type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1778/2015. (X. 27.) Korm. határozata a gyógyszertámogatás és a gyógyászati segédeszköz támogatás kiadásainak 2015. év végi finanszírozásához szükséges intézkedésekről.
A Kormány a  Magyarország 2015.  évi központi költségvetéséről szóló 2014.  évi C.  törvény (a  továbbiakban: Kvtv.)
12. § (2) bekezdésében biztosított jogkörében elrendeli a Kvtv. 1. melléklet LXXII. Egészségbiztosítási Alap fejezet,
2. Egészségbiztosítási ellátások kiadásai cím, 3. Természetbeni ellátások alcím
a) 4. Gyógyszertámogatás jogcímcsoport 1. Gyógyszertámogatás kiadásai jogcím előirányzatának
24 586,0 millió forinttal, valamint
b) 5. Gyógyászati segédeszköz támogatás jogcímcsoport 1. Kötszertámogatás jogcím előirányzatának
1000,0 millió forinttal és 3. Egyéb gyógyászati segédeszköz támogatás jogcím előirányzatának 7100,0 millió
forinttal
történő megemelését az 1. melléklet szerint.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal
Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 miniszterelnök-helyettes


text:
2/2015. (XI. 4.) AJB utasítása az alapvető jogok biztosa által adományozható „JUSTITIA REGNORUM FUNDAMENTUM” és „JUSTITIA REGNORUM FUNDAMENTUM JUNIOR” díjakról.
A Magyarország címerének és zászlajának használatáról, valamint állami kitüntetéseiről szóló 2011. évi CCII. törvény 22.  §
(1) bekezdés a) pontjában kapott felhatalmazás alapján a következőket rendelem el:
1. § Az emberi és állampolgári jogok védelme területén kifejtett kiemelkedő emberi helytállás, szakmai tevékenység vagy
életút elismeréseként „JUSTITIA REGNORUM FUNDAMENTUM” díj és „JUSTITIA REGNORUM FUNDAMENTUM JUNIOR”
díj (a továbbiakban együttesen: díjak) adományozható.
2. § (1) A  „JUSTITIA REGNORUM FUNDAMENTUM” díj annak adományozható, aki az  alapvető jogok, a  gyerekjogok,
a  veszélyeztetett társadalmi csoportok (idősek, hajléktalanok, fogyatékossággal élők) jogai, a  nemzetiségi jogok,
illetve a  környezetvédelem terén kivételesen magas színvonalú, példaértékű eredményt ért el, vagy jelentősen
hozzájárult ilyen eredmény eléréséhez.
(2) A „JUSTITIA REGNORUM FUNDAMENTUM” díjat magyar és külföldi természetes személyeknek, egyházi és társadalmi
szervezeteknek vagy más közösségeknek lehet adományozni.
(3) Évente legfeljebb 4 „JUSTITIA REGNORUM FUNDAMENTUM” díj adományozható. A „JUSTITIA REGNORUM
FUNDAMENTUM” díjban részesített emlékérmet és az adományozást igazoló okiratot kap.
(4) Az érem ezüstből készült, 42,5 mm átmérőjű. Az érem első oldalán középen a „JUSTITIA REGNORUM FUNDAMENTUM”
felirat, felette Magyarország címere babérkoszorúban, alul félkörben a stilizált magyar királyi korona, a hátoldalon
az  Országház és a  Lánchíd távlati képe látható, rajta „OMBUDSMAN EMLÉKÉREM” felirat. Az  érem Fritz Mihály
szobrászművész alkotása.
(5) A (3) bekezdésben meghatározott évi 4 díjon felül, megbízatásuk megszűnése esetén az alapvető jogok biztosát és
helyetteseit is megilleti a díj, kivéve ha a megbízatásuk megszűnésére az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi
CXI. törvény 16. § (1) bekezdés e) vagy g) pontja alapján kerül sor.
3. § (1) A „JUSTITIA REGNORUM FUNDAMENTUM JUNIOR” díj annak a  fiatal, magyar vagy külföldi állampolgársággal
rendelkező, a  társadalomtudományokban jártas természetes személynek adományozható, aki az  alapvető jogok,
a  gyerekjogok, a  veszélyeztetett társadalmi csoportok (idősek, hajléktalanok, fogyatékossággal élők) jogai,
a nemzetiségi jogok, illetve a környezetvédelem terén kivételesen magas színvonalú, példaértékű eredményt ért el,
vagy jelentősen hozzájárult ilyen eredmény eléréséhez.
