést a kérelmet előterjesztővel kell közölni.
(2) A szakértő az  (1)  bekezdésben foglaltak szerint az  igazságügyi szakértői névjegyzék nyilvános adatain kívüli
természetes személyazonosító adatai és lakcíme zárt kezelését kérheti.
(3) A természetes személyazonosító adatokat és a lakcímet a vámhatóság az ügy iratai között elkülönítve, zártan kezeli
és biztosítja, hogy a zártan kezelt adatok az eljárási cselekmények során ne váljanak megismerhetővé.
13. § [Nyelvhasználat]
 (1) A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a vámigazgatási eljárás nyelve a magyar.
 (2) Ha a  vámhatóság nem magyar állampolgár, a  magyar nyelvet nem ismerő ügyfél ügyében magyarországi
tartózkodásának tartama alatt hivatalból indít azonnali eljárási cselekménnyel járó vámigazgatási eljárást,
a vámhatóság gondoskodik arról, hogy az ügyfelet ne érje joghátrány a magyar nyelv ismeretének hiánya miatt.
(3) A magyar nyelvet nem ismerő ügyfél – a  fordítási és tolmácsolási költség előlegezése és viselése mellett –
a  (2)  bekezdés hatálya alá nem tartozó esetekben is kérheti, hogy a  vámhatóság bírálja el az  anyanyelvén vagy
valamely közvetítő nyelven megfogalmazott kérelmét.
14. § [Kizárás]
 (1) A vámigazgatási ügy elintézésében nem vehet részt az  a  személy, akitől nem várható el a  vámigazgatási ügy
tárgyilagos elintézése.
 (2) A vámigazgatási ügy elintézéséből kizárt az  a  személy, akinek jogát vagy jogos érdekét az  ügy közvetlenül érinti,
továbbá az, aki az ügyben tanúvallomást tett, az ügyfél képviselőjeként vagy hatósági tanúként járt el, a szakértő és
a szemletárgy birtokosa.
(3) A vámigazgatási ügy elintézésében nem vehet részt az a szerv, amelynek a vezetőjével szemben kizárási ok merült
fel.
(4) A vámigazgatási ügy másodfokú elintézésében nem vehet részt az, aki az ügy elintézésében első fokon részt vett.
 (5) Az ügyintéző a  kizárási ok észlelését követően bejelenti a  szerv kiadmányozási jogkörrel rendelkező vezetőjének
a kizárási ok fennálltát. A kizárási okot az ügyfél is bejelentheti.
 (6) A kizárás tárgyában a  szerv kiadmányozási jogkörrel rendelkező vezetője dönt, szükség esetén más ügyintézőt
jelöl ki és arról is dönt, hogy meg kell-e ismételni azokat az eljárási cselekményeket, amelyekben a kizárt ügyintéző
járt el. Ha a kizárási okot az ügyfél jelentette be, a kizárásról a vámhatóság végzésben dönt, és arról az ügyfelet is
tájékoztatja.
(7) Ha az  ügyfél nyilvánvalóan alaptalanul tesz kizárásra irányuló bejelentést, vagy ugyanabban az  eljárásban
ugyanazon ügyintéző ellen ismételten alaptalan bejelentést tesz, az ügyfél a kizárást megtagadó végzésben eljárási
bírsággal sújtható.
(8) Ha a  kizárási ok a  szerv kiadmányozási jogkörrel rendelkező vezetőjével szemben merül fel, akkor az  ügyben
a  felettes szerv vezetője által kijelölt másik azonos hatáskörű szerv jár el. A  kijelölésről a  felettes szerv végzésben
tájékoztatja az ügyfelet.
(9) Ha nincs kijelölhető másik, azonos hatáskörű szerv, akkor az a szerv jár el, amelyikkel szemben kizárási ok áll fenn.
 (10) A felettes szerv a (9) bekezdésben foglaltakról az ügyfelet tájékoztatja.
 (11) A vámigazgatási ügyben az  eljáró szerv kiadmányozási jogkörrel rendelkező vezetőjével szemben a  kizárás
szabályait alkalmazni kell azzal, hogy ha a  szervnél nincs másik kiadmányozási jogkörrel rendelkező vagy azzal
felruházható személy, a hatáskör gyakorlója jár el.
(12) A (11) bekezdés alapján hozott döntésről az ügyfelet tájékoztatni kell.
15. § [A kapcsolattartás általános szabályai]
Ha a Vámkódex 6. cikk (3) bekezdés a) pontja alapján az információcsere és adattárolás elektronikus adatfeldolgozási
eljárástól eltérő módon történik, valamint e  törvény vagy uniós vámjogszabályok mást nem határoznak meg,
akkor a vámhatóság az elektronikus ügyintézés és a bizalmi szolgáltatások általános szabályairól szóló törvényben
(a továbbiakban: Eüsztv.) meghatározott módon tart kapcsolatot az ügyféllel és az eljárásban résztvevőkkel.
16. § [Betekintés az eljárás irataiba]
 (1) Az ügyfél az eljárás bármely szakaszában betekinthet az eljárás során keletkezett iratba. Ez a  jog akkor is megilleti
az ügyfelet, ha korábban nem vett részt az eljárásban.
 (2) A tanú a vallomását tartalmazó iratba, a szemletárgy birtokosa a szemléről készített iratba tekinthet be.
 (3) Harmadik személy akkor tekinthet be a  személyes adatot vagy védett adatot tartalmazó iratba, ha igazolja, hogy
az adat megismerése joga érvényesítéséhez, illetve jogszabályon vagy hatósági határozaton alapuló kötelezettsége
teljesítéséhez szükséges, valamint ha a védett adat megismerésének törvényi feltételei fennállnak. Az iratbetekintési
jog – a  személyes és védett adatok megismerhetetlenné tételéért, valamint az  ilyen módon kivonatolt iratról
való másolat készítéséért – az  adópolitikáért felelős miniszter (a  továbbiakban: miniszter) által rendeletben
meghatározott költségtérítés ellenében gyakorolható.
(4) Nem lehet betekinteni
a) a döntés tervezetébe,
b) a vámhatóság belső levelezésébe,
c) az olyan iratba, amelyből következtetés vonható le annak a  személynek a  kilétére, akire vonatkozóan
a vámhatóság a természetes személyazonosító adatok és a lakcím zárt kezelését rendelte el,
d) felhasználói vagy megismerési engedély hiányában a minősített adatot tartalmazó iratba,
e) az egyéb védett adatot tartalmazó iratba, ha azt az érintett adat védelmét szabályozó törvény kizárja, vagy
ha a védett adat megismerésének hiánya nem akadályozza az iratbetekintésre jogosult személyt törvényben
biztosított jogai gyakorlásában.
(5) Az ügyfél az  adatok megjelölésével kérheti az  iratbetekintési jog korlátozását üzleti és más méltányolható
magánérdekének védelmében. A  vámhatóság a  kérelemnek – a  körülmények körültekintő mérlegelése alapján  –
akkor ad helyt, ha az  adatok megismerésének hiánya az  iratbetekintésre jogosultakat nem akadályozza jogaik
gyakorlásában.
(6) Az iratbetekintési jog biztosítása érdekében a vámhatóság megismerhetetlenné teszi azokat a személyes és védett
adatokat, valamint az  (5) bekezdés szerinti adatokat, amelyek megismerésére az  iratbetekintésre jogosult személy
egyébként nem jogosult.
(7) A vámhatóság az (1) bekezdés szerinti személy kérelmére – annak vizsgálata mellett, hogy a (4)–(6) bekezdés szerinti
okok a  kérelem elbírálásakor fennállnak-e – az  iratbetekintést biztosítja, vagy végzésben dönt az  iratbetekintési
kérelem korlátozásáról vagy elutasításáról.
(8) Az iratbetekintés során az  arra jogosult másolatot, kivonatot készíthet vagy másolatot kérhet. A  másolatot és
a kivonatot a vámhatóság kérelemre hitelesíti.
(9) Az iratbetekintésre jogosult – a  (4)–(8)  bekezdés szerint – az  eljárás végleges lezárását követően is betekinthet
a vámhatóság kezelésében lévő iratokba.
(10) Ha a  vámhatóság nem tudja megállapítani, hogy az  iratbetekintési kérelem benyújtásakor az  (5)  bekezdés
szerinti korlátozás okai fennállnak-e, az  üzleti és más méltányolható magánérdek alapján védelemre jogosultat
nyilatkozattételre hívja fel. Az iratbetekintés nem tagadható meg, ha a jogosult határidőben nem nyilatkozik.
III. FEJEZET 5. Az egyes vámhatósági intézkedések különös szabályai
17. § [Biztosítási intézkedések]
 (1) Ha a  vámigazgatási eljárás során az  eljárás tárgyát képező kötelezettség későbbi teljesítése veszélyben van,
a teljesítési határidő lejárta előtt, az erre okot adó körülmény felmerülésétől számított 5 napon belül a vámhatóság
biztosítási intézkedésként pénzkövetelés biztosítását rendeli el, vagy a meghatározott dolgot lefoglalja.
(2) A biztosítási intézkedést vissza kell vonni, ha
a) azt pénzfizetési kötelezettség biztosítására rendelték el, és ezt az  összeget a  vámhatóságnál vagy
a végrehajtást foganatosító szervnél letétbe helyezték, vagy
b) elrendelésének oka egyébként megszűnt.
(3) Ha megalapozottan feltételezhető, hogy az érdemi döntésben elrendelhető kötelezettség teljesítése elmaradásának
veszélye áll fenn, a  vámhatóság az  (1)  bekezdésben meghatározott intézkedéseket – ideiglenes biztosítási
intézkedésként – 3 napon belül megteszi.
(4) Az ideiglenes biztosítási intézkedés hatályát veszti a vámigazgatási eljárást befejező döntés véglegessé válásával.
18. § [Lefoglalás]
 (1) Ha a tényállás másként nem tisztázható vagy az jelentős késedelemmel járna, vagy a lefoglalás mellőzése a tényállás
tisztázásának sikerét veszélyeztetné, a  vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a  vámszerv jogosult
valamely áru és eszköz birtokának a birtokos rendelkezése alóli elvonására (a továbbiakban: lefoglalás).
(2) A lefoglalás érdekében az  áru és eszköz birtokosát fel kell szólítani, hogy az  árut és eszközt adja át. Nem köteles
az áru és eszköz átadására az, aki tanúként nem hallgatható meg, valamint az, aki az 51. § (4) bekezdés c) pontja
alapján a tanúvallomást megtagadhatja, ha a számára információt átadó személy kilétét az áru és eszköz átadásával
felfedné.
(3) Az 51. § (4) bekezdés c) pontja alapján a tanúvallomás megtagadására jogosult személynek az áru és eszköz átadása
alóli mentessége az annak alapjául szolgáló jogviszony megszűnése után is fennmarad.
(4) Ha az  áru és eszköz átadására köteles személy nem adja át az  árut és eszközt, a  vámhatóság a  lefoglalást
foganatosítja, és az áru és eszköz átadására köteles személyt eljárási bírsággal sújthatja.
(5) A lefoglalás foganatosítására a  szemle szabályai irányadóak azzal, hogy a  szemletárgy birtokosára vonatkozó
szabályokat a lefoglalt áru és eszköz birtokosára kell alkalmazni.
(6) Ha a  lefoglalás elrendelésére az  51.  § (4)  bekezdés c)  pontjára hivatkozás ellenére került sor, akkor a  lefoglalást
elrendelő végzés elleni fellebbezésnek a végzés végrehajtására halasztó hatálya van.
19. § [Lefoglalt áru és eszköz elszállítása és őrzése]
 (1) A vámhatóság a  lefoglalt árut és eszközt elszállítja és megőrzi, vagy ha az  elszállítás lehetetlen vagy aránytalanul
magas költséggel járna, az  árut és eszközt a  birtokos őrizetében hagyja a  használat és az  elidegenítés jogának
megtiltásával. Ha a vámjogszabályok eltérően nem rendelkeznek lefoglalt áru és eszköz elszállításával, tárolásával,
őrzésével kapcsolatos költségek az ügyfelet terhelik.
(2) A lefoglalásról készített jegyzőkönyv a lefoglalt árut és eszközt egyedi azonosításra alkalmas módon írja le.
 (3) A lefoglalt árut és eszközt úgy kell őrizni, hogy az  változatlan maradjon, ne lehessen kicserélni, és az  azonossága
könnyen megállapítható legyen.
 (4) Az irat birtokosának kérelmére és költségére – ha ez a vámigazgatási eljárás érdekét nem veszélyezteti – a lefoglalt
iratról hiteles másolatot kell kiadni. 20. § [Lefoglalás megszüntetése]
 (1) A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a lefoglalást a vámhatóság megszünteti, ha
a) az elrendelésének oka megszűnt,
b) a vámhatóság a vámigazgatási eljárást megszüntette,
c) a vámigazgatási ügy érdemében döntést hozott, vagy
d) a vámjogszabályok megsértésével összefüggésben indult büntetőeljárásban lefoglalásnak van helye, és
ennek érdekében a büntetőügyben eljáró hatóság a vámhatóságot megkereste.
 (2) Eltérő rendelkezés hiányában a tényállás tisztázásához a továbbiakban már nem szükséges lefoglalt árut és eszközt
a  lefoglalás megszüntetéséről rendelkező döntés közlését követő 30 napon belül ki kell adni annak, akitől azt
lefoglalták, feltéve, hogy a lefoglalással kapcsolatos költségeket megfizeti. Ha a vámhatóság más szerv hatáskörébe
tartozó eljárást kezdeményez, az eljárás lefolytatásához szükséges lefoglalt iratokat és tárgyi bizonyítékokat át kell
adni a megkeresett szervnek.
(3) A lefoglalt áru és eszköz annak adható ki, aki a tulajdonjogát minden kétséget kizáróan igazolja vagy annak, akitől
azt a  vámhatóság lefoglalta, feltéve, hogy a  jogszerű birtoklás tényét igazolta. Ha a  lefoglalt dolog birtoklása
jogszabályba ütközik, a  dolog kiadása helyett a  vámhatóság a  22.  § (1)  bekezdés b)  pontjában meghatározott
módon jár el.
(4) Ha a  lefoglalt dolog tulajdonosa, birtokosa a  lefoglalt árut és eszközt a  lefoglalás megszüntetéséről rendelkező
döntés közlését követő 30 napon belül nem veszi át, akkor a  vámhatóság a  lefoglalt áru és eszköz értékesítése
felől intézkedik. Az értékesítésből befolyt ellenérték a kiadni rendelt, de át nem vett áru és eszköz helyébe lép és
elsődlegesen a vámok és egyéb terhek, másodsoron a felmerült költségek kiegyenlítésére szolgál.
(5) Az értékesítés meghiúsulása esetén a vámhatóság a kiadni rendelt árut és eszközt megsemmisíti. A megsemmisítés
költségei a lefoglalt dolog tulajdonosát és birtokosát egyetemlegesen terhelik.
(6) Az ügyfélnek kiadandó árut és eszközt a  vele szemben más vámigazgatási eljárásban megállapított pénzfizetési
kötelezettség biztosítására vissza lehet tartani.
21. § [Lefoglalt áru és eszköz értékesítése]
 (1) A vámhatóság a  lefoglalt áru és eszköz előzetes értékesítéséről dönt, ha a  lefoglalt áru és eszköz gyors romlásnak
van kitéve, vagy huzamos tárolásra alkalmatlan.
 (2) A vámhatóság a lefoglalt áru és eszköz előzetes értékesítéséről akkor is dönthet, ha a lefoglalt áru és eszköz
a) kezelése, tárolása, illetve őrzése – különösen az áru és eszköz értékére vagy az előreláthatólag hosszú ideig
tartó tárolására tekintettel – aránytalan és jelentős költséggel járna,
b) értéke az előreláthatólag hosszú ideig tartó tárolás miatt jelentősen csökkenne.
 (3) Az (1) és (2)  bekezdésben meghatározott esetben a  lefoglalt áru és eszköz akkor értékesíthető, ha a  vámhatóság
felhívásától számított 5 napon belül a lefoglalt áru és eszköz kiadása iránt senki nem jelentett be jogos igényt.
 (4) A lefoglalt áru és eszköz értékesítéséből befolyt ellenérték a lefoglalt áru és eszköz helyébe lép.
22. § [Elkobzás]
 (1) A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a  vámigazgatási eljárás során a  vámhatóság elkobozza azt
a dolgot,
a) amelyet a jogsértés elkövetéséhez eszközül használtak vagy arra szántak,
b) amelynek birtoklása jogszabályba ütközik, vagy amely veszélyezteti a közbiztonságot,
c) amely jogsértés elkövetése útján jött létre,
d) amelyre a  jogsértést elkövették, vagy amelyet a  jogsértés befejezését követően e dolog elszállítása céljából
használtak,
e) amelyet az  érintett jogsértő a  jogsértés elkövetéséért a  tulajdonostól vagy annak hozzájárulásával mástól
kapott.
 (2) Az (1) bekezdés a) és d) pontja esetében
a) az elkobzást nem lehet elrendelni, ha a  dolog nem az  érintett jogsértő tulajdona, kivéve, ha a  tulajdonos
a jogsértésről előzetesen tudott és a dolog ilyen célú használatába beleegyezett,
b) az elkobzás kivételesen mellőzhető, ha az  a  jogsértőre vagy a  dolog tulajdonosára a  jogsértés súlyával
arányban nem álló, méltánytalan hátrányt jelentene.
(3) Az elkobzott dolog tulajdonjoga az  államra száll. Az  elkobzást követően az  elkobzott dolgot a  vámhatóságnak
az e törvény rendelkezéseinek megfelelően értékesítenie kell.
MÁSODIK RÉSZ
AZ EURÓPAI UNIÓ VÁMJOGÁNAK VÉGREHAJTÁSA IV. FEJEZET
A VÁMJOGSZABÁLYOK ALKALMAZÁSI KÖRE, A VÁM KÜLDETÉSE ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
6. A Vámkódex 5. cikkéhez 23. § [Fogalommeghatározások]
 (1) A Vámkódex 5. cikk 1. pontja szerinti vámhatóság alatt Magyarország tekintetében a NAV-ot és jogszabály alapján
a vámjogszabályok alkalmazására hatáskörrel rendelkező más hatóságot kell érteni.
 (2) A Vámkódex 5. cikk 4. pontja szerinti, nemzeti jog által elismert ügyleti képességgel rendelkező nem jogi személy
személyegyesülés az  egyéni cég, a  szakcsoport, a  polgári jogi társaság, a  társasház, a  társasüdülő, a  társasgarázs,
az építőközösség és minden más, jogi személyiséggel nem rendelkező személyi egyesülés.
(3) A Vámkódex 5.  cikk 31.  pont a)  alpontja alkalmazásában a  természetes személynek akkor van Magyarország
területén szokásos tartózkodási helye, ha az  adott naptári évben – a  ki- és beutazás napját is egész napnak
tekintve – legalább 183 napot életvitelszerűen belföldön tartózkodott.
(4) E törvény, illetve a Vámkódex 39. cikk a) pontja alkalmazásában a kérelmező gazdasági tevékenységével összefüggő
súlyos bűncselekmény alatt a  2013. június 30-ig hatályban volt, a  Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi
IV. törvény 216/B.  § (2)  bekezdésében, 218.  § (1)–(3)  bekezdésében, 224/A.  §-ában, 253.  § (1)–(3)  bekezdésében,
254.  §-ában, 256/A.  § (1)  bekezdésében, 258/B.  § (1)–(3)  bekezdésében, 258/C.  § (2)–(4)  bekezdésében, 258/E.  §
(2)  bekezdésében, 261/A.  § (1)–(3)  bekezdésében, 263.  § (2) és (3)  bekezdésében, 263/A.  § (1)–(3)  bekezdésében,
263/B.  § (1) és (3)  bekezdésében, 263/C.  § (1)  bekezdésében, 264.  § (1)–(3)  bekezdésében, 264/C.  §
(1)–(3) bekezdésében, 274. § (1) bekezdésében, 277/A. §-ában, 280. § (1)–(3) bekezdésében, 281. § (1) bekezdésében
és a  (3)  bekezdés a)  pontjában, 281/A.  § (1) és (2)  bekezdésében, 282.  § (1) és (2)  bekezdésében, (3)  bekezdés
b)  pontjában és (4)  bekezdésében, 282/A.  § (1)–(3)  bekezdésében, 283/A.  § (1)  bekezdésében, 283/B.  §-ában,
303.  § (1)–(4)  bekezdésében, 317.  § (1) és (4)–(7)  bekezdésében, 318.  § (1) és (4)–(7)  bekezdésében, 326.  §
(1) és (3)–(6)  bekezdésében, valamint a  XVII. Fejezetében meghatározott bűncselekményeket, illetve a  Büntető
Törvénykönyvről szóló 2012. évi C. törvény 176.  § (1)–(3)  bekezdésében, 178.  § (1)–(3)  bekezdésében, 182.  §
(1)–(3) bekezdésében, 183. § (1) bekezdésében, 184/B. § (1)–(3) bekezdésében, 184/C. § (1)–(3) bekezdésében, 186. §
(1)–(3) bekezdésében, 241. § (1) bekezdésében, 242. § (1) és (2) bekezdésében, 248. § (1) és (2) bekezdésében, 249. §
(1) bekezdésében, 250. § (1) és (2) bekezdésében, 290. § (1)–(4) bekezdésében, 293. § (1)–(4) bekezdésében, 295. §
(1) és (2) bekezdésében, 298. § (1), (1a) és (3) bekezdésében, 321. § (1) bekezdésében, 324. § (1) és (2) bekezdésében,
325.  § (1)–(3) és (5)  bekezdésében, 326.  § (1)–(5)  bekezdésében, 327.  § (1)–(3)  bekezdésében, 329.  §
(1)–(3)  bekezdésében, 330.  § (1) és (2)  bekezdésében, 342.  § (1)  bekezdésében, 347.  § (1) és (2)  bekezdésében,
353.  § (1)–(5)  bekezdésében, 358.  § (2)  bekezdésében, 372.  § (1) és (3)–(6)  bekezdésében, 373.  § (1) és
(3)–(6)  bekezdésében, 374.  § (1) és (3)–(6)  bekezdésében, 375.  § (1)–(5)  bekezdésében, 379.  § (1) és
(3)–(6)  bekezdésében, valamint a  XXXVIII–XLIII. Fejezetében meghatározott bűncselekményeket kell érteni. Jogi
személy gazdálkodó esetén további feltétel, hogy a fenti bűncselekmények elkövetése az engedélyezett gazdálkodó
státusz iránti kérelmet benyújtó gazdasági szereplő javára a  jogi személlyel szemben alkalmazható büntetőjogi
intézkedésekről szóló 2001. évi CIV. törvény 1. § (1) bekezdés 2. pontjában meghatározott előny szerzését célozta
vagy eredményezte és a bűncselekményt az engedélyezett gazdálkodó státusz iránti kérelmet benyújtó gazdasági
szereplő
a) ügyvezetésre vagy képviseletre feljogosított tagja vagy tisztségviselője, felügyelőbizottságának tagja,
illetve ezek megbízottja az  engedélyezett gazdálkodó státusz iránti kérelmet benyújtó gazdasági szereplő
tevékenységi körében követte el,
b) tagja vagy alkalmazottja az  engedélyezett gazdálkodó státusz iránti kérelmet benyújtó gazdasági szereplő
tevékenységi körében követte el, és azt a vezető tisztségviselő felügyeleti vagy ellenőrzési kötelezettségének
teljesítése megakadályozhatta volna.
V. FEJEZET
AZ ADATTÁROLÁS ÉS INFORMÁCIÓCSERE MÓDJAI 7. Vámkódex 6. cikkéhez
24. § [Számítógépes rendszerek működése]
 (1) Ha a  vámhatóság váminformatikai rendszere hétköznapokon 8 órától 16 óráig (a  továbbiakban: munkaidőben)
2 órát meghaladó időtartamban vagy egyéb időszakban (a  továbbiakban: munkaidőn kívül) 4 órát meghaladó
időtartamban nem üzemel, akkor a  vámhatóság e-mail útján tájékoztatja a  gazdálkodókat, egyidejűleg a  NAV
Internetes Portálján közzéteszi az üzemszüneti feldolgozási rend bevezetését. A vámhatóság mind az üzemszüneti
eljárás kezdetéről, mind az üzemszüneti eljárás befejezéséről küld tájékoztatást.
(2) A gazdálkodó köteles a  vámhatóságnak e-mail útján vagy személyesen haladéktalanul bejelenteni, ha
a számítógépesített rendszere munkaidőben 2 órát meghaladó, munkaidőn kívül 4 órát meghaladó időtartamban
nem üzemel.
(3) A (2) bekezdés szerinti bejelentés, az árunyilatkozat benyújtásával egy időben is megvalósulhat.
 (4) A (2) bekezdés szerinti bejelentés alapján az üzemszüneti eljárás alkalmazását az érintett vámhivatal jóváhagyja és
erről az ügyfelet értesíti.
 (5) Az érintett vámhivatal a  (2)  bekezdés szerinti bejelentés vizsgálata céljából bizonyítékot kérhet vagy a  helyszínen
ellenőrzést végezhet, továbbá az  ügyfél rendszerét üzemeltető székhelye vagy telephelye szerint illetékes
vámhivatalt is megkeresheti.
(6) Az üzemszünet elhárulásáról a  gazdálkodó e-mail útján vagy személyesen haladéktalanul értesíti a  (3)  bekezdés
szerint érintett vámhivatalt. E vámhivatal a bejelentés tudomásul vételéről a gazdálkodót értesíti.
(7) A Vámkódex 182.  cikke vagy 185.  cikke szerinti egyszerűsítés alkalmazása, valamint a  Vámkódex 233.  cikk
(4)  bekezdés a) és b)  pontja szerinti engedélyezett feladó vagy engedélyezett címzett eljárása esetén az  érintett
vámhivatal hivatalos idején túl bekövetkező üzemszünet során az engedélyes a (3) bekezdéstől eltérően maga dönt
az  üzemszüneti eljárás alkalmazásáról, melyről az  illetékes vámhivatalt az  üzemszüneti eljárás bevezetését követő
munkanapon tájékoztatja. A (4) bekezdésben foglaltak ebben az esetben nem alkalmazandók.
(8) A vámhatóság és a gazdálkodó között zajló információcsere kapcsán üzembe helyezett vagy üzembe helyezendő
informatikai rendszerek tesztelése, a  rendszerek használatához szükséges információk átadása, illetve
a  rendszerekhez használt szoftverek tanúsítása érdekében a  vámhatóság a  gazdálkodókkal együttműködési
megállapodást köthet.
VI. FEJEZET
A SZEMÉLYEK VÁMJOGSZABÁLYOK SZERINTI JOGAI ÉS KÖTELEZETTSÉGEI
8. A Vámkódex 9. cikkéhez 25. § [Nyilvántartásba vétel]
 (1) A vámjogszabályok és az  e  törvény hatálya alá tartozó személyek nyilvántartásba vételével és nyilvántartásával
kapcsolatos ügyben – ha e  törvény másként nem rendelkezik – a  vámhatóság jár el. Az  adószabályok hatálya alá
tartozó tevékenységgel kapcsolatban a  vámazonosító számra (a  továbbiakban: VPID szám) történő hivatkozást
a  vámjogszabályok szerinti uniós vámazonosító számra (a  továbbiakban: EORI szám) történő hivatkozásként kell
értelmezni.
(2) Az (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (a  továbbiakban: FJA) 6.  cikk (2)  bekezdésében
meghatározott kivétellel – a  (9) bekezdésre figyelemmel – valamennyi, gazdálkodónak nem minősülő személynek
nyilvántartásba kell vetetnie magát azon esetekben, amikor a vámhatósághoz elektronikus úton vagy papíralapon
vám-árunyilatkozatot, vagy a Vámkódex 22. cikke szerinti kérelmet nyújt be.
(3) A vámhatóság az FJA 4. cikke alapján az EORI nyilvántartásba vételhez szükséges adatok benyújtását elektronikus
adatfeldolgozási módtól eltérő módon azon Vámkódex 5. cikk 4. pontja szerinti személyeknek engedélyezheti, akik
a vámhatóság vonatkozó számítógépes rendszeréhez való közvetlen hozzáféréssel nem rendelkeznek.
(4) Az elektronikus adatfeldolgozási módtól eltérő adatközlés a  vámhatóság honlapján közzétett formanyomtatvány
felhasználásával történik.
(5) A Vámkódex 5. cikk 5. pontja szerinti gazdálkodónak nem minősülő, a Vámkódex 5. cikk 4. pontja szerinti személy
a vámhatóság felé az adószabályban meghatározott adatokon felül
a) benyújtja a nyilatkozatát arra vonatkozóan, hogy rendelkezik-e EORI számmal, és
b) nem magyar állampolgárságú természetes személy esetén közli úti okmányának típusát, számát, a kiállítás és
a lejárat idejét, a kiállító hatóság illetőségét, elektronikus elérhetőségét.
 (6) A gazdálkodó a vámhatóság felé az adószabályban meghatározott adatokon felül
a) bejelenti az Európai Unió területén letelepedett adózó esetén pénzforgalmi számla számait, és
b) benyújtja a nyilatkozatát, arra vonatkozóan, hogy rendelkezik-e EORI számmal.
(7) A vámhatóság kérheti az adatok hitelességét bizonyító okiratok bemutatását.
 (8) A vámhatóság vámazonosító szám igénylése esetén a  bejelentés alapján EORI számot állapít meg a  Vámkódex
9. cikk (1) és (2) bekezdése szerinti esetekben.
 (9) A vámhatóság az  FJA 6.  cikk (2)  bekezdése alapján a  nyilvántartásba vétel mellőzésének indokoltságát az  ügy
körülményeire tekintettel alkalmanként állapítja meg. 26. § [EORI szám érvénytelenítése]
 (1) A vámhatóság az FJA 7. cikk (1) bekezdés b) pontja alapján érvényteleníti az általa kiadott EORI számot, ha
a) az  érintett személy cégbírósági bejegyzés, törzskönyvi nyilvántartásba vétel iránti kérelmét a  cégbíróság,
illetve a  kincstár elutasította, kivéve, ha az  ügyfél igazolja a  cégbíróság elutasító végzésének kézhezvételét
követő 30 napon belül, hogy a  cégbejegyzési kérelmének elutasítását követő 8 napon belül kérelmét
ismételten benyújtotta és a bejegyzés iránti eljárás folyamatban van,
b) az érintett személy cégbejegyzési eljárását a cégbíróság megszüntette,
c) az  érintett személynek a  cégjegyzékből való törlését a  cégbíróság végleges végzésével elrendelte, vagy
az érintett személyt a törzskönyvi nyilvántartásból törölték, valamint az egyéni vállalkozók nyilvántartásából
törölték,
d) az érintett személy által a rá irányadó szabályoknak megfelelően bejelentett székhelye nem valós cím,
e) hitelt érdemlően tudomást szerez arról, hogy a bejelentett szervezeti képviselő nem valós személy,
f ) az adószám törlését kimondó határozat véglegessé vált, vagy
g) a gazdálkodónak nem minősülő személy meghalt.
(2) A vámhatóság az EORI szám érvénytelenítéséről vámigazgatási eljárásban eljárva határozattal dönt.
 (3) Ha cégbírósági bejegyzésre kötelezett ügyfél esetében az  érvénytelenítés elrendelésére az  (1)  bekezdés
d) vagy e) pontja alapján került sor, a vámhatóság a határozat véglegessé válásának megállapítását követő napon
a  cégbíróság elektronikus úton történő értesítésével kezdeményezi az  EORI szám érvénytelenítésével érintett
ügyfélnyilvántartásból való törlését. Az EORI szám (1) bekezdés d) vagy e) pontja szerinti érvénytelenítése esetén,
az egyéni vállalkozók nyilvántartásában szereplő ügyfelek esetében a vámhatóság a véglegessé válás megállapítását
követő napon megkeresi az  egyéni vállalkozók nyilvántartását vezető szervet az  érvénytelenítés tényének és
időpontjának az egyéni vállalkozók nyilvántartásába való bejegyzése érdekében, más, cégbírósági bejegyzésre nem
kötelezett ügyfél esetében az érvénytelenítésről értesíti az ügyfél nyilvántartását vezető egyéb szervet.
(4) A vámhatóság az  (1)  bekezdés d) vagy e)  pontjában meghatározott esetekben az  EORI szám érvénytelenítését
elrendelő határozatot hirdetményi úton közli az ügyféllel.
(5) A vámhatóság az  EORI szám érvénytelenítését elrendelő határozatot megsemmisítő határozatról és a  határozat
véglegessé válásának időpontjáról értesíti a cégbíróságot, az egyéni vállalkozók nyilvántartását vezető szervet vagy
az ügyfél nyilvántartását vezető egyéb szervet.
(6) Az FJA 7. cikk (1) bekezdés b) pontja szerinti tudomásra jutástól az EORI szám várható érvénytelenítésével érintett
ügyfél EORI számát tartalmazó árunyilatkozat, értesítés, kérelem feldolgozását fel kell függeszteni a  (2)  bekezdés
szerinti, az  érvénytelenítési eljárás során hozott határozat véglegessé válásáig. A  vámhatóság az  elsőfokú döntés,
illetve ha az  ellen fellebbeztek, akkor a  másodfokú döntés véglegessé válásának megállapítását követő napon
intézkedik
a) a felfüggesztés lezárásáról, ha az EORI szám érvénytelenítését elrendelő határozatot megsemmisítették,
b) az árunyilatkozat, értesítés és kérelem elutasításáról, ha az EORI szám érvénytelenítését helyben hagyták.
(7) Az EORI szám érvénytelenítésére irányuló kérelemre vagy hivatalból indult eljárás során az  EORI szám
érvénytelenítésére vonatkozó határozat akkor hozható meg, ha az  adott EORI számon nyilvántartott ügyfél
vonatkozásában az  FJA 7.  cikk (1)  bekezdés b)  pontja szerinti tudomásra jutás vagy az  érvénytelenítésre irányuló
kérelem befogadása előtt indult vámigazgatási eljárások lezárulnak, a  vámhatóság az  esedékes vám és egyéb
terhek megfizetésére vonatkozó kötelezettségeket előírja a  folyószámlán, és a  lejárt tartozások beszedése iránti
intézkedéseket végrehajtja.
(8) Az EORI szám érvénytelenítése az adószabályok szerinti VPID számként való alkalmazást közvetlenül nem szünteti
meg. A VPID számként való alkalmazás megszüntetését a NAV az adóigazgatási eljárások lezárását és az adótartozás
beszedését követően végezheti el.
VII. FEJEZET
INFORMÁCIÓNYÚJTÁS 9. A Vámkódex 12. cikkéhez
27. § [Vámtitok]
 (1) Vámtitok a vámjogszabályok alkalmazásával összefüggő feladatai elvégzése során a vámhatóság tudomására jutott
minden információ, függetlenül annak megjelenési formájától.
 (2) A vámhatóság, valamint alkalmazottja, volt alkalmazottja, az  ellenőrzésbe vagy az  eljárásba bevont minden más
személy a feladatai ellátása során tudomására jutott minden, jogszabály által védett titkot köteles megőrizni.
28. § [Vámhatóság általi adatigénylés]
 (1) A vámhatóság feladatának ellátásához, valamint a  tudomására jutott információk ellenőrzéséhez, a  személy és
az áru azonosítása érdekében a következő nyilvántartásokból igényelhet adatot:
a) a  személy azonosítása érdekében a polgárok személyiadat- és lakcímnyilvántartásából, útlevélszám alapján
az útlevél-nyilvántartásból, a cégbírósági nyilvántartásból és az egyéni vállalkozói nyilvántartásból,
b) az áru és gépjármű azonosításához a gépjármű-nyilvántartásból,
c) a Vámkódex 39.  cikk a)  pontjában meghatározott feltételek ellenőrzése céljából, a  82.  § (2)  bekezdésében
meghatározott gazdasági tevékenységgel összefüggő súlyos bűncselekmény kérelmező általi elkövetésének
ténye vonatkozásában (időpont, bűncselekmény megjelölése, kiszabott büntetés és mellékbüntetés)
a bűntettesek nyilvántartásából a bűnügyi nyilvántartási rendszerről, az Európai Unió tagállamainak bíróságai
által magyar állampolgárokkal szemben hozott ítéletek nyilvántartásáról, valamint a  bűnügyi és rendészeti
biometrikus adatok nyilvántartásáról szóló törvény szerinti rendszerből,
d) a Vámkódex 39.  cikk a)  pontjában meghatározott feltételek ellenőrzésével összefüggésben az  FJA 28.  cikk
(2)  bekezdésében meghatározottak végrehajtásának biztosítása céljából, a  82.  § (2)  bekezdésében
meghatározott gazdasági tevékenységgel összefüggő súlyos bűncselekmény elkövetésének gyanúja
miatt a  kérelmezővel szemben indult büntetőeljárás vonatkozásában (eljáró szerv megjelölése, tagállam,
az  eljárás kezdő időpontja) a  büntetőeljárás alatt állók nyilvántartásából, a  bűnügyi nyilvántartási
rendszerről, az Európai Unió tagállamainak bíróságai által magyar állampolgárokkal szemben hozott ítéletek
nyilvántartásáról, valamint a  bűnügyi és rendészeti biometrikus adatok nyilvántartásáról szóló törvény
szerinti rendszerből, vagy
e) jogszabályi felhatalmazás alapján az abban meghatározott nyilvántartásokból.
 (2) A vámhatóság megkeresésére a  hitelintézet a  vámérték valódiságának, a  vámtartozás, valamint az  egyéb terhek
befizetésének ellenőrzéséhez pénzforgalmi adatokat térítésmentesen szolgáltat.
 (3) A vámhatóság a  személyiadat- és lakcímnyilvántartás szervétől természetes személyazonosító adatokkal vagy
a személyiadat- és lakcímnyilvántartás szerve által képzett kapcsolati kóddal vehet át adatokat.
 (4) A vámtitkot a  hivatalos statisztikai szolgálathoz tartozó szervek statisztikai célra felhasználhatják, ha a  titoktartási
kötelezettség megtartását a  feldolgozás során biztosítják és – ha a  hivatalos statisztikáról szóló törvény másként
nem rendelkezik – azt a későbbi egyedi azonosításra alkalmatlanná teszik.
29. § [Tájékoztatás vámtitokról és összesített adatokról]
 (1) E § alkalmazásában a  vámhatóság megkeresés esetén annak beérkezésétől számított 30 napon belül, illetve
hivatalból tájékoztatja a vámtitokról
a) a nemzetbiztonsági szolgálatokat törvényben meghatározott feladataik ellátása céljából,
b) a  Rendőrségről szóló törvényben meghatározott belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó
szervet és a terrorizmust elhárító szervet törvényben meghatározott feladatai ellátása érdekében,
c) az ügyészt, valamint a nyomozó hatóságot törvényben meghatározott feladatai ellátása céljából,
d) a bíróságot az igazságszolgáltatási tevékenysége ellátása céljából,
e) engedélyezési, ellenőrzési, felügyeleti, nyilvántartási, hitelesítési és piacfelügyeleti feladataik ellátása céljából,
ea) a nemzeti külkereskedelmi államigazgatási szervet,
eb) a kábítószer-prekurzorok kivitelének és behozatalának engedélyezésére kijelölt hatóságot,
ec) a nemesfémvizsgáló és -hitelesítő hatóságot,
ed) a közraktározás-felügyeleti hatóságot,
ee) az  Európai Unióba irányuló faanyag-behozatal FLEGT engedélyezési rendszerével kapcsolatos
feladatok ellátására kijelölt hatóságot,
ef ) a piacfelügyeleti hatóságot,
eg) a mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szervet,
eh) a piaci árinformációs rendszert működtető szervet,
ei) a környezetvédelmi és természetvédelmi hatóságokat,
ej) az élelmiszerlánc-felügyeleti szervet,
ek) a borászati hatóságot,
el) az  egyes árukra vagy országokra vonatkozó behozatali és kiviteli engedélyezésre, felügyeletre
kijelölt hatóságot,
em) az egészségügyi államigazgatási szervet, f ) az agrárpolitikáért felelős minisztert az agrárrendtartással és a piacvédelmi elemzéssel összefüggő feladatok
ellátása céljából,
g) a minisztert, ha a tájékoztatás jogszabályban meghatározott feladata ellátásához szükséges,
h) az  egészségügyért felelős minisztert, illetve a  külpolitikáért felelős minisztert ellenőrzési feladatai ellátása
céljából,
i) a kereskedelemért felelős minisztert dömping- és szubvencióellenes, piacvédelmi elemzési célokból,
j) az igazságügyért felelős minisztert az Európai Unió felé fennálló kötelezettség teljesítése céljából,
k) az Állami Számvevőszéket, továbbá a Kormány által kijelölt belső ellenőrzési szervet a hatáskörükbe tartozó
ellenőrzések lefolytatása céljából,
l) a Magyar Nemzeti Bankot a fizetési mérleg összeállítása céljából,
m) a Központi Statisztikai Hivatalt statisztikai célból,
n) a  Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatalt az  energiastatisztikai adatok összeállítása érdekében,
valamint az engedélyesként nyilvántartott gazdálkodók adatairól, hatósági feladatainak ellátása céljából,
o) a  kőolaj, kőolajtermék és földgáz biztonsági készletezésével összefüggő feladatokat ellátó szervezetet
e feladatainak ellátása céljából, p) a  közös jogkezelést végző szervezeteket a  szerzői jogról szóló törvényben meghatározott igény
érvényesítésével összefüggő feladatok ellátása céljából,
q) a hagyatéki eljárásban eljáró közjegyzőt a közjegyzői hatáskörbe tartozó eljárás során és annak lefolytatása
céljából,
r) a  Magyar Export-Import Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaságot és a  Magyar Exporthitel Biztosító
Zártkörűen Működő Részvénytársaságot az  áruk, szolgáltatások és anyagi értéket képviselő jogok
kereskedelmi forgalomban történő kiviteli tevékenység folytatására jogosultnak az  általa igénybe vehető
szolgáltatásokról történő tájékoztatása céljából,
s) a  közlekedési hatóságot a  Vámkódex 39.  cikk e)  pontja szerinti biztonsági és védelmi szabványokkal
kapcsolatban a  vámhatóság által lefolytatott eljárásának eredményéről a  meghatalmazott ügynök vagy
ismert szállító minősítésével kapcsolatos feladatok ellátása céljából.