(2) Évente legfeljebb 1 „JUSTITIA REGNORUM FUNDAMENTUM JUNIOR” díj adományozható. A „JUSTITIA REGNORUM
FUNDAMENTUM JUNIOR” díjban részesített emlékérmet és az adományozást igazoló okiratot kap.
(3) Az érem ezüstből készült, 42,5 mm átmérőjű. Az érem első oldalán középen a „JUSTITIA REGNORUM FUNDAMENTUM
JUNIOR” felirat, felette Magyarország címere babérkoszorúban, alul félkörben a  stilizált magyar királyi korona,
a hátoldalon az Országház és a Lánchíd távlati képe látható, rajta „OMBUDSMAN EMLÉKÉREM” felirat. Az érem Fritz
Mihály szobrászművész alkotása.
4. § (1) A díjazottak személyére a biztoshelyettesek javaslatot tehetnek. A díjak adományozásáról az alapvető jogok biztosa
dönt.
(2) A díjakat az alapvető jogok biztosa adja át.
 (3) A díjak átadására az intézmény megalakulásának évfordulója (június 30.) alkalmából kerül sor.
 (4) A díjban részesültek nevét – hozzájárulásuk esetén – a Hivatalos Értesítőben közzé kell tenni.
5. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
 (2) Hatályát veszti az alapvető jogok biztosának az alapvető jogok biztosa által adományozható „JUSTITIA REGNORUM
FUNDAMENTUM” Díjról szóló 4/2012. (I. 24.) számú utasítása.
Székely László s. k.,
 alapvető jogok biztosa


text:
2013. XVIII. törvény az Európa Tanács Emberkereskedelem Elleni Fellépésről szóló Egyezményének kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e törvénnyel felhatalmazást ad az Európa Tanács Emberkereskedelem Elleni Fellépésről szóló,
Varsóban, 2005. május 16-án kelt Egyezménye (a továbbiakban: Egyezmény) kötelező hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés az Egyezményt e törvénnyel kihirdeti.
3. § Az Egyezmény hiteles angol nyelvű szövege, valamint annak hivatalos magyar nyelvű fordítása a következő:
human beings; A törvényt az Országgyűlés a 2013. március 4-i ülésnapján fogadta el.
this Convention. AZ EURÓPA TANÁCS EGYEZMÉNYE AZ EMBERKERESKEDELEM ELLENI FELLÉPÉSRŐL
PREAMBULUM Az Európa Tanács tagállamai és a jelen Egyezményt aláíró egyéb Felek,
Figyelemmel arra, hogy az Európa Tanács célja a tagjai közötti szorosabb egység megteremtése;
Figyelemmel arra, hogy az emberkereskedelem az emberi jogok megsértését jelenti, továbbá sérti az emberi
méltóságot és sérthetetlenséget; Figyelemmel arra, hogy az emberkereskedelem az áldozatok rabszolgaságához vezethet;
Szem előtt tartva, hogy elsődleges cél az emberkereskedelem áldozatainak védelme és jogaik tiszteletben tartása,
valamint az emberkereskedelem leküzdése érdekében történő fellépés; Szem előtt tartva azt, hogy az emberkereskedelem elleni bármilyen fellépésnek vagy kezdeményezésnek
diszkrimináció-mentesnek kell lennie, és figyelemmel kell lennie a nemek közötti egyenlőség szempontjára és
a gyermekek jogaira; Felidézve a tagállamok külügyminisztereinek a Miniszterek Bizottsága 112. ülésén (2003. május 14–15.) és 114. ülésén
(2004. május 12–13.) tett azon nyilatkozatait, amelyek az emberkereskedelem területén fokozott fellépésre hívják fel az
Európa Tanácsot; Emlékezetben tartva az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló Egyezményt (1950) és annak
jegyzőkönyveit; Emlékezetben tartva a Miniszterek Bizottságának az Európa Tanács tagállamainak szóló következő ajánlásait:
a gyermekek és a fiatal felnőttek szexuális kihasználásáról, pornográfiájáról és prostitúciójáról, illetve kereskedelméről
szóló R (91) 11 számú ajánlást, a tanúk megfélemlítéséről és a védelemhez való jogról szóló R (97) 13 számú ajánlást,
a szexuális kihasználást célzó emberkereskedelem elleni fellépésről szóló R (2000) 11 számú ajánlást, a gyermekek
szexuális kihasználása elleni védelemről szóló Rec (2001) 16 számú ajánlást, és a nőkre irányuló erőszak elleni
védelemről szóló Rec (2002) 5 számú ajánlást; Emlékezetben tartva az Európa Tanács Parlamenti Közgyűlésének következő ajánlásait: az Európa Tanács tagállamaiban
történő nőkereskedelemről és kényszerprostitúcióról szóló 1325 (1997) számú ajánlást, a nőkre irányuló erőszak elleni
európai fellépésről szóló 1450 (2000) számú ajánlást, a nőkereskedelem elleni kampányról szóló 1545 (2002) számú
ajánlást, a nőkereskedelemhez és a prostitúcióhoz kapcsolódó migrációról szóló 1610 (2003) számú ajánlást, az európai
szervkereskedelemről szóló 1611 (2003) számú ajánlást, a házi rabszolgaságról: a cselédekről, a gyermekfelügyeletet
ellátókról (au-pair) és a levélben megrendelt menyasszonyokról szóló 1663 (2004) számú ajánlást;
Emlékezetben tartva az Európai Unió Tanácsa 2002/629/IB kerethatározatát (2002. július 19.) az emberkereskedelem
elleni küzdelemről, illetve az Európai Unió Tanácsa 2001/220/IB kerethatározatát (2001. március 15.)
a büntetőeljárásban a sértett jogállásáról, és az Európai Unió Tanácsa 2004/81/EK irányelvét (2004. április 29.)
a harmadik országok emberkereskedelem áldozatává vált vagy az illegális bevándorlás megkönnyítésére irányuló
cselekményekkel érintett, a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal együttműködő állampolgárai részére kiállított
tartózkodási engedélyről; Figyelemmel továbbá az Egyesült Nemzetek keretében létrejött, a nemzetközi szervezett bűnözés elleni
Egyezményre, és annak az emberkereskedelem, különösen a nők és a gyermekek kereskedelme megelőzéséről,
visszaszorításáról és büntetéséről szóló Jegyzőkönyvére, azzal a szándékkal, hogy az azokban biztosított védelmet
tovább erősítsék, és elősegítsék az azokban foglalt szabályok fejlődését;
Figyelemmel továbbá az emberkereskedelem elleni fellépés területén az egyéb nemzetközi jogi eszközökre;
Figyelemmel arra, hogy szükséges egy átfogó nemzetközi jogi keret kialakítása, amely az emberkereskedelem
áldozatainak emberi jogaira összpontosít, és egy sajátos ellenőrző rendszert hoz létre,
az alábbiakban állapodtak meg: I. FEJEZET AZ EGYEZMÉNY CÉLJA, ALKALMAZÁSI TERÜLETE, A HÁTRÁNYOS MEGKÜLÖNBÖZTETÉS TILALMÁNAK ELVE
ÉS A FOGALMAK MEGHATÁROZÁSA 1. cikk Az Egyezmény célja
(1) A jelen Egyezmény céljai az alábbiak: a) az emberkereskedelem megelőzése és leküzdése, biztosítva a nemek közötti egyenlőséget;
b) az emberkereskedelem áldozatai emberi jogainak védelme, továbbá egy átfogó keret kidolgozása az áldozatok
és a tanúk védelme és támogatása érdekében, biztosítva a nemek közötti egyenlőséget, valamint a hatékony
nyomozás és vádemelés biztosítása; c) a nemzetközi együttműködés elősegítése az emberkereskedelem elleni küzdelem területén.