(2) A vámtitokról való tájékoztatás azon adatokra terjedhet ki, amelyek kezelésére az  (1)  bekezdés szerinti szervek
törvény alapján jogosultak.
(3) A vámtitok körébe tartozó adatok az Európai Unió és tagállamainak szervei részére a vámjogszabályokban foglaltak
alapján adhatók át.
(4) A vámtitok körébe tartozó adatok harmadik ország hatósága részére a vonatkozó, közigazgatási hatóságok közötti
kölcsönös vámügyi segítségnyújtás tekintetében irányadó nemzetközi szerződésekben, valamint az  e  törvényben
foglaltak alapján adhatók át.
(5) A vámhatóságok együttműködésére vonatkozó nemzetközi szerződések alapján harmadik országba továbbított,
természetes személlyel kapcsolatba hozható egyedi adatok kizárólag az  információs önrendelkezési jogról és
az információszabadságról szóló törvényben foglaltak betartásával továbbíthatók.
(6) Az adatok átadásáról az  érintettet kérelmére az  információs önrendelkezési jogról és az  információszabadságról
szóló törvény szabályai szerint tájékoztatni kell.
(7) A vámtitkot képező, személyes adatnak nem minősülő egyedi adatok adatfeldolgozási technikával kezelhetők és
továbbíthatók, ha az adatbiztonság feltételeinek a fogadó állam eleget tesz.
(8) E § alkalmazásában a  vámhatóság megkeresés esetén annak beérkezésétől számított 30 napon belül, hivatalból
tájékoztatja a  kereskedelemért felelős minisztert és a  külgazdasági ügyekért felelős minisztert a  vámpolitikai,
kereskedelempolitikai elemzési célokból összesített adatokról.
30. § [Egyedi adatkezelés]
 (1) A vámhatóság és
a) a  29.  § (1)  bekezdés e)  pont ea)–ee)  alpontjában meghatározott hatóságok, továbbá a  29.  § (1)  bekezdés
e)  pont ef )  alpontja szerinti hatóság közül a  gazdasági célú felhasználásra szánt egyes termékek
(berendezések, készülékek, gépek és rendszerek), illetve a  kötelező hitelesítés körébe tartozó egyes
mérőeszközök piacfelügyeletére kijelölt hatóság, valamint a  29.  § (1)  bekezdés e)  pont el)  alpontja szerinti
hatóság a vámeljárásokhoz, az áruk nemzetközi forgalmának ellenőrzéséhez köthető,
b) a  mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szerv az  engedélyezési, a  bizonylatolási és
export-visszatérítési,
c) az egyes tagállamok vámhatóságai a vámunióból eredő,
közös feladataik teljesítése érdekében – ha az  adatvédelem technikai feltételei biztosítottak – adatkezeléseiket
összekapcsolva egyedi adatkezelést végezhetnek.
(2) A 29.  § (1)  bekezdés r)  pontja szerinti adatigénylés teljesítését az  érintett a  vámhatósághoz intézett, írásban vagy
elektronikus úton tett nyilatkozatban megtilthatja.
(3) Az adatigénylés teljesítésének a (2) bekezdés szerinti megtiltása esetén a vámhatóság a 29. § (1) bekezdés r) pontja
szerinti adatigénylés teljesítését megtagadja.
(4) Ha az  érintett a  29.  § (1)  bekezdés r)  pontja szerinti adatigénylés teljesítését követően tiltja meg az  adatainak
továbbítását, a vámhatóság a nyilatkozat megtételét követő, további adatigénylés teljesítését megtagadja és értesíti
a Magyar Export-Import Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaságot és a Magyar Exporthitel Biztosító Zártkörűen
Működő Részvénytársaságot az adattovábbítás megtiltásáról.
31. § [Adatkérés]
 (1) Az ügyfél díjfizetés ellenében a  NAV váminformatikai rendszerében levő, saját vámtevékenységéhez kapcsolódó
forgalmi adatok lekérésére. A fizetendő díj mértékének meghatározó szempontjait a miniszter rendeletben állapítja
meg.
(2) Piackutatásra vagy egyéb célra díjfizetés ellenében adható át olyan forgalmi adat, amely személlyel nem
azonosítható, azonban nem adható át adat stratégiai termékekről, így különösen az  állami tartalék célú
áruforgalomról, a nemzetbiztonsági és honvédelmi célú áruforgalomról, továbbá ha a forgalmazásban az exportőr,
importőr vagy gyártó száma 3-nál kevesebb. A  fizetendő díj mértékének meghatározó szempontjait a  miniszter
rendeletben állapítja meg.
(3) A vámtitok megőrzésének kötelezettsége nem áll fenn abban az  esetben, ha a  pénzügyi információs egységként
működő hatóság a  pénzmosás és a  terrorizmus finanszírozása megelőzéséről és megakadályozásáról szóló
törvényben meghatározott feladatkörében eljárva vagy külföldi pénzügyi információs egység írásbeli
megkeresésének teljesítése céljából közvetlen hozzáféréssel lekérdez vagy írásbeli megkeresés útján kér
vámtitoknak minősülő adatot a vámhatóságtól.
10. A Vámkódex 15. cikkéhez 32. § [Adatszolgáltatás a vámhatóság részére]
 (1) A vámhatóság adatszolgáltatásra vonatkozó kérésének módja lehet írásbeli vagy szóbeli közlés, valamint
a vámhatóság informatikai rendszere által küldött elektronikus üzenet.
 (2) Az információnyújtást az  érintett akkor tagadhatja meg, ha arra nézve tanúvallomást nem tehet, vagy azt
megtagadhatja.
 (3) Ha a  vámellenőrzésekben közvetve vagy közvetlenül érintett személy kéri, a  vámhatóság az  eredeti okmányok
helyett az  e  személy által készített és általa az  eredetivel egyezőként elismert másolatot veszi át, ha azt
a vámhatóság a tényállás tisztázásához elégségesnek ítéli.
(4) Ha a  vámhatóság adatszolgáltatásra vonatkozó kérését elektronikus úton juttatja el az  általa e  céllal működtetett
elektronikus rendszeren keresztül a  pénzügyi intézmény, a  pénzforgalmi intézmény és a  befektetési vállalkozás
részére, a  megkeresés, illetve annak teljesítése tekintetében az  adóigazgatási rendtartásról szóló törvény
(a továbbiakban: Air.) rendelkezéseit kell alkalmazni.
(5) Ha az ügyfél az adatszolgáltatási kötelezettségének a vámhatóság felhívására, a meghatározott időpontig nem tesz
eleget, eljárási bírsággal sújtható, továbbá a vámhatóság a vámellenőrzést és az áruátengedést követő ellenőrzést
felfüggesztheti és – az ellenőrzött ügyfél költségére – a nyilvántartásokat, elszámolásokat szakértővel elkészíttetheti.
(6) A vámhatóság a  vámmentességek közösségi rendszerének létrehozásáról szóló, 2009. november 16-i 1186/2009/EK
tanácsi rendelet (a  továbbiakban: vámmentességi rendelet) 107.  cikke alapján történő vámmentes üzemanyagbehozatal esetén a  vámmentességi rendelet 110.  cikk (1)  bekezdése szerinti kötelezettség ellenőrzése, valamint
a  vámmentességi rendelet 110.  cikk (2)  bekezdése szerinti vámfizetési kötelezettség teljesítésének biztosítása
érdekében a  szabad forgalomba bocsátás vámeljárás alanyát kötelezheti a  természetes személyazonosító adatai,
továbbá a  gépjármű belépésének és – ha történt ilyen – a  kilépésének időpontjára, rendszámára, üzemmódjára
vonatkozó adatok szolgáltatására.
(7) A vámhatóság a  vámhatáron át lebonyolódó áru- és utasforgalom ellenőrzése során, érkező légi járat esetén
az utasok repülésre történő bejelentkezése befejezésének időpontjától, induló légi járatok esetén a járatra történő
utasfelvétel megkezdése előtt egy órával a  légiközlekedésről szóló törvény alapján jogosult a  személyszállítást
végző légi fuvarozótól, a légiközlekedésről szóló törvényben meghatározott utasnyilvántartási adatokat kérni.
(8) A vámhatóságnak a  (7)  bekezdés szerint kapott adatokat az  átvételüktől számított 24 óra elteltével törölnie kell,
kivéve, ha megállapítást nyer, hogy azokra a vámhatóságnak a bűnüldözési feladatai végrehajtásához szüksége van.
11. A Vámkódex 16. cikkéhez 33. § [Adatok megőrzése]
A vámhatóság és a  gazdálkodók elektronikus rendszerében tárolt adatokat, illetve azok bármilyen módosítását
az adatok keletkezésének, illetve módosításának évétől számított 10 évig kell megőrizni.
VIII. FEJEZET
VÁMJOGI KÉPVISELET 12. A Vámkódex 18. cikkéhez
34. § [Vámjogi képviselet]
 (1) Más tagállamban letelepedett és a  Vámkódex 39.  cikk a)–d)  pontjában megállapított feltételeknek megfelelő
személy vámjogi képviselőként való, a Vámkódex 18. cikk (3) bekezdése szerinti eljárásához
a) érvényes engedélyezett gazdálkodói engedély, vagy a  Vámkódex 39.  cikk a)–d)  pontjában megállapított
feltételeknek való megfelelésről a letelepedés helye szerinti vámhatóság által kiadott igazolás bemutatása és
b) az állami adó- és vámhatóság által kiadott adószám, vagy a letelepedés helye szerinti tagállam által kiadott
közösségi adószám
szükséges. (2) Magyarországon letelepedett és a  Vámkódex 39.  cikk a)–d)  pontjában megállapított feltételeknek megfelelő
személy más tagállamban vámjogi képviselőként való, a  Vámkódex 18.  cikk (3)  bekezdése szerinti eljárásához
a Vámkódex 39. cikk a)–d) pontjában megállapított feltételeknek való megfelelésről a vámhatóság igazolást állít ki.
(3) A Ptk. szerinti törvényes képviselet nem minősül vámjogi képviseletnek.
 (4) Magyarországon a Vámkódex 18. cikk (3) bekezdés alapján a Vámkódex 5. cikk 6. pontja szerinti, Magyarországon
letelepedett vámjogi képviselőként – az  (5) és (6)  bekezdésben foglaltakra figyelemmel, valamint a  (7)  bekezdés
kivételével – a  Vámkódex 38.  cikk (2)  bekezdés a)  pontja szerinti engedéllyel rendelkező gazdálkodó, továbbá
vámtanácsadó vagy vámügynök járhat el. E  §-t a  Vámkódex 18.  cikk (4)  bekezdése alapján az  Európai Unió
vámterületén nem letelepedett vámjogi képviselőre is alkalmazni kell.
(5) A vámügynök árunyilatkozat, vám-árunyilatkozat vagy értesítés benyújtása esetén járhat el vámjogi képviselőként.
 (6) Az (5) bekezdésben foglalt esetben, valamint a kérelemre indult eljárások során – a 186. § (3) bekezdés kivételével –
képviselőként a  Vámkódex 38.  cikk (2)  bekezdés a)  pontja szerinti engedéllyel rendelkező gazdálkodó, továbbá
vámtanácsadó is eljárhat.
(7) A vámhatóság előtti jogorvoslati eljárásokban az  ügyfelet a  Vámkódex 38.  cikk (2)  bekezdés a)  pontja szerinti
engedéllyel rendelkező gazdálkodó, továbbá vámtanácsadó, valamint ügyvéd, kamarai jogtanácsos, ügyvédi iroda,
európai közösségi jogász képviselheti.
13. A Vámkódex 19. cikkéhez 35. § [A vámjogi képviselet általános szabályai]
 (1) A vámjogi képviseletre vonatkozóan eseti vagy állandó meghatalmazás vagy megbízás adható.
 (2) Ha a  meghatalmazásból más nem tűnik ki, az  kiterjed az  eljárással kapcsolatos valamennyi nyilatkozatra és
cselekményre.
 (3) Ha egy személy a  vámigazgatási ügyben nem személyesen jár el, a  vámhatóság az  eljáró képviselő képviseleti
jogosultságát megvizsgálja.
 (4) Ha egy személy a vámigazgatási eljárás során képviselőt jelöl ki, akkor az iratokat a vámhatóság a képviselő részére
küldi meg azzal, hogy a  személyes megjelenésre szóló idézés kézbesítése azonban a  megidézett részére történik,
képviselőjének egyidejű értesítésével.
(5) A vámhatóság határidő tűzésével nyilatkozattételre hívja fel az  érintettet, ha az  érintett és a  vámjogi képviselő
nyilatkozata eltér egymástól, vagy egyéb eljárási cselekményeik ellentétesek. Ha valamely érintett határidőben nem
nyilatkozik, a vámhatóság a rendelkezésére álló adatok és információk alapján dönt.
(6) Ha a  vámigazgatási ügyben a  vámhatóság előtt vámjogi képviselőként ügyvéd, kamarai jogtanácsos, ügyvédi
iroda, európai közösségi jogász jár el, akkor a  vámjogi képviselet típusának meghatározása mellett az  ügyvédi
tevékenységről szóló törvény ügyvédi meghatalmazásra vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
(7) Ha a  vámjogi képviselő olyan személy kijelölése alapján járna el a  vámhatóság előtt, aki a  Ptk. szerinti törvényes
képviselet alatt áll, úgy e személynek a vámjogi képviselőt a törvényes képviselője útján kell meghatalmaznia.
36. § [Vámjogi képviselet egyedi ügyben]
 (1) Az eseti jelleggel meghatalmazott személy a képviseleti jogosultságát – a 35. § (6) bekezdését kivéve – az e §-ban
meghatározott módon köteles igazolni. (2) Az eseti meghatalmazást írásba kell foglalni, amely kapcsán a  meghatalmazott köteles eredeti meghatalmazását
vagy annak hitelesített másolatát kérésre a vámhatóságnak benyújtani.
(3) Az írásbeli eseti meghatalmazást közokiratba vagy teljes bizonyító erejű magánokiratba kell foglalni.
 (4) A külföldön kiállított eseti meghatalmazást közokiratba vagy hitelesített magánokiratba kell foglalni, és
felülhitelesítéssel kell ellátni.
 (5) Az eseti meghatalmazás visszavonása, felmondása a  vámhatósággal szemben a  hozzá való bejelentéstől, a  többi
személlyel szemben pedig a vele való közléstől hatályos.
 (6) A vámjogi képviselet az ügyfél halála folytán a halál tényével szűnik meg.
37. § [A vámjogi képviselet több ügyben]
 (1) A vámigazgatási ügyekben az  állandó meghatalmazás vagy megbízás a  vámhatóság előtti eljárásban akkor
érvényes, ha azt az  érintett vagy a  képviselője a  vámhatóság által rendszeresített – a  NAV honlapján közzétett –
formanyomtatvány alkalmazásával papíralapon vagy elektronikusan jelenti be.
(2) Ha a  vámjogi képviselet a  Vámkódex 22.  cikke szerinti kérelem benyújtására vonatkozik, akkor a  képviseletet
elektronikusan kell bejelenteni.
(3) Ha az  állandó meghatalmazást vagy megbízást, illetve annak megszűnését a  képviselő jelenti be, a  vámhatóság
a  bejelentésről a  meghatalmazót vagy megbízót írásban értesíti. A  megbízó az  állandó meghatalmazás vagy
megbízás visszavonását, felmondását haladéktalanul köteles bejelenteni a  vámhatósághoz, illetve a  képviseleti
jog megszűnését a  képviselő is bejelentheti a  vámhatóságnál. A  képviseleti jog keletkezése és megszűnése
a  vámhatósággal szemben a  vámhatósághoz történő bejelentéstől hatályos azzal, hogy a  képviseleti jog
megszűnésének bejelentése napján a  képviselőt még a  vámhatósági iratok átvételére jogosult személynek kell
tekinteni.
IX. FEJEZET
A VÁMJOGSZABÁLYOK ALKALMAZÁSÁVAL KAPCSOLATOS HATÁROZATOK 14. A Vámkódex 22. cikkéhez
38. § [Uniós és nemzeti szabályok egymáshoz való viszonya a kérelemre indult eljárásban]
Eltérő rendelkezés hiányában az  e  törvény alapján kérelemre induló eljárásokban a  Vámkódex 22–28.  cikk
szerinti kérelem alapján hozott határozatokra vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni az  e  törvényben foglalt
kiegészítésekkel.
39. § [A kérelem]
 (1) Az ügyfél által a vámigazgatási eljárásban benyújtott kérelem olyan nyilatkozat, amellyel az ügyfél a vámigazgatási
eljárás lefolytatását, illetve a vámhatóság döntését kéri jogának vagy jogos érdekének érvényesítése érdekében.
 (2) Eltérő rendelkezés hiányában az ügyfél kérelmével a tárgyában hozott döntés véglegessé válásáig rendelkezhet.
 (3) E § rendelkezéseit az  eljárás megindítására irányuló kérelmen kívüli egyéb, az  eljárás valamennyi résztvevőjének
az eljárással összefüggő kérelmeire is alkalmazni kell.
 (4) Ha a vámjogszabályok további követelményt nem állapítanak meg, a kérelem tartalmazza az ügyfél és képviselője
azonosításához szükséges adatokat és elérhetőségét.
 (5) Nem kérhető az ügyféltől szakhatósági állásfoglalás vagy előzetes szakhatósági állásfoglalás csatolása, és az ügyfél
azonosításához szükséges adatok kivételével olyan adat, amely nyilvános, vagy amelyet jogszabállyal rendszeresített
közhiteles nyilvántartásnak tartalmaznia kell.
(6) A kérelmet tartalma szerint kell elbírálni akkor is, ha az nem egyezik az ügyfél által használt elnevezéssel.
40. § [Hiánypótlás]
Ha a kérelem tekintetében hiánypótlás szükséges, akkor a vámhatóság az FJA 13. cikk (1) bekezdése vagy az  (EU)
2015/2447 bizottsági végrehajtási rendelet (a továbbiakban: VA) 12. cikk (2) bekezdése alapján jár el.
41. § [A vámigazgatási eljárás megszüntetése]
A vámhatóság az eljárást megszünteti, ha
a) az ügyfél a Vámkódex 33. cikke szerinti kötelező érvényű felvilágosítás iránti kérelem esetén a hiánypótlásra
való felhívásnak nem tett eleget, és az  erre megállapított határidő meghosszabbítását sem kérte, illetve
nyilatkozattételének elmaradása megakadályozta a tényállás tisztázását,
b) az eljárás okafogyottá vált,
c) az  igazgatási szolgáltatási díjat vagy a  vámjogszabályokban meghatározott eljárások megindításának
feltételeként díjat kell fizetni, és az ügyfél a fizetési kötelezettségének a vámhatóság erre irányuló felhívása
ellenére az erre tűzött határidő alatt sem tesz eleget,
d) az  eljárás kérelemre indult, és a  kérelmező ügyfél a  kérelmét visszavonta, és az  eljárás hivatalból való
folytatásának nincs helye,
e) a vámhatóság vámszerve megállapítja, hogy az ügyben más vámszerv már eljárt, vagy
f ) az ügyfél a kérelmére indult eljárásban a nem megfelelő vagy érvénytelen képviselet esetén, a vámhatóság
felhívására nem gondoskodik a  képviselet ellátására alkalmas személy kijelöléséről vagy nem jár el
személyesen.
42. § [Az ügyintézési határidő]
 (1) Ha a  vámjogszabályok valamely eljárási cselekmény teljesítésének vagy végzés meghozatalának határidejéről
nem rendelkeznek, a vámhatóság haladéktalanul, de legkésőbb 8 napon belül gondoskodik arról, hogy az eljárási
cselekményt teljesítse, vagy a végzést meghozza.
(2) A szakhatóságkénti eljárásra irányadó ügyintézési határidő 30 nap, amely nem hosszabbítható.
43. § [Igazolási kérelem]
 (1) Aki a  vámigazgatási eljárás során valamely határnapot, határidőt önhibáján kívül elmulasztott, igazolási kérelmet
terjeszthet elő.
 (2) Az igazolási kérelemről a vámhatóságnak az a szerve dönt, amelynek eljárása során a mulasztás történt.
 (3) Az igazolási kérelmet a  mulasztásról való tudomásszerzést vagy az  akadály megszűnését követően, de legkésőbb
az elmulasztott határnaptól vagy a határidő utolsó napjától számított, az igazolni kívánt eljárási cselekményre előírt
határidővel megegyező időtartamon, de legfeljebb 45 napon belül lehet előterjeszteni.
(4) A határidő elmulasztása esetén az igazolási kérelemmel egyidejűleg pótolni kell az elmulasztott cselekményt is, ha
ennek feltételei fennállnak.
(5) Az igazolási kérelem előterjesztése és a  kérelem alapján megismételt eljárási cselekmény határidejének
elmulasztása miatt nincs helye igazolásnak.
(6) Ha a vámhatóság az igazolási kérelemnek helyt ad, az elmulasztott határnapot vagy határidőt megtartottnak tekinti,
és ha szükséges, a döntését módosítja vagy visszavonja, illetve egyes eljárási cselekményeket megismétel.
44. § [A szakhatóság közreműködése]
 (1) Ha a  vámigazgatási ügy érdemi eldöntése más szerv vagy hatóság (a  továbbiakban: szakhatóság) hatáskörébe
tartozó szakkérdés elbírálástól függ, a  vámhatóságnak az  elbírálásra jogosulttól kötelező állásfoglalást kell
beszereznie.
(2) Nem kell a szakhatóságot megkeresni, ha
a) a vámjogszabályok a kérelem előterjesztésére határidőt vagy határnapot állapítanak meg, és a kérelem idő
előtti vagy elkésett,
b) a kérelem nyilvánvalóan nem az előterjesztésre jogosulttól származik,
és a kérelmet el kell utasítani.
(3) A szakhatóság eljárására az általános közigazgatási rendtartásról szóló törvénynek a szakhatóság közreműködésére
vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
(4) Az ügyfél által benyújtott kérelemhez 6 hónapnál nem régebbi előzetes szakhatósági állásfoglalás csatolható be.
A vámhatóság a kérelemmel benyújtott előzetes szakhatósági állásfoglalást szakhatósági állásfoglalásként használja
fel.
(5) E szakasz alkalmazásában a NAV Szakértői Intézete nem minősül szakhatóságnak.
45. § [Idézés]
 (1) Azt, akinek személyes meghallgatása a  vámigazgatási eljárás során szükséges, a  vámhatóság kötelezi, hogy
a  megjelölt helyen és időpontban jelenjen meg. Ha az  idézett személy kora, egészségi állapota vagy más
méltányolható ok miatt a vámhatóság előtt nem képes megjelenni, az idézett személyt a tartózkodási helyén is meg
lehet hallgatni.
(2) Az idézést – ha az ügy körülményeiből más nem következik – úgy kell közölni, hogy arról az idézett a meghallgatást
megelőzően legalább 5 nappal értesüljön.
(3) Az idézett személy köteles az idézésnek eleget tenni.
 (4) Az idézésben meg kell jelölni, hogy a vámhatóság az idézett személyt milyen ügyben és milyen minőségben kívánja
meghallgatni. Az idézett személyt figyelmeztetni kell a megjelenés elmulasztásának következményeire.
 (5) A vámhatóság szerve a vámigazgatási eljárás során az  illetékességi területén lakóhellyel nem rendelkező személyt
vagy székhellyel nem rendelkező szervezet törvényes képviselőjét székhelyére idézheti vagy ebből a célból másik
vámszervet megkereshet.
46. § [Idézéssel kapcsolatos jogsértések]
 (1) Ha az idézett személy
a) a  szabályszerű idézésnek nem tesz eleget, vagy meghallgatása előtt az  eljárás helyéről engedély nélkül
eltávozik, és távolmaradását előzetesen alapos okkal nem menti ki, vagy utólag megfelelően nem igazolja,
vagy
b) az idézésre meghallgatásra alkalmatlan állapotban jelenik meg, és ezt a körülményt nem menti ki,
eljárási bírsággal sújtható.
(2) Ha az idézett személy igazolja a távolmaradásának vagy eltávozásának menthető indokát, a vámhatóság visszavonja
az eljárási bírságot megállapító végzést.
(3) Ha jogi személy vagy egyéb szervezet szervezeti képviselője nem jelent meg az  idézésre, és a  képviselő nevét
a törvényes képviselő a vámhatóság felhívására nem közli, a felhívott törvényes képviselő, illetve a jogi személy vagy
egyéb szervezet eljárási bírsággal sújtható.
47. § [Értesítés eljárási cselekményről]
 (1) Ha nem szükséges az  ügyfél idézése, a  vámhatóság az  ügyfelet az  általa indítványozott tanú és a  szakértő
meghallgatásáról, a  szemléről és a  tárgyalásról értesíti azzal a  tájékoztatással, hogy az eljárási cselekményen részt
vehet, de megjelenése nem kötelező. Az  értesítést – ha az  ügy körülményeiből más nem következik – úgy kell
közölni, hogy azt az ügyfél legalább 5 nappal korábban megkapja.
(2) Nincs helye az  ügyfél értesítésének, és zárt meghallgatást vagy szemlét kell tartani, ha a  meghallgatandó tanú,
szakértő vagy a  szemletárgy birtokosa természetes személyazonosító adatainak és lakcímének zárt kezelését
rendelték el, és a meghallgatás vagy szemle során a zártan kezelt adatok védelme nem biztosítható.
(3) A szakhatóságot – ha az a  feladat- és hatáskörét érinti – az eljárási cselekményről annak megtétele előtt legalább
5 nappal korábban értesíteni kell.
48. § [A tényállás tisztázása]
 (1) A vámhatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez nem elegendőek a rendelkezésre
álló adatok, bizonyítási eljárást folytat le.
 (2) A vámhatóság által hivatalosan ismert és a köztudomású tényeket nem kell bizonyítani.
 (3) A vámigazgatási eljárásban minden olyan bizonyíték felhasználható, amely a  tényállás tisztázására alkalmas. Nem
használható fel bizonyítékként a  jogszabálysértéssel megszerzett bizonyíték. Bizonyíték többek között az  ügyfél
nyilatkozata, az  irat, a  tanúvallomás, a  szemléről készült jegyzőkönyv, a  szakértői vélemény, a  vámellenőrzésről
készült jegyzőkönyv és a tárgyi bizonyíték.
(4) A vámhatóság szabadon választja meg a bizonyítás módját.
 (5) A vámhatóság a  bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az  ezen alapuló szabad meggyőződése
szerint állapítja meg a tényállást. 49. § [Az ügyfél nyilatkozata]
 (1) Az ügyfélnek joga van ahhoz, hogy a vámigazgatási eljárás során nyilatkozatot tegyen, adatot szolgáltasson, vagy
a nyilatkozattételt megtagadja. (2) Ha a  tényállás tisztázása azt szükségessé teszi, a  vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a  vámhatóság
az ügyfelet a kérelmére indult eljárásban nyilatkozattételre, adatszolgáltatásra hívhatja fel. Ha az ügyfél a kérelmére
indult vámigazgatási eljárásban a vámhatóság felhívására nem nyilatkozik, vagy az adatszolgáltatást nem teljesíti,
a vámhatóság a rendelkezésre álló adatok alapján dönt.
(3) Ha az ügyfél más tudomása ellenére a vámigazgatási ügy szempontjából jelentős adatot, tényt valótlanul állít, illetve
elhallgat, valótlan adatot szolgáltat, eljárási bírsággal sújtható.
(4) A vámhatóság az  (1)  bekezdés szerinti esetben figyelmezteti az  ügyfelet jogaira, kötelességeire és a  hamis,
hamisított vagy valótlan tartalmú bizonyíték szolgáltatásának jogkövetkezményeire.
50. § [Irat]
 (1) A vámhatóság – a 39. § (5) bekezdésében meghatározottak kivételével – felhívhatja az ügyfelet okirat vagy más irat
bemutatására, ha az a tényállás tisztázásához szükséges, és az az Eüsztv. alapján nem szerezhető be.
 (2) Az ügyfél az  iratot másolatban is benyújthatja, ha nyilatkozik arról, hogy az az eredetivel mindenben megegyezik.
E nyilatkozat hiányában az irat másolata a vámigazgatási eljárásban bizonyítékként nem használható fel.
 (3) Ha a  külföldön kiállított közokirat eredetiségével vagy tartalmával kapcsolatban kétség merül fel, a  vámhatóság
felhívja az ügyfelet felülhitelesített külföldön kiállított közokirat bemutatására.
 (4) Ha az  ügyfél a  nem magyar nyelven kiállított irat mellé annak magyar nyelvű hiteles fordítását is csatolja,
a vámhatóság azt a  fordítás szerinti tartalommal fogadja el. Ha az ügyfél a vámigazgatási eljárásban nem csatolta
a  nem magyar nyelven kiállított irat hiteles magyar nyelvű fordítását, akkor a  vámhatóság az  ügy körülményeire
tekintettel megkövetelheti, hogy az ügyfél azt nyújtsa be.
51. § [Tanú]
 (1) Az ügyre vonatkozó tény tanúval is bizonyítható.
 (2) A tanúként megidézett személy köteles a  meghallgatása végett megjelenni és – az  e  törvényben meghatározott
kivétellel – tanúvallomást tenni.
 (3) Tanúként nem hallgatható meg
a) az, akitől nem várható bizonyítékként értékelhető vallomás,
b) védett adatnak minősülő tényről az, aki nem kapott felmentést a titoktartás alól.
(4) A tanú a vallomástételt megtagadhatja, ha
a) az ügyfél Ptk. szerinti hozzátartozója (a továbbiakban: hozzátartozó),
b) vallomásával saját magát vagy hozzátartozóját bűncselekmény elkövetésével vádolná,
c) a  sajtószabadságról és a  médiatartalmak alapvető szabályairól szóló törvény szerinti médiatartalom
szolgáltató (a  továbbiakban: médiatartalom-szolgáltató), vagy vele munkaviszonyban vagy munkavégzésre
irányuló egyéb jogviszonyban álló személy – a  jogviszonya megszűnése után is –, ha a  tanúvallomásával
a  számára a  médiatartalom-szolgáltatói tevékenységgel összefüggésben információt átadó személy kilétét
felfedné, vagy
d) diplomáciai mentességben részesülő személy.
 (5) Nem használható fel bizonyítékként a  (3)  bekezdésben, valamint az  53.  § (6)  bekezdésében foglalt rendelkezés
megsértésével felvett tanúvallomás, továbbá az  olyan tanúvallomás, amelynek megtétele előtt a  tanút nem
figyelmeztették a (4) bekezdésben meghatározott jogára.
(6) Ha a  tanú a  (2)  bekezdés szerinti kötelezettségének a  következményekre való figyelmeztetés ellenére nem tesz
eleget, eljárási bírsággal sújtható.
52. § [A tanú meghallgatása]
 (1) A meghallgatás kezdetén meg kell állapítani a  tanú személyazonosságát. A  tanúnak nyilatkoznia kell arról, hogy
az  ügyfelekkel milyen viszonyban van, elfogult-e. A  tanú esetleges elfogultságát megalapozó tényt a  nyilatkozat
alapján a  jegyzőkönyvben rögzíteni kell. A  tanút figyelmeztetni kell jogaira, kötelességeire és a  hamis tanúzás
jogkövetkezményeire.
(2) A még meg nem hallgatott tanú nem lehet jelen az ügyfél, más tanú és a szakértő meghallgatásakor.
 (3) A meghallgatásra a tárgyalás szabályait kell alkalmazni akkor is, ha a vámhatóság a tanút tárgyaláson kívül hallgatja
meg.
 (4) A tanú meghallgatásán nem lehet jelen az  ügyfél és az  eljárás egyéb résztvevője, ha a  tanú védett adatról tesz
vallomást, továbbá ha elrendelték a tanú természetes személyazonosító adatainak és lakcímének zárt kezelését.
(5) A vámhatóság engedélyezheti, hogy a tanú a meghallgatását követően vagy helyette írásban tegyen tanúvallomást.
Ebben az  esetben a  tanú a  vallomását saját kezűleg leírja és aláírja, az  elektronikus okirat formájában elkészített
vallomását minősített elektronikus aláírással látja el, vagy a  tanúnak a  más módon leírt vallomását bíró vagy
közjegyző hitelesíti. Elfogadható továbbá a  közokiratba vagy a  teljes bizonyító erejű magánokiratba foglalt
tanúvallomás. Az írásbeli tanúvallomás megtétele nem zárja ki, hogy a tanút meghallgatása céljából a vámhatóság
idézze.
(6) Ha a  tanú meghallgatása nélkül vagy a  meghallgatását követően írásban tesz tanúvallomást, az  írásbeli
tanúvallomásból ki kell tűnnie, hogy a  tanú a  vallomást a  vallomástétel akadályainak, valamint a  hamis tanúzás
következményeinek ismeretében tette meg. Erre a  tanút a  vámhatóság az  írásbeli tanúvallomás megtételének
engedélyezésével egyidejűleg, a vallomástétel akadályainak és a hamis tanúzás következményeinek ismertetésével
figyelmezteti.
53. § [Hatósági tanú]
 (1) A vámhatóság a biztosítási intézkedés alkalmazása során, szemlénél, lefoglalásnál hatósági tanút vehet igénybe.
 (2) Nem alkalmazható hatósági tanú, ha az eljárási cselekményről hangfelvétel vagy kép- és hangfelvétel készül.
 (3) A hatósági tanú az  eljárási cselekmény során történt eseményeket és az  általa tapasztalt tényeket a  jegyzőkönyv
aláírásával igazolja.
 (4) Nem lehet hatósági tanú az ügyfél hozzátartozója, az eljáró vámhatósággal munkavégzésre irányuló jogviszonyban
álló személy és az eljárási képességgel nem rendelkező személy.
 (5) Hatósági tanúként való közreműködésre senki nem kötelezhető.
 (6) Az eljárási cselekmény előtt a  hatósági tanút a  jogairól és kötelességeiről fel kell világosítani. A  hatósági
tanú az  eljárási cselekményre észrevételt tehet, és a  tanúk költségtérítéséről szóló miniszteri rendelet szerint
költségtérítésre jogosult, amelyet a vámhatóság utólag térít meg.
(7) A hatósági tanút a tudomására jutott tényekre, adatokra nézve titoktartási kötelezettség terheli, amely alól az eljáró
vámszerv, a  fellebbezés elbírálására jogosult szerv vagy közigazgatási ügyben eljáró bíróság az ügy tárgyát érintő
tényekre, adatokra, körülményekre nézve felmentheti.
54. § [Szemle]
 (1) Ha a  vámigazgatási eljárás során a  tényállás tisztázása érdekében ingó, ingatlan (a  továbbiakban együtt:
szemletárgy) megtekintése szükséges, a vámhatóság szemlét rendelhet el.
 (2) Szemlét a  vámhatóság ügyintézője vagy a  vámhatóság által kirendelt szakértő végezhet, aki jogosultságát
a szemle során – az 55. § (3) bekezdésében foglalt kivétellel – köteles igazolni. A szemle lefolytatásához a szemlét
végző személy részére a  vámellenőrzés, az  áruátengedést követő ellenőrzés és a  felülellenőrzés esetét kivéve
megbízólevelet kell kibocsátani.
(3) A vámigazgatási eljárás során az  ügyben eljáró szakhatóság állásfoglalását helyszíni szemle keretében adja meg.
A  helyszíni szemle időpontjáról a  vámhatóság a  szakhatóságot legalább 15 nappal korábban a  szakhatósági
megkeresés megküldésével értesíti.
55. § [Szemle lefolytatása]
 (1) A szemletárgy birtokosát a  szemléről – a  (2) és (3)  bekezdésben foglalt kivétellel – előzetesen értesíteni kell. Ha
a  szemle eredményessége érdekében indokolt, az  értesítésnek tartalmaznia kell a  szemletárgy birtokosának
személyes jelenlétére, a szükséges iratok előkészítésére irányuló felhívást. Az értesítést – ha az ügy körülményeiből
más nem következik – úgy kell közölni, hogy azt a szemletárgy birtokosa legalább 5 nappal korábban megkapja.
(2) Ha az  előzetes értesítés a  szemle eredményességét veszélyeztetné, a  szemletárgy birtokosát a  szemléről annak
megkezdésekor szóban kell tájékoztatni.
(3) Ha a  szemle megkezdése előtti tájékoztatás veszélyeztetné annak eredményességét, a  vámhatóság a  szemle
befejezésekor átadja vagy haladéktalanul megküldi a  szemletárgy birtokosának a  jegyzőkönyv egy példányát.
Mellőzhető a  tájékoztatás, ha a  szemle a  szemletárgy birtokosának közreműködése nélkül, külső vizsgálattal
elvégezhető.
(4) A szemletárgy birtokosának távolléte nem akadálya a  szemle megtartásának, ha a  szemletárgy birtokosának
alkalmazottja, meghatalmazottja, ezek hiányában a hatósági tanú jelen van.
(5) A szemlén az  ügyfél jelen lehet, kivéve, ha a  szemletárgy birtokosa természetes személyazonosító adatainak és
lakcímének zárt kezelését rendelték el.
(6) A szemlét a megfigyelni kívánt tevékenység folytatása idején, nem székhelyként bejelentett magánlakásban pedig
– kivéve, ha a  szemle sikeres lefolytatása más időpont választását teszi szükségessé – munkanapon 8 és 20 óra
között lehet végezni. A szemlét úgy kell végezni, hogy az a szemletárgy birtokosának munkáját, a rendeltetésszerű
tevékenységet lehetőleg ne akadályozza.
(7) Életveszéllyel vagy súlyos kárral fenyegető helyzet veszélye miatt, továbbá közrendvédelmi, közbiztonsági és
egészségügyi okból a szemle haladéktalanul megtartható.
(8) A szemle megtartása során – a  tulajdonos értesítésével egyidejűleg – a  szemletárgy birtokosa kötelezhető
a szemletárgy felmutatására, illetve arra, hogy az ügyfelet a szemle helyszínére beengedje.
(9) A szemle során a  szemlét végző személy a  hatásköre gyakorlásának keretei között a  megfigyelni kívánt területre,
építménybe és egyéb létesítménybe beléphet, ott a  szemle tárgyával összefüggő bármely iratot, tárgyat vagy
munkafolyamatot megvizsgálhat, a  szemletárgy birtokosától és a  szemle helyszínén tartózkodó bármely más
személytől felvilágosítást kérhet, a helyszínről, a szemletárgyról, folyamatokról fényképet vagy kép- és hangfelvételt
készíthet, mintavételezést végezhet, továbbá egyéb bizonyítást folytathat le.
(10) Ha a  szemlét az  arra jogosult személy informatikai eszköz útján végzi, a  szemle elvégzésére való jogosultság
igazolását követően jogszabály, személyes adatok tekintetében törvény által meghatározott körben a szemletárgy
birtokosának a  szemlét végző személy részére – szükség szerint az  informatikai rendszerhez történő hozzáférés
technikai és jogosultsági feltételeinek biztosításával – hozzáférést kell biztosítania az adatokhoz.
(11) A szemletárgy birtokosa a minősített adatot tartalmazó szemletárgy felmutatására nem kötelezhető, ha nem kapott
felmentést a szemletárgyra vonatkozó titoktartási kötelezettség alól.
(12) Ha a  szemletárgy birtokosa médiatartalom-szolgáltató, vagy vele munkaviszonyban vagy munkavégzésre
irányuló egyéb jogviszonyban álló személy, nem kötelezhető a  szemletárgy felmutatására, ha ezzel a  számára
a  médiatartalom-szolgáltatói tevékenységgel összefüggésben információt átadó személy kilétét felfedné.
Ez a mentesség az annak alapjául szolgáló jogviszony megszűnése után is fennmarad.
56. § [A szemle lefolytatásának akadályozása]
 (1) Ha a  szemletárgy birtokosa a  szemletárgyat a  vámhatóság felhívására – a  jogkövetkezményre való figyelmeztetés
ellenére – nem mutatja fel, illetve annak helyszíni átvizsgálását akadályozza, a  vámhatóság a  szemletárgyat
lefoglalhatja.
(2) A szemle megtartását vagy eredményes lefolytatását akadályozó személy eljárási bírsággal sújtható.
57. § [Szakértő]
 (1) A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában végzéssel szakértőt kell kirendelni – legalább 15 napos határidő
tűzésével –, ha az ügyben jelentős tény vagy egyéb körülmény megállapításához különleges szakértelem szükséges,
és az eljáró vámszerv nem rendelkezik megfelelő szakértelemmel.
(2) Nincs helye szakértő kirendelésének, ha ugyanabban a szakkérdésben szakhatóság állásfoglalását kell beszerezni.
 (3) A szakértő kizárására az e törvény kizárásra vonatkozó szabályait kell alkalmazni.
 (4) Szakértőként nem járhat el az, aki tanúként nem hallgatható meg, vagy aki a tanúvallomást megtagadhatja.
 (5) A kirendelt szakértő eljárási bírsággal sújtható, ha anélkül, hogy a  határidő meghosszabbítása iránti igényét vagy
akadályoztatását előzetesen bejelentette volna, feladatait határidőre nem teljesíti.
 (6) A vámhatóság a kirendelt szakértővel közli mindazokat az adatokat, amelyekre feladatának teljesítéséhez szüksége
van. A  kirendelt szakértő az  ügy iratait az  eljárási feladatainak ellátásához szükséges mértékben megtekintheti,
az ügyfél és a tanú meghallgatásánál, a tárgyaláson és a szemlén jelen lehet, az ügyfélhez, a tanúhoz, a szemletárgy
birtokosához kérdéseket intézhet.
(7) Az ügyfél a szakértői vizsgálatban közreműködhet.
 (8) A kirendelt szakértőt a véleményadás előtt figyelmeztetni kell a hamis véleményadás jogkövetkezményeire.
 (9) Ha a  szakvélemény nem egyértelmű, hiányos, önmagával vagy más szakértő véleményével, illetve a  bizonyított
tényekkel ellentétben állónak látszik, vagy helyességéhez egyébként nyomatékos kétség fér, a  kirendelt szakértő
köteles a vámhatóság felhívására a szükséges felvilágosítást megadni.
(10) Ha ugyanazon bizonyítandó tényre készített szakvélemények között az  ügy eldöntése szempontjából lényeges
szakkérdésben olyan eltérés van, amely a  szakértőktől kért felvilágosítással vagy más módon nem tisztázható,
a vámhatóság másik szakértőt rendel ki, aki abban a kérdésben foglal állást, hogy a szakvélemények közötti eltérés
mire vezethető vissza, szükséges-e bármelyik szakvélemény kiegészítése.
(11) Ha a vámhatóság a kirendelt szakértőt tárgyaláson kívül hallgatja meg, a meghallgatásra a tárgyalás szabályait kell
alkalmazni.
(12) Az itt nem szabályozott kérdésekben a  szakértőkre az  igazságügyi szakértőkről szóló törvény rendelkezései
irányadóak.
58. § [Tolmács]
 (1) Ha az  ügyfél vagy az  eljárás egyéb résztvevője által használt idegen nyelvet az  ügyintéző nem beszéli
– a vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában – tolmácsot kell alkalmazni.
 (2) Ha az  ügyfél vagy az  eljárás egyéb résztvevője hallássérült, kérésére jelnyelvi tolmács közreműködésével kell
meghallgatni, vagy a meghallgatás helyett a jelen lévő hallássérült írásban is nyilatkozatot tehet. Ha az ügyfél vagy
az  eljárás egyéb résztvevője siketvak, kérésére jelnyelvi tolmács közreműködésével kell meghallgatni. Ha a  jelen
lévő ügyfél vagy az  eljárás egyéb résztvevője beszédfogyatékos, kérésére a  meghallgatás helyett írásban tehet
nyilatkozatot.
(3) Az ügyben eljáró vámhatóság el nem járó tagja, valamint – ha az  a  tényállás tisztázáshoz elengedhetetlen –
az  ellenőrzés helyszínén tartózkodó, idegen nyelvet beszélő személy tolmácsként igénybe vehető. A  tolmácsként
igénybe vett személyt tájékoztatni kell a  tolmács jogairól és kötelezettségeiről, és ennek tényét, valamint
a tolmácsként igénybe vett személy nyilatkozatát a helyszínen végzett ellenőrzés jegyzőkönyvében rögzíteni kell.
(4) A tolmács kizárására az e törvény kizárásra vonatkozó szabályait kell alkalmazni.
 (5) Tolmácsként nem járhat el az, aki tanúként nem hallgatható meg, vagy aki a tanúvallomást megtagadhatja.
 (6) A tolmácsot a véleményadás előtt figyelmeztetni kell a hamis tolmácsolás, hamis fordítás jogkövetkezményeire.
59. § [Tárgyalás]
 (1) A vámhatóság tárgyalást tarthat, a  tényállás tisztázása érdekében, vagy ha szükség van az  eljárásban részt vevő
személyek együttes meghallgatására.
 (2) A tárgyaláson a vámhatóság meghallgathatja az ügyfelet, a tanút, a szakértőt és megszemlélheti a szemletárgyat.
 (3) A vámhatóság szemle keretében is lefolytathatja a tárgyalást, ha annak feltételei biztosítottak.
 (4) Az ügyfél észrevételt tehet a  tárgyaláson elhangzottakra, kérdést intézhet a  meghallgatott személyhez, és
indítványozhatja más személy meghallgatását vagy más bizonyíték beszerzését.
 (5) A tárgyaláson a  (2)  bekezdésben foglaltakon kívül bárki részt vehet, akinek a  részvételét az  ügyfelek nem
kifogásolják. A  vámhatóság a  védett adat és zártan kezelt adatok védelme érdekében is kizárhatja a  tárgyalásról
a nyilvánosságot.
(6) Azt, aki a  tárgyalás rendjét zavarja, a  tárgyalás vezetője rendreutasíthatja, ismételt vagy súlyosabb rendzavarás
esetén a tárgyalásról kiutasíthatja, továbbá eljárási bírsággal sújthatja.
60. § [A bizonyítékok ismertetése az ügyféllel]
Ha a  vámhatóság az  ügyben bizonyítási eljárást folytatott le, amelynek során nem biztosította, hogy az  ügyfél
minden bizonyítékot megismerjen, annak befejezését követően értesíti az  ügyfelet, hogy – az  iratokba való
betekintés szabályai figyelembevételével – megismerhesse a  bizonyítékokat, azokra a  megismeréstől számított
8 napon belül észrevételt és szükség esetén további bizonyításra irányuló indítványt terjeszthessen elő.
61. § [A vámigazgatási eljárás akadályozásának következményei]
Azt, aki a  vámigazgatási eljárásban a  kötelezettségét önhibájából megszegi, a  vámhatóság az  okozott
többletköltségek megtérítésére kötelezi, illetve akadályoztatás miatt eljárási bírsággal sújthatja.
62. § [Az eljárási cselekmények rögzítése]
 (1) A vámellenőrzés és az  áruátengedést követő ellenőrzésre vonatkozó rendelkezések sérelme nélkül a  helyszínen
végzett szemle lefolytatásáról, a  tanú meghallgatásáról, hatósági tanú alkalmazásáról, a  biztosítási intézkedésről,
a tárgyalásról, a lefoglalásról és a személyesen gyakorolt meghallgatáshoz való jogról jegyzőkönyvet kell készíteni.
A Vámkódex 189. cikke szerinti áruvizsgálat kapcsán végzett szemle esetén egyszerűsített jegyzőkönyv készíthető,
mely a szemle helyét, idejét és a vámhatóság által tett megállapításokat tartalmazza.
(2) A vámellenőrzésről készített jegyzőkönyv kivételével a jegyzőkönyv tartalmazza
a) az eljáró vámszerv megnevezését, az ügyintéző nevét, az ügy tárgyát és az ügyiratszámot,
b) az  eljárási cselekményben érintett személy nevét és lakcímét, adószámát vagy adóazonosító jelét, EORI
szám esetén annak számát, eljárásjogi helyzetét és – ha azt a vámhatóság tudomására hozta – egyéb elérési
lehetőségét,
c) az alkalmazott hatósági tanú nevét, d) az eljárási cselekményben érintett személy jogaira és kötelességeire való figyelmeztetés megtörténtét,
e) az ügyre vonatkozó lényeges nyilatkozatokat és megállapításokat, az eljárási cselekmények során tapasztalt,
az  ügy eldöntése szempontjából lényeges körülményeket és megállapításokat, ideértve a  hatósági tanú
észrevételeit is,
f ) a jegyzőkönyv készítésének helyét és időpontját, valamint
g) az  eljárási cselekményben érintett személy, a  hatósági tanú, az  eljáró ügyintéző és a  jegyzőkönyvvezető
oldalankénti aláírását.
 (3) Az eljárási cselekményben érintett személy indokolt kérelmére nyilatkozatát, vallomását, szakértői véleményét vagy
azok egyes részét a jegyzőkönyv szó szerint tartalmazza.
 (4) A vámhatóság hivatalból vagy kérelemre egyes eljárási cselekményekről kép- és hangfelvételt készíthet. A rögzítés
ilyen módja esetén a jegyzőkönyvben csak az eljárási cselekményen résztvevő személyek azonosításához szükséges
adatokat, valamint az elkészítés helyét, idejét, valamint a kép- és hangfelvétel készítésének tényét kell feltüntetni.
63. § [Megkeresés]
 (1) A kérelemre indult eljárás során a  vámhatóság vámszerve más hatóságot vagy szervet adatok és információk
beszerzése céljából megkereshet.
 (2) A megkeresett szerv a megkeresésben foglaltakat a rá irányadó szabályok szerint teljesíti.
64. § [Felkérés eljárási cselekmény lefolytatására]
 (1) Ha a  kérelemre indult eljárásban bizonyos eljárási cselekmények lefolytatására másik vámszerv jogosult, úgy
az ennek elvégzésére felkért vámszerv az eljárási cselekményt a felkérő vámszerv eljárásának részeként folytatja le.
 (2) Ha a  felkérés a Vámkódex 39.  cikke szerinti feltétel vizsgálatára irányul, a  felkért vámszerv 60 napon belül értesíti
a felkérő vámszervet a megállapításairól. 65. § [A meghallgatáshoz való jog biztosítása]
 (1) A vámhatóság a  meghallgatáshoz való jog gyakorolása során az  ügyben érintett személyről, az  általa tett
nyilatkozatról és a  nyilatkozattétel során az  ügyfél által felhozott bizonyítási eszközökről kép- és hangfelvételt
készíthet. A vámhatóság által készített kép- és hangfelvétel, továbbá az abban szereplő személyes adat
a) a vámellenőrzés és az áruátengedést követő ellenőrzés,
b) a  vámjogszabályok megsértésével összefüggésben kezdeményezett büntető- vagy szabálysértési eljárás,
vagy
c) az  a)  pont kivételével a  vámhatóság hatáskörébe tartozó vámigazgatási eljárás során vagy az  érintett
jogainak gyakorlása
céljából használható fel. (2) A meghallgatáshoz való jog gyakorlásának megkezdésekor az  ügyfelet tájékoztatni kell a  kép- és hangfelvétel
készítéséről és annak törvényi feltételeiről, a felvétellel kapcsolatos megtekintési lehetőségről.
(3) A vámhatóság a kép- és hangfelvételt elektronikus adattárolási rendszerében tárolja, és a 33. § szerinti megőrzési
idő elteltével törli.
66. § [Határozat és végzés]
 (1) A vámhatóság az ügy érdemében határozatot hoz, az eljárás során felmerült minden más kérdésben végzést bocsát
ki.
 (2) A határozatnak – a vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában – tartalmaznia kell
a) az eljáró vámszerv megnevezését, az ügy számát és ügyintézőjének nevét,
b) a  jogosult vagy kötelezett ügyfél nevét és lakcímét vagy székhelyét, továbbá az  ügyfél által a  kérelemben
megadott, személyazonosítására szolgáló adatot, adott esetben EORI számot,
c) az ügy tárgyának megjelölését,
d) a rendelkező részben
da) a  vámhatóság döntését, továbbá a  jogorvoslat lehetőségéről, benyújtásának helyéről és
határidejéről, valamint a  jogorvoslati eljárásról, közigazgatási per esetén a  tárgyalás tartása iránti
kérelem lehetőségéről való tájékoztatást,
db) a szakhatóság megnevezését és állásfoglalása rendelkező részét,
dc) az  eljárás lefolytatásáért fizetendő illetéknek vagy díjnak az  ügyfél vagy központi költségvetés
részére történő megfizetésre vonatkozó döntést, dd) az esetleges eljárási költség megállapítását, ha arról a vámhatóság nem külön dönt,
de) az esetleges eljárási költségek viseléséről szóló döntést, ha arról a vámhatóság nem külön dönt,
df ) a kötelezettség teljesítésének határnapját vagy határidejét és az önkéntes teljesítés elmaradásának
jogkövetkezményeit, ideértve a fizetési kötelezettséget megállapító döntésben a késedelmipótlékfizetési kötelezettségről és annak mértékéről szóló tájékoztatást,
dg) a  határozatban megállapított fizetési kötelezettség és a  fellebbezési illeték vagy díj mértékéről és
megfizetésének, lerovásának módjairól szóló tájékoztatást,
e) az indokolásban
ea) a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat,
eb) az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait,
ec) a mérlegelési, méltányossági jogkörben hozott határozat esetén a mérlegelésben, a méltányossági
jogkör gyakorlásában szerepet játszó szempontokat és tényeket,
ed) a szakhatósági állásfoglalás indokolását, valamint a szakhatósági megkeresés mellőzésének okát,
ee) azokat a jogszabályhelyeket, amelyek alapján a vámhatóság a határozatot hozta,
ef ) a vámhatóság hatáskörét és illetékességét megállapító jogszabályra történő utalást,
f ) a  döntéshozatal helyét és idejét, a  hatáskör gyakorlójának nevét, hivatali beosztását, valamint a  döntés
kiadmányozójának a nevét, hivatali beosztását, ha az nem azonos a hatáskör gyakorlójával,
g) a döntés kiadmányozójának aláírását és a vámhatóság bélyegzőlenyomatát.
 (3) A végzésnek – a vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában – tartalmaznia kell a (2) bekezdés a)–c) pontjában,
d)  pont da), df ) és dg)  alpontjában, e)  pont ec) és ef )  alpontjában, f ) és g)  pontjában meghatározott tartalmi
elemeket. Az eljárást megszüntető végzésnek tartalmaznia kell a (2) bekezdés d) pont dc)–de) alpontjában, valamint
e) pont ee) alpontjában meghatározott tartalmi elemeket is.
(4) Indokolást és jogorvoslatról való tájékoztatást nem tartalmazó egyszerűsített döntés hozható, ha
a) a vámhatóság a kérelemnek teljes egészében helyt ad, és az ügyben nincs ellenérdekű ügyfél, vagy a döntés
az ellenérdekű ügyfél jogát vagy jogos érdekét nem érinti, vagy
b) az kizárólag valamely eljárási cselekmény időpontját határozza meg.
(5) A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a  papíralapon vagy elektronikus úton benyújtott kérelemre,
valamint a  vám-árunyilatkozat, átmeneti megőrzési árunyilatkozat, belépési gyűjtő árunyilatkozat, kilépési gyűjtő
árunyilatkozat, újrakiviteli árunyilatkozat vagy újrakiviteli értesítés benyújtásával kezdeményezett eljárásban
a  vámhatóság jóváhagyó döntését vagy áruátengedésre vonatkozó döntését a  papíralapú kérelmen záradék
formájában is feltüntetheti vagy elektronikus üzenet formájában is kifejezheti.
67. § [A döntésre vonatkozó rendelkezések]
 (1) A döntés csak olyan védett adatot tartalmazhat, amelyet az  iratbetekintés szabályai szerint megismerhet az,
akivel a  döntést közlik. A  döntést úgy kell megszövegezni, hogy a  figyelembe vett védett adat tartalmára annak
ismertetése nélkül utaljon. A  döntést úgy kell megszövegezni, hogy abból ne legyen levonható következtetés
annak a személynek a kilétére vonatkozóan, akinek a természetes személyazonosító adatai és lakcíme zárt kezelését
rendelték el.
(2) A döntést a 66. § (5) bekezdésében foglaltak kivételével külön okiratban kell megszövegezni vagy jegyzőkönyvbe
kell foglalni. Külön okiratban kell megszövegezni a döntést, ha azt kézbesítés útján vagy elektronikus úton közlik.
(3) Egy okiratba foglalható a határozat és a végzés, illetve több határozat vagy végzés. Az egy okiratba foglalt döntések
rendelkező részét és indokolását döntésenként önállóan kell megszövegezni. Az egybefoglalás az egyes döntések
meghozatalára vonatkozó határidőket és a  jogorvoslati szabályok alkalmazását nem érinti. Ha a  jogorvoslatra
jogosult az  egybefoglalt határozat és végzés ellen jogorvoslattal él, a  határozat elleni jogorvoslat szabályait kell
alkalmazni.
(4) Ha a  vámjogszabályok lehetővé teszik a  vámhatóság a  döntését az  erre a  célra rendszeresített formátumban,
a jogszabályban meghatározott adattartalommal adja ki.
68. § [A vámhatósági döntések véglegessége]
 (1) A vámhatóság elsőfokú döntése véglegessé válik, ha
a) ellene nem fellebbeztek, és a fellebbezési határidő letelt,
b) a fellebbezésről lemondtak vagy a fellebbezést visszavonták,
c) a fellebbezésnek – ideértve a végzések elleni önálló fellebbezést – nincs helye, vagy
d) a fellebbezés elbírálására jogosult vámszerv az első fokon eljáró szerv döntését helybenhagyta.
(2) A fellebbezésről lemondás vagy a fellebbezés visszavonása esetén véglegessé válik a döntés
a) az  elsőfokú döntés közlésekor, ha az  ügyfél a  kérelem teljesítése esetére már a  döntés közlése előtt
lemondott a fellebbezésről, és az ügyben nincs ellenérdekű ügyfél,
b) az  utolsóként kézhez kapott lemondás vagy visszavonás vámszervhez való megérkezésének napján, ha
a  fellebbezési határidő tartama alatt valamennyi fellebbezésre jogosult lemond a  fellebbezésről vagy
visszavonja fellebbezését.
(3) Az (1) bekezdés c) pontja szerinti esetben az elsőfokú döntés a közléssel válik véglegessé.
 (4) Az (1) bekezdés d) pontja szerinti esetben az elsőfokú döntés a másodfokú döntés közlésével válik véglegessé.
 (5) A fellebbezési eljárás megszüntetése esetén a  vámhatóság önállóan fellebbezhető elsőfokú végzése vagy
a határozata a fellebbezési eljárás megszüntetéséről szóló végzés véglegessé válásának napján válik véglegessé.
 (6) Az elsőfokú döntés fellebbezéssel nem érintett rendelkezései az  (1)–(5)  bekezdésben meghatározottak szerint
véglegessé válnak, ha
a) csak az eljárás egyéb résztvevője fellebbezett a döntés rá vonatkozó rendelkezése ellen,
b) kizárólag a döntés egyes rendelkezései ellen nyújtottak be fellebbezést, és a fellebbezés elbírálása nem hat ki
a fellebbezéssel meg nem támadott rendelkezésekre. 69. § [A döntés közlése és nyilvános közzététele]
 (1) A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a  határozatot közölni kell az  ügyféllel és azzal, akire nézve
jogot vagy kötelezettséget állapít meg, valamint az ügyben eljárt szakhatósággal. A határozat azzal a személlyel is
közölhető, akinek az a jogát vagy jogos érdekét érinti.
(2) A végzést azzal kell közölni, akire nézve az rendelkezést tartalmaz, valamint azzal, akinek az jogát vagy jogos érdekét
érinti. A vámhatóság az ügyfél kérelmére egy alkalommal külön illeték vagy díj felszámítása nélkül ad ki másolatot
a vele nem közölt végzésről.
(3) A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a  döntést szóban is lehet közölni az  (1) és (2)  bekezdésben
meghatározott személlyel.
(4) Ha az  (1) és (2)  bekezdésben meghatározott személy elektronikusan nyújt be vám-árunyilatkozatot, akkor
a döntés csatolmányként kerül elküldésre a vámhatóság által biztosított felhasználó tárhelyre. Ha a döntést ebben
a formában 5 napon belül nem veszik át, akkor a döntés személyesen vagy postai úton kerül kézbesítésre. Személyes
átvétel esetén a közlés tényét és időpontját az iratra fel kell jegyezni, és azt az átvevő személlyel aláíratni. Ha az (1) és
(2) bekezdésben meghatározott személy a döntést határidőn belül sem személyesen, sem a tárhelyen nem veszi át,
akkor a vámhatóság a döntést postai úton küldi meg részére haladéktalanul.
(5) Ha az  (1) és (2) bekezdés szerinti személy a Vámkódex 22. cikke szerinti kérelmet az erre a célra létrehozott uniós
informatikai rendszerben nyújt be, akkor a  vámhatóság a  döntéseit e  rendszeren keresztül közli. A  közlés napja
a vámhatósági döntés elküldésének az időpontja.
(6) Az (5)  bekezdéstől eltérően a  döntés közlésének napja az  a  nap, amelyen azt írásban vagy szóban közölték, vagy
a (4) bekezdésben meghatározott módon átadták. A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a hirdetmény
útján közölt döntést a hirdetmény kifüggesztését követő 15. napon kell közöltnek tekinteni.
(7) A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a határozott naphoz kötött jogszerzés a nap kezdetén következik
be. A határidő elmulasztása vagy a késedelem jogkövetkezményei a határidő utolsó napjának elteltével állnak be.
70. § [A postai úton történő kézbesítés szabályai]
 (1) Ha a postai úton történő kézbesítés azért hiúsul meg, mert a címzett vagy meghatalmazottja úgy nyilatkozik, hogy
a küldeményt nem veszi át, az iratot a kézbesítés megkísérlésének napján kézbesítettnek kell tekinteni.
 (2) Ha a kézbesítés azért volt sikertelen, mert a küldemény a címzett személyiadat- és lakcímnyilvántartásban szereplő
lakcíméről vagy a vámigazgatási eljárásban bejelentett szálláshelyéről, illetve a székhelyéről az eljáró vámszervhez
a) „nem kereste”,
b) „ismeretlen” vagy
c) „elköltözött”
jelzéssel érkezett vissza, az  iratot – az  ellenkező bizonyításáig – az  a)  pont szerinti esetben a  kézbesítés második
megkísérlésének napját követő 5. munkanapon, a b)–c) pont szerinti esetben a kézbesítés megkísérlésének napját
követő 5. munkanapon kézbesítettnek kell tekinteni.
(3) Az ügyfél vagy az  eljárásban részt vevő más személy akkor terjeszthet elő kézbesítési kifogást, ha a  kézbesítés
a hivatalos iratok kézbesítésére vonatkozó jogszabályok megsértésével történt.
(4) Természetes személy ügyfél vagy az eljárásban részt vevő más személy kézbesítési kifogást akkor is előterjeszthet,
ha önhibáján kívüli okból nem vehette át a  hivatalos iratot. Ez  a  rendelkezés irányadó abban az  esetben is, ha
a kézbesítés elektronikus úton történt.
(5) Kézbesítési kifogást az  ügyfél vagy az  eljárásban részt vevő más személy a  kézbesítésről való tudomásszerzéstől
számított 15 napon belül, de legkésőbb a  közléstől számított 45 napos jogvesztő határidőn belül terjeszthet elő.
Ha az  ügyfél vagy az  eljárásban részt vevő más személy a  vámhatóság által kezdeményezett végrehajtási eljárást
megelőző fizetési felszólításból vagy a  végrehajtási eljárás megindulása alapján szerez tudomást a  kézbesítés
következtében véglegessé vált kötelezettségéről, a  kézbesítési kifogás a  fizetési felszólítás kézhezvételétől,
illetve a  végrehajtási eljárásról történő tudomásszerzéstől számított 15 napon belül akkor is előterjeszthető, ha
a kézbesítéstől számított 45 nap eltelt. A végrehajtási eljárás során kézbesítési kifogás előterjesztésének – törvény
eltérő rendelkezése hiányában – nincs helye.
(6) A kézbesítési kifogásban elő kell adni azokat a  tényeket, illetve körülményeket, amelyek a  kézbesítés
szabálytalanságát igazolják, vagy az  ügyfél vagy az  eljárásban részt vevő más személy részéről az  önhiba hiányát
valószínűsítik.
(7) A kézbesítési kifogást a kézbesítés tárgyát képező iratot kiadmányozó vámszerv bírálja el.
 (8) A kézbesítési kifogásnak az  eljárás folytatására, illetve a  végrehajtásra nincs halasztó hatálya. A  vámhatóság
a  végrehajtási eljárást kérelemre vagy hivatalból a  kézbesítési kifogást elbíráló döntés véglegessé válásáig
felfüggesztheti, ha a kérelemben előadott tények, körülmények annak elfogadását valószínűsítik.
(9) Ha a  kézbesítési kifogásnak a  vámhatóság helyt ad, az  ügyfél vagy az  eljárásban részt vevő más személy által
kifogásolt kézbesítést követően tett intézkedések semmisnek minősülnek, illetve az  eljárást a  kézbesítés
időpontjától a szükséges mértékben meg kell ismételni.
71. § [Hirdetményi úton történő közlés]
 (1) Hirdetményi úton történő közlésnek van helye, ha
a) az ügyfél ismeretlen helyen tartózkodik,
b) a jogutód nem ismert,
c) az ügyfél nem jelöl meg kézbesítési meghatalmazottat, vagy
d) a hirdetményi kézbesítésen kívül igénybe vehető egyéb közlési módok alkalmazása elháríthatatlan akadályba
ütközik, vagy alkalmazásuk előre eredménytelennek mutatkozik.
 (2) A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a hirdetmény tartalmazza
a) a kifüggesztés napját,
b) az eljáró vámszerv megnevezését,
c) az ügy számát és tárgyát,
d) az ügyfél nevét és utolsó ismert lakcímét, valamint székhelyét, adószámát, továbbá
e) azt a  figyelemfelhívást, hogy a  vámhatóság az  ügyben döntést hozott, de annak kézbesítése meghiúsult,
ezért az ügyfél vagy meghatalmazottja a még véglegessé nem vált döntést a vámhatóság szervénél átveheti.
 (3) A hirdetményt a  vámhatóság hirdetőtáblájára ki kell függeszteni, és a  vámhatóság elektronikus tájékoztatásra
szolgáló honlapján közzé kell tenni.
 (4) A hirdetmény vámhatóság hirdetőtábláján való kifüggesztésének és elektronikus tájékoztatásra szolgáló honlapján
való megjelentetésének azonos napon kell megtörténnie. A  hirdetményi közléshez kapcsolódó határidők
számításánál a  hirdetménynek a  vámhatóság hirdetőtábláján való kifüggesztését kell alapul venni. Hirdetményi
közlés esetén a hirdetmény vámhatósági hirdetőtábláján való kifüggesztésének és levételének napját az iraton meg
kell jelölni, az internetes honlapon történő közzététel idejét pedig visszakereshető módon dokumentálni kell.
(5) Ha a  hirdetményi úton történő közlés feltételei már nem állnak fenn, a  vámhatóság haladéktalanul gondoskodik
a hirdetmény eltávolításáról, és a kapcsolattartás általános szabályai szerint felveszi a kapcsolatot az ügyféllel.
72. § [A döntés megismerése]
 (1) Ha a vámjogszabályok vagy törvény a döntés nyilvánosságát nem korlátozza vagy nem zárja ki, az eljárás végleges
befejezését követően a  személyes adatot és védett adatot nem tartalmazó végleges határozatot, valamint
az  elsőfokú határozatot megsemmisítő és az  elsőfokú határozatot hozó vámhatóságot új eljárásra utasító végzést
bárki korlátozás nélkül megismerheti, és arról a miniszter által rendeletben meghatározott költségtérítés ellenében
másolatot kérhet.
(2) Az (1)  bekezdés szerinti döntés megismerése iránti igényt a  végleges döntést hozó vámhatóság 8 napon belül,
a  döntésben szereplő személyes adatok és a  védett adatok megismerhetetlenné tételét követően teljesíti.
A döntésben szereplő természetes személyt az eljárásban betöltött szerepének megfelelően kell megjelölni, de ha
a  természetes személy azonosíthatóságának kizárására ez  nem alkalmas, az  azonosítását lehetővé tevő adatokat
olyan módon kell törölni, hogy az ne járjon a megállapított tényállás sérelmével.
(3) A döntésben nem tehető megismerhetetlenné a közérdekből nyilvános adat.
 (4) Nem tehető megismerhetetlenné a személyes vagy védett adat, ha az  igénylő – az adat megjelölésével – igazolja,
hogy annak megismerése joga érvényesítéséhez, illetve jogszabályon vagy hatósági határozaton alapuló
kötelezettsége teljesítéséhez szükséges, valamint a védett adat megismerésének törvényi feltételei fennállnak.
73. § [A döntés kijavítása]
 (1) Ha a  döntésben név-, szám- vagy más elírás, illetve számítási hiba van, a  vámhatóság a  hibát – szükség esetén
az  ügyfél meghallgatása után – kijavítja, ha az  nem hat ki az  ügy érdemére, az  eljárási költség mértékére vagy
a költségviselési kötelezettségre.
(2) A kijavítást a vámhatóság
a) a döntés eredeti példányára és – ha rendelkezésre állnak – kiadmányaira történő feljegyzéssel,
b) a hibás döntés bevonása mellett a döntés kicserélésével, vagy
c) kijavító döntés meghozatalával
teljesíti.
(3) A döntés kijavítással érintett része ellen ugyanolyan jogorvoslatnak van helye, mint az eredeti döntés ellen volt.
 (4) A kijavítást közölni kell azzal, akivel a kijavítandó döntést közölték.
74. § [A döntés kiegészítése]
 (1) Ha döntésből jogszabály által előírt kötelező tartalmi elem hiányzik, vagy az ügy érdeméhez tartozó kérdésben nem
született döntés, a vámhatóság a döntést kiegészíti.
 (2) Nincs helye a döntés kiegészítésének, ha a döntés véglegessé válásától számított 1 év eltelt.
 (3) A kiegészítést a vámhatóság egységes döntésbe foglalva, lehetőleg a döntés kicserélésével közli.
 (4) A kiegészítés ellen ugyanolyan jogorvoslatnak van helye, mint az eredeti döntés ellen volt.
 (5) A kiegészítést közölni kell azzal, akivel a kiegészített döntést közölték.
15. A Vámkódex 23. cikkéhez 75. § [Nyomon követés]
A Vámkódex 22.  cikke szerinti engedélyek és az  engedélyezett gazdálkodói státus nyomon követése során,
a helyszínen végzett ellenőrzésre a szemlére vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
16. A Vámkódex 28. cikkéhez 76. § [A kedvező határozatok módosítása és visszavonása]
Ha a  személyi, tárgyi vagy a  tényállásbeli elemek bármelyike megváltozik az  alapeljáráshoz képest, a  vámhatóság
által hozott határozat nem módosításnak, hanem új határozatnak minősül.
17. A Vámkódex 29. cikkéhez 77. § [A hivatalból indult vámigazgatási eljárás]
A hivatalból indult vámigazgatási eljárásokban a  vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában e  törvénynek
a kérelemre indult eljárásokra vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni az ebben az alcímben foglalt eltérésekkel.
78. § [A hivatalból indult vámigazgatási eljárás megindítása]
 (1) A vámhatóság szerve az illetékességi területén hivatalból megindítja a vámigazgatási eljárást, ha
a) az eljárás megindítására okot adó tény, adat vagy körülmény jut a tudomására,
b) erre bíróság kötelezte, vagy
c) erre felettes szerve utasította.
(2) A vámjogszabályok alapján hivatalból megindított vámigazgatási eljárásról – a vámellenőrzésre, az áruátengedést
követő ellenőrzésre és a  felülellenőrzésre vonatkozó rendelkezések kivételével – az  ismert ügyfelet a  vámhatóság
az elvégzett első eljárási cselekmény napjától számított 8 napon belül értesíti. Az értesítés csak akkor mellőzhető, ha
az az eljárás sikerét meghiúsítaná.
(3) Az értesítés tartalmazza
a) az  ügy tárgyát és számát, a  vámigazgatási eljárás megindításának napját és az  ügyintézési határidőt,
az ügyintézési határidőbe nem számító időtartamokat, az ügyintéző nevét és hivatali elérhetőségét, és
b) az ügyféli jogokra és kötelezettségekre vonatkozó tájékoztatást.
79. § [Ügyintézési határidő a hivatalból indult vámigazgatási eljárásban]
 (1) A hivatalból indult eljárás tekintetében az  ügyintézési határidő e  törvény eltérő rendelkezése hiányában 90 nap,
amely nem hosszabbítható.
 (2) Az (1)  bekezdés szerinti eljárás esetén az  ügyintézési határidő az  első eljárási cselekmény elvégzésének napján
kezdődik.
 (3) Az (1) bekezdés alapján hivatalból indult vámigazgatási eljárás ügyintézési határidejébe nem számít be:
a) a hatásköri vagy illetékességi vita egyeztetésének időtartama,
b) a szakhatóság eljárásának időtartama,
c) a vámhatóság működését legalább egy teljes napra ellehetetlenítő üzemzavar vagy más elháríthatatlan
esemény időtartama,
d) a szakértői vélemény elkészítésének időtartama,
e) az FJA 8. cikk (1) bekezdésében meghatározott időtartam,
f ) a Vámkódex 15.  cikk szerinti adatszolgáltatási kötelezettség teljesítésének időtartama, valamint
a vámigazgatási eljárás felfüggesztésének időtartama,
g) a vámellenőrzésekben közvetve vagy közvetlenül érintett személy által a vámellenőrzés bármely módon való
akadályozása, az akadály fennállásának időpontjáig eltelt időtartam,
h) a vámellenőrzések során a  vámigazgatási bírság és késedelmi kamat megállapító határozat meghozatala
esetében az azok alapjául szolgáló vámtartozást kiszabó határozat közlésétől annak véglegessé válásáig eltelt
időtartam,
i) a kérelmező ügyfelet az  eljárási költség előlegezésére kötelező döntés közlésére irányuló intézkedéstől
az annak teljesítéséig terjedő időtartam,
j) a vámhatósági megkeresés, a jegyzőkönyv vagy a döntés postára adását követő naptól annak kézbesítéséig
terjedő időtartam, valamint a hirdetményi közlés időtartama.
80. § [A hivatalból indult vámigazgatási eljárás felfüggesztése]
 (1) A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a vámhatóság felfüggeszti a vámigazgatási eljárást, ha
a) az ügyben más szervet kell megkeresni,
b) annak során olyan kérdés merül fel, amelynek eldöntése más hatóság hatáskörébe tartozik, vagy
c) a vámhatóságnak az adott üggyel szorosan összefüggő más döntése nélkül megalapozottan nem dönthető
el.
 (2) A vámhatóság az  eljárás felfüggesztéséről szóló végzését az  (1)  bekezdés b)  pontjában meghatározott más
hatósággal is közli azzal, hogy az eljárás befejezéséről tájékoztassa.
 (3) Az eljárás felfüggesztésekor minden határidő megszakad, és az  eljárás felfüggesztésének megszüntetésekor
az  ügyintézési határidő kivételével újrakezdődik. A  felfüggesztés időtartama alatt megtett valamennyi eljárási
cselekmény hatálytalan, kivéve azokat, amelyek a felfüggesztési ok megszüntetésére irányulnak.
(4) A vámhatóság az  eljárás felfüggesztése esetén is dönthet úgy, hogy a  folyamatban levő eljárási cselekményeket
és az  azok teljesítésére megállapított határidőket az  eljárás felfüggesztése nem érinti. E  döntésről az  ügyfelet
tájékoztatni kell.
18. A Vámkódex 33. cikkéhez 81. § [A kötelező érvényű felvilágosításra vonatkozó határozatok]
A kötelező érvényű származási felvilágosításra vonatkozó határozat iránti kérelem papíralapon is benyújtható.
X. FEJEZET
ENGEDÉLYEZETT GAZDÁLKODÓ 19. A Vámkódex 39. cikkéhez
82. § [A vámjogszabályok és adószabályok csekély, súlyos vagy ismételt megsértése]
 (1) A VA 24.  cikk (2)  bekezdése szerinti csekély jelentőségű jogsértés vámhatósági megállapítására – a  kérelmező
jóhiszeműsége mellett – többek között akkor kerül sor, ha a  Vámkódex 39.  cikk a)  pontja szerinti feltétel
vizsgálatakor figyelembe vett, a  gazdálkodó vámjogszabályokban és adószabályokban foglalt, gazdasági
tevékenységével összefüggő kötelezettségeinek megszegéséért vagy elmulasztásáért kivetett bírságok
együttes összege a  VA 24.  cikk (1)  bekezdése szerint vizsgált időtartamon belül keletkezett vám- és adófizetési
kötelezettségének 20%-át nem haladja meg.
(2) A vámjogszabályok és adószabályok súlyos megsértésének minősül többek között az  az eset, ha a  kérelmezővel
szemben a VA 24. cikk (1) bekezdése szerint vizsgált időtartamon belül
a) a  bizonylatok, könyvek, nyilvántartások meghamisításával, megsemmisítésével összefüggően végleges
döntéssel bírságot szabtak ki, vagy
b) a  vámjogszabályokban és adószabályokban foglalt, gazdasági tevékenységével összefüggő
kötelezettségeinek megszegéséért vagy elmulasztásáért alkalmanként végleges döntéssel 20 millió forintot
meghaladó összegű bírságot szabtak ki, és
az a) és b) pont szerint keletkezett bírságok együttes összege meghaladja a kérelmező tekintetében szintén az ezen
időtartamon belül keletkezett vám- és adófizetési kötelezettség 20%-át.
(3) A vámjogszabályok és adószabályok ismételt megsértésének minősül többek között az az eset, ha a kérelmezővel
szemben a VA 24. cikk (1) bekezdése szerint vizsgált időtartamon belül a vámjogszabályokban és az adószabályban
foglalt, gazdasági tevékenységével összefüggő kötelezettségeinek megszegéséért vagy elmulasztásáért együttesen
tíznél több alkalommal adóbírságot, mulasztási bírságot vagy vámigazgatási bírságot (ezen alcím alkalmazásában
a  továbbiakban együtt: bírság) végleges döntés útján szabtak ki, és az  így kivetett bírságok együttes összege
meghaladja a  kérelmező tekintetében szintén az  ezen időtartamon belül keletkezett vám- és adófizetési
kötelezettség 20%-át.
83. § [Gyakorlati jellegű szakértelem, hatósági képzés, hatósági vizsga]
 (1) A Vámkódex 39.  cikk d)  pontja és a  VA 27.  cikk (1)  bekezdés a)  pontja szerinti gyakorlati jellegű szakértelem
teljesülését a  kérelem benyújtását megelőző legalább 3 éves időintervallumra, de legfeljebb 2004. május 1-ig
visszamenőleg kell vizsgálni.
(2) A Vámkódex 39.  cikk d)  pontja és a  VA 27.  cikk (1)  bekezdés a)  pontja szerinti gyakorlati jellegű szakértelem
igazolásául a  kérelmező, valamint a  kérelmező alkalmazásában álló vagy a  megbízásából tevékenykedő személy
vonatkozásában elfogadható szempontokat a miniszter rendeletben állapítja meg.
(3) A Vámkódex 39.  cikk d)  pontja és a  VA 27.  cikke (1)  bekezdés b)  pontja szerinti képzés alatt a  vámjogi szakértői
hatósági képzést és hatósági vizsgát kell érteni. A hatósági vizsga sikeres teljesítését tanúsítvány igazolja.
(4) A vámjogi szakértői hatósági képzést lebonyolító képző szervek, valamint a  hatósági vizsga lebonyolítására
megbízással foglalkoztatható vizsgabiztosok nyilvántartását a miniszter által vezetett minisztérium (a továbbiakban:
nyilvántartásba vételt végző szervezet) vezeti.
(5) A vámjogi szakértői hatósági képzést lebonyolító képző szervek nyilvántartása tartalmazza a képző szerv
a) nevét, adószámát,
b) cégnyilvántartási vagy bírósági nyilvántartási számát,
c) képviselőjének nevét,
d) székhelyét, levelezési címét, és
e) telefonszámát, elektronikus elérhetőségét.
(6) A nyilvántartásba vételt végző szervezet a képző szervek nyilvántartásában szereplő adatokat a hatósági képzés és
a hatósági vizsga ellenőrzése, valamint egyéb hatósági és bírósági eljárásban történő felhasználás céljából a képző
szerv nyilvántartásból való törlését követően 5 évig megőrzi.
(7) A vizsgabiztosok nyilvántartása a következő adatokat tartalmazza:
a) természetes személyazonosító adatok,
b) lakcím, levelezési cím,
c) telefonszám, elektronikus elérhetőség,
d) a felsőfokú képzettséget igazoló oklevél száma, a kiállító intézmény neve, a kiállítás kelte,
e) egyéb szakképesítések megnevezése, az  ezen képesítéseket igazoló oklevél, bizonyítvány száma, a  kiállító
intézmény neve, a kiállítás kelte,
f ) az államilag elismert, idegennyelv-tudást igazoló nyelvvizsga típusa, valamint fokozata.
(8) A (7)  bekezdés szerinti nyilvántartásba vett vizsgabiztos neve, levelezési címe, nyilvántartási száma, valamint
hozzájárulása esetén egyéb, a nyilvántartásba vett adata nyilvános. A tárgyévben nyilvántartásba vettek nyilvános
adatait, illetve a  nyilvántartásba vett nyilvános adatokban bekövetkezett változásokat a  miniszter által vezetett
minisztérium honlapján a nyilvántartást végző szervezet évente – a tárgyévet követő év március 31-ig – közzéteszi,
továbbá a  nyilvántartásba vételt végző szervezet honlapján valamennyi nyilvántartásba vett személy nyilvános
adatait nyilvánosságra hozza.
(9) A vizsgabiztosok nyilvántartásából törölt természetes személyek adatait a  nyilvántartásba vételt végző szervezet
a törlést követő 5 évig őrzi meg.
XI. FEJEZET
SZANKCIÓK 20. A Vámkódex 42. cikkéhez
84. § [Vámigazgatási bírság]
 (1) Az eljáró vámszerv vámigazgatási bírságot szab ki az  alábbi tárgykörökbe tartozó, a  vámjogszabályokban
meghatározott
a) árunyilatkozat-adással, árunyilatkozat adatainak helytállóságával, értesítéssel, okmánymegőrzéssel,
b) vámfelügyelettel, vámellenőrzéssel,
c) vámeljárásokkal,
d) vámjogszabályok alkalmazásához kapcsolódó határozatokkal,
e) vámmentességekkel,
f ) vámszabad területtel, tranzitterülettel,
összefüggő jogsértés esetén.