(2) A jelen Egyezmény rendelkezéseinek a Felek általi hatékony végrehajtása érdekében az Egyezmény speciális
ellenőrzési mechanizmust állít fel. 2. cikk Az Egyezmény alkalmazási területe
A jelen Egyezmény az emberkereskedelem minden formájával szemben alkalmazandó, függetlenül attól, hogy
nemzeti vagy nemzetközi, illetve, hogy a szervezett bűnözéssel kapcsolatos-e vagy sem.
3. cikk A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve A Felek mindenféle hátrányos megkülönböztetés nélkül – függetlenül például az illető nemétől, fajától, bőrszínétől,
nyelvétől, vallásától, politikai vagy egyéb véleményétől, nemzeti vagy társadalmi hovatartozásától, nemzeti
kisebbséghez való tartozásától, vagyoni, születési vagy egyéb helyzetétől – biztosítják a jelen Egyezmény
rendelkezéseinek végrehajtását, különösen az áldozatok jogainak védelmét és megerősítését elősegítő intézkedések
alkalmazását. 4. cikk Fogalmak A jelen Egyezmény alkalmazásában:
a) az „emberkereskedelem”: személyek kizsákmányolás céljából való toborzása, szállítása, átadása, rejtegetése
vagy fogadása fenyegetéssel, erőszakkal vagy egyéb kényszer alkalmazásával, emberrablással, csalással,
megtévesztéssel, hatalommal vagy a kiszolgáltatott helyzettel való visszaélés révén, illetve anyagi
ellenszolgáltatásnak vagy előnyöknek valamely személy felett ellenőrzést gyakorló személy beleegyezésének
megszerzése érdekében történő nyújtásával vagy elfogadásával. A kizsákmányolás magában foglalja legalább
a prostitúció révén történő kizsákmányolást vagy a szexuális kizsákmányolás más formáit, a kényszermunkát
vagy szolgáltatásokat – a rabszolgatartást vagy a rabszolgatartáshoz hasonló gyakorlatot és a szolgaságot is
ideértve –, és a szervek kivételét; b) az „emberkereskedelem” áldozatának a jelen cikk a) pontjában meghatározott, szándékos kizsákmányolásába
való beleegyezése nem vehető figyelembe, ha az a) pontban szereplő elkövetési módok bármelyikét
alkalmazták; c) egy gyermek kizsákmányolás céljából történő toborzása, szállítása, átadása, rejtegetése vagy fogadása
„emberkereskedelemnek” minősül még akkor is, ha az nem jár a jelen cikk a) pontjában szereplő elkövetési
módok alkalmazásával; d) „gyermeknek” minősül minden tizennyolcadik életévét be nem töltött személy;
e) „áldozatnak” minősül minden természetes személy, aki sértettje a jelen cikk szerint meghatározott
emberkereskedelemnek. II. FEJEZET MEGELŐZÉS, EGYÜTTMŰKÖDÉS ÉS EGYÉB INTÉZKEDÉSEK
5. cikk Az emberkereskedelem megelőzése (1) A Felek intézkedéseket tesznek annak érdekében, hogy megteremtsék vagy megerősítsék az emberkereskedelem
megelőzéséért és leküzdéséért felelős szervek közötti nemzeti együttműködést.
(2) A Felek az emberkereskedelem megelőzése érdekében hatékony politikákat és programokat fogadnak el és/vagy
megerősítik azokat, például a következőkkel: kutatás, tájékoztatás, figyelemfelkeltő és oktatási kampányok, szociális és
gazdasági kezdeményezések, képzési programok, különösen az emberkereskedelem szempontjából különösen
veszélyeztetett személyek és az emberkereskedelem elleni fellépéssel foglalkozó szakemberek számára.
(3) A Felek a (2) bekezdésben említett valamennyi politika és program kialakítása, végrehajtása és értékelése során
elősegítik az emberi jogokon alapuló megközelítést, és biztosítják a nemi szempontok és a gyermekek érdekeinek
figyelembevételét. (4) A Felek megfelelő intézkedéseket tesznek, amelyek szükségesek a legális migráció biztosításához, különösen oly
módon, hogy az illetékes hatóságok gondoskodnak az adott állam területére történő jogszerű belépés és az ott
tartózkodás feltételeiről szóló tájékoztatásról. (5) A Felek speciális intézkedéseket tesznek annak érdekében, hogy csökkentsék a gyermekek emberkereskedelemmel
szembeni sebezhetőségét, mégpedig úgy, hogy védelmező környezetet biztosítanak számukra.