(2) Az (1) bekezdés a) pontjában foglalt jogsértés valósul meg különösen, ha
a) a  nyilatkozattevő a  vám-árunyilatkozat, az  átmeneti megőrzési árunyilatkozat, a  belépési gyűjtő
árunyilatkozat, a  kilépési gyűjtő árunyilatkozat, az  újrakiviteli árunyilatkozat vagy az  újrakiviteli értesítés
benyújtásakor nem biztosítja
aa) az  árunyilatkozatban, az  értesítésben vagy a  kérelemben megadott információ pontosságát és
teljességét, vagy
ab) az alátámasztó okmányok hitelességét, pontosságát és érvényességét,
b) a vám-árunyilatkozatot vagy az átmeneti megőrzési árunyilatkozatot benyújtó nyilatkozattevő a nyilatkozatát
alátámasztó okmányokat nem nyújtja be a  vámhatóságokhoz, amikor az  uniós jog azt előírja, vagy amikor
a vámellenőrzéshez az szükséges,
c) ha az  okmányok és információk megőrzésére kötelezett személy nem őrzi meg a  vámalakiságok
elvégzéséhez kapcsolódó okmányokat és információkat a vámjogszabályok által előírt ideig,
d) vámeljárás esetében a  szóban forgó vámeljárásra irányadó rendelkezések alkalmazásához szükséges
alátámasztó okmányok a  vám-árunyilatkozat vagy a  kiegészítő árunyilatkozat benyújtásának időpontjában
nincsenek a nyilatkozattevő birtokában és így nem bocsátja azokat a vámhatóságok rendelkezésére,
e) a  vámeljárás nyilatkozattevője az  egyszerűsített árunyilatkozat vagy a  nyilatkozattevő nyilvántartásába
való bejegyzés esetében nem nyújt be a  megadott határidőn belül kiegészítő árunyilatkozatot az  illetékes
vámhivatalhoz,
f ) a vámjogszabályban erre kötelezett személy a Vámkódexben meghatározottak szerint nem nyújt be belépési
gyűjtő árunyilatkozatot, tengerjáró hajó vagy légi jármű érkezéséről szóló értesítést, átmeneti megőrzési
árunyilatkozatot, vám-árunyilatkozatot, indulás előtti árunyilatkozatot, újrakiviteli árunyilatkozatot, kilépési
gyűjtő árunyilatkozatot vagy újrakiviteli értesítést.
(3) Az (1) bekezdés b) pontjában foglalt jogsértés valósul meg különösen, ha
a) az  a  személy, aki az  Unió vámterületére árut szállít be, nem tesz eleget az  áru megfelelő helyre történő
szállítására vonatkozó kötelezettségének, vagy nem tájékoztatja a vámhatóságot, ha e kötelezettségek nem
teljesíthetők,
b) az adott vámeljárás jogosultja a vámfelügyelet alatt álló nem uniós árut a vámfelügyelet alól kivonja,
c) a  vámhatóság által az  árura, a  csomagolásra vagy a  szállítóeszközökre felhelyezett azonosítási eszközöket
a vámhatóság előzetes engedélye nélkül eltávolítják vagy megsemmisítik,
d) az  érintett személy a  vámhatóság kérésére, az  előírt határidőn belül a  megfelelő formában nem bocsátja
rendelkezésre a szükséges okmányokat és információkat, vagy nem adja meg részére a vámalakiságok vagy
vámellenőrzések végrehajtásához szükséges segítséget,
e) az a személy, aki az Unió vámterületére árut szállít be, nem állítja azt vám elé a belépést követően,
f ) az árut a Vámkódex 140. cikke szerint a vámhatóság engedélye nélkül vagy nem a vámhatóság által kijelölt
vagy jóváhagyott helyeken rakják ki vagy átrakják az azt fuvarozó szállítóeszközről,
g) az a személy, aki az Unió vámterületérről árut szállít ki, nem állítja azt vám elé a kilépést megelőzően,
h) az  Unió vámterületére jogellenesen bejuttatott nem uniós árut vagy az  árutovábbítási eljárás alatt álló,
a rendeltetési vámhivatalnál vám elé nem állított árut szereznek meg vagy birtokolnak.
 (4) Az (1) bekezdés c) pontjában foglalt jogsértés valósul meg különösen, ha
a) az aktív feldolgozási eljárás jogosultja nem zárja le a vámeljárást a meghatározott határidőn belül,
b) a passzív feldolgozási eljárás jogosultja a Vámkódex 262. cikke szerint nem viszi ki a hibás árut a határidőn
belül,
c) az árutovábbítási eljárás jogosultja a rendeltetési vámhivatalnál az előírt határidőn belül nem állítja vám elé
az árut sértetlenül és az azonosítás biztosítására a vámhatóság által hozott intézkedések betartásával,
d) a  vámeljárás jogosultja nem tesz eleget a  vámraktározási eljárás alatt álló áru tárolásából eredő
vámjogszabályok által meghatározott kötelezettségeknek,
e) a  vámellenőrzéshez vagy az  adott vámeljárás alkalmazásához kapcsolódóan hamis információkat vagy
okmányokat bocsátanak a vámhatóságok rendelkezésére,
f ) az árun a vámraktárban a vámhatóság engedélye nélkül a megengedett kezelési módokon túl feldolgozást
végeznek,
g) export-visszatérítéssel érintett áru berakodásának a mezőgazdasági termékek után járó export-visszatérítési
rendszer alkalmazása közös részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2009. július 7-i 612/2009/EK
bizottsági rendelet 5. cikk (7) bekezdés b) pontja szerinti bejelentését elmulasztják vagy a bejelentést az előírt
határidőt be nem tartva teszik meg a vámhatósághoz.
(5) Az (1) bekezdés d) pontjában foglalt jogsértés valósul meg különösen, ha
a) az  átmeneti megőrzésben lévő nem uniós áruért felelős személy az  árut a  Vámkódex 149.  cikke szerinti
határidőn belül nem vonja vámeljárás alá, vagy nem viszi újra ki,
b) az  árut a  vámhatóság előzetes engedélye nélkül átmeneti megőrzési létesítményben vagy vámraktárban
tárolják,
c) a  vámraktári engedély birtokosa nem tesz eleget a  vámraktározási eljárás alatt álló áru tárolásából eredő
kötelezettségeknek,
d) a  vámjogszabályok alkalmazásához kapcsolódó határozat jogosultja nem teljesíti a  határozatból eredő
kötelezettségeit,
e) a  vámjogszabályok alkalmazásához kapcsolódó határozat jogosultja nem értesíti haladéktalanul
a  vámhatóságot az  említett vámhatóság által hozott határozat meghozatalát követően felmerült bármely
olyan tényezőről, amely befolyásolhatja a határozat fenntartását vagy tartalmát,
f ) az  érintett személy az  engedélyezett gazdálkodói engedélyt, az  egyszerűsített árunyilatkozat
igénybevételére, a  Vámkódex szerinti egyéb egyszerűsítések igénybevételére, az  áru különös eljárások alá
vonására vagy tranzitterület létesítésére vonatkozó engedélyt a  vámhatóságoktól valótlan nyilatkozatok
révén szerezte meg, vagy a vámjogszabályok alkalmazásához kapcsolódó egyéb határozat meghozatalához
a vámhatóság részére valótlan információt bocsátott rendelkezésre,
g) a  központi vámkezelés engedélyese, valamint az  önértékelésre jogosító engedély birtokosa nem,
vagy hibásan, vagy hiányosan teljesíti az  egyéb terhek megállapításához szükséges adatszolgáltatási
kötelezettségét.
(6) Az (1)  bekezdés e)  pontjában foglalt jogsértés valósul meg, ha a  vámmentesség igénybevételéhez szükséges,
előírt feltételeket, kötelezettségeket már nem teljesítik, vagy ha a  vámhatóság utólag megállapítja, hogy az  áru
vámmentes szabad forgalomba bocsátására vonatkozó feltétel a  vám-árunyilatkozat elfogadásának időpontjában
nem állt fenn.
(7) Az (1) bekezdés f ) pontjában foglalt jogsértés valósul meg különösen, ha
a) vámszabad területre – amennyiben a vámszabad terület érintkezik valamely tagállam és egy harmadik ország
közötti szárazföldi határral – nem közvetlenül, az Unió vámterületének más részén történő keresztülhaladás
nélkül szállítanak be árut,
b) a  vámjogszabályban erre kötelezett személy a  Vámkódexben meghatározottak szerint nem nyújt be
vámszabad területen végzett tevékenységekről szóló értesítést,
c) vámszabad területen a  Vámkódex 244.  cikkének (1)  bekezdése szerint a  vámhatóság jóváhagyása nélkül
épületet építenek,
d) az érintett személy a Vámkódex 245. cikke szerint nem állítja vám elé a vámszabad területre szállított árut.
 (8) Ha az  (1)  bekezdés szerinti jogsértések vagy ezekkel összefüggő mulasztás eredményeként vámhiány keletkezik,
vámigazgatási bírságként – a  (12) és (13)  bekezdésben, a  85.  § (1), (3) és (4)  bekezdésében és a  86.  §-ban
meghatározott kivétellel – a vámhiány összegének 50%-át kell megállapítani.
(9) Ha a  gazdálkodó az  általános forgalmi adóról szóló törvényben meghatározott, termék importjához kapcsolódó
járulékos költséget azért nem vette figyelembe a termékimport esetén fizetendő általános forgalmi adó alapjának
megállapításkor, mert az  egyúttal a  részére nyújtott szolgáltatás adóalapjául is szolgált, és ez  után a  szolgáltatást
nyújtó által rá áthárított adót megfizette vagy fizetendő adóként megállapította és bevallotta, a  jogszerűen
kiszabható és a  tévesen közölt, termékimport esetén fizetendő általános forgalmi adó ezen okból fennálló
különbözete nem minősül vámhiánynak.
(10) Ha az  (1)  bekezdés szerinti jogsértések vagy ezekkel összefüggő mulasztás eredményeként nem keletkezik
vámhiány, vámigazgatási bírságként – a (12) és (13) bekezdésben, a 85. § (1), (3) és (4) bekezdésében és a 86. §-ban
meghatározott kivétellel –
a) az  (1)  bekezdés a)  pontja szerinti jogsértés esetén természetes személy esetében 100 000 forintig, minden
más személy esetében 500 000 forintig,
b) az  (1) bekezdés b), c) és e) pontja szerinti jogsértés esetén természetes személy esetében 125 000 forintig,
minden más személy esetében 850 000 forintig,
c) az  (1)  bekezdés d) és f )  pontja szerinti jogsértés esetén természetes személy esetében 150 000 forintig,
minden más személy esetében 1 millió forintig
terjedő összeget kell megállapítani.
(11) A (10) bekezdés szerinti bírság kiszabásakor a vámhatóság mérlegeli az eset összes körülményét, az ügyfél, illetve
eljáró képviselője, alkalmazottja, tagja vagy megbízottja magatartásának súlyát, gyakoriságát, továbbá azt, hogy
az  ügyfél, illetve eljáró képviselője, alkalmazottja, tagja vagy megbízottja az  adott helyzetben a  tőle elvárható
körültekintéssel járt-e el.
(12) Ha az  (1)  bekezdés b)  pontjában meghatározott jogsértést oly módon követik el, hogy az  Európai Unió
vámterületére jövedéki terméket szállítanak be és a  belépést követően azt nem állítják vám elé, a  vámigazgatási
bírság mértéke az árut terhelő vám és egyéb terhek összegének 200%-ával megegyező összeg, de legalább 40 000
forint.
(13) Ha az  EUR.1 vagy EUR-MED szállítási bizonyítványt vagy származási nyilatkozatot tartalmazó számlát a  külföldi
vámhatóság a rajta lévő adatok ellenőrzése céljából visszaküldi Magyarországra, illetve külföldi megkeresés nélkül
a  magyar vámhatóság az  előzőekben nevesített okmányokat, valamint a  „Beszállítói Nyilatkozat”-okat vizsgálat
tárgyává teszi és az  utólagos vizsgálat során az  adatok valótlannak bizonyulnak, az  exportőr vagy a  beszállító
az  eladási ár, annak hiányában az  áru vámhatóság által megállapított értékének egy százalékát, de legalább
50 000 forint, legfeljebb 1 millió forint vámigazgatási bírságot köteles fizetni. A vámigazgatási bírságot származást
igazoló okmányonként kell kiszabni. Hosszú távú beszállítói nyilatkozat esetén beszállítói nyilatkozatonként
legalább 500.000 forint, legfeljebb 1 millió forint vámigazgatási bírságot kell megállapítani.
(14) A (13)  bekezdésben meghatározott bírságot kell felszámítani, ha az  exportőr vagy a  beszállító a  származási
igazolással kapcsolatos benyújtási kötelezettségének a  vámhatóság felszólításában megjelölt időpontig nem tesz
eleget. Ha az  érintett vámok és egyéb terhek jogcímenkénti összege a  10 EUR-t nem haladja meg, úgy nem kell
vámigazgatási bírságot kiszabni.
(15) A (13) bekezdés szerinti vámigazgatási bírság kiszabásának van helye, ha az exportőr vagy a beszállítói nyilatkozatot
tevő a származási igazolás kiállításakor a vám-visszatérítési tilalom tekintetében a vámhatóságot megtéveszti azzal,
hogy
a) eltitkolja az exporttermék nem származó anyaghányadát, vagy
b) a valóságnál kisebb arányú nem származó termékhányadot mutat ki.
(16) Ha a (15) bekezdés szerinti kötelezettségszegés megállapítására külföldi vámhatóság megkeresése alapján kerül sor,
a) a  (15)  bekezdés a)  pontja esetében a  származási igazolást a  vámhatóság nem erősíti meg, és származási
igazolásonként kiszabja a (13) bekezdés szerinti bírságot,
b) a (15) bekezdés b) pontja esetében a vámhatóság a (13) bekezdés alapján származási igazolásonként szabja
ki a vámigazgatási bírságot, egyidejűleg – ha a bírságot és a vámhiányt megfizetik és a termék a származásra
vonatkozó előírások maradéktalan betartásával a  származó helyzetet elnyerte – a  származási igazolást
megerősíti.
85. § [Figyelmeztetés és csökkentett összegű bírság]
 (1) Ha a vámhatóság megállapítja, hogy
a) a  jogsértést vagy ezzel összefüggő mulasztást nem a  bizonylatok, könyvek, nyilvántartások
meghamisításával, megsemmisítésével követték el,
b) a  kötelezettségszegés vagy mulasztás következményeként nem keletkezik vámhiány, vagy a  keletkező
vámhiány összege természetes személy esetében a 30 000 forintot, jogi személy esetében 150 000 forintot
nem haladja meg, és
c) az érintett személy a 84. § (1) bekezdésében meghatározott valamely kötelezettségszegést vagy mulasztást
első ízben követi el,
a vámhatóság a bírság kiszabását mellőzi és figyelmezteti az érintett személyt.
 (2) Az (1) bekezdés nem alkalmazható a 84. § (12) bekezdése szerinti jogsértés esetén.
 (3) A (4)  bekezdésben foglaltak kivételével nem lehet vámigazgatási bírságot megállapítani árunyilatkozat-adással,
árunyilatkozat adatainak helytállóságával összefüggésben, ha a nyilatkozattevő a Vámkódex 173. cikk (3) bekezdése
szerint a közölt vámokat és egyéb terheket is érintő információ alapján kérelmezi a vám-árunyilatkozat módosítását.
(4) Ha a  nyilatkozattevő a  Vámkódex 173.  cikk (3)  bekezdése szerint a  közölt vámokat és egyéb terheket is érintő
információ alapján a  vámhatóság erre irányuló áruátengedést követő ellenőrzésének megkezdését követően,
de még az  áruátengedést követő ellenőrzés megállapításait tartalmazó jegyzőkönyv közlése előtt kérelmezi
a vám-árunyilatkozat módosítását az ellenőrzés tárgykörét érintően, vámigazgatási bírságként – az (1) bekezdésben
és a  86.  §-ban meghatározott kivétellel – a  84.  § (8), (10) és (13)  bekezdése szerint megállapítható bírságösszeg
50%-át kell kiszabni. A  jogsértéssel érintett vám-árunyilatkozat ellenőrzés tárgykörét érintő módosítását
az ellenőrzést lefolytató vámszervnek az ellenőrzés során kell elvégeznie.
(5) A (3) és (4)  bekezdés alkalmazásának feltétele, hogy az  adós a  keletkezett vám vagy egyéb teher fizetési
kötelezettséget megfizeti, vagy arra a vámhatóság végleges döntéssel részletfizetést engedélyez.
(6) A (3) és (4) bekezdést nem lehet alkalmazni, ha az utólagos könyvelésbe vétel, valamint az egyéb terhek utólagos
kiszabása a vámtartozás megállapításához szükséges adatok eltitkolásával, a bizonylatok, könyvek, nyilvántartások
meghamisításával, megsemmisítésével függ össze.
(7) A vámhatóság a  vámigazgatási bírságot a  84.  § (1)  bekezdése szerinti jogsértés megvalósulásában érintett
valamennyi személy részére külön szabja ki. Ha a  tevékenység vagy mulasztás eredményeként vámhiány nem
keletkezik, a 84. § (11) bekezdése szerinti mérlegelést valamennyi érintett személy tekintetében el kell végezni.
86. § [Emelt összegű vámigazgatási bírság]
Ha a  jogsértést vagy mulasztást a  bizonylatok, könyvek, nyilvántartások meghamisításával, megsemmisítésével
követik el, és annak eredményeként vám és egyéb teherfizetési kötelezettség keletkezik, a  vámigazgatási bírság
összege a kötelezettségszegés vagy mulasztás eredményeként keletkezett vám és egyéb teherfizetési kötelezettség
200%-a. Ha a  rosszhiszeműen elkövetett kötelezettségszegéssel vagy mulasztással nem keletkezik vám és egyéb
teherfizetési kötelezettség, a vámigazgatási bírság összege természetes személy esetében minimum 15.000 forint,
maximum 300.000 forint, minden más személy esetében minimum 50.000 forint, maximum 3 millió forint.
87. § [Bírságkiszabásra vonatkozó rendelkezések]
 (1) A vámigazgatási bírság összegét 1000 forintra kerekítve kell megállapítani.
 (2) A vámigazgatási bírság egy eljárásban többször, a  84.  § (1)  bekezdése szerinti jogsértés esetén jogsértésenként
külön-külön is kiszabható. Az egy vám-árunyilatkozaton belüli ismétlődő hiba egy esetnek minősül.
 (3) A 89. § (1) bekezdésében meghatározott kivétellel, a közölt vámigazgatási bírságot a döntés véglegessé válásának
napjától számított 15 napon belül kell megfizetni. (4) A vámigazgatási bírság késedelmes megfizetése esetén a  Vámkódex 114.  cikke szerinti késedelmi kamatot kell
felszámítani, ha annak számított értéke meghaladja az  5000 forintot. A  késedelmi kamat megállapítása során
a jegybanki alapkamatot kell figyelembe venni.
(5) A vámigazgatási bírság mérséklésére, elengedésére az  adózás rendjéről szóló törvény (a  továbbiakban: Art.)
adómérséklésre vonatkozó szabályait kell alkalmazni. A kérelem elbírálására az állami adó- és vámhatóság jogosult,
eljárását az Art. eljárási szabályai szerint kell lefolytatni.
(6) Ha a  vámigazgatási bírság alapja vámhiány megállapításáról szóló önálló döntés, akkor a  bírságot e  döntés
véglegessé válását követően lehet megállapítani. A  bírság megállapítására a  hivatalból indult eljárásra vonatkozó
szabályokat kell alkalmazni.
88. § [A vámigazgatási bírság elévülése]
 (1) Nem lehet vámigazgatási bírságot kiszabni vámhiányt okozó jogsértés esetén, ha a  szankcionálandó jogsértés
tekintetében a  vámok és egyéb terhek közlésére nyitva álló határidő eltelt. Nem lehet vámigazgatási bírságot
kiszabni vámhiányt nem okozó jogsértés esetén, ha a szankcionálandó jogsértés elkövetésének napjától számított
3 év eltelt.
(2) A vámigazgatási bírság végrehajthatósága az arról szóló döntés véglegessé válásától számított 3 év elteltével évül el.
 (3) Nyugszik az elévülés a végrehajtási eljárás felfüggesztésének és szünetelésének, a bírság megfizetésére kötelezett
vagyonának egészére elrendelt bűnügyi zárlatnak, továbbá törvényben biztosított fizetési kedvezménynek
vagy feltételhez kötött adómentességnek az  időtartama alatt. A  jelzálogjog bejegyzése az  elévülés nyugvása
szempontjából a végrehajtási eljárás felfüggesztésével esik egy tekintet alá.
89. § [Vámigazgatási bírság gyorsított eljárás keretében]
 (1) Ha a  84.  § (1)  bekezdés b)  pontja szerinti jogsértést oly módon követik el, hogy az  Európai Unió vámterületére
nem uniós árut juttatnak be és a  keletkezett vámhiány az  50 000 forintot nem haladja meg, az  eljáró vámhivatal
gyorsított eljárás keretében a  helyszínen vámigazgatási bírságot szabhat ki és szedhet be, ha a  nem uniós áru
birtokosa, szállítója a  jogsértés tényét elismeri, továbbá a  jogkövetkezményekről szóló tájékoztatást tudomásul
veszi, és jogorvoslati jogáról lemond. A  gyorsított eljárás csak akkor alkalmazható, ha a  kiszabott bírságot
a  helyszínen megfizetik. Ebben az  esetben a  84.  § (8) vagy (12)  bekezdése szerint megállapítható vámigazgatási
bírság 50%-át, de legalább 4000 forintot, jövedéki termékre elkövetett jogsértés esetén legalább 25 000 forintot kell
kiszabni.
(2) A gyorsított eljárás alkalmazásáról és a  gyorsított eljárás lefolytatásának törvényi feltételeiről és
a  jogkövetkezményekről az  érintettet tájékoztatni kell. Az  érintett a  tájékoztatás tudomásul vételét nyilatkozat
aláírásával ismeri el.
(3) Az érintett beleegyező nyilatkozata esetén a vámszerv a felvett jegyzőkönyv alapján a helyszínen határozatot hoz.
 (4) Gyorsított eljárás esetén a határozat eredeti példányát és a kiszabott bírság megfizetésének tényét igazoló nyugtát
az  érintett részére igazoltan át kell adni. Az  átadott nyugta tartalmazza a  határozatot hozó szerv megnevezését,
a  vámigazgatási bírság kiszabásáról rendelkező határozat számát, az  érintett nevét, EORI számát, adóazonosító
számát, annak hiányában a  személyazonosító okmány számát, a  kiszabott vámigazgatási bírság összegét és
a Magyar Államkincstár által vezetett központosított beszedési számla számát.
(5) A gyorsított eljárás során a  magyar nyelvet nem beszélő külföldi állampolgár esetében a  tolmács alkalmazása
mellőzhető, ha az érintett a NAV vezetője által tájékoztatásban kiadott, a gyorsított eljárás folyamatáról szóló idegen
nyelvű tájékoztató átvételét követően, írásban lemond a tolmács igénybevételéről.
90. § [Gyorsított eljárással kapcsolatos lefoglalás]
 (1) A 84.  § (12)  bekezdése szerinti jogsértés esetén a  vámhatóság az  érintett jövedéki termékeket és a  szállításra
használt átalakított eszközt lefoglalja.
 (2) Ha a 84. § (1) bekezdés b) pontja szerinti jogsértést oly módon követik el, hogy az Európai Unió vámterületére nem
uniós árut juttatnak be, a vámhatóság a közölt vámok és egyéb terhek, valamint a kiszabott vámigazgatási bírság
összegének megfizetéséig biztosítékként – a nélkülözhetetlen dolgok, illetve egyéb jogsértés hiányában a romlandó
áruk és az  élő állatok kivételével – lefoglalhatja azt az  árut, amelyre a  kötelezettségszegést elkövették, valamint
az annak felhasználására, tárolására, szállítására használt eszközt, különösen akkor, ha
a) valószínűsíthető, hogy a követelés későbbi kielégítése veszélyben van,
b) az ügyfélnek vám és egyéb teher vagy vámigazgatási bírság tartozása van, vagy
c) a lefoglalással, tárolással, szállítással, értékesítéssel várhatóan felmerülő költségek nem jelentenek aránytalan
terhet a tartozáshoz vagy az áru, eszköz értékéhez képest.
(3) Az eljáró vámhivatal a lefoglalt dolgokat a vámigazgatási eljárás lefolytatásához szükséges áruazonosításra alkalmas
módon jelzéssel látja el.
(4) A lefoglalással érintett vámigazgatási eljárásban hozott döntés ellen benyújtott fellebbezést a  döntés közlésétől
számított 8 napon belül kell előterjeszteni a lefoglalást végző vámhivatalnál, amely köteles azt a másodfokú eljárást
lefolytató szervhez a  beérkezéstől számított 3 napon belül megküldeni. A  lefoglalással érintett vámigazgatási
eljárásban hozott döntés ellen benyújtott fellebbezést a  másodfokú eljárást lefolytató szerv a  megküldéstől
számított 15 napon belül bírálja el. A lefoglalással érintett vámigazgatási eljárásban hozott döntés ellen benyújtott
fellebbezésnek a lefoglalás végrehajtására nincs halasztó hatálya.
(5) A gyorsított eljárás kapcsán lefoglalást meg kell szüntetni, ha
a) a vámigazgatási ügyben közölt vámok és egyéb terhek összegét, továbbá a végleges döntéssel megállapított
vámigazgatási bírságot megfizették, vagy
b) a  lefoglalt, szállításra használt eszköz nem a  jogsértést elkövető tulajdona, és a  tulajdonos írásban
nyilatkozik arról, hogy a  szóban forgó jogsértés időpontjában nem volt tudomása arról, hogy az  eszközt
vámjogszabályok megsértése céljából használják fel, és ezt követően a  tényállás a  lefoglalás fenntartása
nélkül is tisztázható.
(6) A 20. § (1) bekezdés d) pontja szerinti eset kivételével a gyorsított eljárás esetén a  lefoglalt áru és eszköz kiadása
kapcsán a  20.  § (3)  bekezdését alkalmazni kell. A  lefoglalt áru és eszköz visszaadásának feltétele az, hogy
az  e  törvény végrehajtási rendelete alapján megállapított raktárdíjat megfizetik. A  20.  § (1)  bekezdés d)  pontja
szerinti esetben a lefoglalt dolgot a büntetőeljárást lefolytató hatóságnak kell átadni a lefoglalás megszüntetésével
egyidejűleg.
(7) A 20.  § (3)  bekezdés szerinti személyek részére visszaadni rendelt, nem uniós árut és eszközt a  lefoglalás
megszüntetéséről rendelkező döntés közlését követő 30 napon belül vámeljárás alá kell vonni, vagy ki kell szállítani
az Európai Unió vámterületéről.
(8) A 20. § (4) bekezdésében foglaltakon túl a vámhatóság a lefoglalt, nem uniós árut és eszközt értékesíti, ha a lefoglalt,
szállításra használt eszköz tulajdonosa az (5) bekezdés b) pontja szerinti nyilatkozatát a vámhatóság felhívására sem
teljesíti.
(9) A lefoglalt áru és eszköz elszállításával, tárolásával, őrzésével kapcsolatos költségek az  ügyfelet terhelik, ha
az  ügyfelet végleges döntéssel vámigazgatási bírság megfizetésére kötelezték. Ellenkező esetben a  felmerült
költségeket az állam viseli.
(10) Ha az ügyfél a közölt vámokat és az egyéb terheket vagy a vámigazgatási bírságot nem fizette meg, a biztosítékként
lefoglalt nem uniós árut, valamint annak felhasználására, tárolására és szállítására használt eszközt el kell kobozni, és
– az FJA 243. cikkében meghatározott kivétellel – értékesíteni kell.
(11) Az (1)  bekezdés szerint lefoglalt jövedéki terméket a  lefoglalással egyidejűleg el kell kobozni, majd ezt követően
meg kell semmisíteni, ha végleges döntéssel vámigazgatási bírság kerül megállapításra. A  lefoglalásról és azzal
egyidejű elkobzásról a vámhatóság egyidejűleg rendelkezik.
(12) A (1)  bekezdés szerint lefoglalt jövedéki termékek megsemmisítése tekintetében a  vámjogszabályok eltérő
rendelkezése hiányában a jövedéki jogszabályok rendelkezései irányadóak.
(13) Az (1)  bekezdés szerint lefoglalt, szállításra használt eszközt a  lefoglalással egyidejűleg el kell kobozni. Az  ilyen
eszközt értékesíteni kell, feltéve, hogy a vevő az értékesítéskor kötelezettséget vállal arra, hogy a jogsértést lehetővé
tevő átalakítást 3 hónapon belül megszünteti, és az  eszközt a  vámhatóságnál bemutatja. A  lefoglalás és az  azzal
egyidejű elkobzás során a (10) bekezdést alkalmazni kell.
(14) Az elkobzott közúti, vízi és légi járművek értékesítés helyett a  NAV szervei részére, feladatuk ellátásához történő
használatra – a NAV vezetőjének jóváhagyásával – átadhatók.
(15) A lefoglalt és azzal egyidejűleg vagy azt követően elkobzott árukat terhelő vám és egyéb teher fizetési
kötelezettséget vámhiányként a vámigazgatási bírság megállapítása szempontjából figyelembe kell venni.
91. § [Az engedély visszavonása, felfüggesztése, módosítása jogsértés következtében]
 (1) Ha a  84.  § (1)  bekezdése szerinti jogsértést a  vámhatóság által kiadott engedély alkalmazásával összefüggésben
követik el, a  vámigazgatási bírság kiszabásával egyidejűleg a  vámhatóság megvizsgálja a  szóban forgó engedély
visszavonásának, felfüggesztésének vagy módosításának szükségességét.
(2) A vámhatóság visszavonja az adott ügyben érintett személy részére kiadott azon engedélyét, amellyel kapcsolatban
a  84.  § (1)  bekezdése szerinti jogsértést elkövették, ha a  feltárt jogsértéssel összefüggésben az  engedélyes vagy
alkalmazottja ellen indított büntetőeljárás a bíróság büntetőjogi felelősséget megállapító jogerős ítéletével zárult.
(3) Az engedély visszavonható minden egyéb olyan esetben is, amikor a  vámhatóság a  kötelezettségszegés vagy
mulasztás feltárását követően megállapítja, hogy az engedély érvényben tartása a vámfelügyelet gyakorlását vagy
az engedélyhez kapcsolódó vámellenőrzés lefolytatását súlyosan veszélyeztetné.
(4) A vámhatóság – az  FJA 16.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott kivétellel, az  ott meghatározott időszakra –
felfüggeszti az  adott ügyben érintett személy részére kiadott azon engedélyét, amellyel kapcsolatban a  84.  §
(1)  bekezdése szerinti jogsértést elkövették, ha megállapítja, hogy az  engedély alkalmazásával összefüggő
mulasztásnak eredménye a  jogsértés, de a  (2) és (3)  bekezdésben meghatározott feltételek nem állnak fenn.
A  vámhatósági engedély felfüggesztését mindaddig nem lehet megszüntetni, amíg az  engedély birtokosa
a jogsértésre okot adó körülményt el nem hárítja.
(5) Ha a  85.  § (1)  bekezdésben meghatározott feltételek teljesülnek – a  (2) és (3)  bekezdésben meghatározott
kivételekkel – a  vámhatóság határidő tűzésével felszólítja az  engedély birtokosát a  jogsértésre okot adó
körülmény elhárítására. Ha a megadott határidőn belül a körülményt megfelelően elhárítják, és erről a vámhatóság
meggyőződik, eltekint az  engedély felfüggesztésétől. Ha a  határidő leteltével a  jogsértésre okot adó körülmény
továbbra is fennáll, a  vámhatóság a  (4)  bekezdés szerint intézkedik az  engedély felfüggesztéséről vagy
a (6) bekezdés szerint az engedély módosításáról.
(6) A 82.  § (1)  bekezdése szerinti csekély jelentőségű jogsértés megállapítása esetén a  vámhatóság az  engedély
(4) bekezdés szerinti felfüggesztése helyett dönthet úgy is, hogy az engedélyt a következők szerint módosítja:
a) a  Vámkódex 166.  cikkén alapuló egyszerűsített árunyilatkozat alapján történő vámeljárás alá vonásra
vonatkozó engedély kapcsán további adatok vagy alátámasztó okmányok benyújtását írja elő,
b) a  Vámkódex 182.  cikk (3)  bekezdése alapján engedélyezett vám elé állítás alóli mentesítést részben vagy
egészben visszavonja, vagy
c) a  csökkentett összegű összkezesség nyújtása vagy a  biztosítéknyújtás alóli mentesség helyett az  érintett
engedélyekhez a teljes biztosítékösszeg nyújtását írja elő.
 (7) Az engedély (6)  bekezdés szerinti módosítása esetén a  visszavont könnyítésekre okot adó körülmények újbóli
teljesítésének feltételeit a módosítás hatálybalépésétől kell vizsgálni. 92. § [Eljárási bírság]
 (1) Az eljáró vámszerv a vámigazgatási eljárás során az e törvényben meghatározott eljárási cselekmények megsértése
miatt végzés útján eljárási bírságot szabhat ki.
 (2) Az eljárási bírság összegét természetes személy esetében 100 000 forintig, minden más személy esetében 1 millió
forintig terjedő összegben kell megállapítani.
 (3) Az eljárási bírság kiszabásakor a vámhatóság figyelembe veszi:
a) hogy az  ügyfél, illetve eljáró képviselője, alkalmazottja, tagja vagy megbízottja az  adott helyzetben a  tőle
elvárható körültekintéssel járt-e el,
b) a jogellenes magatartás súlyát és a felróhatóság mértékét,
c) az érintett vagyoni helyzetét és jövedelmi viszonyait, továbbá
d) az eljárási bírságnak ugyanabban az  eljárásban történő ismételt kiszabása esetén az  előző bírságolások
számát és mértékét.
 (4) Az eljáró vámszerv az  (1)  bekezdés szerinti jogsértés esetén első ízben, egy alkalommal bírság kiszabása nélkül
írásban figyelmeztetheti a jogsértőt, ha a jogsértés mértékéből úgy látja, hogy bírság kiszabása nem indokolt.
 (5) A bírság késedelmes megfizetése esetén a  késedelem minden naptári napja után a  felszámítás időpontjában
érvényes jegybanki alapkamat 365-öd részének megfelelő mértékű késedelmi kamatot kell felszámítani, ha annak
számított értéke meghaladja az 5000 forintot.
(6) Az eljárási bírságra a 87. § (1)–(3) és (5) bekezdését megfelelően alkalmazni kell.
XII. FEJEZET
JOGORVOSLAT 21. A Vámkódex 44. cikkéhez
93. § [Jogorvoslat]
 (1) A vámigazgatási eljáráshoz kapcsolódó jogorvoslati eljárásban e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
 (2) A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a vámhatóság határozata ellen önálló jogorvoslatnak van helye.
A  vámhatóság végzése ellen önálló jogorvoslatnak akkor van helye, ha azt e  törvény megengedi, egyéb esetben
a  végzés elleni jogorvoslati jog a  határozat, ennek hiányában a  vámigazgatási eljárást megszüntető végzés ellen
igénybe vehető jogorvoslat keretében gyakorolható.
94. § [Jogorvoslati eljárások típusai]
 (1) Kérelemre induló jogorvoslati eljárások
a) a fellebbezési eljárás,
b) a felügyeleti intézkedés,
c) a közigazgatási per.
(2) Hivatalból indult jogorvoslati eljárások
a) a döntés módosítása vagy visszavonása a vámhatóság saját hatáskörében,
b) a felügyeleti intézkedés,
c) az ügyészségről szóló törvény szerinti ügyészi felhívás és fellépés nyomán indított eljárás.
95. § [Fellebbezés]
 (1) Az elsőfokú döntés ellen a Vámkódex 44. cikk (1) és (3) bekezdésében foglaltak alapján fellebbezést lehet benyújtani.
 (2) Önálló fellebbezésnek van helye
a) az ideiglenes biztosítási intézkedésről szóló,
b) az ügyféli jogállásról vagy jogutódlásról rendelkező,
d) az eljárást megszüntető,
e) az eljárás felfüggesztő,
f ) a vámigazgatási eljárással kapcsolatos eljárási cselekmény megsértése miatt eljárási bírságot kiszabó,
g) az igazolási kérelmet elutasító,
h) a 90. § (1) és (4) bekezdése kivételével a  lefoglalást elrendelő, valamint az annak megszüntetésére irányuló
kérelmet elutasító
i) az iratbetekintési jog gyakorlására irányuló kérelem tárgyában hozott elutasító,
j) az iratbetekintési jog korlátozására irányuló kérelem tárgyában hozott, valamint
k) az eljárási költség megállapításával és viselésével kapcsolatos
elsőfokú végzés ellen.
(3) Nincs helye fellebbezésnek, ha az elsőfokú döntést a miniszter hozta.
96. § [Ügyintézési határidő jogorvoslati eljárás esetén]
 (1) E törvény eltérő rendelkezése hiányában, az ügyintézési határidő 30 nap, ami magába foglalja a közlésére irányuló
intézkedés időpontját is.
 (2) Az (1)  bekezdés szerinti határidő számítása tekintetében a  (3)  bekezdés kivételével a  Vámkódex 55.  cikkében
meghatározott rendelkezéseket kell alkalmazni.
 (3) A felettes szerv eljárása esetén, valamint a  megismételt eljárásban az  ügyintézési határidő az  ügy összes iratának
az  eljárásra jogosult szervhez érkezését követő napon kezdődik. A  szerv a  felettes szerv erre irányuló felhívására
köteles az iratokat felterjeszteni.
(4) Az eljáró szerv vezetője az  (1)  bekezdés szerinti ügyintézési határidőt annak letelte előtt kivételesen indokolt
esetben egy alkalommal, legfeljebb 30 nappal meghosszabbíthatja. A végzésben a határidő-hosszabbítás indokait
meg kell jelölni.
(5) A jogorvoslati eljárás ügyintézési határidejébe be nem számítandó időtartamok tekintetében a 79. § (3) bekezdés
a)–f ) pontját alkalmazni kell.
97. § [Halasztó hatály fellebbezés kapcsán]
 (1) A vámhatóság által a  vámjogszabályok alapján hozott határozatokhoz kapcsolódó fellebbezés halasztó hatálya
tekintetében a Vámkódex 45. cikkében foglalt rendelkezéseket kell alkalmazni.
 (2) Ha a  vámhatóság a  végzését nem nyilvánította azonnal végrehajthatónak, a  fellebbezésnek – a  (3)  bekezdésben
foglalt kivételekkel – a végzés végrehajtására halasztó hatálya van.
 (3) Az ideiglenes biztosítási intézkedésről szóló, az  iratbetekintési jog korlátozása iránti kérelemnek helyt adó, a 90. §
(6)  bekezdése kivételével a  lefoglalást elrendelő, a  lefoglalás megszüntetése iránti kérelmet elutasító, valamint
a vámigazgatási eljárással kapcsolatos eljárási cselekmény megsértése miatt eljárási bírságot kiszabó végzés elleni
fellebbezésnek a végrehajtásra nincs halasztó hatálya.
98. § [Fellebbezés benyújtása]
 (1) Fellebbezni csak a megtámadott döntésre vonatkozóan, tartalmilag azzal közvetlenül összefüggő okból, illetve csak
a döntésből közvetlenül adódó jog- vagy érdeksérelemre hivatkozva lehet.
 (2) A fellebbezést indokolni kell.
 (3) A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a  fellebbezést a  döntés közlésétől számított 15 napon belül
az  azt meghozó vámszervnél lehet előterjeszteni. A  fellebbezési határidőt megtartottnak kell tekinteni, ha
a  határidőben benyújtott fellebbezés iránti kérelmet nem a  hatáskörrel és illetékességgel rendelkező szervnél
terjesztették elő.
(4) A fellebbezésre jogosult a  fellebbezési határidőn belül a  fellebbezési jogáról lemondhat. A  fellebbezési jogról
történő lemondás nem vonható vissza, arra egyebekben a kérelemre vonatkozó szabályok az irányadóak.
(5) Az elsőfokú vámhatóság érdemi vizsgálat nélkül végzéssel elutasítja:
a) a fellebbezésre nem jogosulttól származó fellebbezést, vagy
b) az önálló fellebbezéssel meg nem támadható végzés ellen irányuló fellebbezést.
99. § [Fellebbezés vizsgálata, felterjesztése, elutasítása]
 (1) Nem egyértelmű vagy ellentmondásos tartalmú fellebbezés benyújtásakor az  elsőfokú vámhatóság a  mulasztás
jogkövetkezményeire történő figyelmeztetés mellett 8 napos határidő tűzésével felhívja a fellebbezésre jogosultat
az  egyértelmű kérelem benyújtására. A  hiánypótlási felhívás személyes átadása, postára adása vagy elküldése
és a  határidő letelte közötti időtartam a  felterjesztés határidejébe nem számít bele. Ha a  fellebbezésre jogosult
határidőn belül nem nyilatkozik, az elsőfokú vámhatóság a fellebbezést elutasítja.
(2) Igazolási kérelem nélküli elkésett fellebbezés benyújtásakor az  elsőfokú vámhatóság – a  mulasztás
jogkövetkezményeire történő figyelmeztetés mellett – 8 napos határidő tűzésével a fellebbezésre jogosult személyt
igazolási kérelem benyújtására hívja fel. A  felhívás személyes átadása, postára adása vagy elküldése és a  határidő
letelte közötti időtartam a felterjesztés határidejébe nem számít bele. Ha a fellebbezésre jogosult személy határidőn
belül nem nyújt be igazolási kérelmet, az elsőfokú vámhatóság a fellebbezést elutasítja.
(3) A (2)  bekezdésben szabályozott felhívást követően a  fellebbezési határidő kimentésére előterjesztett igazolási
kérelemre az egyidejűségre vonatkozó előírást nem kell alkalmazni.
(4) A vámjogszabályok eltérő rendelkezése hiányában a fellebbezést az ügy összes iratával a fellebbezés beérkezésének
napjától számított 15 napon belül fel kell terjeszteni a  felettes szervhez. A  felterjesztés során az  elsőfokú
vámhatóság ismerteti a fellebbezésről kialakított álláspontját.
(5) A fellebbezéssel egyidejűleg, illetve e  törvény szerint meghatározott határidőben benyújtott igazolási kérelem
esetén a felterjesztési határidő a helyt adó végzés kiadmányozásának napján kezdődik.
(6) Az elsőfokú vámhatóság a felterjesztést mellőzi, ha
a) a jogszabálysértő döntése tekintetében a Vámkódex 23. cikk (3) vagy (4) bekezdésében foglaltak szerint jár el,
b) a fellebbezést elutasítja,
c) az eljárást megszünteti.
(7) Az elsőfokú vámhatóság vagy felterjesztést követően a  felettes szerv megszünteti az  eljárást, ha valamennyi
fellebbező a fellebbezési kérelmet visszavonta. A fellebbezési kérelmet visszavonó nyilatkozat nem vonható vissza.
100. § [Fellebbezés elbírálása]
 (1) Ha az  elsőfokú vámhatóság a  fellebbezést felterjeszti, a  felettes szerv a  fellebbezéssel megtámadott döntést és
a döntéshozatalt megelőző eljárást megvizsgálja, tekintet nélkül arra, hogy ki és milyen okból fellebbezett.
 (2) A fellebbezési eljárást – a felülellenőrzés kivételével – az elsőfokú vámhatóság felettes szerve folytatja le.
(3) A határozat ellen irányuló fellebbezést határozattal, a  végzés ellen irányuló fellebbezést végzéssel kell elbírálni.
A vizsgálat eredményeként a felettes szerv a döntést helybenhagyja vagy a Vámkódex 23. cikk (3) bekezdése alapján
megsemmisíti, megváltoztatja.
(4) Ha a  jogorvoslati kérelemmel megtámadott határozat részben jogszabálysértő, a  felettes szerv – ha az  ügy
körülményei ezt lehetővé teszik – csak a jogszabálysértő megállapítások tekintetében semmisíti meg a határozatot,
egyebekben azt helybenhagyja vagy megváltoztatja.
(5) A felettes szerv, ha a döntéshozatalhoz nincs elég adat, vagy a tényállás további tisztázása szükséges:
a) a döntés teljes vagy részleges megsemmisítése mellett az ügyben első fokon eljárt vámhatóságot új eljárásra
utasíthatja, vagy
b) a tényállás kiegészítése iránt maga intézkedik, melynek keretében az első fokon eljárt vámhatóságot – döntés
meghozatala nélkül – a szükséges eljárási cselekmények elvégzésére utasíthatja.
 (6) Ha a  felettes szerv a  tényállás kiegészítése érdekében az  első fokon eljáró vámhatóságot a  szükséges eljárási
cselekmények elvégzésére utasítja, akkor az  ügyfelet az  eljárásról, annak kezdő napjának megjelölésével az  első
fokon eljárt vámhatóság útján haladéktalanul értesíti. Az  eljárás határideje a  felettes szerv utasításának első
fokon eljárt vámhatósághoz érkezését követő 90 nap, amely nem hosszabbítható meg, felfüggesztésnek nincs
helye. Az eljárás időtartama nem számít be a  jogorvoslati eljárás határidejébe. Ha az első fokon eljárt vámhatóság
határidőn belül nem tudja tisztázni a tényállást, erről a felettes szervet haladéktalanul értesíti, amely a rendelkezésre
álló adatok alapján dönt.
(7) A fellebbezési eljárás során hozott döntést a  fellebbezővel és mindazokkal, akikkel az  elsőfokú döntést közölték,
az első fokon eljárt vámhatóság útján írásban kell közölni.
101. § [Új eljárás jogszabálysértő döntés kapcsán]
 (1) Ha a  jogorvoslati kérelemmel megtámadott döntés teljes egészében vagy részben jogszabálysértő és ezért új
eljárásra utasításnak van helye, a  jogorvoslati kérelmet elbíráló felettes szerv a  döntésében meghatározza az  új
eljárásban vizsgálandó körülményeket, amelyre az új eljárás kiterjed.
(2) Az elsőfokú vámhatóság a  felettes szerve vagy a  bíróság által elrendelt új eljárásban kizárólag az  új eljárás
elrendelésére okot adó körülményeket, illetve az ezekkel összefüggő tényállási elemeket vizsgálhatja.
(3) Az elsőfokú vámhatóságot a felettes szerv döntésének rendelkező része és indokolása köti, a megismételt eljárás és
a döntéshozatal során annak megfelelően jár el.
(4) Az új eljárás során – semmisségi okon kívül – nem lehet olyan új tényt állítani, illetve olyan új bizonyítékot előadni,
amelyről az  eljárás alanyának a  megelőző eljárásban hozott elsőfokú döntés meghozatala előtt tudomása volt,
azonban azt a  vámhatóság felhívása ellenére nem terjesztette elő. A  vámhatóság felhívásának tartalmaznia kell
a  jogkövetkezményekre történő figyelmeztetést. Iratpótlás elmulasztása esetén további feltétel, hogy az  elsőfokú
vámszerv az ellenőrzés, kiegészítő ellenőrzés során az ellenőrzés akadályozása miatt eljárási bírságot szabjon ki.
102. § [Felügyeleti intézkedés]
 (1) A vámigazgatási eljárásban eljáró felettes szerv kérelemre vagy hivatalból indult felügyeleti intézkedésére az  Air.
felügyeleti intézkedésre vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
 (2) A Vámkódex 48.  cikke szerinti áruátengedést követő ellenőrzések esetén a  felügyeleti intézkedés iránti kérelem
benyújtásának elbírálása esetén az  ügyintézési határidő az  iratoknak a  felügyeleti szervhez történő beérkezését
követő naptól számított 60 nap, amely a szerv vezetője által 30 nappal meghosszabbítható.
103. § [Közigazgatási per]
 (1) Az ügyfél – az önálló fellebbezéssel nem támadható végzések kivételével – a vámhatóság véglegessé vált döntése
ellen közigazgatási pert indíthat. Fellebbezéssel támadható döntés esetén közigazgatási per akkor indítható, ha
az arra jogosultak valamelyike fellebbezett és a fellebbezést elbírálták.
(2) A vámhatósági határozat elleni közigazgatási perben egyezségnek nincs helye.
104. § [A döntés módosítása vagy visszavonása]
 (1) A vámszerv a  jogszabálysértő határozatát – ha azt a  felettes szerv vagy bíróság nem bírálta el –
a vámjogszabályokban megállapított határidőn belül módosíthatja, visszavonhatja.
 (2) Ha az  (1)  bekezdés kapcsán a  vámhatóság intézkedése előtt fellebbezést vagy keresetlevelet nyújtanak be, akkor
a vámhatóság az arra vonatkozó rendelkezések figyelembevételével jár el.
105. § [Ügyészi felhívás és fellépés]
Ha az  ügyész az  ügyészségről szóló törvény alapján felhívással él, vagy sikertelen felhívás esetén fellép,
a vámhatóság az ügyész által kifogásolt döntését a vámjogszabályok rendelkezéseinek sérelme nélkül módosíthatja
(megváltoztathatja), illetve visszavonhatja (megsemmisítheti).
106. § [Semmisség]
 (1) A Vámkódex és a végrehajtási rendeletekben foglaltak sérelme nélkül a vámhatóság döntését meg kell semmisíteni,
illetve vissza kell vonni, és szükség esetén új eljárást kell lefolytatni, ha
a) az ügy nem tartozik az eljáró vámszerv hatáskörébe,
b) annak tartalmát bűncselekmény befolyásolta, feltéve, hogy a  bűncselekmény elkövetését jogerős ítélet
megállapította, vagy ilyen ítélet meghozatalát nem a bizonyítottság hiánya zárja ki,
c) a döntés tartalma a közigazgatási bíróság adott ügyben hozott határozatával ellentétes, vagy
d) annak meghozatala során e törvényben meghatározott súlyos eljárási jogszabálysértést követtek el.
(2) A döntés az (1) bekezdés a) és d) pontjában foglalt semmisségi okok esetén sem semmisíthető meg, ha
a) az az ügyfél jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogát sértené, és a döntés véglegessé válása óta 3 év eltelt,
vagy
b) a kötelezettséget megállapító döntés véglegessé válásától, vagy ha az hosszabb, a teljesítési határidő utolsó
napjától, a folyamatos kötelezettséget megállapító döntés esetén az utolsó teljesítéstől számított 5 év eltelt.
 (3) Az (1) bekezdés b) és c) pontjában foglalt semmisségi ok esetében a döntés időkorlátozás nélkül megsemmisíthető,
ha az jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogot nem érint.
 (4) E § rendelkezéseit a Vámkódex 27. cikke alapján megsemmisített döntésekre nem kell alkalmazni.
22. A Vámkódex 45. cikkéhez 107. § [A végrehajtás felfüggesztése]
 (1) A Vámkódex 45. cikk (2) bekezdése szerinti határozat végrehajtásának felfüggesztésére hivatalból sor kerülhet, ha
a) az elsőfokú határozatot hozó vámszerv a jogorvoslat során megállapítja, hogy az általa hozott határozat,
b) a  jogorvoslati kérelmet, illetve a  felügyeleti eljárás iránti kérelmet elbíráló másodfokú vámszerv, ha
a  jogorvoslat során megállapítja, hogy ügyben eljárt vámszerv határozata, önálló fellebbezéssel
megtámadható végzése, vagy
c) a  hivatalból indult felügyeleti eljárást lefolytató vámszerv megállapítja, hogy ügyben eljárt vámszerv
határozata, önálló fellebbezéssel megtámadható végzése
nem áll összhangban a vámjogszabályokkal.
 (2) A Vámkódex 45.  cikk (2)  bekezdése szerinti határozat végrehajtásának felfüggesztése kérelemre történik, ha
az  érintett személy arra hivatkozással kéri a  végrehajtás felfüggesztését, hogy annak végrehajtása részére
helyrehozhatatlan kárt okozna. A kérelmet az (1) bekezdésben meghatározott vámszerv bírálja el.
(3) Az (2) bekezdés szerinti esetben a végrehajtás felfüggesztése tárgyában hozott döntés önálló jogorvoslat keretében
támadható, azonban a benyújtott jogorvoslati kérelem a végrehajtásában felfüggeszteni kért határozat végrehajtása
tekintetében halasztó hatállyal nem bír.
XIII. FEJEZET
ÁRUK ELLENŐRZÉSE 23. A Vámkódex 46. cikkéhez
108. § [Vámellenőrzés]
 (1) A vámellenőrzésre vonatkozó szabályokat is alkalmazni kell, ha a  vámjogszabályokon kívül egyéb jogszabály
a vámhatóság vámigazgatási hatáskörébe utal árura vonatkozóan ellenőrzési feladatot. A vámellenőrzés során nem
szabályozott kérdések tekintetében a hivatalból indult eljárásra vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni.
(2) A vámhatóság a  vámhatósági intézkedés során az  érintett személyről, a  környezetről, illetve a  vámhatósági
intézkedés szempontjából lényeges körülményről, tárgyról kép- és hangfelvételt készíthet. A  vámhatóság
által készített kép- és hangfelvétel, illetve az  abban szereplő személyes adat az  esemény helyszínén elkövetett
bűncselekmény vagy szabálysértés miatt kezdeményezett eljárás, illetve a  vámhatóság hatáskörébe tartozó
vámigazgatási eljárás során vagy az érintett jogainak gyakorlása céljából használható fel.
(3) Ha a  kép- vagy hangfelvételen rögzített cselekmény miatt büntető- vagy szabálysértési eljárás nem indul, és
a vámhatóság vámellenőrzés céljából indított eljárás során vagy az érintett jogainak gyakorlása céljából nem kívánja
felhasználni, a  kép- és hangfelvételt legkésőbb a  rögzített cselekmény időpontjától számított 30 nap elteltével
törölni kell.
109. § [A vámellenőrzés megindítása]
A vámellenőrzés megindításának módja lehet írásbeli vagy szóbeli közlés, valamint a  vámhatóság informatikai
rendszere által küldött elektronikus üzenet. Az  eljárás írásbeli közlés esetén annak postára adásával,
postai kézbesítés mellőzése esetén annak személyes átadásával kezdődik. Szóbeli közlés esetén az  eljárás
a  vámellenőrzésre irányuló eljárásról szóló közléssel indul. Elektronikus üzenet formájában történő közlés esetén
az eljárás az elektronikus üzenet küldésével kezdődik.
110. § [Vámellenőrzés a helyszínen]
 (1) Ha az  ellenőrzési cselekményeket a  vámhatóság az  áru birtokosa vagy annak képviselője, az  áruval kapcsolatos
műveletekben üzleti minőségben közvetlenül vagy közvetve érintett valamilyen más személy, vagy az  árukat
érintő kereskedelmi ügyletekre vonatkozó dokumentumokat és adatokat üzleti célból birtokában tartó valamilyen
más személy helyiségében vagy területén végzi el, akkor ennek kapcsán az  ellenőrzési cselekmény lefolytatására
a vámhatóság szolgálati igazolvánnyal és az ellenőrzésre jogosító felhatalmazással bíró alkalmazottja jogosult.
(2) Ha az  ellenőrzött személy a  gazdasági tevékenységéhez más személy ingatlanát veszi igénybe, az  ingatlan
tulajdonosa köteles tűrni a vámhatóság ellenőrzését.
111. § [Az ellenőrzött személy jogai]
Eltérő rendelkezés hiányában az ellenőrzött személy jogosult
a) a vámhatóság részéről eljáró személy azonosságáról és felhatalmazásáról meggyőződni,
b) a nála folytatott eljárási cselekménynél jelen lenni,
c) megfelelő képviseletről gondoskodni, és
d) az  eljárás során keletkezett minden iratba az  e  törvény iratbetekintésre vonatkozó szabályai szerint
betekinteni. 112. § [A vámellenőrzés időtartama]
 (1) A vámhatóságnak a vámellenőrzést annak megindítását követően késedelem nélkül, 60 napon belül be kell fejeznie.
 (2) Az (1)  bekezdés szerinti eljárási határidőt indokolt esetben az  eljárást lefolytató vámszerv vezetője egyszer,
legfeljebb 60 napos határidővel meghosszabbíthatja.
 (3) A vámellenőrzés során az  ügyintézési határidőbe be nem számítandó időtartamok tekintetében a  79.  §
(3) bekezdését alkalmazni kell. 113. § [Eljárás az illetékességi területen kívül]
 (1) Ha az  eljáró vámszerv illetékességi területén kívül válik szükségessé eljárási cselekmény elvégzése, azt az  eljárást
lefolytató vámszerv folytatja le, vagy indokolt esetben az eljárás lefolytatása céljából megkeresi az arra az általános
szabályok szerint hatáskörrel és illetékességgel rendelkező vámszervet.
(2) A megkeresésről és a válasz megérkezéséről az ellenőrzött személyt az eljárást lefolytató vámszerv 5 napon belül
értesíti.
114. § [A vámellenőrzés megállapításaihoz kapcsolódó rendelkezések]
 (1) Ha a vámhatóság jogsértést állapít meg a vámellenőrzés során, akkor az ennek tényét alátámasztó, bizonyítékként
felhasználható egyéb okirat hiányában a megállapításokat jegyzőkönyvbe foglalja.
 (2) A vámellenőrzésről készült jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell
a) az ellenőrzést végző vámszerv megnevezését,
b) a jegyzőkönyv iktatószámát,
c) az  ellenőrzött személy megnevezését, székhelyét, lakóhelyét, adószámát vagy adóazonosító jelét, EORI
számát,
d) az ellenőrzés alapját képező jogszabályok megjelölését,
e) az ellenőrzés kezdő időpontját,
f ) az ellenőrzés tárgykörét,
g) az  ellenőrzést lefolytató vámszerv megállapításait, a  tisztázott tényállást a  vonatkozó jogszabályok
megjelölésével és annak bizonyítékait, az ellenőrzött személy által felajánlott és visszautasított bizonyítékok
felsorolását és a visszautasítás indokolását,
h) a tapasztalt hiányosságok megszüntetésére vonatkozó esetleges javaslatokat,
i) ha a jegyzőkönyvben foglalt tényállás alapján hátrányos döntés meghozatalára kerül sor, akkor a Vámkódex
22.  cikk (6)  bekezdés alapján biztosított meghallgatáshoz való jogról és annak határidejéről szóló
tájékoztatást,
j) az  ellenőrzést végző személy nevét és aláírását, az  ellenőrzést lefolytató vámszerv bélyegzőlenyomatát és
a keltezést.
(3) Az ellenőrzés megállapításait tartalmazó jegyzőkönyvet az  ellenőrzött személlyel, illetve azzal a  személlyel kell
közölni, akivel szemben az alapján a hátrányos döntés meghozatala várható.
(4) Ha az ellenőrzött, illetve azon személy, akivel szemben hátrányos döntés meghozatala várható a meghallgatáshoz
való jogának gyakorlása során olyan tényeket és bizonyítékokat hoz fel, amelyek vizsgálatát követően a  tényállás
további tisztázása szükséges, akkor az  ellenőrzést lefolytató vámszerv az  ellenőrzést folytatja, amelynek
eredményéről kiegészítő jegyzőkönyvet készít.
(5) A kiegészítő jegyzőkönyvre az ellenőrzésről készült jegyzőkönyvre vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
115. § [Jogsértéssel kapcsolatos jogkövetkezmények]
Ha az ellenőrzött, illetve azon személy, akivel szemben a hátrányos döntés meghozatala várható, a meghallgatáshoz
való jogával nem élt, vagy annak gyakorlása során tett észrevétel a  tényállás további tisztázását nem indokolja,
akkor az  eljáró vámszerv a  vám- és egyéb jogszabályokban foglalt rendelkezések érvényesítése érdekében
elsődlegesen az alábbiak szerint jár el:
a) az  ellenőrzés eredményeként feltárt vámtartozást könyvelésbe veszi, illetve az  egyéb terhek megfizetésére
vonatkozó kötelezettséget megállapítja, valamint ezeket közli,
b) a  jogszabályban meghatározottnál magasabb összegben beszedett vámot és egyéb terheket visszafizeti,
valamint a  jogszabályban meghatározottnál magasabb összegben könyvelésbe vett és megállapított – de
még meg nem fizetett – vámot és egyéb terheket elengedi, vagy
c) az ellenőrzés során feltárt jogsértés jogkövetkezményét megállapítja.
116. § [A vámellenőrzés befejezése]
A vámellenőrzés befejezésének formája lehet írásbeli vagy szóbeli közlés, valamint a  vámhatóság informatikai
rendszere által küldött elektronikus üzenet. Az  eljárás írásbeli közlés esetén annak postára adásával, postai
kézbesítés mellőzése esetén annak személyes átadásával fejeződik be. Szóbeli közlés esetén az  eljárás
a  vámellenőrzésre irányuló eljárásról szóló közléssel fejeződik be. Elektronikus üzenet formájában történő közlés
esetén az eljárás az elektronikus üzenet küldésével fejeződik be.
117. § [Vámellenőrzést lefolytató és intézkedésre jogosult vámszerv viszonya]
Ha a  vámellenőrzést lefolytató vámszerv nem azonos a  további intézkedés megtételére jogosult vámszervvel,
a vámellenőrzést lefolytató vámszerv a  jegyzőkönyvet és a kiegészítő jegyzőkönyvet, valamint a megállapításokat
alátámasztó bizonyítékokat a  helyzet rendezése érdekében haladéktalanul megküldi az  intézkedés megtételére
jogosult vámszerv részére. Ez utóbbi szerv az ellenőrzést lefolytató vámszerv által indított vámellenőrzés ügyintézési
határidején belül, a 115. §-ban meghatározottak szerint jár el.
118. § [Vámügyi segítségnyújtásra irányuló megkeresések]
 (1) A közigazgatási hatóságok közötti vámügyi segítségnyújtásra irányuló megkeresések teljesítése érdekében
a vámhatóság a nyilvántartásában és az ügyfél nyilvántartásában szereplő adatok, és az azokhoz kapcsolódó tények,
körülmények valóságtartalmának, illetőleg ezek hitelességének megállapítása érdekében adatokat gyűjthet, vagy
a helyszínen ellenőrzést végezhet.
(2) Ha a  megkeresés megválaszolása a  vámhatóság rendelkezésére álló adatok alapján teljesíthető, úgy az  eljárásról
az érintett ügyfelet értesíteni nem kell.
(3) Ha a  megkeresés megválaszolása érdekében szükséges az  ügyfél bevonása, akkor az  (1)  bekezdés szerinti eljárás
során a vámellenőrzés szabályait kell alkalmazni.
(4) Az (1) bekezdés alapján a vámhatóság különösen
a) az  uniós és nem uniós áruk nyilvántartását, az  árukészletek, alapanyagok, félkész termékek eredetét,
nyilvántartását leltározás útján,
b) a bejelentett tények, adatok, körülmények valódiságát,
c) az  áruk előállítását, raktározását, szállítását, felhasználását, valamint az  árukkal kapcsolatosan végzett
tevékenységeket,
d) az  áruk beszerzési és az  értékesítési körülményeit, ezek személyi és tárgyi feltételeit, illetve a  beszerzés és
az értékesítés megtörténtét igazoló iratok valódiságát, hitelességét vizsgálja.
 (5) Ha az  adatgyűjtés eredményeként feltárt adatok, tények, körülmények kétségessé teszik vagy cáfolják
az  ügyfél irataiban, nyilvántartásában szereplő adatok valóságtartalmát, vagy a  vámhatóság egyéb kockázatot,
jogszabálysértésre utaló körülményt tapasztal, a  tényállás további tisztázása érdekében megteszi a  szükséges
intézkedéseket.
24. A Vámkódex 47. cikkéhez 119. § [Együttműködés]
 (1) A határátkelőhely tulajdonosa, üzemeltetője, valamint a  postai szolgáltató köteles a  telephelyén, az  állomásán,
kikötőjében vagy repülőterén létesített vámhivatal részére – térítés nélkül – megfelelő iroda- és – szükség esetén –
raktárhelyiséget biztosítani, azok fenntartásáról és karbantartásáról gondoskodni, a  kommunális szolgáltatásokat
pedig térítés ellenében biztosítani.
(2) A fuvarozó, szállítmányozó köteles a  nemzetközi forgalomban közlekedő járművek vámhatáron való tartózkodási
idejének menetrendjét a vámellenőrzéshez szükséges idő figyelembevételével megállapítani.
(3) A vasúton közlekedő utasok menet közben történő vámellenőrzése esetén a  vállalkozó vasúti társaság köteles
a vizsgálatot végzők részére szolgálati fülkét, továbbá díjtalan utazást biztosítani.
(4) A nemzetközi közforgalmú repülőtér üzemben tartója a  vámellenőrzés ellátásának biztosítása érdekében
a  repülőtéren működő vámhatóság elhelyezését, továbbá az  elhelyezésére szolgáló épületek fenntartását és
karbantartását térítésmentesen, a kommunális szolgáltatásokat térítés ellenében biztosítja.
25. A Vámkódex 48. cikkéhez 120. § [Áruátengedést követő ellenőrzés]
 (1) A vámhatóság az áruátengedést követő ellenőrzési tevékenységét a vámjogszabályok szerinti szempontok alapján
a  NAV vezetője által évenként február 20-ig közzétett ellenőrzési tájékoztatás alapján végzi. Ennek részeként
az áruátengedést követő ellenőrzési irányokat úgy kell meghatározni, hogy az ellenőrzöttség tudata az ügyfeleket
az önkéntes jogkövetésre ösztönözze.
(2) A NAV vezetőjének ellenőrzési tájékoztatása az  aktuális gazdasági folyamatokra, a  vámpolitikai célkitűzésekre,
a  jogszabályváltozásokra, a  vám- és adóbevételi érdekeket leginkább sértő magatartásformákra, illetve a  feltárt
kockázatokra figyelemmel rögzíti a vámhatóság ellenőrzési kapacitásának felhasználását.
(3) Az ellenőrzési tájékoztatás tartalmazza különösen az adott év kiemelt vizsgálati céljait.
121. § [Áruátengedést követő ellenőrzés megindítása és befejezése]
 (1) Az áruátengedést követő ellenőrzés az írásbeli értesítés postára adásával, postai kézbesítés mellőzése esetén annak
személyes átadásával vagy elektronikus úton történő közlésével kezdődik, illetve fejeződik be.
 (2) Az (1)  bekezdés szerinti értesítéssel egyidejűleg a  vámhatóság valamennyi adóst tájékoztatja az  ellenőrzés
megindulásáról, illetve befejezéséről. 122. § [Az áruátengedést követő ellenőrzés időtartama]
 (1) A vámhatóságnak az  áruátengedést követő ellenőrzést, mint hivatalból indult vámigazgatási eljárást, annak
megindítását követően 120 napon belül kell befejeznie.
 (2) Az (1)  bekezdés szerinti eljárási határidőt indokolt esetben az  eljárást lefolytató vámszerv vezetője egyszer,
legfeljebb 90 napig terjedő időtartammal meghosszabbíthatja. A  meghosszabbított eljárási határidőt rendkívüli
körülmények által indokolt esetben, az  eljárást lefolytató vámszerv kérelmére a  felettes szerv egyszer, legfeljebb
90 napig terjedő időtartammal meghosszabbíthatja.
(3) Az áruátengedést követő ellenőrzés során az ügyintézési határidőbe be nem számítandó időtartamok tekintetében
a 79. § (3) bekezdését alkalmazni kell.
(4) Az ellenőrzött személy, ha megítélése szerint az  eljárás határidejének túllépése az  eljárást lefolytató vámszervnek
felróható okból történik, a  határidő lejártát követően kifogással fordulhat e  vámszerv felettes szervéhez, amely
a kifogásban foglaltak figyelembevételével végzésben dönt az eljárási határidő meghosszabbításáról, vagy az eljáró
vámszervet az ellenőrzés azonnali lezárására utasítja.
123. § [Feltárt adatok felhasználása]
Az áruátengedést követő ellenőrzés során feltárt adatokat a vámhatóság az ellenőrzött személlyel közvetlen vagy
közvetett kapcsolatban állt vagy álló más személynél folytatott áruátengedést követő ellenőrzésnél a  tényállás
tisztázása céljából felhasználhatja.
124. § [Megállapítások jegyzőkönyvbe foglalása]
 (1) A vámhatóság az áruátengedést követő ellenőrzés megállapításait jegyzőkönyvbe foglalja.
 (2) Ha a  tényállás az  áruátengedést követő ellenőrzéssel érintett ügyletek, vám-árunyilatkozatok egy részével
kapcsolatban megfelelően tisztázásra került, részjegyzőkönyv is készíthető.
 (3) A részjegyzőkönyvre a vámellenőrzés során készített jegyzőkönyvre vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
125. § [Jegyzőkönyv kézbesítése]
 (1) Az ellenőrzésről készült jegyzőkönyvet vagy részjegyzőkönyvet a  (2)  bekezdésre figyelemmel valamennyi adóssal
közölni kell.
 (2) Ha az  áruátengedést követő ellenőrzéssel érintett vámeljárások során közvetett vámjogi képviselő járt el
a  vámhatóság előtt, úgy az  áruátengedést követő ellenőrzés során a  közvetett vámjogi képviselőt ugyanazon
jogok illetik meg és kötelezettségek terhelik, mint az  általa képviselt személyt, azzal, hogy a  közvetett képviselő
iratbetekintési joga az  őt megbízó személy által benyújtott kérelem alapján az  e  törvényben foglaltak szerint
korlátozható.
126. § [Határozathozatal]
A vámtartozás közlésére nyitva álló határidő számítása során a Vámkódex 103. cikk (3) bekezdés b) pontja szerinti
felfüggesztés tekintetében – az adósok számától függetlenül – legfeljebb egyszer 30 napot lehet figyelembe venni
azzal, hogy a felfüggesztés hatálya a meghallgatáshoz való jog első alkalommal történő megnyílásával áll be.
127. § [Áruvizsgálat és mintavétel]
Az áruátengedést követő ellenőrzés során végzett áruvizsgálat és mintavétel tekintetében a  Vámkódex 189. és
190. cikkét kell alkalmazni.
128. § [Az áruátengedést követő ellenőrzés és a vámellenőrzés viszonya]
Az áruátengedést követő ellenőrzés során a  vámellenőrzés szabályait a  Vámkódex 48.  cikkéhez rendelt
szabályokban foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
129. § [Felülellenőrzés]
 (1) A vámhatóság az  áruátengedést követően végzett ellenőrzés szakszerűségének és törvényességének vizsgálata
céljából felülellenőrzést folytathat le, amely különösen az  Európai Unió és tagállamai pénzügyi érdekeit
veszélyeztető cselekmények feltárására irányul és nem terjed ki azokra az  új személyi, tárgyi vagy tényállásbeli
elemekre, amelyek az alapeljáráshoz képest megváltoztak és az alapügyben eljáró szerv még nem bírálta el.
(2) A felülellenőrzés tárgyköre az alapellenőrzés tárgyköréhez igazodik és kiterjedhet az ellenőrzött ügyfélnél egy adott
időszakban lefolytatott valamennyi áru átengedését követően végzett ellenőrzésre is.
(3) A felülellenőrzésre az  áruátengedést követő ellenőrzésre vonatkozó uniós és nemzeti szabályokat kell alkalmazni
azzal az  eltéréssel, hogy a  122.  § (1)  bekezdése szerinti ügyintézési határidőt a  NAV vezetője egyszer, legfeljebb
90 napig terjedő időtartammal hosszabbíthatja meg.
(4) A felülellenőrzésről szóló jegyzőkönyvnek a  114.  § (2)  bekezdésében foglaltakon túl tartalmazni kell
az alapellenőrzés megállapításaihoz képest feltárt eltéréseket.
(5) A felülellenőrzést végző szerv az  ellenőrzés befejezését követően határozatot hoz. Ha a  felülellenőrzés a  korábbi
ellenőrzés által feltárt tényekhez, adatokhoz, körülményekhez, képest eltérést állapít meg, a  felülellenőrzés
a korábbi ellenőrzés alapján hozott határozatot módosítja, határozat hiányában elsőfokú határozatot hoz.
(6) A felülellenőrzés megállapításairól hozott határozattal szemben a  NAV-ot irányító miniszterhez benyújtott
fellebbezésnek van helye. A NAV-ot irányító miniszter másodfokú határozata törvénysértésre hivatkozással a bíróság
előtt keresettel támadható meg.
XIV. FEJEZET
OKMÁNYOK ÉS MÁS INFORMÁCIÓK MEGŐRZÉSE; DÍJAK ÉS KÖLTSÉGEK
26. A Vámkódex 49. cikkéhez 130. § [Tranzitterület létesítése iránti kérelem]
 (1) A vámhatóság a  kérelmezett tranzitterület létesítését vámellenőrzési szempontból engedélyezi, ha megállapítja,
hogy az áru- és személyforgalom vámellenőrzéséhez szükséges feltételeket az üzemeltető maradéktalanul biztosítja.
 (2) A tranzitterület üzemeltetésével kapcsolatos kötelezettségeket az  engedélyező vámhivatal az  engedélyben
határozza meg. 27. A Vámkódex 51. cikkéhez 131. § [Az okmányok és az információk megőrzése]
 (1) A Vámkódex 51. cikkében foglaltak az egyéb jogszabályokból – így különösen az Art., valamint a számvitelről szóló
törvény rendelkezéseiből – eredő megőrzési kötelezettségekre nem terjednek ki.
 (2) Az okmányok és információk megőrzése azok eredeti megjelenési formájában történhet olyan módon, hogy
a vámellenőrzéshez kapcsolódó adatok kinyerhetőek legyenek. 28. A Vámkódex 52. cikkéhez
132. § [Díjak megfizetése]
 (1) A Vámkódex 52. cikke szerinti díjat – ha a vámjogszabályok ettől eltérően nem rendelkeznek – a vámhatóság külön
eljárásban határozattal közli és szedi be.
 (2) Kérelemre indult eljárásban a  felmerülő díjat – ha nemzetközi szerződés vagy jogszabály másképp nem
rendelkezik – a kérelmezőnek kell megfizetnie. Hivatalból indult eljárások esetén felszámítható díjak megfizetésére
az adott ügyben érintett személy köteles.
(3) Ha több személy érintett az adott eljárásban vagy az eljárást több személy kérelmezi, úgy a felmerülő díjakat érintett
személyenként vagy kérelmezőnként külön-külön kell felszámítani.
133. § [Eljárási költség előlegezése, megfizetése]
 (1) Kérelemre indult eljárásban az  eljárási költséget – ha e  törvény eltérően nem rendelkezik – a  kérelmező ügyfél
előlegezi. Több azonos érdekű ügyfél esetén az ügyfelek egyetemlegesen felelősek az eljárási költség előlegezéséért.
 (2) Az eljárási költséget a vámhatóság összegszerűen határozza meg, és a vámigazgatási eljárásban hozott döntésében
rendelkezik a költség viseléséről, illetve adott esetben a költség visszatérítéséről.
 (3) Az ügyfél nem kötelezhető olyan eljárási költség előlegezésére, amelyet igazgatási szolgáltatási díj tartalmaz.
 (4) Hivatalból indult vagy folytatott eljárásban az  eljárási költséget – az  ügyfél megjelenésével kapcsolatos költség,
az ügyfél képviseletében eljáró személy költsége, a nem vámhatóság által viselendő fordítási költség, és az ügyfél,
valamint az  eljárás egyéb résztvevője részéről felmerült levelezési, dokumentumtovábbítási költség kivételével –
a vámhatóság előlegezi.
(5) Ha a vámjogszabályok eltérően nem rendelkeznek, az eljárás költségeit az viseli, akinél azok felmerültek. Az eljárás
résztvevője viseli a rosszhiszemű magatartásával okozott költségeket.
(6) Azon eljárási költséget, amelynek viselésére senki nem kötelezhető, a vámhatóság viseli.
 (7) Több azonos érdekű ügyfél esetén az ügyfelek egyetemlegesen felelősek az eljárási költség viseléséért.
(8) A jogvitás eljárásban az eljárási költséget
a) a kérelem elutasítása esetén a kérelmező ügyfél,
b) a kérelemnek helyt adó döntés esetén a vámhatóság
viseli.
(9) Ha a  határozat a  kérelemnek részben ad helyt, az  eljárási költség az  ügyfelek és a  vámhatóság között arányosan
oszlik meg.
134. § [A megfizetésre vonatkozó közös szabályok]
 (1) A díjat vagy költséget a határozat közlésétől számított 10 napon belül kell megfizetni, amelynek tényét a díjat vagy
költséget megállapító vámhivatalnál igazolni kell a fizetési határidő lejártát követő munkanapig.
 (2) A díjat vagy költséget megállapító határozat végrehajthatósága és felfüggesztése tekintetében a  Vámkódex
45. cikkében és a 107. §-ban foglaltakat kell alkalmazni.
 (3) A vámhivatal kérelemre engedélyezheti, hogy a  díjat hónaponként összesítve fizesse meg az  a  személy, aki
számára rendszeres házi szemlét engedélyezett. Ebben az esetben a vámhivatal a tárgyhónapban végzett eljárásai
után fizetendő díjról vagy költségről szóló határozatát a  tárgyhónapot követően 5 napon belül közli a  fizetésre
kötelezettel.
(4) A díjak késedelmes megfizetése esetén a Vámkódex 114.  cikke szerinti késedelmi kamatot csak akkor kell fizetni,
ha annak számított értéke meghaladja az  5000 forintot. A Vámkódex 114.  cikke alkalmazása során kamatlábként
a jegybanki alapkamatot kell figyelembe venni.
(5) A díjak és költségek meg nem fizetése esetén a vámhatóság a 166. § alapján jár el.
135. § [Raktárdíj és szemledíj]
 (1) A vámhatóság által vámraktárban raktározott áruk esetében – jogszabályban meghatározott esetek kivételével –
raktárdíjat kell fizetni.
 (2) A Vámkódex 52. cikk (2) bekezdés a) pontja szerinti esetekben szemledíjat kell fizetni.
 (3) A szemledíj felszámítása tekintetében vámhivatali helyiségnek vagy területnek minősül
a) a vámhivatal székhelye,
b) az I. típusú vámudvar, ahol a vámhatóság által előzetesen egységesen meghatározott valamennyi szükséges
feltétel biztosított a  vámigazgatási eljárások lefolytatására és ahol vámigazgatási eljárás lefolytatását bárki
kérheti a vámhatóságtól.
(4) A szemledíj felszámítása tekintetében nem minősül vámhivatali helyiségnek vagy területnek
a) a II. típusú vámudvar, ahol a vámigazgatási eljárás lefolytatását csak az üzemeltető kérheti,
b) a  házi szemle helye, ahol a  vámhivatal a  házi szemlét kérő írásbeli kérelmére mindazokat az  eljárási
mozzanatokat végzi el, amelyek az  adott vámeljárás tekintetében a  vámellenőrzés sérelme nélkül
elvégezhetők, és amely lehet
ba) eseti jellegű (eseti házi szemle), vagy
bb) rendszeres jellegű (rendszeres házi szemle).
(5) Az (1) és (2) bekezdés szerinti díj mértékét a miniszter rendeletben állapítja meg.
136. § [Vizsgálati díj]
Az érintett személy által kezdeményezett és a  NAV Szakértői Intézete által elvégzett laboratóriumi vizsgálatért
vizsgálat díjat kell fizetni. A  díjat az  érintett a  NAV által kiállított számla alapján köteles megfizetni. A  Szakértői
Intézet vizsgálati díjait a NAV vezetője tájékoztatásban teszi közzé.
137. § [Eljárási költségek]
 (1) A Vámkódex 52. cikk (2) bekezdése szerinti szolgáltatások nyújtása kapcsán – vámigazgatási eljárásban – felmerülő
eljárási költség az igazgatási szolgáltatási díj.
 (2) A Vámkódex 52. cikk (2) bekezdésében meghatározott szolgáltatások díja mellett az alábbi költségek merülhetnek
fel:
1. a fellebbezési eljárási illetéke,
2. a szakértői díj, ideértve a szakértő költségtérítését,
3. az ügyfél megjelenésével kapcsolatos költség (idézés),
4. az anyanyelv használatával, a jelnyelvi tolmácsolási és a fordítással kapcsolatos költség,
5. az iratbetekintési jog gyakorlásával kapcsolatos költség,
6. a tanú és a hatósági tanú költségtérítése,
7. az ügyfél, valamint az eljárás egyéb résztvevője részéről felmerült levelezési, dokumentumtovábbítási költség,
8. a helyszíni szemlével, valamint a szakértői tevékenységgel jogszerűen okozott kárért járó kártalanítás összege.
XV. FEJEZET
VALUTAÁTSZÁMÍTÁS ÉS HATÁRIDŐK 29. A Vámkódex 53. cikkéhez
138. § [Valutaszámítás]
 (1) A Vámkódex 53.  cikk (1)  bekezdés a)  pontja alapján alkalmazandó árfolyam alatt a  Magyar Nemzeti Bank által
minden hónap utolsó előtti szerdáján közzétett árfolyamot, ha ezen a napon nem tettek közzé átváltási árfolyamot,
akkor a legutolsó közzétett hivatalos deviza-középárfolyamot kell érteni.
(2) A Vámkódex 53.  cikk (2)  bekezdése alapján meghatározott átváltási árfolyam tekintetében, ha az  éves kiigazítás
időpontjában a szóban forgó összegnek az átváltása a forintban kifejezett értéknek kevesebb, mint 5%-os változását
eredményezi, az euróban meghatározott összeg forintban kifejezett értéke változatlan marad.
(3) A Vámkódex 53.  cikk (2)  bekezdése szerint rögzített értéket évente egyszer, a  NAV vezetője tájékoztatásban teszi
közzé.
30. A Vámkódex 55. cikkéhez 139. § [Időtartam, időpontok, határidő számítása]
 (1) E § rendelkezéseit a Vámkódex 55. cikkében foglaltakra figyelemmel kell alkalmazni.
 (2) A napokban vagy munkanapokban megállapított határidőbe nem számít bele a  határidő kezdetére okot
adó cselekmény vagy körülmény bekövetkezésének, továbbá a  közlésnek, a  kézbesítésnek, a  hirdetmény
kifüggesztésének és levételének a napja.
(3) A postán küldött beadvány és megkeresés előterjesztési ideje a postára adás napja.
 (4) Az elektronikus irat előterjesztésének időpontja az irat elküldésének napja, de az ügyintézési határidő a következő
munkanapon kezdődik.
 (5) A határidőt kétség esetén megtartottnak kell tekinteni.
31. A Vámkódex 58. cikkéhez 140. § [A Vámtarifa Bizottság és feladatai]
Az Európai Bizottság által nemzeti hatáskörbe utalt feladatok – a kedvezményre vonatkozó kérelmek összegyűjtése,
ellenőrzése és továbbítása az Európai Bizottsághoz – végrehajtásáról a Vámtarifa Bizottság gondoskodik. A Vámtarifa
Bizottság összetételét és ügyrendjét e törvény végrehajtásáról szóló rendelet határozza meg.
XVI. FEJEZET
ÁRUK SZÁRMAZÁSA 32. A Vámkódex 64. cikkéhez
141. § [Áruk preferenciális származásához kapcsolódó kérelmek]
 (1) Az INF 4 adatlap kiadására irányuló, a regisztrált exportőrként való nyilvántartásba vétel iránti, a könyvelés szerinti
elkülönítésre vonatkozó engedély iránti, valamint az elfogadott exportőri jogállásra irányuló kérelem papíralapon is
benyújtható.
(2) A vámhatóság engedélyezheti az  olyan exportőrnek, aki preferenciális megállapodás vagy intézkedés hatálya alá
tartozó terméket szállít, hogy a termék értékétől függetlenül számlanyilatkozatot, származási nyilatkozatot tegyen
(a továbbiakban: elfogadott exportőr).
(3) Az engedélyt kérő exportőrnek a vámhatóság számára minden garanciát biztosítania kell, ami a  termék származó
helyzetének, valamint a vonatkozó rendelkezésekben megfogalmazott egyéb szabályok teljesítésének igazolásához
szükséges.
(4) Az elfogadott exportőri engedély kiadásának feltétele, hogy
1. az exportőr:
a) nyilatkozik arról, hogy árut kíván szállítani olyan harmadik országokba, amelyekkel az  érvényben
lévő preferenciális kereskedelemre vonatkozó szabályok lehetővé teszik ilyen engedély kiadását,
b) teljesíti a Vámkódex 39. cikk d) pontjában és a VA 26. cikk (1) bekezdés b) pontjában meghatározott
feltételt,
c) eleget tesz minden esetben maradéktalanul az  áru származására vonatkozó igazolási
kötelezettségének, valamint
2. az  illetékes vámhivatalnak az EUR.1, EUR-MED szállítási bizonyítvány, helyettesítő bizonyítvány hitelesítését,
vagy a  külföldi vámhatóság felkérésére végzett utólagos megerősítési eljárás eredményeként a  származási
igazolások megerősítését a megelőző 12 hónapban jogerősen elutasítani nem kellett.