(6) A jelen cikk alapján elfogadott intézkedésekbe, ahol helyénvaló, be kell vonni a nem kormányzati szerveket, egyéb
érintett szervezeteket és a civil társadalom más olyan szervezeteit, amelyek célja az emberkereskedelem megelőzése
és az áldozatok védelme vagy segítése. 6. cikk
Intézkedések a kereslet csökkentése érdekében Az emberek, különösen a nők és a gyermekek kizsákmányolásának bármely formáját elősegítő és
emberkereskedelmet előidéző kereslet csökkentése érdekében a Felek jogi, közigazgatási, oktatási, szociális, kulturális
vagy egyéb intézkedéseket fogadnak el, illetve megerősítik azokat, beleértve:
a) a legjobb gyakorlatok, módszerek és stratégiák kutatása;
b) a média és a civil társadalom felelősségére és fontos szerepére felhívó kampányok annak tudatosítására, hogy
az emberkereskedelem egyik alapvető oka a kereslet; c) célzott információs kampányok, ahol helyénvaló, többek között a hatóságok és a politikai döntéshozók bevonásával;
d) megelőző intézkedések, beleértve oktatási programok szervezését iskolások számára, amelyekben felhívják
a figyelmet a nemi alapon történő megkülönböztetés elfogadhatatlan természetére és hátrányos következményeire,
valamint a nemek közötti egyenlőség, illetve az emberi méltóság és sérthetetlenség fontosságára.
7. cikk A határon alkalmazandó intézkedések (1) A személyek szabad mozgására vonatkozó nemzetközi kötelezettségvállalások tiszteletben tartása mellett a Felek
a lehetséges mértékben megerősítik azokat a határellenőrzéseket, amelyek szükségesek lehetnek az
emberkereskedelem megelőzéséhez és felderítéséhez. (2) A Felek jogalkotási vagy egyéb megfelelő intézkedéseket fogadnak el abból a célból, hogy a lehetséges mértékben
megelőzzék, hogy a kereskedelmi cégek által üzemeltetett szállítási eszközöket a jelen Egyezménnyel összhangban
meghatározott bűncselekmények elkövetésére felhasználják. (3) Amennyiben szükséges, és az alkalmazandó nemzetközi egyezmények tiszteletben tartása mellett, az ilyen
intézkedések tartalmazzák a kereskedelmi cégek – beleértve bármely közlekedési vállalatot vagy bármely szállítási
eszköz tulajdonosát, illetve üzemeltetőjét – kötelezését arra, hogy megbizonyosodjanak arról, minden utas
rendelkezik a célországba történő belépéséhez szükséges utazási okmányokkal.
(4) A Felek nemzeti jogukkal összhangban megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a jelen cikk
(3) bekezdésében meghatározott kötelezettség megsértése esetén szankciók álljanak rendelkezésre.
(5) A Felek olyan jogalkotási vagy egyéb intézkedéseket fogadnak el, amelyek nemzeti jogukkal összhangban a belépés
megtagadásához vagy a vízum érvénytelenítéséhez szükségesek olyan személyekkel szemben, akik részt vettek
a jelen Egyezménnyel összhangban meghatározott bűncselekmények elkövetésében. (6) A Felek megerősítik a határellenőrző szervek együttműködését, többek között a közvetlen kapcsolattartás
csatornáinak létesítése és működtetése útján. 8. cikk Az okmányok biztonsága és ellenőrzése
A Felek elfogadják azokat az intézkedéseket, amelyek biztosítják:
a) az általuk kibocsátott úti vagy személyazonosító okmányok olyan minőségét, hogy azokkal ne lehessen
könnyen visszaélni és azokat ne lehessen egyszerűen hamisítani, illetve törvénytelen módon megváltoztatni,
lemásolni vagy forgalomba hozni; és b) az általuk vagy nevükben kibocsátott úti vagy személyazonosító okmányok egységességét és biztonságát, és
azok törvénytelen előállításának és forgalomba hozatalának megakadályozását. 9. cikk
Az okmányok hitelessége és érvényessége Valamely Fél, egy másik Fél megkeresésére, nemzeti jogával összhangban, ésszerű időn belül igazolja a nevében
kibocsátott vagy az okmány tartalma szerint a nevében kibocsátott és feltételezhetően emberkereskedelem céljára
használt úti vagy személyazonosító okmányok hitelességét és érvényességét.