(5) Az elfogadott exportőr:
a) köteles vállalni, hogy csak azokra az árukra ad számlanyilatkozatot vagy származási nyilatkozatot, amelyekre
a  kiállítás idején birtokában van minden szükséges, a  származó helyzetet alátámasztó okmány vagy
nyilvántartási adat,
b) teljes felelősséget vállal a  felhatalmazás felhasználásának módjáért, különösen az  áruk származására
vonatkozó hibás nyilatkozatokért vagy a felhatalmazás más helytelen használatáért,
c) biztosítja és felelősséget vállal azért, hogy a  vállalkozásában az  áruk származására vonatkozó nyilatkozatok
kiadásáért felelős személy ismeri a származási szabályokat,
d) vállalja, hogy a  származást alátámasztó okmányokat a  nyilatkozat kiállításának dátumától legalább
a vonatkozó preferenciális megállapodásban vagy intézkedésben meghatározott ideig megőrzi,
e) vállalja, hogy a vámhatóságnak a d) pontban meghatározott időn belül bármikor bemutatja az áruk származó
helyzetét alátámasztó okmányokat.
(6) Az FJA 58.  cikke, vagy nemzetközi megállapodás erre vonatkozó rendelkezése alapján, valamint e  § betartásával
a  könyvelés szerinti elkülönítésre vonatkozó engedélyt a  kérelmező székhelye szerint illetékes vámhivatal adja ki.
Amennyiben a  gyártó több telephellyel rendelkezik, a  telephely(ek) szerint illetékes vámhivatalokat az  engedélyt
kiadó vámszerv a határozat egy példányának megküldésével értesíti.
(7) A (6) bekezdés szerinti engedély akkor adható ki, ha a kérelmező
a) teljesíti a Vámkódex 39. cikk d) pontjában és a VA 26. cikk (1) bekezdés b) pontjában meghatározott feltételt,
b) uniós termelő tevékenységet folytat és tevékenységét Magyarországon végzi,
c) nyilatkozik arról, hogy a  termékek származására vonatkozó igazolási kötelezettségének minden esetben
maradéktalanul eleget tesz,
d) amennyiben gyártó, a  főkönyvelője vagy pénzügyi vezetője nyilatkozik arról, hogy kettős könyvvitelt
vezet és a készletnyilvántartásánál a „first in – first out” (elsőként bevételezett eszköz elsőként kiadva) elvet
alkalmazza, továbbá, hogy a könyvelésben a származó és nem származó anyagokat elkülönítve tartja nyilván,
e) nyilatkozik a módszer alkalmazásának szükségességéről a fizikai elkülönítés költségei miatt, vagy arról, hogy
a fizikai elkülönítés nem lehetséges.
(8) A könyvelés szerinti elkülönítés engedélyese köteles
a) vállalni, hogy csak azon termékekre ad ki preferenciális származási igazolást, illetve kéri annak hitelesítését,
amelyre vonatkozóan a kiállítás idején birtokában van minden szükséges, a származást alátámasztó okmány
vagy nyilvántartási adat,
b) teljes felelősséget vállalni az engedély felhasználásának módjáért, valamint a tévesen kiállított preferenciális
származási igazolásból eredő következményekért, illetve az engedély helytelen alkalmazásáért,
c) eljuttatni az engedélyt kiadó vámszervhez minden könyvviteli időszak végén az adott időszakra vonatkozó
analitikus nyilvántartását,
d) a  vámhatóság kérésére lehetővé tenni a  hozzáférést – a  vonatkozó preferenciális megállapodásban vagy
intézkedésben meghatározott okmánymegőrzési időn belül bármely időszakra vonatkozóan – minden
okmányhoz, nyilvántartáshoz, könyveléshez,
e) vállalni, hogy a  készletnyilvántartás tartalmazza a  könyvelésben szereplő származó és nem származó
anyagokat egyaránt azzal, hogy a  készletnyilvántartásban szereplő egyenleget csökkenteni kell minden
késztermék gyártásakor, tekintet nélkül arra, hogy a  termék preferenciális származó helyzete igazolásra
kerül-e,
f ) vállalni, hogy amennyiben a termékek preferenciális származás igazolása nélkül kerülnek kiszállításra, a nem
származó anyagok készletnyilvántartásában szereplő egyenleget csak olyan mértékben csökkenti, amelyet
az egyenleg lehetővé tesz azzal, hogy ha ez nem lehetséges, a  származó anyagok készletnyilvántartásában
szereplő egyenlegét kell csökkenteni.
(9) A könyvelés szerinti elkülönítés engedélyezésekor a  vámhatóság köteles megvizsgálni a  gyártó nyilvántartásait
a származó és nem származó anyagok nyitókészleteinek meghatározása céljából.
(10) Ha a  vámhatóság az  FJA 58.  cikk (4)  bekezdésében foglaltak szerint az  engedélyt visszavonja, ezzel egyidejűleg
az összes helytelenül kiadott preferenciális származási igazolást érvényteleníti.
XVII. FEJEZET
AZ ÁRUK VÁMÉRTÉKE 33. A Vámkódex 70. cikkéhez
142. § [Ügyleti érték egyszerűsítés útján]
A nyilatkozattevő a  143.  § szerinti jóváhagyás birtokában igazolhatja, hogy a  bevallott ügyleti érték az  1998. évi
XV. törvénnyel kihirdetett, a  Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) Konvenciójának, az  ahhoz
kapcsolódó jegyzőkönyveknek és a  csatlakozási nyilatkozatnak megfelelően a  nemzetközi vállalkozások és
az adóhatóságok részére készült, a kapcsolt vállalkozások közötti árak módosítására vonatkozó iránymutatás szerinti
szokásos piaci árképzésen alapul, feltéve, hogy az egyszerűsítésre vonatkozó 143. § szerinti kérelemmel egyidejűleg
bemutatja, hogy az ár milyen módon tesz eleget a Vámkódex 70. cikk (2) bekezdésben megadott feltételeknek vagy
másképp bizonyítja, hogy az értékelendő áru árát nem befolyásolta a kapcsolat.
34. A Vámkódex 73. cikkéhez 143. § [Egyszerűsítés]
 (1) A vámhatóság jóváhagyhatja, hogy az ügyleti érték elemei és a vámértékbe nem beszámítandó elemek – ha ezek
a  vám-árunyilatkozat elfogadásakor nem számszerűsíthetők – a  gazdálkodó kérelmében meghatározott számítás
szerint kerüljenek megállapításra.
(2) A gazdálkodónak nyilatkoznia kell a  számítási módszerről. A  számítási módszernek a  kérelmező könyvelési
adataival alátámasztottnak kell lennie, amelynek igazolására vonatkozó dokumentációt a  kérelemmel egyidejűleg
a  vámhatóság részére be kell nyújtani. A  számítási módszer mellett átlagérték vagy százalékos érték is
meghatározható.
XVIII. FEJEZET
VÁMTARTOZÁS KELETKEZÉSE 35. A Vámkódex 84. cikkéhez
144. § [Egyetemlegesség]
 (1) Az egyetemlegesség keretében a  keletkezett vámtartozást, és ha jogszabály lehetővé teszi, az  egyéb terhet
a vámhatóság – a (2) bekezdés kivételével – saját belátása szerint bármelyik adós felé közölheti, sorrendi kötöttség
és egyidejű kötelezés nélkül.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltakat az FJA 6. cikk (2) bekezdésében szabályozott esetekben nem kell alkalmazni.
36. A Vámkódex 86. cikkéhez 145. § [A behozatali vám összegének kiszámítására vonatkozó különleges szabályok]
 (1) A nem tarifális behozatali és kiviteli vámmentességeket a  vámjogszabályok és a  Magyarországon alkalmazandó
nemzetközi szerződések határozzák meg.
 (2) Ha az árukat az FJA 141. cikke szerinti cselekménnyel jelentik be, az egyidejűleg a vámmentesség iránti kérelemnek
tekintendő. Ha a vámhatóság a bejelentést elfogadja, azt a vám-árunyilatkozat elfogadásával egyenértékűnek kell
tekinteni.
(3) Ha a  vámjogszabályok a  nem tarifális vámmentességek alkalmazása vonatkozásában különleges felhatalmazást
vagy engedélyt írnak elő, az engedélyt vagy a felhatalmazást a meghatározott feltételeket teljesítő személy részére
lehet megadni.
(4) A (2) és (3) bekezdést alkalmazni kell a kiviteli vámköteles áruk exportjára. Ezekben az esetekben elegendő a szóbeli
bejelentés.
(5) A vámmentességi rendelet 41.  cikke alkalmazásában a  harmadik országokból beutazó személyek által importált
termékek után fizetendő hozzáadottérték-adó és jövedéki adó alóli mentesítésről szóló, 2007. december 20-i
2007/74/EK tanácsi irányelv rendelkezéseivel összhangban kiadott nemzeti jogszabály alatt az  utasok személyi
poggyászában importált termékek általános forgalmi adó és jövedéki adó mentességéről szóló törvényt kell érteni.
(6) A vámmentességi rendelet 107.  cikke alapján a  magán- és kereskedelmi gépjárművek és motorkerékpárok
szabványos tartályaiban az Európai Unió vámterületére vámmentesen behozott üzemanyag Magyarország területén
a vám és egyéb terhek megfizetése nélkül nem idegeníthető el.
XIX. FEJEZET
BIZTOSÍTÉK A LEHETSÉGES VAGY MEGLÉVŐ VÁMTARTOZÁSRA
37. A Vámkódex 89. cikkéhez 146. § [Az általános forgalmi adó biztosítása alóli mentesség kérelmezése]
 (1) A vámhatóság kérelemre engedélyezi az  általános forgalmi adó biztosítása alóli mentességet a  vámigazgatási
eljárásban annak a saját nevében eljáró adóalanynak,
a) aki nem áll csődeljárás, felszámolási eljárás, végelszámolási eljárás, kényszertörlési eljárás alatt,
b) akinek a kérelem elbírálásának időpontjában nincs és folyamatos működés mellett a tárgyévet megelőző két
egymást követő naptári éven belül nem keletkezett a vámhatóság hatáskörébe tartozó vám és egyéb terhek
tekintetében tartozása, és
c) aki a tárgyévben és az azt megelőző két évben nem állt és nem áll adószámtörlés hatálya alatt.
 (2) Az (1) bekezdés b) pontja alkalmazásában nem minősül tartozásnak
a) az  a  fizetési kötelezettség, amely tekintetében a  kérelmet elbíráló végleges döntés közlésének napjáig
az érintett személy önellenőrzést végzett,
b) a tárgyévet megelőző két egymást követő naptári éven belül
ba) az adóalany általános forgalmi adó jogcímen nyilvántartott, késedelmesen megfizetett tartozása, ha
nem haladta meg az ezen időszakban e jogcímen keletkezett kötelezettségeinek 3%-át, és
bb) az adóalany a vámhatóság hatáskörébe tartozó fizetési kötelezettségek tekintetében nyilvántartott,
késedelmesen megfizetett tartozásainak összege, ha nem haladta meg az  ezen időszakban
e jogcímeken mindösszesen keletkezett és fel nem függesztett kötelezettségeinek 3%-át, vagy
c) az  a  tartozás, amelynél a  vámhatóság igazolási kérelem alapján megállapítja, hogy a  késedelmes fizetés
vis maior eredménye.
(3) A vámhatóság kérelemre engedélyezi, hogy az  általános forgalmi adó összegének 50%-át kell biztosítania
a  vámigazgatási eljárásban annak a  saját nevében eljáró adóalanynak, akire folyamatos működés mellett csak
a tárgyévet megelőző naptári évre teljesül az (1) bekezdés a)–c) pontjában meghatározott feltétel.
(4) A (3)  bekezdés alkalmazásában a  (2)  bekezdés b)  pontját azzal az  eltéréssel kell alkalmazni, hogy a  vizsgálandó
időszak a tárgyévet megelőző naptári év.
(5) Mentes az  általános forgalmi adó biztosítása alól a  vámigazgatási eljárásban a  Vámkódex 38.  cikk (2)  bekezdés
a) pontja szerinti engedéllyel rendelkező gazdálkodó.
(6) Az (1) és (3)  bekezdés szerinti engedély alapján az  általános forgalmi adó biztosítása alóli mentesség vagy
kedvezmény nem engedélyezhető, ha a  szabad forgalomba bocsátásra bejelentett áruk vonatkozásában
a  vámeljárás során a  vámhatóság a  megállapított általános forgalmi adó megfizetésének felfüggesztéséről
rendelkezik.
(7) Az (1)  bekezdésben meghatározott feltételek teljesítése esetén a  vámhatóság által kiadott engedély a  hatályba
lépést követően határozatlan időtartamra érvényes.
(8) Az (1), (3) és (5)  bekezdés szerinti mentesség, illetve kedvezmény vonatkozik a  nem üzemanyagcélú földgáz,
a villamos energia és a szén jövedéki adójának biztosítására is.
147. § [A lehetséges és a meglévő vámtartozásra vonatkozó biztosíték és az általános forgalmi adó biztosítása alóli mentességre
vonatkozó engedély viszonya]
(1) Ha a Vámkódex 89. cikk (2) bekezdés második albekezdése alapján a biztosítékot kizárólag Magyarország területére
kiterjedően nyújtják, úgy – a (2) bekezdésben foglaltak kivételével – a biztosítéknak a behozatali vagy kiviteli vám
mellett az egyéb terheket is fedeznie kell.
(2) Ha a biztosítékot nyújtó személy rendelkezik az e törvény szerinti általános forgalmi adó biztosítása alóli részleges
vagy teljes mentességre jogosító engedéllyel, úgy ezen engedély fennállásáig az  (1)  bekezdés szerinti esetben
az  általános forgalmi adóra és a  nem üzemanyagcélú földgáz, a  villamos energia és a  szén jövedéki adójára
a mentesített összeg tekintetében nem kell biztosítékot nyújtania.
148. § [Biztosítéknyújtás alóli mentesülés]
 (1) A Vámkódex 89.  cikk (7)  bekezdése alkalmazásában nem lehet biztosítékot megkövetelni az  állam, hatóság vagy
az Alaptörvény által, valamint jogszabály alapján közhatalom gyakorlására jogosított személy, szervezet által ellátott
közhatalmi tevékenységgel kapcsolatban.
(2) Közhatalmi tevékenységnek minősül e  § alkalmazásában különösen a  jogszabály-alkotási, az  igazságszolgáltatási,
az ügyészi, a védelmi, a rendvédelmi, a külügyi és igazságügyi igazgatási, a közigazgatási jogalkalmazói, a hatósági
ellenőrzési és pénzügyi ellenőrzési, a  törvényességi felügyeleti és ellenőrzési, az  államháztartási, európai uniós és
egyéb nemzetközi támogatás elosztásáról való döntési tevékenység.
38. A Vámkódex 90. cikkéhez 149. § [A biztosíték számítása]
A Vámkódex 90.  cikk (1)  bekezdés második albekezdése alkalmazásában a  vámhatóság a  nyújtandó biztosíték
összegét – a  biztosítéknyújtási kötelezettség felmerülésekor – a  kérelmező forgalmi adatait és üzleti tervét
figyelembe véve állapítja meg.
39. A Vámkódex 92. cikkéhez 150. § [Biztosítékformák]
A Vámkódex 92. cikk (1) bekezdése alapján a biztosítékot nyújtó személy
a) a Vámkódex 92. cikk (1) bekezdés a) pontja szerinti biztosítékot hitelintézet által kiadott fedezetigazolással,
vagy készpénz letétbe helyezésével,
b) a  Vámkódex 92.  cikk (1)  bekezdés b)  pontja szerinti biztosítékot mint kötelezettségvállalást a  Ptk. szerinti
garanciavállaló nyilatkozattal vagy készfizető kezesi szerződéssel teljesítheti. 151. § [Biztosíték készpénz formájában]
 (1) A vámhatóság a 150. § a) pontja szerinti biztosítékként olyan eredeti fedezetigazolást fogadhat el, amely szerint
a) az elkülönített számlán meghatározott összeg a vám és egyéb terhek kiegyenlítésére rendelkezésére áll,
b) az  állami adó- és vámhatóság az  igényét a  számlával szemben benyújtott, a  fedezetigazolásra hivatkozó
azonnali beszedési megbízással érvényesítheti, és
c) a  kibocsátó hitelintézet kötelezettséget vállal arra, hogy az  azon feltüntetett összegről kizárólag
a vámhatóság rendelkezhet.
 (2) A vámhatóság biztosítékként azt a  készpénz letétbe helyezést fogadja el, amely a  vámhatóság kezelésében lévő
vámletét számlán a  vámhatóság által meghatározott egyedi azonosítással a  vámhatóság rendelkezése alá került.
Az  elfogadásról a  vámhatóság az  ügyfelet haladéktalanul értesíti. A  készpénz formájában nyújtott biztosítékot
kizárólag forintban lehet teljesíteni.
(3) Ha a  hitelintézet és a  vámhatóság között kötött megállapodás szerint a  hitelintézet az  ügyfél által a  nála
visszavonhatatlanul befizetett összegről elektronikus úton értesíti a  vámhatóságot, a  közölt vámot és egyéb
terheket biztosítottnak kell tekinteni, és az áru kiadható.
152. § [Biztosíték garanciavállaló nyilatkozat és készfizető kezesi szerződés formájában]
 (1) A 150.  § b)  pontja szerinti garanciavállaló nyilatkozatra és a  készfizető kezesi szerződésre vonatkozóan a  Ptk.
rendelkezéseit kell alkalmazni, ha az uniós vámjogszabályok másként nem rendelkeznek.
(2) A Ptk. rendelkezéseitől eltérően a  készfizető kezesi szerződés a  jogosult aláírása nélkül, kizárólag
a  kötelezettségvállaló által aláírva is érvényes. A  készfizető kezesi szerződés a  vámhatóság jóváhagyásával válik
hatályossá.
(3) Biztosítékként azt az eredeti garanciavállaló nyilatkozatot kell elfogadni, amely az uniós vámjogszabályok vonatkozó
rendelkezésein túl tartalmazza
a) a kötelezettségvállaló nevét, székhelyét, adószámát, bankszámlaszámát,
b) a  kötelezettségvállalást kérő mint megbízó nevét, címét, pénzforgalmi számlaszámát, adószámát vagy
adóazonosító jelét és EORI számát,
c) a megbízó által képviselt harmadik személy nevét, címét, adószámát vagy adóazonosító jelét és EORI számát,
d) a kötelezettségvállalás összegét – számmal és betűvel – és devizanemét,
e) a kötelezettségvállalás érvényességi idejére vonatkozó esetleges hivatkozást,
f ) a  kötelezettségvállaló vállalását arra vonatkozóan, hogy a  kedvezményezett első írásos felszólításának
kézhezvételétől számított 30 napon belül az  igénybejelentésben megjelölt, a  Magyar Államkincstár által
vezetett központosított beszedési számlára megfizeti a követelt összegeket,
g) a kötelezettségvállalás kezdő időpontjára vonatkozó hivatkozást,
h) azt a  rendelkezést, hogy a  kötelezettségvállaló által az  adott garanciavállaló nyilatkozat kapcsán teljesített
kifizetések összegével a kötelezettségvállalás összege csökken,
i) a kedvezményezett vámhatóság megnevezését.
(4) Biztosítékként azt az  eredeti készfizető kezesi szerződést kell elfogadni, amely a  (3)  bekezdésben
meghatározottakon túl tartalmazza még
a) azokat a  kezességgel biztosított kötelezettségből eredő, adott vámügyi művelet elintézése vagy lezárása
kapcsán a  fizetési felszólítás kézhezvételétől számított 30 napon belül megtehető kifogásokat, amelyekre
a kezes a jogosulttal szemben hivatkozhat, és
b) az írásbeli felszólítást követő 30 napos határidő hosszabbítására vonatkozó lehetőséget az ahhoz kapcsolódó
esetleges kamat és költségfizetési következményekkel.
(5) A kedvezményezett vámhatóság a  garanciavállaló nyilatkozat vagy készfizető kezesi szerződés jóváhagyásáról
haladéktalanul tájékoztatja a kötelezettségvállalót.
(6) A VA 151. cikk (3) bekezdés szerinti esetben a kötelezettségvállaló tértivevényes levélpostai küldeményben köteles
értesíteni az (5) bekezdés szerinti kedvezményezett vámhatóságot.
(7) A kötelezettségvállaló helytállási kötelezettséghez kapcsolódó, a  kedvezményezett vámhatóság általi
igénybejelentés esetén az  írásbeli felszólításnak tartalmaznia kell a  kötelezettségvállalást kérő azonosító adatait
– név, cím, adószám vagy adóazonosító jel, EORI szám, a  jogutódlással kapcsolatos adatok –, a  tartozás összegét,
az  előírt és nem teljesített fizetési határidőt, a  fizetési kötelezettséggel érintett határozat számát és a  vámügyi
művelet típusát.
(8) A külföldi hitelintézet, pénzintézet vagy biztosítótársaság által kiállított kötelezettségvállalásnak az  uniós
vámjogszabályok vonatkozó rendelkezésein túl a (3) és (4) bekezdésben foglaltakat nem kell tartalmaznia.
(9) Ha a garanciavállaló nyilatkozatot, készfizető kezesi szerződést vagy a 151. § szerinti banki fedezetigazolást külföldi
hitelintézet, pénzintézet vagy biztosítótársaság adja ki, akkor a hiteles magyar nyelvű fordítás megkövetelhető.
(10) A 150. § b) pontja szerinti kötelezettségvállalás formanyomtatványait a NAV a honlapján teszi közzé.
40. A Vámkódex 94. cikkéhez 153. § [Kötelezettségvállalási engedély]
 (1) Ha a  Vámkódex 94.  cikk (1)  bekezdése szerinti vámhatósági jóváhagyás szükséges, akkor a  vám és egyéb
terhekre vonatkozó, egyetlen műveletre kiterjedő biztosítéknyújtásra a  jóváhagyást engedély formájában
(kötelezettségvállalási engedély) a vámhatóság annak a kérelmezőnek adja ki, aki
a) nem áll csődeljárás, felszámolási eljárás, végelszámolási eljárás és kényszertörlési eljárás alatt,
b) biztosítékot nyújt garanciavállaló nyilatkozat vagy készpénz formájában, és
c) kérelméhez csatolja a  képviseletre jogosult személy(ek) hiteles cégaláírási nyilatkozatát (közjegyzői aláírás
hitelesítéssel ellátott címpéldány) vagy cégbírósághoz benyújtott, ügyvéd vagy kamarai jogtanácsos által
ellenjegyzett aláírásmintát.
(2) Az (1)  bekezdés szerinti engedélyben meg kell határozni – a  nyújtott biztosítékkal összhangban –
a kötelezettségvállalással összességében vállalható legmagasabb összeghatárt, valamint szükség esetén engedély
érvényességi idejét.
(3) A garanciajegyek formájában nyújtott egyedi kötelezettségvállalás jóváhagyása esetén e §-t kell alkalmazni, azzal,
hogy az  engedély jogosultja az  (1)  bekezdésben meghatározott feltételeken túl írásban kötelezettséget vállal
a vámeljárás jogosultja tekintetében felmerült tartozások megfizetésére.
154. § [A kötelezettségvállalási engedély alkalmazása]
 (1) A 152.  § (1)  bekezdése szerinti, a  biztosítéknyújtásra vonatkozó kötelezettségvállalást írásban, a  NAV honlapján
közzétett formanyomtatvány kitöltésével és benyújtásával lehet vállalni.
 (2) Ha az  elektronikus vám-árunyilatkozatot beküldő képviselő és a  kötelezettségvállaló személye megegyezik,
a  kötelezettségvállalás eredeti példányát nem kell benyújtani, ha feltüntetik a  vám-árunyilatkozaton
a kötelezettségvállalási engedély számát.
(3) A (2)  bekezdés szerint beküldött elektronikus vám-árunyilatkozat elfogadásáról és a  kötelezettségvállalás alapján
biztosítékként elfogadott összegről az  illetékes vámhivatal elektronikus üzenetben értesíti az  elektronikus
vám-árunyilatkozatot beküldőt.
(4) A (2)  bekezdés szerint esetben a  vámhatóság által a  vámeljáráshoz megkövetelt biztosíték összegét
a kötelezettségvállalási engedélyhez nyújtott biztosítékból el kell különíteni.
(5) A kötelezettségvállalás alapján a  (4)  bekezdés szerinti, a  vámhatóság által elkülönített biztosítékösszeg
felszabadításáról az  illetékes vámhivatal elektronikus értesítést küld az  elektronikus vám-árunyilatkozatot beküldő
részére.
(6) Az illetékes vámhivatal megkövetelheti, hogy az elektronikus vám-árunyilatkozatot beküldő a (2) bekezdés szerinti
kötelezettségvállalást eredeti példányban is nyújtsa be részére.
(7) Ha az írásban adott kötelezettségvállalást az illetékes vámhivatal elfogadja, azt bevonja, és a kötelezettségvállalási
engedélyhez nyújtott biztosítékból a kötelezettségvállalás alapján vállalt összeget elkülönítetten kezeli.
(8) Az írásban adott kötelezettségvállalást csak abban az  esetben lehet elfogadni, ha azt a  153.  § (1)  bekezdés
c) pontjának megfelelően a társaság képviseletére jogosult személy(ek) aláírta(ák), továbbá a kötelezettségvállalási
engedélyben meghatározott és a terheléssel csökkentett összeghatár nem kerül átlépésre.
(9) Ha a Vámkódex 98. cikk (1) bekezdésében meghatározott esetek valamelyike bekövetkezik, az illetékes vámhivatal
felszabadítja a  kötelezettségvállalás alapján elkülönített összeget és az  írásban adott kötelezettségvállalást
az illetékes vámhivatal záradékával késedelem nélkül visszaadja az azt benyújtó személynek.
(10) Az írásban adott kötelezettségvállalást vissza kell adni, ha ugyanaz vagy egy másik kötelezettségvállaló
a nyilatkozatával új kötelezettségi viszonyt alapoz meg, és a kötelezettségvállaló kifejezetten megerősíti, hogy azért
a tartozásért is helytáll, amely a kötelezettségi viszony kezdetén is fennállt.
41. A Vámkódex 95. cikkéhez 155. § [Állami fenntartású muzeális intézmény összkezesség iránti kérelme]
Az FJA 84.  cikk (3)  bekezdés k) és l)  pontjában meghatározott feltételt teljesítettnek kell tekinteni, ha kérelmező
a  muzeális intézményekről, a  nyilvános könyvtári ellátásról és a  közművelődésről szóló törvény szerinti állami
fenntartású muzeális intézmény és a kérelem kizárólag árutovábbítási eljárásra vonatkozik.
XX. FEJEZET
A BEHOZATALI VAGY KIVITELI VÁM ÖSSZEGÉNEK BESZEDÉSE, MEGFIZETÉSE, VISSZAFIZETÉSE ÉS
ELENGEDÉSE
42. A Vámkódex 101. cikkéhez 156. § [A behozatali vagy kiviteli vám összegének meghatározása]
A Vámkódex 101. cikk (3) bekezdés harmadik albekezdése alkalmazásában a fizetendő behozatali vagy kiviteli vám
összegét 100 forintra kerekítve kell megállapítani.
43. A Vámkódex 102. cikkéhez 157. § [A vámtartozás közlése]
 (1) A Vámkódex 102. cikk (1) bekezdése alkalmazásában a vám-árunyilatkozat benyújtásával kezdeményezett eljárások
esetén – a  Vámjegy alkalmazásának esetét kivéve – a  vám és egyéb terhek összegét a  vámhatóság határozattal
közli. A könyv szerinti nyilvántartásba vett vámösszegről és egyéb terhekről szóló, a kérelemnek helyt adó döntés
egyszerűsített határozatba foglalható.
(2) Az adatfeldolgozási technika alkalmazásával benyújtott árunyilatkozatok esetében, ha a technikai feltételek adottak,
a  vámhatóság a  vám és egyéb terhek összegét közlő határozatát elektronikus dokumentum formájában hozhatja
meg. Az  e  bekezdésben meghatározott döntések kiadmányozása személy által felügyelt automatizált aláírással,
elektronikus formában történik.
(3) A vámhatóság az  FJA 88.  cikk (2)  bekezdésében meghatározott esetben eltekint a  vámtartozás közlésétől. Ebben
az esetben a 2. § 6. ponttól eltérően nem keletkezik vámhiány.
44. A Vámkódex 103. cikkéhez 158. § [A vámtartozás elévülése]
 (1) A Vámkódex 103.  cikk (2)  bekezdése alkalmazásakor a  vámtartozás a  cselekmény elkövetésétől számított 10 évig
közölhető.
 (2) Az (1)  bekezdésben meghatározott esetben a  3 éven túl megállapított vámtartozás könyvelésbe vételére,
beszedésére és megszűnésére a vámjogszabályok erre vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
 (3) Az (1) és (2) bekezdést kell alkalmazni az egyéb terhek, a hitelkamat, továbbá a késedelmi kamat esetében is.
159. § [Végrehajtási vagy visszaigénylési jog elévülése]
Az egyéb terhek és a hitelkamat, továbbá a késedelmi kamat végrehajtásához az adóhatóság által foganatosítandó
végrehajtási eljárásokról szóló törvény, a túlfizetés, illetve a tartozatlanul megfizetett vám és egyéb terhek, valamint
a  hitelkamat, továbbá a  késedelmi kamat visszaigényléséhez való jog elévülésére az  Art. rendelkezéseit kell
alkalmazni.
45. A Vámkódex 104. cikkéhez 160. § [Könyvelésbe vétel]
 (1) A Vámkódex 104.  cikk (3)  bekezdése végrehajtásakor a  tradicionális, a  héa- és a  GNI-alapú saját források
rendelkezésre bocsátásának módszereiről és eljárásáról, valamint a  készpénzigények teljesítését célzó
intézkedésekről szóló 2014. május 26-i 609/2014/EU, Euratom Tanácsi Rendelet (a továbbiakban: Euratom rendelet)
előírásait kell alkalmazni.
(2) Jogorvoslati kérelem elbírálása tárgyában a  felettes szerv által hozott döntés alapján az  Euratom rendelet 6.  cikk
(3)  bekezdésében meghatározott elkülönített számlákról (a  továbbiakban: elkülönített számlák) – a  Vámkódex
119. cikkében meghatározott kivételekkel – kizárólag akkor törölhetők a könyvelésbe vett vámösszegek, ha
a) a vámszerv döntését a felettes szerv új eljárás lefolytatására való kötelezés nélkül semmisíti meg, vagy
b) a vámszerv döntését a felettes szerv új eljárás lefolytatására való kötelezéssel semmisíti meg és az új eljárás
várhatóan nem eredményez fizetési kötelezettséget.
 (3) Közigazgatási perben a bíróság által hozott döntés alapján az elkülönített számlákról – a Vámkódex 119. cikkében
meghatározott kivételekkel – kizárólag akkor törölhetők a könyvelésbe vett vámösszegek, ha
a) a  vámhatóság döntését a  bíróság új eljárás lefolytatására való kötelezés nélkül semmisíti meg és
a vámhatóság a bíróság ítéletét nem vitatja,
b) a  vámhatóság döntését a  bíróság új eljárás lefolytatására való kötelezés nélkül semmisíti meg és
a vámhatóság valamennyi rendes és rendkívüli jogorvoslati lehetőségét kimerítette, vagy
c) a  vámhatóság döntését a  bíróság új eljárás lefolytatására való kötelezéssel semmisíti meg és az  új eljárás
várhatóan nem eredményez fizetési kötelezettséget.
 (4) Ha a  vámszerv döntését a  felettes szerv vagy bíróság új eljárás lefolytatására való kötelezéssel semmisíti meg, de
az új eljárás az eredetinél alacsonyabb vámösszeg könyvelésbe vételét eredményezi, a különbözetként jelentkező
vámösszeg az elkülönített számlákról kizárólag az új eljárás keretében meghozott döntéssel egyidejűleg törölhető.
46. A Vámkódex 108. cikkéhez 161. § [A vámösszeg és egyéb terhek megfizetésének időpontja]
 (1) A közölt vámösszeg és egyéb terhek megfizetésének időpontja az  a  nap, amikor a  teljes összeg az  előírásnak
megfelelően a  vámhatóság által kezelt, a  Magyar Államkincstár által vezetett központosított beszedési számlán
jóváírásra került. A  hitelintézet és a  vámhatóság megállapodást köthet a  készpénzben megfizetett vámbiztosíték,
a vám és az egyéb terhek kincstáron át történő összevont átutalásának teljesítéséről.
(2) A Vámkódex 108. cikk (1) bekezdésének harmadik albekezdésében meghatározott határidő hosszabítás kérelemre
engedélyezhető. Az engedélyezés feltétele, hogy a fizetési nehézség
a) a kérelmezőnek nem róható fel, vagy annak elkerülése érdekében úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben
általában elvárható, és
b) átmeneti jellegű, tehát a kötelezettség későbbi megfizetése valószínűsíthető.
(3) A (2)  bekezdés szerinti kérelem elbírálása és a  feltételek meghatározása során figyelembe kell venni a  fizetési
nehézség kialakulásának okait és körülményeit. Magánszemély esetében a  határidő hosszabbítás akkor is
engedélyezhető, ha a  kérelmező igazolja, hogy a  vámok és egyéb terhek azonnali vagy egyösszegű megfizetése
családi, jövedelmi, vagyoni és szociális körülményeire is tekintettel aránytalanul súlyos megterhelést jelent.
47. A Vámkódex 109. cikkéhez 162. § [A vámtartozás megfizetése]
 (1) A vámot az  adós a  letétbe helyezett vámbiztosíték elszámolásával, átutalással, illetve ahol a  technikai feltételek
adottak, POS terminál útján történő bankkártyás fizetéssel, továbbá – 2 millió forint összeg erejéig – készpénzben
fizetheti meg.
(2) Megfizetésnek minősül – az  (1)  bekezdésben meghatározottakon túl – az  adós állami adó- és vámhatóság által
nyilvántartott adó- vagy vámfizetéssel kapcsolatosan fennálló követelésének az  adós vámfizetéssel kapcsolatos
kötelezettségeibe történő átkönyvelése vagy beszámítása. Ebben az esetben a vámtartozás megfizetésének napja,
az  adós kérelme elfogadásának napja, hivatalból végzett átkönyvelés vagy átvezetés esetén az  átkönyvelés vagy
átvezetés napja.
(3) A vámhatóság hatáskörébe tartozó közvetlen uniós bevételi számlát érintő nyilvántartás vezetése során,
az  (1)  bekezdés szerinti átutalással történő teljesítésnek kell tekinteni a  vámhatósághoz teljesítendő befizetések
vonatkozásában jogszabályban meghatározott elektronikus fizetéseket és elszámolásokat biztosító alrendszeren
keresztül átutalással történő elektronikus fizetést is, valamint bankkártya felhasználásával történő teljesítésnek
kell tekinteni a  jogszabályban meghatározott, az elektronikus fizetéseket és elszámolásokat biztosító alrendszeren
keresztül POS terminál útján történő bankkártyás fizetést.
(4) Az állami adó- és vámhatóságnál nyilvántartott, vámhatósági jogkörben előírt kötelezettségre, de téves bevételi
számlára, illetve nem azonosítható módon teljesített befizetést – ideértve a  túlfizetést is – addig meg nem
fizetettnek kell tekinteni, ameddig az adós a tartozást előíró vámhatóságtól a befizetés számlák közötti átvezetését,
beazonosítását nem kéri, illetve a  tétel hivatalból való beazonosítása meg nem történt, függetlenül attól, hogy
a fizetés egyébként határidőben történt. Ez esetben a vámhatóság az adós rendelkezése alapján a számlák közötti
átvezetésről, beazonosításról kamatmentesen intézkedik.
(5) A vámhatóság által kiszabott, illetve visszautalandó, jogcímenként kis összegű, 10 EUR-nál vagy az ezzel megegyező,
a  138.  § (1)  bekezdése szerinti árfolyamon átszámított forintösszegnél kevesebb egyéb terhek összegét – kivéve
a  jövedéki termék után kiszabott egyéb terheket – nem kell megfizetni, illetve visszafizetni. Az  így meg nem
fizetett összeget a  vámigazgatási eljárás lezárásával egyidejűleg törölni kell, a  vissza nem térítendő összeget
pedig bevételként köteles elszámolni a  vámhatóság. Nem kell megfizetni, illetve visszafizetni azt a  tíz euró alatti,
egyéb teher különbözetet, valamint visszafizetni azt a  10 EUR alatti vámtúlfizetést, amely az  egy határozatban
egy vagy több jogcímen kiszabott és megfizetett összeg különbségéből keletkezett. Az  így keletkezett tartozást
a  vámhatóság utólag törli, a  túlfizetést pedig köteles bevételként adónemenként belső bizonylattal előírni és
elszámolni.
(6) A túlfizetésként vagy tartozatlan befizetésként nyilvántartott pénzösszeg visszafizetését az  állami adó- és
vámhatóság a kérelem benyújtásától számított 30 napon belül kamatmentesen teljesítheti.
(7) A vámhatóság megkövetelheti, hogy a  vám és egyéb terhek, a  Vámkódex 112.  cikk (2)  bekezdése szerinti
hitelkamat, 114. cikke szerinti késedelmi kamat, továbbá a vámigazgatási vagy eljárási bírság megfizetését az adós
– a pénzforgalmi bizonylat eredeti példányának bemutatásával – igazolja.
(8) A vám és egyéb terhek, a  Vámkódex 112.  cikk (2)  bekezdése szerinti hitelkamat, 114.  cikke szerinti késedelmi
kamat, továbbá a  vámigazgatási vagy eljárási bírság továbbá az  e  törvény alapján kiszabott díjak és költségek
megfizetésére szolgáló és azt igazoló okmányoknak a  pénzforgalom lebonyolításáról szóló MNB rendeletben
meghatározott adatokon túl tartalmazniuk kell
a) a vámadós EORI számát, adószámát vagy adóazonosító jelét, külföldi személy esetében a személyi okmány
számát,
b) a terhelendő számla számát,
c) az átvevő hitelintézet adatait,
d) a vámhatóság bevételi számlaszámát,
e) a fizetendő összeget,
f ) a befizetés vagy terhelés dátumát,
g) a fizetési kötelezettséget közlő határozat számát, valamint
h) a fizetési kötelezettséghez tartozó pénzügyi azonosító számot.
(9) A vám és egyéb terhek megfizetését igazoló befizetési bizonylatnak nem kell tartalmaznia a  (8)  bekezdés
h)  pontjában meghatározott adatot, ha a  halasztott vámfizetésről szóló engedély – az  ügyfél kérelmére –
az összevont fizetés lehetőségét tartalmazza.
48. A Vámkódex 110. cikkéhez 163. § [A halasztott vámfizetés és az egyéb terhek fizetésének viszonya]
A Vámkódex 110.  cikke szerinti halasztott fizetés szabályait kell alkalmazni a  vámmal együtt fizetendő egyéb
terhekre is.
49. A Vámkódex 111. cikkéhez 164. § [A halasztott vámfizetés határideje]
A vámhatóság kérelem alapján engedélyezheti, hogy az  adós a  közölt vámtartozást a  Vámkódex 111.  cikk
(6) bekezdése szerint, ha
a) az időtartam egy naptári hét, az e naptári hetet követő negyedik hét péntekéig, vagy
b) az időtartam egy naptári hónap, az e naptári hónapot követő 16. napig
a halasztott vámfizetés szabályai szerint fizesse meg.
50. A Vámkódex 112. cikkéhez 165. § [Részletfizetés]
 (1) Az adós kérelmére a  vámhatóságnál nyilvántartott vámokra és egyéb terhekre részletfizetés engedélyezhető.
A kérelem elbírálására az állami adó- és vámhatóság jogosult, eljárását az Art. eljárási szabályai szerint kell lefolytatni.
 (2) A részletfizetés abban az esetben engedélyezhető, ha a fizetési nehézség
a) a kérelmezőnek nem róható fel, vagy annak elkerülése érdekében úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben
általában elvárható, továbbá
b) átmeneti jellegű, tehát a kötelezettség későbbi megfizetése valószínűsíthető.
 (3) A kérelem elbírálása és a  feltételek meghatározása során figyelembe kell venni a  fizetési nehézség kialakulásának
okait és körülményeit.
 (4) Magánszemély esetében a részletfizetés akkor is engedélyezhető, ha a kérelmező igazolja, hogy a vámok és egyéb
terhek azonnali vagy egyösszegű megfizetése családi, jövedelmi, vagyoni és szociális körülményeire is tekintettel
aránytalanul súlyos megterhelést jelent.
(5) Ha a  részletfizetés megadásának feltételeit vagy az  esedékes részletek befizetését az  ügyfél nem teljesíti,
a kedvezmény érvényét veszti, és a tartozás az utolsó megfizetett részlet napjával egy összegben esedékessé válik.
(6) A Vámkódex 112.  cikk (2)  bekezdés harmadik albekezdése alkalmazásában a  hitelkamatláb megállapítása során
a jegybanki alapkamatot kell figyelembe venni.
(7) A Vámkódex 112.  cikk (3)  bekezdésével összhangban a  vámhatóság akkor tekinthet el az  engedélyezett
részletfizetéssel összefüggésben vámbiztosíték megkövetelésétől vagy hitelkamat felszámításától, ha annak
megfizetése a kérelmezőnek súlyos gazdasági vagy szociális nehézséget okozna.
(8) A kérelmező a (2) bekezdés szerinti súlyos gazdasági nehézségének vizsgálatához köteles benyújtani
a) a tárgyévet megelőző 3 évre vonatkozó auditált mérleget a mérlegbeszámolóval,
b) a tárgyévre vonatkozó kimutatást a szállító- és vevőállományról, az egyéb befektetésekről és részesedésekről,
a megelőző 3 évre vonatkozó vagyonváltozásáról,
c) a 30, 60 és 90 napos, továbbá a folyamatban lévő peresített követelésállomány kimutatását,
d) az  adószabályok szerinti általános adóigazolást, ha tartozása van, a  tartozások átütemezéséről szóló
megállapodást, kivéve, ha a kérelem benyújtásának időpontjában a kérelmező szerepel a köztartozásmentes
adózói adatbázisban,
e) nyilatkozatot arra vonatkozóan, hogy folyik-e a  kérelmező ellen csőd-, felszámolási, végelszámolási vagy
kényszertörlési eljárás.