III. FEJEZET INTÉZKEDÉSEK AZ ÁLDOZATOK JOGAINAK VÉDELME ÉS ÉRVÉNYRE JUTTATÁSA ÉRDEKÉBEN, BIZTOSÍTVA
A NEMEK KÖZÖTTI EGYENLŐSÉGET 10. cikk Az áldozatok személyazonosságának megállapítása
(1) A Felek gondoskodnak illetékes hatóságaik részére az emberkereskedelem megelőzése és az ellene való küzdelem,
valamint az áldozatok – beleértve a gyermekeket – azonosítása és segítése terén elméleti és gyakorlati képesítéssel
rendelkező szakemberekről, és biztosítják, hogy a különböző hatóságok egymással és a támogatást nyújtó érintett
szervezetekkel együttműködjenek az áldozatok személyazonosságának megállapítása érdekében olyan eljárásban,
amely a női és a gyermek áldozatok speciális helyzetét megfelelően figyelembe veszi, valamint a megfelelő esetekben
tartózkodási engedély kibocsátása érdekében a jelen Egyezmény 14. cikkében meghatározott feltételeknek
megfelelően. (2) A Felek elfogadják azokat a jogalkotási vagy egyéb intézkedéseket, amelyek szükségesek az áldozatok
személyazonosságának megállapításához, szükség szerint a többi Szerződő Féllel és a támogatást nyújtó érintett
szervezetekkel együttműködésben. Minden Fél biztosítja, hogy ha az illetékes hatóságok alapos okkal feltételezik,
hogy egy személy emberkereskedelem áldozatává vált, akkor ezt a személyt nem távolítják el a területéről addig, amíg
az illetékes hatóságok be nem fejezik az annak megállapítására irányuló eljárást, hogy a személy a jelen Egyezmény
18. cikkében szereplő bűncselekmény áldozatává vált-e, és biztosítják, hogy a személy a 12. cikk (1) és
(2) bekezdésében meghatározott segítségben részesüljön. (3) Amennyiben az áldozat életkora bizonytalan és okkal feltételezhető, hogy gyermek, akkor azt kell vélelmezni, hogy az
áldozat gyermek, és életkorának megállapításáig speciális védőintézkedéseket kell számára biztosítani.
(4) Amint egy kísérő nélküli gyermek esetében megállapításra kerül, hogy áldozat, a Felek:
a) gondoskodnak a gyermek képviseletéről törvényes képviselő vagy egyéb, a gyermek legfőbb érdekében eljárni
köteles szervezet vagy hatóság útján; b) megteszik a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy megállapítsák személyazonosságát és az
állampolgárságát; c) megtesznek minden erőfeszítést a gyermek családjának felkutatása érdekében, amennyiben ez a gyermek
legfőbb érdekét szolgálja. 11. cikk A magánélet védelme
(1) A Felek védik az áldozatok magánéletét és személyazonosságát. Az áldozatok személyes adatai a személyes adatok
gépi feldolgozása során az egyének védelméről szóló Egyezmény (ETS 108) rendelkezéseivel összhangban tárolhatók
és használhatók fel. (2) A Felek intézkedéseket fogadnak el annak biztosítása érdekében, hogy különösen a gyermek áldozat
személyazonossága vagy azonosítását lehetővé tevő részletek ne kerülhessenek nyilvánosságra a média útján vagy
más módon, kivéve olyan eseteket, amikor a cél a családtagok felkutatásának elősegítése vagy a gyermek jólétének és
védelmének más módon történő biztosítása. (3) A Felek megfontolják, hogy az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló Egyezmény 10. cikkének az
Emberi Jogok Európai Bírósága általi értelmezésével összhangban olyan intézkedéseket fogadjanak el, amelyek
felhívják a médiát az áldozatok magánéletének és személyazonosságának védelmére önszabályozás vagy állami
szabályozás útján, illetve az állami szervekkel együttműködésben létrehozott szabályokkal.