(9) A természetes személy szociális nehézségének vizsgálatához a  vámhatóság a  kérelemben felhozott indokok
igazolására szólítja fel a kérelmezőt.
(10) Az engedélyezett részletfizetéshez kapcsolódóan a vámhatóság különösen indokolt esetben dönthet úgy is, hogy
a kérelmezőt a vámbiztosíték megkövetelése alól és a hitelkamat felszámításától egyaránt mentesíti.
51. A Vámkódex 113. cikkéhez 166. § [Jogkövetkezmények vámtartozás meg nem fizetése esetén]
 (1) Ha az  esedékes vám és egyéb terhek összegét, a  hitelkamatot, a  késedelmi kamatot, illetve a  megállapított
vámigazgatási vagy eljárási bírságot az  előírt időtartamon belül nem fizették meg, illetve bármely tagállam
vámhatósága a  tartozás végrehajtása érdekében megkeresést küld, a  vámhatóság haladéktalanul intézkedik
a következők szerint:
a) ha a  tartozást a  vámigazgatási eljáráshoz nyújtott biztosíték teljes egészében fedezi, a  vámhatóság azt
érvényesíti,
b) ha a  tartozást a vámigazgatási eljáráshoz nyújtott biztosíték teljes összegében nem fedezi, a  rendelkezésre
álló biztosítékot elszámolja, és a  fennmaradó összeg vonatkozásában, továbbá, ha nem kellett biztosítékot
nyújtani, a végrehajtási eljárás megindítása iránt haladéktalanul intézkedik.
(2) A végrehajtási eljárás lefolytatására az állami adó- és vámhatóság jogosult. A végrehajtási eljárásra az adóhatóság
által foganatosítandó végrehajtási eljárásokról szóló törvény rendelkezéseit kell alkalmazni, ide nem értve
az elévülésre vonatkozó rendelkezéseket.
(3) A vámhatóság az  adós számára visszatéríthető vámot és egyéb terheket az  adós NAV által nyilvántartott
tartozásának összegéig visszatarthatja.
(4) Az egy határozattal megállapított vámtartozás és az  egyéb terhek, a  hitelkamat, késedelmi kamat, továbbá
a  vámigazgatási vagy eljárási bírság tartozás részbeni teljesülése esetén a  befizetett összeget először
a  vámtartozásra kell elszámolni. Az  így végzett elszámoláson felül fennmaradó összegnek legalább olyan arányú
részét kell az  egyéb terhek, hitelkamat, késedelmi kamat, továbbá a  vámigazgatási vagy eljárási bírság tartozásra
elszámolni, amilyen a megállapított egyéb terhek, a hitelkamat, késedelmi kamat, illetve vámigazgatási vagy eljárási
bírság tartozás aránya az előírt fizetendő összegen belül. Az elszámolásról az adóst értesíteni kell.
52. A Vámkódex 114. cikkéhez 167. § [Késedelmi kamat]
 (1) A közölt késedelmi kamatot a döntés véglegessé válásának napjától számított 15 napon belül kell megfizetni.
 (2) Nem lehet késedelmi kamatot kiszabni – a 157. §-ban foglalt eset kivételével – ha a vámok és egyéb terhek közlésére
nyitva álló határidő eltelt.
 (3) A Vámkódex 114.  cikk (1)  bekezdése alkalmazása során a  nemzeti központi bank kamatlábaként a  jegybanki
alapkamatot kell figyelembe venni.
 (4) A Vámkódex 114.  cikk (3)  bekezdése alkalmazásában a  súlyos gazdasági vagy szociális nehézség vizsgálatához
a 165. § (3) és (4), valamint a (7)–(9) bekezdését kell alkalmazni.
53. A Vámkódex 116. cikkéhez 168. § [A vámtartozás visszafizetése, elengedése]
 (1) Ha a  vámot és egyéb terheket, hitelkamatot, késedelmi kamatot, vámigazgatási bírságot megállapító határozat
megváltoztatásáról vagy megsemmisítéséről rendelkező döntés, illetve bírósági ítélet alapján a  megállapított
fizetési kötelezettség (vagy a  fizetési kötelezettség összegének egy része) követelésének jogcíme megszűnik,
a  megváltoztatásáról vagy megsemmisítéséről rendelkező döntésben, illetve a  bírósági ítélet végrehajtása
érdekében hozott döntésben az  eljáró vámhivatal rendelkezik az  összegnek a  vámhatóság általi visszafizetéséről
vagy elengedéséről. Ez  a  visszafizetési vagy elengedési kötelezettségről való rendelkezés a  Vámkódex 116.  cikk
(4) bekezdése szerinti saját kezdeményezésnek minősül.
(2) Az (1)  bekezdésben meghatározott esetekben a  vámhatóság a  visszafizetésről rendelkező határozat véglegessé
válásától számított 30 napon belül köteles a visszafizetendő összeget visszautalni.
XXI. FEJEZET
VÁMTARTOZÁS MEGSZŰNÉSE 54. A Vámkódex 124. cikkéhez
169. § [A vámtartozás megszűnése]
 (1) A kiadni rendelt, ezt megelőzően lefoglalt vagy lefoglalt és előzetesen értékesített vagy elkobzott nem uniós
áru vámjogi státusának rendezésére – beleértve a  vámtartozás keletkezését, valamint az  adós személyének
megállapítását – a  vámjogszabályok előírásait kell alkalmazni, a  vonatkozó büntetőeljárási és adószabályok
figyelembevételével.
(2) A nem uniós áru értékesítéséből befolyt összeg és az  elkobzott nem uniós áru értékesítése esetén, valamint,
ha a  lefoglalás hatálya alatt előzetesen értékesített nem uniós áru helyébe lépő ellenérték elkobzásra kerül,
az  értékesítésből befolyt összeg elszámolására az  uniós saját forrás elszámolásra vonatkozó rendelkezéseket
követően az  adóhatóság által foganatosítandó végrehajtási eljárásokról szóló törvénynek a  végrehajtott összeg
elszámolására vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
XXII. FEJEZET
AZ ÁRUK ÉRKEZÉSE 55. A Vámkódex 133. cikkéhez
170. § [Értesítés légi jármű érkezéséről]
A vámhatóság értesítését az  Európai Unió vámterületére belépő légi jármű érkezéséről a  Vámkódex 133.  cikk
(2)  bekezdése alapján, a  repülőtéri rendszerek adatainak felhasználásával a  repülőtér üzemben tartója
a vámhatósággal kötött együttműködési megállapodásban vállalhatja.
56. A Vámkódex 134. cikkéhez 171. § [Vámfelügyelet]
A vámfelügyelet biztosítása érdekében a  vámhatóság a  beszállított árut átmeneti jelleggel hatósági rendelkezés
alá vonhatja, a  vámeljárás végrehajtásához szükséges feltételek, információk és más hatósági engedélyek érintett
személy általi rendelkezésre bocsátása vagy más, vámellenőrzéshez kapcsolódó vizsgálat végrehajtásának idejéig.
A vámhatóság a rendelkezése alá vont árut vámraktárban vagy a vámhivatal által kijelölt helyen tárolja. A vámhivatal
megfelelő biztosíték nyújtása esetén rendelkezhet az  árunak az  érintett személy őrizetében hagyásáról.
A  vámhatósági rendelkezés alá vonás során felmerülő költségeket az  érintett személy a  Vámkódex 52.  cikk
(2) bekezdés d) pontja, valamint e törvény alapján köteles megtéríteni.
172. § [Tranzitterületen folytatott tevékenységek felügyelete]
 (1) A nemzetközi közforgalmú repülőtéren üzemeltetett tranzitterületen az üzemidő alatt biztosítani kell a személy- és
áruforgalom vámellenőrzését.
 (2) Aki a  tranzitterületen kiskereskedelmi vagy vendéglátóipari tevékenységet folytat, köteles azt a  vámhatóságnak
bejelenteni. Az  értékesítést végző személy kötelezettséget vállal arra, hogy az  általa végzett kiskereskedelmi
értékesítés során az  érkező tranzitutas, a  közvetlenül harmadik országba, illetve más uniós tagállamba induló
tranzitutas, és az egyéb, a tranzitterületre belépésre jogosult részére történő értékesítést elkülöníti.
57. A Vámkódex 140. cikkéhez 173. § [Légi jármű vámellenőrzése]
Ha a  vámhatóságnak az  Európai Unió vámterületére beérkező légi jármű tekintetében szándékában áll a  légi
járművet, annak utasait vagy az azon szállított árukat megvizsgálni, közvetlenül vagy a repülőtér üzemben tartóján
keresztül jelzi azt a  légi jármű parancsnokának, akinek gondoskodnia kell arról, hogy a  vámhatóság engedélye
nélkül a légi járműből ne rakjanak ki árut, és az utasok ne távozzanak el, feltéve, hogy ez nem veszélyezteti az élet- és
vagyonbiztonságot. A légi jármű csak a vámellenőrzés megtörténte után folytathatja útját.
58. A Vámkódex 148. cikkéhez 174. § [Átmeneti megőrzési létesítmény]
 (1) Az átmeneti megőrzési létesítmény üzemeltetőjének a vámfelügyelet biztosítása érdekében havi rendszerességgel
tételes garanciajelentést kell küldenie az  átmeneti megőrzési létesítmény felett felügyeletet ellátó vámhivatal
részére.
(2) Az (1) bekezdésben szereplő garanciajelentésben tájékoztatni kell továbbá az átmeneti megőrzési létesítmény felett
felügyeletet ellátó vámhivatalt a 60 napot meghaladóan átmeneti megőrzés alatt álló árukról is.
(3) Az (1)  bekezdés szerinti jelentésben megadandó adatokat az  uniós vámjog végrehajtásának részletes szabályairól
szóló rendelet tartalmazza.
XXIII. FEJEZET
ÁRUK VÁMELJÁRÁS ALÁ VONÁSA 59. A Vámkódex 158. cikkéhez
175. § [Vámjegy]
Ha valamely szóban bejelentett árura vámtartozás vagy egyéb teherfizetési kötelezettség keletkezik, azok
megfizetéséről a vámhatóság az uniós vámjog végrehajtásának részletes szabályairól szóló miniszteri rendeletben
meghatározott mintájú elismervényt (a továbbiakban: Vámjegy) ad ki.
176. § [Az egységes vámokmánytól eltérő formátumú vám-árunyilatkozat]
 (1) A vámhatóság az  Egységes Vám-árunyilatkozatnak (a  továbbiakban: EV) adatfeldolgozó rendszerek segítségével
történő kinyomtatását és benyújtását az  általa jóváhagyott formában engedélyezheti. Az  EV-től eltérő forma
tekintetében, az EV alaki és tartalmi, továbbá technikai követelményeit a NAV vezetője tájékoztatásban teszi közzé.
(2) Az adatfeldolgozó rendszerek segítségével kinyomtatott EV-n az engedély számát mindkét esetben fel kell tüntetni.
 (3) Nem kell a  vámhatóság engedélye ahhoz, hogy az  ügyfél az  árunyilatkozatot számítógépes feldolgozásra
közvetlenül alkalmas módon rögzítve is benyújthassa az  (1)  bekezdésben meghatározott tájékoztatásnak
megfelelően.
60. A Vámkódex 159. cikkéhez 177. § [Vámhivatalok székhelye, illetékessége]
A Magyarország területén lévő vámhivatalok székhelyét és illetékességét a Kormány rendeletben határozza meg.
61. A Vámkódex 173. cikkéhez 178. § [A vám-árunyilatkozat módosítása]
A Vámkódex 173. cikk (3) bekezdésében meghatározott eljárást a kérelemre indult eljárásokra vonatkozó szabályok
szerint kell lefolytatni.
62. A Vámkódex 179. cikkéhez 179. § [Központi vámkezelés]
 (1) A Vámkódex 179.  cikke szerinti, Magyarországot érintő központi vámkezelés, továbbá az  FJA 251.  cikke szerint
érvényes egyszerűsített eljárásra vonatkozó egységes engedélyek keretében végzett szabad forgalomba bocsátásra,
meghatározott célra történő felhasználásra, az  általánosforgalmiadó-fizetési kötelezettséggel járó ideiglenes
behozatalra vonatkozó engedély, illetve azok kiadásához beleegyezés csak magyar adószámmal rendelkező
gazdálkodónak adható. Nincs szükség a  beleegyezéshez adószámra, ha a  gazdálkodó kizárólag adómentes
termékimporthoz kapcsolódó szabad forgalomba bocsátást kezdeményez.
(2) A központi vámkezelésre vonatkozó engedély kiadásakor vagy Magyarországra történő kiterjesztésekor vizsgálni
kell a (3) bekezdés szerinti kizáró körülmény fennálltát.
(3) A vámhatóság az  engedély kibocsátására vonatkozó kérelmet elutasítja, ha az  engedély iránti kérelemben
a  gazdálkodó által leírt tevékenységből kitűnik, hogy a  tevékenységhez kapcsolódva az  egyéb terhek
felmerülésének helye Magyarország, és a  gazdálkodó által nyújtott biztosíték a  vámhatóság számára nem nyújt
közvetlen igénybejelentési jogosultságot a felmerülő tartozások megfizetésének érvényesítése során. Ezt a feltételt
nem kell vizsgálni, ha a gazdálkodó e törvény alapján általánosforgalmiadó-biztosítási kötelezettség alól mentes.
(4) Szabad forgalomba bocsátásra, meghatározott célra történő felhasználásra, az  általánosforgalmiadó-fizetési
kötelezettséggel járó ideiglenes behozatalra vonatkozó engedélyhez beleegyezés, illetve ilyen, több tagállamra
szóló engedély abban az esetben adható, ha az engedélyező vámhatóság szerinti tagállam és Magyarország között
hatályos megállapodás van a visszatartott nemzeti beszedési költségek megosztásáról.
(5) Az engedélyes – abban az  esetben, ha a  központi vámkezelésre irányuló engedély nem Magyarországon került
kiadásra – minden naptári hónapot követő 10. napig köteles a  szabad forgalomba bocsátás, meghatározott
célra történő felhasználás, az  általánosforgalmiadó-fizetési kötelezettséggel járó ideiglenes behozatal során
megállapításra kerülő egyéb terhek megállapításához szükséges adónyilatkozatot az  adófizetési kötelezettség
keletkezésekor az  engedélyben megjelölt vámhivatalnál benyújtani. Nem kell benyújtani az  általános forgalmi
adó fizetési kötelezettség megállapításához szükséges adónyilatkozatot annak a  gazdálkodónak, aki rendelkezik
az  általános forgalmi adó önadózással történő megállapítására jogosító engedéllyel és egyéb adófizetési
kötelezettsége a vámhatóság felé nem keletkezik.
(6) A vámhatóság az egyéb terheket az adónyilatkozat alapján állapítja meg.
 (7) Ha az  adónyilatkozat alapján számított egyéb teher és a  vám-árunyilatkozat vagy az  áruátengedést követő
ellenőrzés alapján számított egyéb teher összegének különbözete alapján további fizetési kötelezettség
keletkezik, azt a vámhatóság az engedélyes terhére utólag meghatározza és közli vele. Ha az engedélyes a fizetési
kötelezettséget határidőben nem teljesíti, a  vámhatóság a  követelését elsősorban a  – közvetlen igénybejelentést
lehetővé tevő – adóbiztosíték terhére érvényesíti. Ha a vám-árunyilatkozat vagy az áruátengedést követő ellenőrzés
alapján megállapítást nyer, hogy az egyéb terhek túlzott mértékben kerültek felszámításra, a vámhatóság a túlzott
mértékben felszámított összeget visszafizeti.
(8) Az adós adó- és díjkötelezettségének teljesítéséhez az  Air. szerinti pénzügyi képviselőt vehet igénybe. Vámjogi
képviselő az  adó- és díj kötelezettségek teljesítésével kapcsolatban képviselőként kizárólag akkor járhat el, ha
az engedélyező vámhatóság által lefolytatott vámeljárásban is vámjogi képviselőként jár el.
63. A Vámkódex 185. cikkéhez 180. § [Önértékelési engedély]
Azon önértékelési engedéllyel rendelkező gazdálkodó, akinek a  vámhatóság megengedi a  VA 225.  cikke szerint,
hogy a  kiegészítő árunyilatkozatai közvetlen elektronikus hozzáféréssel legyenek elérhetők rendszerében,
minden naptári hónapot követő 10. napig köteles a  tevékenysége során megállapításra kerülő egyéb terhek
megállapításához szükséges, a  179.  § (5)  bekezdésében hivatkozott adónyilatkozatot benyújtani az  adófizetési
kötelezettség keletkezésekor az engedélyben megjelölt vámhivatalnál, amelyre vonatkozóan a 179. § (7) bekezdését
is alkalmazni kell. Nem kell benyújtania az általánosforgalmiadó-fizetési kötelezettség megállapításához szükséges
adónyilatkozatot annak a  gazdálkodónak, aki rendelkezik az  áfa önadózással történő megállapítására jogosító
engedéllyel és egyéb adófizetési kötelezettsége a vámhatóság felé nem keletkezik.
XXIV. FEJEZET
ÁRUKRÓL TÖRTÉNŐ RENDELKEZÉS 64. A Vámkódex 198. cikkéhez
181. § [Áruk értékesítése, karitatív célra történő felhasználása]
 (1) Az áru értékesítését a  vámhatóság kereskedő közreműködésével, árverés útján vagy elektronikus árverés útján
végezheti. Az  elektronikus árverés útján történő értékesítést a  vámhatóság az  adóhatóság által foganatosítandó
végrehajtási eljárásokról szóló törvény rendelkezéseinek alkalmazásával végzi.
(2) Abban az esetben, ha az áru értékesítése nem lehetséges, de az forgalomképes, megsemmisítés helyett – a jövedéki
termék kivételével – karitatív célra felhasználható.
65. A Vámkódex 199. cikkéhez 182. § [Az áru államnak történő felajánlása]
A VA 249.  cikk (2)  bekezdése alkalmazásában, a  nyilvános felkérést a  vámhatóság a  NAV internetes honlapján
megjelenő hirdetmény közzétételével valósítja meg. Ha a közzétételt követően az áru tulajdonosa nem jelentkezik,
a  vámhatóság a  hirdetményt a  közzétételt követő 91. napon közöltnek tekinti és dönt az  állam javára felajánlás
tárgyában.
XXV. FEJEZET
BEHOZATALIVÁM-MENTESSÉG 66. A Vámkódex 203. cikkéhez
183. § [A tértiárura vonatkozó behozatalivám-mentesség]
A tértiárura vonatkozó behozatalivám-mentesség alátámasztására szolgáló VA 253.  cikk (2)  bekezdés d)  pontja
szerinti okmány papíralapon is benyújtható, valamint kiadható.
XXVI. FEJEZET
KÜLÖNLEGES ELJÁRÁSOK 67. A Vámkódex 215. cikkéhez
184. § [Az áru vámjogi sorsának rendezetlensége]
Azon áru helyzetének rendezésére, amelynek tekintetében a vámjogszabályokban előírt feltételek alapján az eljárás
nem zárult le, a vámhatóság a Vámkódex 198. cikke, valamint az e törvényben foglaltak szerint jár el.
185. § [Adónyilatkozat aktív feldolgozás során]
Az aktív feldolgozás engedélyese minden naptári hónapot követő 10. napig köteles a VA 324.  cikk (1)  bekezdése
alkalmazása során megállapításra kerülő egyéb terhek megállapításához szükséges, a 179. § (5) bekezdése szerinti
adónyilatkozatot benyújtani az  adófizetési kötelezettség keletkezésekor az  engedélyben megjelölt vámhivatalnál.
Nem kell benyújtania az  általánosforgalmiadó-fizetési kötelezettség megállapításához szükséges adónyilatkozatot
annak a gazdálkodónak, aki rendelkezik az áfa önadózással történő megállapítására jogosító engedéllyel és egyéb
adófizetési kötelezettsége a vámhatóság felé nem keletkezik.
XXVII. FEJEZET
TÁROLÁS 68. A Vámkódex 243. cikkéhez
186. § [Vámszabad terület kijelölése iránti kérelem]
 (1) Magyarország területének egyes részei tekintetében a  vámszabad területté történő kijelöléséről a  miniszter
vámigazgatási eljárásban eljárva dönt, ha a) az nemzetgazdasági okokból indokolt,
b) az a nemzetközi áruforgalmat elősegíti, és
c) a gazdasági igények és az igazgatási költségek észszerű arányát eredményezi.
(2) Az (1)  bekezdés szerinti döntés érdekében a  kérelmet a  vámszabad terület üzemeltetését végző személy
a miniszterhez elektronikus úton vagy papíralapon nyújtja be.
(3) A vámszabad terület kijelölése iránti kérelem alapján induló eljárásban, ha a kérelmező személy vámtanácsadó, vagy
vámtanácsadót foglalkoztat önállóan is, ellenkező esetben kizárólag vámtanácsadó képviseletével járhat el.
187. § [Eljárás a kérelem befogadását követően]
 (1) A kérelem befogadását követően a  miniszter megkeresi a  vámhatóságot, amely szerv a  megkereséstől számított
40 napon belül megvizsgálja a  kérelemben megadott adatokat, felméri és értékeli a  vámfelügyelet ellátásához
szükséges feltételek teljesítését, a  kérelemben szereplő épületek terveit és a  tervezett tevékenységhez való
biztonsági, illetve vámellenőrzési szempontoknak való megfelelést, a vámszabad terület üzemeltetéséhez nyújtott,
a vám- és egyéb jogszabályoknak megfelelő biztosítékok megfelelőségét.
(2) Ha a feltételek vizsgálata kapcsán a vámhatóságnak hivatalból kell eljárást indítania, annak időtartama a 30 napot
nem haladhatja meg.
(3) A vámhatóság vizsgálatának eredményét összegző jelentés formájában az  (1)  bekezdésben meghatározott
időtartamon belül közli, amelyhez a  helyszíni szemléről készült jegyzőkönyv egy eredeti példányát mellékeli.
A vámhatóság az összegző jelentésében nyilatkozik arról, hogy a kérelemben foglaltakat támogatja vagy sem.
(4) A miniszter megvizsgálja a  felterjesztett összegző jelentést, valamint a  jegyzőkönyvet. Ha ennek eredményként
az  kerül megállapításra, hogy a  vámhatóság a  kérelemben foglaltakat nem támogatja vagy a  kérelem elbírálása
során az 186. § (1) bekezdésében foglalt feltételek valamelyike nem teljesül, akkor a miniszter a Vámkódex 22. cikk
(6) bekezdése szerinti meghallgatáshoz való jog biztosítása felől intézkedik.
(5) A miniszter érdemi határozata első fokon végleges, a  határozat ellen fellebbezésnek helye nincs, az  kizárólag
közigazgatási perben támadható meg.
(6) A vámszabad terület kijelölésére vonatkozó végleges döntés alapján a  miniszter teljesíti a  Vámkódex 243.  cikk
(2) bekezdése szerinti tájékoztatási kötelezettséget az Európai Bizottság felé.
188. § [A kijelölt vámszabad területtel kapcsolatos módosítások]
 (1) A kijelölt vámszabad területen a benyújtott kérelemtől eltérő vagy további épület építéséhez, a belépési és kilépési
pontok megváltoztatásához vagy további tevékenység megkezdéséhez a NAV vezetőjének hozzájárulása szükséges.
 (2) A vámszabad terület kijelölésére vonatkozó miniszteri döntést nem érintő változások engedélyezéséről
a vámhatóság vezetője az Európai Bizottság tájékoztatása érdekében tájékoztatja a minisztert.
XXVIII. FEJEZET
AZ ÁRUK KILÉPÉSÉT MEGELŐZŐ ALAKISÁGOK 69. A Vámkódex 263. cikkéhez
189. § [Légi jármű vámellenőrzése]
Ha a vámhatóság az Európai Unió vámterületét elhagyó légi járművet, annak utasait vagy az azon szállított árukat
vizsgálatra jelöli ki, a  vizsgálatot megelőzően ezt közvetlenül vagy a  repülőtér üzemben tartóján keresztül jelzi
a  légi jármű parancsnokának. A  légi jármű parancsnoka gondoskodik arról, hogy a  vámhatóság engedélye nélkül
a  légi járműből ne rakjanak ki árut, és az  utasok ne távozzanak el, feltéve, hogy ez  nem veszélyezteti az  élet- és
vagyonbiztonságot. A légi jármű csak a vámellenőrzés megtörténte után kezdheti meg útját.
XXIX. FEJEZET
KIVITEL ÉS ÚJRAKIVITEL 70. A Vámkódex 269. cikkéhez
190. § [Kivitel]
Az Európai Unió vámterületéről kiszállított árukra vonatkozó kiviteli vám-árunyilatkozat utólag papíralapon is
benyújtható.
71. A Vámkódex 270. cikkéhez 191. § [Újrakiviteli árunyilatkozat]
Az újrakiviteli árunyilatkozatra a 175–180. §-t kell alkalmazni.
XXX. FEJEZET
ELEKTRONIKUS RENDSZEREK FEJLESZTÉSE 72. A Vámkódex 278. cikkéhez
192. § [SZMGSZ fuvarlevél elfogadása]
A 2011. évi XXXVII. törvénnyel kihirdetett, a Nemzetközi Vasúti Árufuvarozásról szóló Megállapodás (a továbbiakban:
SZMGSZ) és Mellékletei szerinti papíralapú SZMGSZ fuvarlevél a  Magyarország területén vasúti forgalomban
megvalósuló árutovábbítási vámeljárásban kizárólag a  harmadik országból érkező szállítmányok érkeztetésekor
fogadható el az áruk vám elé állítására.
HARMADIK RÉSZ
AZ EMGA FINANSZÍROZÁSI RENDSZERÉBE TARTOZÓ ÜGYLETEK VIZSGÁLATA
XXXI. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 73. Értelmező rendelkezések 193. § [EMGA finanszírozás rendszerébe tartozó fogalommeghatározások]
 (1) Az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet V. cím III. fejezetét az  e  Részben foglaltak alapján kell
végrehajtani.
 (2) A Harmadik Rész alkalmazásában a) EMGA utólagos ellenőrzést végző szerv: a hatóságnak a vonatkozó jogszabály által kijelölt szervezeti egysége,
b) hatóság: a NAV feladat- és hatáskörrel rendelkező szerve,
c) Különleges Szolgálat: az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 85. cikk (1) bekezdése szerinti
szervezeti egység,
d) ügyfél: akit a  Harmadik Rész alapján jogok illetnek meg, illetve kötelezettségek terhelnek, illetve ügyfélnek
kell tekinteni e feladata ellátása során a vagyonfelügyelőt, a felszámolót és a végelszámolót is.
74. A Harmadik Rész hatálya 194. § [A Harmadik Rész hatálya]
E Rész személyi hatálya a hatóságra és az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet hatálya alá tartozó
személyekre terjed ki, ideértve a Ptk.-ban meghatározott valamennyi szervezeti formát is.
XXXII. FEJEZET
A 1306/2013/EU EURÓPAI PARLAMENTI ÉS TANÁCSI RENDELET V. CÍM III. FEJEZETÉNEK VÉGREHAJTÁSA
75. A 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 80. és 81. cikkéhez
195. § [Az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 80. és 81. cikkének végrehajtása]
 (1) A hatóság az  1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet V. cím III. fejezete szerint ellenőrzi az  Európai
Mezőgazdasági Garanciaalap (a  továbbiakban: EMGA) finanszírozási rendszeréhez közvetve vagy közvetlenül
kapcsolódó kifizetések jogosultjait, illetve kötelezettjeit vagy képviselőiket (a  továbbiakban: EMGA utólagos
ellenőrzés). Az  EMGA utólagos ellenőrzés célja annak megállapítása, hogy az  EMGA finanszírozási rendszerébe
tartozó ügyletek ténylegesen megvalósultak-e, illetve azok végrehajtása szabályszerű volt-e.
(2) Az EMGA ellenőrzések végrehajtása tekintetében e  törvény hivatalból indult eljárásra vonatkozó rendelkezéseit
a Harmadik Részben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
(3) Kötelező az EMGA utólagos ellenőrzést lefolytatni az ügyfélnél
a) az Állami Számvevőszék elnökének felhívására,
b) a miniszter utasítására,
c) az Európai Bizottság vagy az Európai Számvevőszék felhívására,
d) ha a Különleges Szolgálat vezetője elrendeli.
(4) Az EMGA utólagos ellenőrzést végző szerv a  gazdálkodónál az  EMGA utólagos ellenőrzés megkezdése előtt
helyszíni szemlét tarthat, ha fennáll a  lehetősége annak, hogy a  vizsgálat alá kerülő bizonylatokat, könyvviteli és
egyéb nyilvántartásokat, iratokat megsemmisítik, meghamisítják.
(5) Az EMGA utólagos ellenőrzésen részt vehet az  Európai Bizottság, illetve az  Európai Unió valamely tagállamának
illetékes képviselője is, akit a  megbízólevélen szakértőként feltüntetnek. A  szakértőt a  helyiségbe való bejutás és
az iratokhoz való hozzáférés tekintetében megilletik mindazok a jogok, amelyek az ellenőrt.
(6) Az EMGA utólagos ellenőrzés hatékonyságának növelése és az  ügyfelek adminisztrációs terheinek mérséklése
érdekében a  hatóság a  hatáskörébe tartozó ügyekben más hatóságokkal együttesen, egyidejűleg is folytathat
ellenőrzést.
76. Az EMGA utólagos ellenőrzés megindítása 196. § [Az EMGA utólagos ellenőrzés megindítása]
 (1) Az EMGA utólagos ellenőrzés az erről szóló megbízólevél kézbesítésével vagy egy példányának átadásával kezdődik.
 (2) Az EMGA utólagos ellenőrzés lefolytatására a  hatóság szolgálati igazolvánnyal és megbízólevéllel rendelkező
alkalmazottja (e Fejezet alkalmazásában a továbbiakban: ellenőr) jogosult.
 (3) A helyszínen az  ellenőrzést az  ellenőr csak akkor kezdheti meg, ha az  ügyfél vagy annak képviselője,
meghatalmazottja, ezek hiányában a hatósági tanú jelen van.
 (4) A megbízólevélnek tartalmaznia kell
a) az EMGA utólagos ellenőrzést végző szerv megnevezését,
b) a megbízólevél iktatószámát,
c) az ellenőrzött ügyfél megnevezését, székhelyét, lakóhelyét, adószámát vagy adóazonosító jelét,
d) az EMGA utólagos ellenőrzés alapját képező jogszabályok megjelölését,
e) az EMGA utólagos ellenőrzés tárgykörét, amelyre a vizsgálat irányul,
f ) a vizsgálattal érintett EMGA pénzügyi időszakot,
g) az ellenőr nevét,
h) az EMGA utólagos ellenőrzést végző szerv bélyegzőlenyomatát, vezetőjének aláírását és a keltezést.
77. Az EMGA utólagos ellenőrzés lefolytatása 197. § [Az EMGA utólagos ellenőrzés lefolytatása]
 (1) Az ügyfél EMGA utólagos ellenőrzés alá vont tevékenységével kapcsolatos bizonylatokat, könyveket,
nyilvántartásokat és egyéb iratokat, adathordozókat, más tárgyi bizonyítékokat legfeljebb az  EMGA utólagos
ellenőrzés lezárásáig átvételi elismervény ellenében a  hatóság bevonhatja. Az  átvételi elismervényen a  bevont
iratokat, adathordozókat részletezni kell.
(2) Az iratokról bevonásuk előtt az ellenőrzött ügyfél saját költségére másolatot készíthet. Ha az ügyfél kéri, a hatóság
az eredeti okmányok helyett az ügyfél által készített és általa az eredetivel egyezőként elismert másolatot vonja be.
(3) Ha az  ellenőrzött ügyfél vállalkozási tevékenységét magánszemély lakásában végzi, vagy e  tevékenységéhez más
személy ingatlanát veszi igénybe, az  EMGA utólagos ellenőrzés megkezdésekor tisztázni kell, hogy az  ügyfél
tevékenységét a más tulajdonában levő lakás vagy ingatlan mely helyiségeiben, részeiben végzi. Az EMGA utólagos
ellenőrzést csak az ügyfél által használt helyiségekben, helyeken lehet lefolytatni, amelyek használatára vonatkozó
adatokat elsősorban a tulajdonos és az ellenőrzött ügyfél között létrejött szerződés alapján kell megállapítani.
(4) Ha az  ellenőrzött ügyfél a  vállalkozási tevékenységéhez más személy ingatlanát veszi igénybe, az  ingatlan
tulajdonosa köteles tűrni a hatóság helyszínen végzett ellenőrzését.
(5) Az EMGA utólagos ellenőrzést helyszínen végzett ellenőrzés keretében és a hatóság hivatali helyiségében is le lehet
folytatni. Az  ellenőrzés része az  ügyfél székhelyén, telephelyén, fióktelepén, lakóhelyén kívül tárolt, illetve őrzött
eszközök, iratok vizsgálata is. Az  e  bekezdésben szereplő jogosultságok gyakorlásának nem feltétele a  helyszínen
végzett ellenőrzés elrendelése.
(6) A helyszínen tartott EMGA utólagos ellenőrzést az ellenőrzött ügyfélnél a tevékenysége idején (munkaidőben), más
személynél napközben, 8 és 20 óra között lehet lefolytatni, kivéve, ha az utólagos ellenőrzés sikeres lefolytatása más
időpont választását teszi szükségessé.
(7) A hatóság hivatali helyiségében az EMGA utólagos ellenőrzést a hivatali időben kell megtartani.
 (8) Ha az ellenőrzött ügyfél iratai hiányosak vagy rendezetlenek, illetve nyilvántartásai pontatlanok vagy hiányosak, és
így a tényállás tisztázására alkalmatlanok, a hatóság megfelelő határidő kitűzésével kötelezi az ügyfelet, hogy iratait,
nyilvántartásait megfelelően rendezze, pótolja, illetve javítsa.
78. Az EMGA utólagos ellenőrzés befejezése 198. § [Az EMGA utólagos ellenőrzés befejezése]
 (1) Az EMGA utólagos ellenőrzésre nyitva álló határidőn belül, a  jegyzőkönyv elkészítése során az  EMGA utólagos
ellenőrzést végző szerv vezetője zárótárgyalás megtartását rendelheti el.
 (2) Ha a zárótárgyalást elrendelő irat közlése eredménytelen, vagy az ellenőrzött ügyfél a távolmaradását nem menti ki,
a hatóság a jegyzőkönyvet véglegezi. Ha a zárótárgyalás során olyan ügyféli bizonyítási indítvány kerül benyújtásra,
amely az  EMGA utólagos ellenőrzés során feltárt megállapításokat érdemben érinti, a  hatóság az  EMGA utólagos
ellenőrzést tovább folytatja.
(3) A hatóság a  vonatkozó jogszabályokban előírt kötelezettségek teljesítésére vagy megsértésére vonatkozó
megállapításait jegyzőkönyvbe foglalja, amelynek tartalmaznia kell
a) az EMGA utólagos ellenőrzést végző szerv megnevezését,
b) a jegyzőkönyv iktatószámát,
c) az ellenőrzött ügyfél megnevezését, székhelyét, lakóhelyét, adószámát vagy adóazonosító jelét,
d) az EMGA utólagos ellenőrzés alapját képező jogszabályok megjelölését,
e) az EMGA utólagos ellenőrzés kezdő időpontját,
f ) az EMGA utólagos ellenőrzés tárgykörét, amelyre a vizsgálat irányult,
g) a vizsgálattal érintett EMGA pénzügyi időszakot,
h) az  ellenőr megállapításait, a  tisztázott tényállást a  vonatkozó jogszabályok megjelölésével és annak
bizonyítékait, az  ügyfél által felajánlott és visszautasított bizonyítékok felsorolását és a  visszautasítás
indokolását,
i) a tapasztalt hiányosságok megszüntetésére vonatkozó esetleges javaslatokat,
j) az észrevételezés lehetőségéről és határidejéről szóló tájékoztatást,
k) az ellenőr nevét és aláírását, az EMGA utólagos ellenőrzést végző szerv bélyegzőlenyomatát és a keltezést.
(4) Az EMGA utólagos ellenőrzés megállapításai alapján részjegyzőkönyv készülhet, ha az  ügyfél EMGA utólagos
ellenőrzéssel érintett tevékenysége egy részével kapcsolatban a  tényállás tisztázásra került. A  részjegyzőkönyvre
a (3) bekezdés szerinti jegyzőkönyv szabályait kell alkalmazni.
(5) Az EMGA utólagos ellenőrzés megállapításait tartalmazó jegyzőkönyvet az  ellenőrzött ügyféllel közölni kell.
Az  EMGA utólagos ellenőrzés a  jegyzőkönyv átadásával befejeződik. Ha a  jegyzőkönyv közlése kézbesítéssel
történik, az EMGA utólagos ellenőrzés a postára adás napjával zárul.
(6) Az EMGA utólagos ellenőrzésről készült jegyzőkönyv megállapításaival kapcsolatban az  ellenőrzött ügyfél
észrevételt tehet, amelyet az  EMGA utólagos ellenőrzést végző szervnél a  közléstől számított 15 napos jogvesztő
határidőn belül nyújthat be.
(7) Az ellenőrzött ügyfél az észrevétel megtételére nyitva álló határidőn belül észrevételi jogáról szóban vagy írásban
lemondhat. A szóban történő lemondást az EMGA utólagos ellenőrzési jegyzőkönyvre fel kell vezetni. Az észrevételi
jogról történő lemondó nyilatkozat nem vonható vissza.
199. § [Az ügyféli észrevétel elbírálása]
 (1) Az ügyféli észrevétel elbírálására az EMGA utólagos ellenőrzést végző szerv jogosult.
 (2) Ha az  ellenőrzött ügyfél által tett észrevételben felhozott tények és bizonyítékok megvizsgálása érdekében
szükséges, az EMGA utólagos ellenőrzést végző szerv végzésben elrendelheti kiegészítő ellenőrzés lefolytatását.
 (3) A kiegészítő ellenőrzés elvégzésére nyitva álló határidő 30 nap. Egyebekben a  kiegészítő ellenőrzésre az  EMGA
utólagos ellenőrzés szabályait kell alkalmazni.
 (4) A kiegészítő ellenőrzésről kiegészítő jegyzőkönyvet kell készíteni, amelyre a jegyzőkönyv szabályait alkalmazni kell,
azzal az  eltéréssel, hogy az  ellenőrzött ügyfél észrevételt a  kiegészítő ellenőrzésről szóló jegyzőkönyv közlésétől
számított 8 napos jogvesztő határidőn belül tehet. A megtett észrevételt az EMGA utólagos ellenőrzést végző szerv
vizsgálja meg és értékeli.
(5) A hatóság az  EMGA utólagos ellenőrzésről készült, illetve a  kiegészítő ellenőrzésről készült jegyzőkönyvet
a mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szerv részére megküldi.
79. EMGA felülellenőrzés 200. § [EMGA felülellenőrzés]
 (1) Az EMGA utólagos ellenőrzés lefolytatását követően a  NAV feladat- és hatáskörrel rendelkező szerve EMGA
felülellenőrzést folytathat le
a) a miniszter utasítására,
b) az Állami Számvevőszék elnökének megkeresésére,
c) a NAV vezetője utasítására,
d) olyan, a  szabályszerűség megállapítását befolyásoló új tény, adat, bizonyíték tudomására jutása esetén,
amely a  korábbi EMGA utólagos ellenőrzéskor nem volt ismert, és az  EMGA felülellenőrzés lefolytatására
a NAV vezetője utasítást ad, vagy
e) az Európai Bizottság vagy az Európai Számvevőszék megkeresésére.
 (2) Az (1) bekezdés c) pontja alapján indított EMGA felülellenőrzés keretében a NAV feladat- és hatáskörrel rendelkező
szerve az  EMGA utólagos ellenőrzést végző szerv által korábban lefolytatott vizsgálat szakszerűségét és
törvényességét ellenőrzi.
(3) Az (1)  bekezdés d)  pontjában meghatározott EMGA felülellenőrzés nem indítható, ha az  elrendelés feltételeinek
tudomásra jutásától számított 6 hónap eltelt.
80. Kapcsolódó vizsgálat 201. § [Kapcsolódó vizsgálat]
 (1) Az EMGA utólagos ellenőrzéssel összefüggésben a hatóság ellenőrzést végezhet olyan személynél, amely az EMGA
utólagos ellenőrzés alanyával kapcsolatban áll, feltéve, hogy az  utólagos ellenőrzés tényállásának teljes körű
tisztázása érdekében e  vizsgálat szükséges (a  továbbiakban: kapcsolódó vizsgálat). A  kapcsolódó vizsgálattal egy
tekintet alá esik az  is, ha a tényállás tisztázásához más ügyfélnél folyamatban lévő ellenőrzés eredményének vagy
a beszerzett bizonyítékoknak az ismerete szükséges.
(2) A kapcsolódó vizsgálat szükségességéről az EMGA utólagos ellenőrzéssel érintett ügyfelet a hatóság értesíti.
 (3) A kapcsolódó vizsgálat befejező időpontjáról a hatóság az EMGA utólagos ellenőrzéssel érintett ügyfelet értesíti.
 (4) Ha a  kapcsolódó vizsgálat során beszerzett bizonyítékok alapján az  alapügy tényállása a  kapcsolódó vizsgálattal
érintett körben tisztázott, az EMGA utólagos ellenőrzés a kapcsolódó vizsgálat befejezésétől függetlenül lezárható.
 (5) A kapcsolódó vizsgálat során beszerzett adatokról, bizonyítékokról szóló jegyzőkönyvnek, illetve a  kapcsolódó
vizsgálat során feltárt adatoknak, bizonyítékoknak ügyfelet érintő részét az  EMGA utólagos ellenőrzéssel érintett
ügyféllel részletesen ismertetni kell.
(6) A kapcsolódó vizsgálat határideje – beleértve az ellenőrzés megkezdésének és befejezésének napját – 30 nap.
 (7) Egyéb tekintetben a kapcsolódó vizsgálatra az EMGA utólagos ellenőrzés szabályai alkalmazandók.
 (8) Ha a  kapcsolódó vizsgálat során beszerzett adatok, bizonyítékok alapján az  EMGA utólagos ellenőrzés lezárására
a  kapcsolódó vizsgálat befejezését megelőzően kerül sor, e  § alkalmazása szempontjából a  kapcsolódó vizsgálat
befejező időpontjának a  beszerzett adatok, bizonyítékok rendelkezésre állásáról szóló értesítés postára adásának,
a postai kézbesítés mellőzése esetén az értesítés átadásának napját kell tekinteni.
81. Határidők az EMGA utólagos ellenőrzési eljárásban 202. § [Határidők az EMGA utólagos ellenőrzési eljárásban]
 (1) Az EMGA utólagos ellenőrzés határideje – beleértve az  ellenőrzés megkezdésének és befejezésének napját –
120 nap.
 (2) Az ellenőrzési határidőt indokolt esetben az  EMGA utólagos ellenőrzést végző szerv vezetője egyszer, legfeljebb
60 napig terjedő időtartammal meghosszabbíthatja. A  meghosszabbított ellenőrzési határidőt rendkívüli
körülmények által indokolt esetben, az EMGA utólagos ellenőrzést végző szerv kérelmére a  felettes szerv egyszer,
legfeljebb 60 napig terjedő időtartammal meghosszabbíthatja.
(3) A hatóság az  ellenőrzési határidő lejártát követően ellenőrzési cselekményeket nem végezhet. Az  ellenőrzési
határidő meghosszabbításának hiányában az  EMGA utólagos ellenőrzést az  e  törvényben előírt módon és
határidőben le kell zárni.
(4) Ha az  ügyfél az  EMGA utólagos ellenőrzést a  megjelenési kötelezettség elmulasztásával, az  együttműködési
kötelezettség megsértésével vagy más módon akadályozza, az  akadály fennállásának időtartama, de legfeljebb
90 nap az EMGA utólagos ellenőrzés határidejét meghosszabbítja. A hatóság az akadály fennállásának időtartama
alatt az  EMGA utólagos ellenőrzést folytathatja. A  hatóság az  akadály észlelését követően haladéktalanul kötelezi
az ügyfelet az akadály megszüntetésére.
82. A hatóság jogai és kötelezettségei az EMGA utólagos ellenőrzési eljárásban
203. § [A hatóság jogai és kötelezettségei az EMGA utólagos ellenőrzési eljárásban]
 (1) Az ellenőr az  EMGA utólagos ellenőrzés megkezdését megelőzően köteles magát és ellenőrzési jogosultságát
szolgálati igazolvánnyal és megbízólevéllel igazolni.
 (2) Az ellenőr az  EMGA utólagos ellenőrzés során jogait oly módon köteles gyakorolni, hogy az  ellenőrzött ügyfél
gazdasági tevékenységét a lehető legkisebb mértékben korlátozza.
 (3) Az ellenőr az  EMGA utólagos ellenőrzés során köteles a  tényeket, körülményeket, adatokat értékelni, az  ügyfelet,
képviselőjét, meghatalmazottját az EMGA utólagos ellenőrzés során tett megállapításairól tájékoztatni. Ha az ellenőr
az  ügyfél által felajánlott bizonyítékot visszautasítja, köteles azt előzetesen szóban, majd az  EMGA utólagos
ellenőrzésről szóló jegyzőkönyvben írásban is indokolni.
(4) Az EMGA utólagos ellenőrzés során feltárt adatokat a  hatóság jogosult az  ellenőrzött ügyféllel közvetlen vagy
közvetett kapcsolatban állt vagy álló más ügyfél EMGA utólagos ellenőrzésénél a  tényállás tisztázása céljából
felhasználni.
(5) Az ellenőr az ellenőrzött ügyfél üzleti, üzemi vagy egyéb helyiségeibe beléphet, iratokat, adathordozókat, tárgyakat,
munka-, gyártási folyamatokat vizsgálhat meg, felvilágosítást, nyilatkozatokat kérhet, leltárfelvételt, mintavételezést
végezhet, vagy egyéb bizonyítást folytathat le.
83. Az ellenőrzött ügyfél jogai és kötelezettségei az EMGA utólagos ellenőrzési eljárásban
204. § [Az ellenőrzött ügyfél jogai és kötelezettségei az EMGA utólagos ellenőrzési eljárásban]
 (1) Az ellenőrzött ügyfél köteles a  hatósággal az  EMGA utólagos ellenőrzés során együttműködni, az  utólagos
ellenőrzés feltételeit a helyszínen folytatott ellenőrzés alkalmával biztosítani.
 (2) Az EMGA utólagos ellenőrzés során az ellenőrzött ügyfél köteles különösen a bizonyítékokat – a hatóság felhívására
azok hitelesített magyar nyelvű fordítását is – a  hatóság által meghatározott időpontra az  ellenőr rendelkezésére
bocsátani, illetve az EMGA utólagos ellenőrzéshez szükséges tények, körülmények és egyéb feltételek megismerését
biztosítani, szóban vagy írásban tájékoztatást, magyarázatot adni, és a  dokumentációs anyagokba a  betekintést
lehetővé tenni.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott kötelezettségek megszegése esetén a hatóság végzéssel, határidő megjelölésével
kötelezheti az  EMGA utólagos ellenőrzés alá vont ügyfelet kötelezettségei teljesítésére. Ha az  ellenőrzés alá
vont ügyfél a  kötelezettségét határidőn belül nem teljesíti, az  utólagos ellenőrzést végző szerv intézkedik
bírság kiszabása iránt, illetve a  bírság kiszabásával egyidejűleg az  EMGA utólagos ellenőrzést felfüggesztheti és
– az ellenőrzött ügyfél költségére – a nyilvántartásokat, elszámolásokat szakértővel elkészíttetheti.
(4) Az ellenőrzött ügyfél jogosult
a) az ellenőr személyének azonosságáról és megbízásáról meggyőződni,
b) az ellenőrzési cselekménynél jelen lenni,
c) megfelelő képviseletről gondoskodni.
(5) Az ellenőrzött ügyfélnek joga van az  EMGA utólagos ellenőrzés során keletkezett iratokba az  e  törvény
iratbetekintésre vonatkozó szabályai szerint betekinteni.
(6) Az ellenőrzött ügyfélnek joga van a  megállapításokkal kapcsolatban felvilágosítást kérni, azokra észrevételt tenni,
bizonyítási indítványokat előterjeszteni.
(7) Az EMGA utólagos ellenőrzés során az  ellenőrzött ügyfél köteles a  hatóság kérésére a  szolgáltatott adatok és
a rendelkezésre bocsátott dokumentációk teljességéről nyilatkozatot tenni.
84. Az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 83. cikkéhez
205. § [Az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 83. cikkének végrehajtása]
 (1) Ha a  hatóság a  tényállás tisztázása érdekében külföldi hatóságot keres meg, az  ellenőrzési határidőt az  EMGA
utólagos ellenőrzést végző szerv vezetője egyszer, legfeljebb 180 napig terjedő időtartammal meghosszabbíthatja.
 (2) A megkereséssel érintett tárgykörben a hatóság az ügyfelet a külföldi hatóság megkereséséről és a külföldi hatóság
válaszának az EMGA utólagos ellenőrzést végző szervhez történő megérkezéséről 5 napon belül értesíti.
 (3) Ha a  külföldi hatóság az  ellenőrzési határidőn belül nem válaszol, az  EMGA utólagos ellenőrzést le kell zárni
a  megkereséssel érintett tárgykörben is, és a  megkereséssel érintett tárgykörben a  külföldi hatóságnak az  EMGA
utólagos ellenőrzés befejezését követően megérkező válasza esetén, szükség szerint ismételt ellenőrzés végezhető.
85. Bírság 206. § [Bírság]
 (1) Az e Fejezetben meghatározott, így különösen
a) a  bizonylatok, könyvek, nyilvántartások, és egyéb iratok, adathordozók, más tárgyi bizonyítékok átadására
vonatkozó,
b) a  tényállás tisztázására alkalmatlan iratoknak, nyilvántartásoknak a  rendezésére, pótlására, javítására
vonatkozó hatósági felszólításban meghatározott,
c) az idegen nyelvű irat hitelesített magyar nyelvű fordításának átadására vonatkozó,
d) felvilágosítás, nyilatkozat nyújtására vonatkozó,
e) az adatszolgáltatási kötelezettségnek a valóságnak megfelelő adatokat tartalmazó, hiteles, átlátható, pontos,
teljes körű, valamint a megadott határidőre történő teljesítésére vonatkozó,
f ) az  ellenőrzött ügyfél iratainak, adathordozóinak, tárgyainak, munka- és gyártási folyamatainak vizsgálatát
biztosító,
g) az ellenőrzött ügyfél üzleti, üzemi vagy egyéb helyiségeinek a vizsgálatát biztosító,
h) leltárfelvétel, mintavétel lehetővé tételét biztosító,
i) más, a  hatóság által jogszabályi felhatalmazás alapján végzett ellenőrzés feltételeinek biztosítására
vonatkozó, továbbá
j) az ellenőrzés akadályozása esetén, illetve az ellenőrző hatósággal való együttműködést előíró
kötelezettség megszegése esetén az eljáró szerv bírságot szab ki.
(2) A bírság összege a  jogsértés jellegétől, illetve az  ellenőrzés alá vont ügyletek számától, valamint az  igénybe vett
támogatás összegétől függetlenül, természetes személy esetében legalább 50 000 forint, más személy esetében
legalább 100 000 forint.
(3) A kiszabható bírság felső határa természetes személy esetében 1 millió forintig, más személy esetében 5 millió
forintig terjedhet. A bírság kiszabásánál a hatóság a  fokozatosság elvét szem előtt tartva mérlegeli az eset összes
körülményét, az ügyfél, illetve eljáró képviselője, alkalmazottja, tagja vagy megbízottja jogellenes magatartásának
(tevékenységének vagy mulasztásának) súlyát, gyakoriságát, továbbá azt, hogy az  ügyfél, illetve intézkedő
képviselője, alkalmazottja, tagja vagy megbízottja az adott helyzetben a tőle elvárható körültekintéssel járt-e el.
(4) Bírság egy eljárásban, ugyanazon kötelezettség ismételt megszegése vagy más kötelezettségszegés esetén
ismételten is kiszabható.
(5) A bírság késedelmes megfizetése esetén a  késedelem minden naptári napja után a  felszámítás időpontjában
érvényes jegybanki alapkamat 365-öd részének megfelelő mértékű késedelmi pótlékot kell felszámítani.
(6) Az e Fejezetben meghatározott bírságot a fizetés elmulasztása esetén adók módjára kell behajtani. A végrehajtási
eljárás lefolytatására az  állami adó- és vámhatóság jogosult. A  végrehajtási eljárásra az  adóhatóság által
foganatosítandó végrehajtási eljárásokról szóló törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
NEGYEDIK RÉSZ
VÁMTANÁCSADÓ ÉS VÁMÜGYNÖK XXXIII. FEJEZET 86. Vámtanácsadó
207. § [Vámtanácsadó]
 (1) Aki vámtanácsadói tevékenységet kíván folytatni, köteles az  erre irányuló szándékát a  vámtanácsadók
nyilvántartásba vételét végző szervezetnek a  szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános
szabályairól szóló törvény (a továbbiakban: Szolg. törvény) alapján bejelenteni.
(2) A bejelentés alapján a vámtanácsadók nyilvántartásába fel kell venni azt büntetlen előéletű természetes személyt,
aki
a) adóazonosító jellel (egyéni vállalkozó esetén adószámmal) rendelkezik,
b) szakirányú (jogász, közgazdász, igazgatásszervezői szakon) egyetemi vagy főiskolai végzettséggel, illetve
szakirányú alapképzésben vagy mesterképzésben (a jogi és igazgatási vagy a gazdaságtudományok képzési
területhez tartozó szakon) szerzett végzettséggel rendelkezik,
c) nyilatkozik arról, hogy megfelel a Vámkódex 39. cikk a) pontja szerinti feltételnek, és
d) a  Vámkódex 39.  cikk d)  pontja szerinti vámszakmai képzettséget a  83.  § (3)  bekezdése szerinti vámjogi
szakértői hatósági vizsga tanúsítványával igazolja.
 (3) A (2) bekezdés b) pontja szerinti feltétel nem teljesülése esetén a nyilvántartásba vétel teljesíthető, ha a kérelmező
10 év vámszakmai gyakorlati jellegű szakismerettel rendelkezik. A  gyakorlati szakismeret igazolására a  83.  §
(2) bekezdését alkalmazni kell.
(4) Jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező egyéb szervezet vámtanácsadói tevékenységet
– az (1) bekezdés szerinti bejelentést követően – akkor folytathat, ha
a) legalább egy tagja, vagy alkalmazottja, vagy állandó képviselője a  vámtanácsadók nyilvántartásában
szerepel, és
b) megfelel a Vámkódex 39. cikk a) pontjában meghatározott feltételnek.
(5) A Szolg. törvény szerinti szabad szolgáltatásnyújtás jogával rendelkező természetes személy szolgáltató
Magyarország területén vámtanácsadói vagy vámügynöki szolgáltatás határon átnyúló szolgáltatásnyújtás
keretében történő folytatására irányuló szándékát köteles – a  külföldi bizonyítványok és oklevelek elismeréséről
szóló törvény rendelkezéseire is figyelemmel – az  e  szolgáltatók nyilvántartásba vételét végző szervezetnek
bejelenteni. A  nyilvántartásba vételt végző szervezet a  vámtanácsadói vagy vámügynöki szolgáltatás végzésére
határon átnyúló szolgáltatásnyújtás keretében jogosult bejelentést tevőt nyilvántartásba veszi, amely során
a) a (2) bekezdés a) pontja szerinti feltételek teljesítéséhez magyar adószám helyett a letelepedés helye szerinti
tagállamban kiadott közösségi adószámot,
b) a  (2)  bekezdés b)  pontjában meghatározott feltétel teljesítéséhez a  külföldi bizonyítványok és oklevelek
elismeréséről szóló törvény rendelkezéseinek megfelelő igazolást,
c) a (2) bekezdés c) pontjában meghatározott feltétel teljesítéséhez a letelepedés szerinti tagállamban kiadott
engedélyezett gazdálkodói engedélyt vagy a Vámkódex 39. cikk a) pontjában megállapított feltételnek való
megfelelésről a letelepedés helye szerinti vámhatóság által kiadott igazolást,
d) a (2) bekezdés d) pontjában meghatározott feltétel teljesítéséhez a VA 27. cikk (1) bekezdés b) pontja szerinti
képzés elvégzésének a külföldi bizonyítványok és oklevelek elismeréséről szóló törvény rendelkezései szerinti
igazolását
fogadja el.
 (6) A Szolg. törvény szerinti szabad szolgáltatásnyújtás jogával rendelkező szolgáltatásnyújtó szervezet határon
átnyúló vámtanácsadói vagy vámügynöki szolgáltatási tevékenysége keretében vámtanácsadói vagy vámügynöki
szolgáltatást akkor folytathat, ha a  feladat irányításával, vezetésével megbízott tagja, alkalmazottja teljesítette
az (5) bekezdés szerinti bejelentési kötelezettségét.
(7) A határon átnyúló szolgáltatásnyújtás tekintetében az  átmeneti és alkalmi jelleget a  szolgáltatás időtartamára,
gyakoriságára, rendszerességére és folytonosságára tekintettel a nyilvántartásba vételt végző szervezet esetenként
állapítja meg.
(8) Az (1) és az (5) bekezdés szerinti bejelentést a nyilvántartásba vételt végző szervezethez az egységes Kormányzati
Portálon közzétett tájékoztatóban meghatározott címre kell megküldeni.
208. § [A vámtanácsadók nyilvántartása és a nyilvántartásába való felvételre irányuló bejelentés]
 (1) A vámtanácsadói tevékenység végzésére jogosult bejelentést tevőkről nyilvántartást kell vezetni. A  nyilvántartás
vezetésének célja annak hiteles dokumentálása, hogy a vámtanácsadói tevékenység végzésére jogosult természetes
személy a  207.  § (1)  bekezdése szerint bejelentést tett és rendelkezik a  tevékenység végzéséhez jogszabályban
előírt ismeretekkel és szakmai gyakorlattal. A nyilvántartásban szereplő természetes személyek nyilvános adatainak,
az azokban bekövetkezett változásoknak a közzététele az ellenőrzés lehetőségének megteremtését és az  időszerű
tájékoztatást szolgálja.
(2) A vámtanácsadók nyilvántartása – azon adat kivételével, amelyet jogszabály más nyilvántartás részeként
közhitelesnek minősít – közhiteles hatósági nyilvántartásnak minősül.
(3) A vámtanácsadók nyilvántartásába való felvételre irányuló bejelentést a  nyilvántartásba vételt végző szervezetnél
lehet előterjeszteni.
(4) A nyilvántartásba vételt végző szervezet általi eljárásra, valamint az  e  Fejezetben nem szabályozott kérdésekben
az általános közigazgatási rendtartásról szóló törvény rendelkezései az irányadóak.
(5) A vámtanácsadói nyilvántartás – a  Szolg. törvényben meghatározott adatokon túl – a  természetes személy
következő adatait és az alábbi tényeket tartalmazza:
a) természetes személyazonosító adatok,
b) lakcím, levelezési cím,
c) telefonszám, elektronikus elérhetőség,
d) hatósági igazolvány száma, a kiadás időpontja,
e) a szakképesítést igazoló oklevél száma, a kiállító intézmény neve, a kiállítás kelte,
f ) egyéb szakképesítések megnevezése, az  ezen képesítéseket igazoló oklevél, bizonyítvány száma, a  kiállító
intézmény neve, a kiállítás kelte,
g) az államilag elismert idegennyelv-tudást igazoló nyelvvizsga típusa, valamint fokozata.
(6) A nyilvántartásba vett vámtanácsadó neve, levelezési címe, igazolványának száma, valamint hozzájárulása esetén
egyéb, a  nyilvántartásban szereplő adata nyilvános. A  tárgyévben nyilvántartásba vettek nyilvános adatait,
illetve a  nyilvántartásban szereplő nyilvános adatokban bekövetkezett változásokat a  Kormányzati Portálon
a nyilvántartást végző szervezet évente – a tárgyévet követő év március 31-ig – közzéteszi, továbbá a Kormányzati
Portálon valamennyi nyilvántartásba vett személy nyilvános adatait nyilvánosságra hozza.
(7) A vámtanácsadói nyilvántartásba vételt végző szervezet a nyilvántartásba vételt követő 30 napon belül hivatalból
igazolványt állít ki. A  nyilvántartásba vétel feltételeiben való változást a  vámtanácsadó köteles haladéktalanul
írásban bejelenteni a nyilvántartásba vételt végző szervezet részére.
(8) A vámtanácsadói nyilvántartásba vett természetes személy szakmai továbbképzésen köteles részt venni, az ennek
teljesítéséről szóló igazolást a továbbképzési időszak végét követő 30 napon belül be kell nyújtani a nyilvántartásba
vételt végző szervezetnél.
(9) A bejelentőnek az  (5)  bekezdés a)–c)  pontja szerinti adataiban bekövetkezett változást az  adatváltozást követő
30 napon belül köteles bejelenteni a nyilvántartásba vételt végző szervezetnek, mellékelve az adatváltozást igazoló
dokumentumot, továbbá ha az  adatváltozás érinti az  igazolványon feltüntetett adatokat, magát az  igazolványt
is. A  beküldött igazolványt a  nyilvántartásba vételt végző szervezet az  adatváltozás átvezetését követően
haladéktalanul megsemmisíti. Ha a nyilvántartásba vételt végző szervezet az adatváltozás-bejelentés 30 napon túli
elmulasztásának tényéről tudomást szerez, a nyilvántartásba vett személyt felszólítja az adatváltozás bejelentésének
pótlására, amelyre a nyilvántartásba vett személynek a felszólítás kézhezvételétől számított 8 nap áll rendelkezésére.
(10) Ha az  igazolvány elveszett, megsemmisült, a  nyilvántartásba vett személy birtokából bűncselekmény vagy
szabálysértés során kikerült, a nyilvántartásba vett személy köteles ennek tényét 8 napon belül bejelenteni. Ebben
az esetben a korábban kibocsátott igazolvány a bejelentéssel érvénytelenné válik, és a nyilvántartásba vételt végző
szervezet ennek tényét a Kormányzati Portálon közzéteszi.
(11) A (9) és (10)  bekezdés szerinti bejelentő személy a  bejelentéssel egyidejűleg benyújthatja az  igazolvány pótlása
iránti kérelmét.
209. § [A vámtanácsadói tevékenység megtiltása és a nyilvántartásból való törlés]
 (1) A nyilvántartásba vételt végző szervezet a vámtanácsadói tevékenységet megtiltja annak a természetes személynek,
a) aki a nyilvántartással kapcsolatos adatszolgáltatás során valótlan adatot közölt,
b) akinél a  nyilvántartásba vétel feltételei már nem állnak fenn, és a  bejelentő a  feltételeknek való
megfelelésben beálló változásról a  208.  § (7)  bekezdése szerint haladéktalanul megtett bejelentésére
a nyilvántartást vezető szervezet által megállapított határidőre a feltétel teljesítését nem pótolja,
c) aki a  vámjogszabályban és adószabályokban előírt kötelezettségeit a  82.  § (2) vagy (3)  bekezdése szerint
ismételten vagy súlyosan megszegi,
d) aki a  208.  § (8)  bekezdése szerinti továbbképzési és bejelentési kötelezettségének a  megadott határidőig
nem tesz eleget,
e) aki az  adatváltozást a  208.  § (9)  bekezdése szerinti hiánypótlási felhívásban előírt határidőn belül nem
jelentette be, illetve a 208. § (10) bekezdése szerinti bejelentést nem teszi meg,
f ) akit bíróság bűncselekmény elkövetése miatt jogerősen elítélt és a  büntetett előélethez fűződő hátrányok
alól nem mentesült,
g) aki az igazolvány szerinti tevékenység folytatását kizáró foglalkozástól eltiltás hatálya alatt áll,
h akit jogerős bírói ítélet cselekvőképességet érintő gondnokság alá helyezett.
(2) A vámtanácsadói nyilvántartásból törölni kell azt a természetes személyt,
a) akinek a  nyilvántartásba vételt végző szervezet az  (1)  bekezdés alapján a  vámtanácsadói tevékenység
folytatását megtiltotta,
b) aki kérelmezi a nyilvántartásból való törlését, vagy
c) aki elhunyt.
(3) A nyilvántartásból való törlés esetén a  nyilvántartásba vett személy vagy a  képviseletében eljárni jogosult
személy, illetve az örökös a 208. § (7) bekezdése szerint kiadott vámtanácsadói igazolványt a visszavonási kérelem
benyújtásakor, illetve a  208.  § (9) és (10)  bekezdése szerinti bejelentéskor, továbbá az  (1)  bekezdés f )–h)  pontja
szerinti törlésre okot adó körülmény felmerülésének bejelentésekor köteles a  nyilvántartásba vételt végző
szervezetnek megküldeni.
(4) A nyilvántartásból való törlés esetén a vámtanácsadó vámjogi képviseletre vonatkozó új megbízást nem fogadhat
el, a folyamatban levő vámkezeléseit és ezekkel összefüggő ügyeit pedig a szükséges időn, de legfeljebb 30 napon
belül köteles véglegesen rendezni.
(5) Az a természetes személy, akit a nyilvántartásból töröltek, ha a törlésre az
a) (1) bekezdés a)–e) pontja alapján került sor, a visszavonást követően,
b) (1)  bekezdés f )  pontja alapján került sor, a  büntetett előélethez fűződő hátrányok alóli mentesülését
követően,
c) (1) bekezdés g) pontja alapján került sor, az adott igazolvány szerinti tevékenység folytatását kizáró eltiltás
hatályát követően,
d) (1) bekezdés h) pontja alapján került sor, a gondnokság alá helyezés megszüntetését követően
a tevékenység végzésére irányuló szándékát ismételten bejelentheti, egyidejűleg kérelmezheti a  nyilvántartásba
történő ismételt felvételét, feltéve, hogy teljesítette a  visszavonást megelőző továbbképzési időszakra vonatkozó
208. § (8) bekezdése szerinti továbbképzési kötelezettségét.
(6) A bejelentéssel és a  nyilvántartásba vétellel, az  abból való törléssel, a  hatósági igazolvány pótlásával, cseréjével,
és a  nyilvántartásban szereplő adatok módosításával, továbbá a  tevékenységek határon átnyúló jelleggel történő
megkezdésének és folytatásának bejelentésével összefüggő eljárásért, továbbá a  továbbképzési programok
szervezésére és lebonyolítására jelentkező szervezetek kreditpont-minősítési kérelmének elbírálásáért,
a  vámszakmai kiadványok kreditpont-minősítési kérelmének elbírálásáért, jogszabályban meghatározott mértékű
igazgatási szolgáltatási díjat kell fizetni.
210. § [A vámtanácsadói igazolvány joghatásai]
 (1) A vámtanácsadói igazolványt a  bejegyzett adatok és jogok igazolására a  vámigazgatási eljárásban a  vámhatóság
köteles elfogadni. Ha a  vámhatóság az  eljárás során az  igazolvány érvénytelenségével kapcsolatban vagy
nyilvántartásból való törlésre okot adó bizonyítékot tár fel, úgy a nyilvántartásba vételt végző szervezetet megkeresi.
(2) A vámtanácsadói nyilvántartás közhitelessége alapján az  ellenkező bizonyításáig vélelmezni kell annak
jóhiszeműségét, aki e  nyilvántartásban szereplő adatokban bízva szerez jogot. Az  ellenkező bizonyításáig
az  e  nyilvántartásba bejegyzett adatról vélelmezni kell, hogy az  fennáll, az  e  nyilvántartásból törölt adatról
vélelmezni kell, hogy nem áll fenn. Senki sem hivatkozhat arra, hogy az  e  nyilvántartásba bejegyzett adatot nem
ismeri, kivéve, ha az e nyilvántartásba bejegyzett adat személyes adatnak vagy törvény által védett titoknak minősül,
és megismerhetőségének törvényi feltételei nem állnak fenn.
XXXIV. FEJEZET 87. Vámügynök 211. § [Vámügynök]
 (1) Aki vámügynöki tevékenységet kíván folytatni, köteles az erre irányuló szándékát a vámügynökök nyilvántartásba
vételét végző szervezetnek a Szolg. törvény szerint bejelenteni.
 (2) A bejelentés alapján a vámügynökök nyilvántartásába fel kell venni azt a büntetlen előéletű természetes személyt,
aki
a) adóazonosító jellel (egyéni vállalkozó esetén adószámmal) rendelkezik,
b) igazolja a  Vámkódex 39.  cikk d)  pontjában meghatározott gyakorlati jellegű szakértelmet vagy szakmai
képesítést.
 (3) A (2)  bekezdés b)  pontja szerinti vámszakmai feltételnek gyakorlati jellegű szakértelem által való teljesülését
a  nyilvántartásba-vételi kérelem benyújtását megelőző legalább 3 éves intervallumra, de legfeljebb 2004. május
1-ig visszamenőleg kell vizsgálni és a  gyakorlati szakismeret igazolására a  83.  § (2)  bekezdését alkalmazni kell.
A (2) bekezdés b) pontja szerinti vámszakmai feltétel teljesítésének a 83. § (3) bekezdése szerinti vámjogi szakértő
hatósági képzéssel és hatósági vizsgával való igazolására a hatósági vizsga tanúsítványa szolgál.
(4) Jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező egyéb szervezet vámügynöki tevékenységet akkor végezhet,
ha legalább egy tagja, alkalmazottja vagy állandó képviselője a vámügynökök nyilvántartásában szerepel, továbbá
ha a határátkelőhelyen végzett vámügynöki tevékenységével a határforgalom lebonyolítását nem zavarja.
(5) A nyilvántartásba vételt végző szervezet a nyilvántartásba vételt követő 30 napon belül hivatalból igazolványt állít
ki.
(6) A vámügynök nyilvántartására, a  nyilvántartásba vételére, továbbképzési és bejelentési kötelezettségére,
a vámügynöki nyilvántartás tartalmára és a vámügynöki nyilvántartásból való törlésre a 207. § (5)–(8) bekezdését és
a 208–210. §-t alkalmazni kell.
ÖTÖDIK RÉSZ
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK XXXV. FEJEZET 88. Felhatalmazó rendelkezések
212. § [Felhatalmazó rendelkezések a Kormány részére]
Felhatalmazást kap a Kormány, hogy
a) a Magyarország területén lévő vámhivatalok székhelyét és illetékességét,
b) a tranzitterület létesítését vámellenőrzési szempontból engedélyező vámszervet,
c) az EMGA felülellenőrzés végrehajtására kijelölt vámszervet,
d) a  vámtanácsadói és vámügynöki nyilvántartásba történő felvétel és törlés végrehajtását, a  nyilvántartás
vezetésének szabályait, az  eljárásért fizetendő igazgatási szolgáltatási díj mértékét, a  nyilvántartásba vett
személyek kötelező továbbképzésére, valamint a  kreditpont minősítési eljárásra és az  eljárásért fizetendő
igazgatási szolgáltatási díjra vonatkozó részletes szabályokat
rendeletben állapítsa meg. 213. § [Felhatalmazó rendelkezések miniszterek részére]
 (1) Felhatalmazást kap a miniszter, hogy
1. a gazdálkodó számítógépesített rendszerének működési zavara esetén alkalmazandó részletszabályokat,
 2. a kötelező érvényű felvilágosításra vonatkozó szabályokat,
 3. az engedélyezett gazdálkodói engedélyhez előírt gyakorlati jellegű szakértelem igazolásának szempontjait,
 4. a díjakra és költségekre vonatkozó részletes szabályokat,
 5. az áruk tarifális besorolására vonatkozó részletes szabályokat,
 6. az áruk származására vonatkozó részletes szabályokat,
 7. a készpénz letétbe helyezés vámbiztosítékként történő egyedi azonosításának részletes szabályait,
 8. a részletfizetés részletes szabályait,
9. a hitelkamat felszámításának részletes szabályait,
10. a befizetés azonosításának, a túlfizetés rendezésének szabályait,
11. a belépési gyűjtő árunyilatkozat, a  kilépési gyűjtő árunyilatkozat és az  újrakiviteli értesítés benyújtásának
szabályait,
12. az áruátengedést követő eljárások során alkalmazandó nyomtatványok mintáját, illetve a  kitöltésükre
vonatkozó útmutatót,
13. az egységes vámokmány nem formanyomtatványon történő kitöltésének és benyújtásának feltételeit,
14. a szóban bejelentett árura keletkező behozatali vagy kiviteli vámtartozás megfizetéséről kiadandó Vámjegy
alkalmazásának részletes szabályait, illetve mintáját,
15. az adónyilatkozattal kapcsolatos szabályokat,
16. a vámraktárra, vámszabad terület létesítésére, üzemeltetésére vonatkozó részletes szabályokat,
17. az export-visszatérítésre vonatkozó részletes szabályokat,
18. az átmeneti megőrzési létesítmény üzemeltetője által küldendő garanciajelentésben szereplő adatok körét,
19. a vámmentes vámeljárás végrehajtásának részletes szabályait,
20. a vámtanácsadói és vámügynöki nyilvántartásba történő felvétel és törlés végrehajtását, a  nyilvántartás
vezetésének szabályait, az  eljárásért fizetendő igazgatási szolgáltatási díj mértékét, a  nyilvántartásba vett
személyek kötelező továbbképzésére, valamint a  kreditpont minősítési eljárásra és az  eljárásért fizetendő
igazgatási szolgáltatási díjra vonatkozó részletes szabályokat, és
21. a vámjogi szakértői hatósági képzés és hatósági vizsga részletszabályait, továbbá a  vámjogi szakértői
hatósági képzést lebonyolító képző szervek, és a  hatósági vizsga lebonyolítására megbízással
foglalkoztatható vizsgabiztosok nyilvántartásba-vételi eljárásának szabályait, valamint a  hatósági vizsga és
a vizsgabizottság díjának mértékére és megfizetésére vonatkozó szabályokat
rendeletben állapítsa meg.
 (2) Felhatalmazást kap a miniszter, hogy a honvédelemért felelős miniszterrel egyetértésben
a) a katonai csapat- és árumozgásra vonatkozó vámeljárás különös szabályait,
b) a  vámeljárás során alkalmazandó NATO-okmányok körét, alkalmazását, valamint kibocsátásuk eljárási
szabályait
rendeletben állapítsa meg. (3) Felhatalmazást kap a  külpolitikáért felelős miniszter, hogy a  miniszter egyetértésével a  Vámtarifa Bizottság
összetételét és ügyrendjét rendeletben állapítsa meg.
XXXVI. FEJEZET 89. Hatályba léptető rendelkezések 214. § [Hatályba léptető rendelkezések]
 (1) Ez a törvény – a (2)–(5) bekezdésben meghatározott kivételekkel – 2018. január 1-jén lép hatályba.
 (2) A 217. § (4) bekezdése 2018. május 25-én lép hatályba.
 (3) A 217. § (5) bekezdése 2018. június 30-án lép hatályba.
 (4) A 212. § d) pontja 2018. július 1-jén lép hatályba.
 (5) A 34. § (4)–(7) bekezdése és a 186. § (3) bekezdése 2019. május 1-jén lép hatályba.
XXXVII. FEJEZET 90. Átmeneti rendelkezések 215. § [Átmeneti rendelkezések]
 (1) E törvény rendelkezéseit a 2018. január 1-jét követően indult eljárások során kell alkalmazni.
 (2) A 2018. január 1-jét megelőzően indult eljárásokat az  eljárás megindításakor hatályos anyagi- és eljárásjogi
jogszabályok alapján kell lefolytatni.
 (3) Azon vámeljárás, amely esetében a  2016. május 1-je előtt a  közösségi vámjog végrehajtásáról szóló 2003. évi
CXXVI. törvény 7/C. § (1) bekezdés b) vagy c) pontja szerinti utólagos ellenőrzés ellenőrzéssel lezárt vámeljárást vagy
ellenőrzéssel lezárt időszakot keletkeztetett, 2018. január 1-jét követően indult, áruátengedést követő ellenőrzés,
illetve felülellenőrzés alá vonható.
(4) Az engedélyezett gazdálkodói engedélyre vonatkozó rendelkezéseket – az  engedélyezési feltételeket kivéve –
az e törvény hatálybalépésekor érvényben lévő engedélyezett gazdálkodói tanúsítványokra is alkalmazni kell.
(5) 2018. január 1-től a  Vámkódex 39.  cikk d)  pontja szerint előírt és a  VA 27.  cikk (1)  bekezdés b)  pontja szerinti
képzési feltételt teljesítettnek kell tekinteni, ha a  kérelmező igazolja, hogy a  83.  § (3)  bekezdése szerinti vámjogi
szakértői hatósági képzésben vesz részt. Ha az engedély kiadására irányuló kérelem elbírálásakor vagy az engedély
újraértékelésekor az  első vámjogi hatósági szakértői képzés időpontja még nincs a  minisztérium honlapján
közzétéve, a  vámjogi szakértői hatósági képzésen való részvétel igazolásának kötelezettsége az  első képzés
időpontjának közzétételét követő 5. napon válik esedékessé. A  szakmai képesítés megszerzését az  engedélyes
a  vámjogi szakértői hatósági vizsgáról szóló tanúsítvány benyújtásával haladéktalanul igazolja a  vámhatóság felé.
A  szakmai képzettség megszerzésének elmaradása esetén az  engedély az  engedélyezésre visszamenő hatállyal
szűnik meg.
(6) Az e  törvény hatálybalépését megelőzően kiadott vámügynöki engedélyek az  újraértékelésükig hatályban
maradnak, de a 211. § (2) bekezdése szerinti nyilvántartásba vételre csak az újraértékelést követően kerülhet sor.
(7) A 2018. január 1-je előtt a  vámhatósághoz benyújtott és fel nem dolgozott vámtanácsadói vagy vámügynöki
nyilvántartásba vételre vonatkozó kérelmek kapcsán az e törvény rendelkezései szerint kell eljárni.
(8) Ha az  (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet annak vizsgálatát írja elő, hogy megsértették-e
súlyosan vagy ismételten a vámjogszabályokat vagy adószabályokat, a 82. § (2) és (3) bekezdését is alkalmazni kell.
(9) A vámhatóság az  általa elfogadott vámbiztosítékoknak a  vámjogszabályokban meghatározott célok biztosítása
érdekében a VA 147. cikke szerinti Uniós Vámkódex – Biztosítékkezelés (GUM) rendszer telepítési időpontjáig köteles
olyan ellenőrzési rendszert működtetni, amely a biztosítéknyújtás és felszabadítás folyamatát kezeli.
(10) Ha az FJA 251. cikke alapján érvényességüket megtartó engedélyek tekintetében a 2019. április 30-ig tartó átmeneti
időszakban kiegészítést vagy módosítást kérelmeznek és a vámhatóság a kiegészítés vagy módosítás tartalmának
vizsgálatát követően azt állapítja meg, hogy a  kérelemben foglaltak teljesítése jelentős módosításnak minősül
az  engedély által lefedett tevékenység egészére nézve, úgy a  határozatlan érvényességi idejű engedélyeket
– a VA 345. cikkre figyelemmel – újraértékeli, míg a határozott érvényességi idejű engedélyek esetében a kérelmet
elutasítja.
(11) A (10) bekezdés szerinti jelentős módosításnak minősül, ha:
a) az engedély jogosultjának személyében olyan változás történik, amely EORI szám kiadásával jár,
b) a  kérelemben foglaltak teljesítéséhez aránytalanul nagy adminisztratív intézkedést kell végeznie
a vámhatóságnak,
c) a  kiegészítő vagy módosító kérelemben foglaltak teljesítése az  adott vámeljárás vagy művelet esetén
a vámfelügyelet teljes felülvizsgálatát igényli, vagy
d) a Vámkódex 211. cikk (6) bekezdés szerinti gazdasági feltételek vizsgálata szükséges.
(12) Ha a (10) bekezdés szerinti átmeneti időszakban a határozott érvényességi idejű engedélyek érvényességi idejének
meghosszabbításra vonatkozóan kérelmet terjesztenek elő, úgy azt az  FJA. 251.  cikk (1)  bekezdés a)  pontjára
tekintettel elutasítja.
(13) Az uniós vámjog végrehajtásáról szóló 2016. évi XIII. törvény 26. és 26/A. alcímének hatályba lépése előtt kiadott
bankgaranciák és biztosítói kötelezvények a  lejáratukig vagy visszavonásukig, de legkésőbb 2019. április 30-ig
érvényesek. Ha e biztosítékok alapján az adott áruk 2019. április 30-át követően átmeneti megőrzésben vannak vagy
vámeljárás alatt állnak, úgy a biztosíték nyújtására kötelezett köteles az e törvényben foglaltaknak megfelelően új
biztosítékot nyújtani.
XXXVIII. FEJEZET 91. Az Európai Unió jogának való megfelelés
216. § [Az Európai Unió jogának való megfelelés]
 (1) E törvény
1. az  Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9-i 952/2013/EU európai parlamenti és a  tanácsi
rendeletnek,
2. a vámmentességek közösségi rendszerének létrehozásáról szóló, 2009. november 16-i 1186/2009/EK tanácsi
rendeletnek,
3. a  952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az  Uniós Vámkódex egyes rendelkezéseire
vonatkozó részletes szabályok tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2015. július 28-i (EU) 2015/2446
felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletnek,
4. az  Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet egyes
rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. november 24-i
(EU) 2015/2447 bizottsági végrehajtási rendeletnek,
5. a  952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az  Uniós Vámkódex egyes rendelkezéseire
vonatkozó, a  szükséges elektronikus rendszerek működésbe lépéséig alkalmazandó átmeneti szabályok
tekintetében történő kiegészítéséről, valamint a  2015/2446/EU felhatalmazáson alapuló rendelet
módosításáról szóló, 2015. december 17-i (EU) 2016/341 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletnek,
6. a  közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról és a  78/352/EGK, a  94/165/EK,
a 98/2799/EK, a 2000/814/EK, az 2005/1290/EK és a 2008/485/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről
szóló, 2013. december 17-i 2013/1306/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet V. cím III. fejezetének
a végrehajtásához szükséges rendelkezéseket állapít meg.
 (2) A 34.  § és a  Negyedik Rész a  belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12-i 123/2006/EK európai
parlamenti és tanácsi irányelvnek való megfelelést szolgálja. XXXIX. FEJEZET
92. Módosító és hatályon kívül helyező rendelkezések 217. § [Módosító és hatályon kívül helyező rendelkezések]
 (1) A Magyar Export-Import Bank Részvénytársaságról és a  Magyar Exporthitel Biztosító Részvénytársaságról szóló
1994. évi XLII. törvény
a) 24/A. § (1) bekezdésében az „uniós vámjog végrehajtásáról szóló 2016. évi XIII. törvény (a továbbiakban: Vtv.)
12. § (2)–(4) bekezdésében meghatározottak szerint, a Vtv. 11. § r) pontjában” szövegrész helyébe az „uniós
vámjog végrehajtásáról szóló 2017. évi CLII. törvény (a  továbbiakban: Vtv.) 30.  § (2)–(4)  bekezdésében
meghatározottak szerint, a Vtv. 29. § (1) bekezdés r) pontjában” szöveg,
b) 24/A. § (3) bekezdésében a „Vtv. 12. § (4) bekezdése” szövegrész helyébe a „Vtv. 30. § (4) bekezdése” szöveg
lép.
(2) Hatályát veszti az  adó- és egyéb közterhekkel kapcsolatos nemzetközi közigazgatási együttműködés egyes
szabályairól szóló 2013. évi XXXVII. törvény 23. § d) pontjában a „2016. évi XIII.” szövegrész.
(3) Hatályát veszti az uniós vámjog végrehajtásáról szóló 2016. évi XIII. törvény.
 (4) Hatályát veszti a 29. § (5) és (6) bekezdése.
 (5) Hatályát veszti a 213. § (1) bekezdés 20. pontja.
Áder János s. k., Dr. Latorcai János s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés alelnöke