12. cikk Áldozatsegítés (1) A Felek elfogadják azokat a jogalkotási vagy egyéb intézkedéseket, melyek segítséget nyújtanak az áldozatok fizikai,
pszichológiai és szociális felépüléséhez. Az ilyen segítségnyújtás legalább az alábbiakat foglalja magában:
a) a létfenntartáshoz szükséges körülmények biztosítása a következő intézkedések útján: megfelelő és
biztonságos elszállásolás, pszichológiai és anyagi segítségnyújtás; b) sürgősségi orvosi ellátáshoz való hozzájutás;
c) amennyiben szükséges, fordítási és tolmácsolási segítségnyújtás; d) tanácsadás és tájékoztatás, különösen az áldozatok törvényes jogairól és az általuk igénybe vehető segítségről,
olyan nyelven, amelyet az áldozat megért; e) segítségnyújtás az áldozatok jogainak és érdekeinek – az elkövetőkkel szemben folytatott büntetőeljárás
megfelelő szakaszaiban – a hatóság elé tárásához és figyelembe vételéhez;
f) gyermekek esetében az oktatáshoz való hozzáférés biztosítása.
(2) A Felek megfelelően figyelembe veszik az áldozatok biztonsági és védelmi szükségleteit.
(3) A Felek megfelelő orvosi vagy más segítségnyújtásról gondoskodnak a területükön jogszerűen tartózkodó olyan
áldozatok számára, akik rászorulnak arra és nem rendelkeznek megfelelő anyagi fedezettel.
(4) A Felek elfogadják azokat a szabályokat, amelyek lehetővé teszik a területükön jogszerűen tartózkodó áldozatok
munkavállalását, szakképesítésben és oktatásban való részvételét. (5) A Felek nemzeti jogszabályaikkal összhangban, ahol helyénvaló, intézkedéseket tesznek a nem-kormányzati
szervekkel, egyéb érintett szervezetekkel, valamint a civil társadalom egyéb áldozatsegítő szervezeteivel való
együttműködés érdekében. (6) A Felek elfogadják azokat a jogalkotási vagy egyéb intézkedéseket, amelyek alapján az áldozatnak való
segítségnyújtás nem tehető függővé tanúskodási szándékától. (7) A jelen cikkben foglalt rendelkezések végrehajtása érdekében a Felek biztosítják, hogy a segítségnyújtásra kölcsönös
egyetértés és információ alapján kerül sor, figyelembe véve azon személyek speciális igényeit, akik kiszolgáltatott
helyzetben vannak, valamint a gyermekek jogait az elhelyezés, az oktatás és a megfelelő egészségügyi ellátás
tekintetében. 13. cikk Felépülési és gondolkodási időszak (1) A Felek nemzeti jogukban legalább 30 nap időtartamú felépülési és gondolkodási időszakot biztosítanak, amennyiben
az érintett személyről alapos okkal feltételezhető, hogy áldozat. Ezen időszaknak elegendőnek kell lennie az érintett
személy számára ahhoz, hogy felépüljön és kikerüljön a kereskedők befolyása alól, és/vagy megalapozott döntést
hozzon arról, hogy együttműködik-e az illetékes hatóságokkal. Ez alatt az időszak alatt nem hajtható végre vele
szemben kiutasítási határozat. Ez a rendelkezés nem érinti az illetékes hatóságoknak a releváns nemzeti eljárások
során, különösen a bűncselekmények nyomozási és vádemelési szakaszában tett intézkedéseit. Ez alatt az időszak alatt
a Felek engedélyezik az érintett személy számára, hogy a területükön tartózkodjon.
(2) Ezen időszak alatt a jelen cikk (1) bekezdésében meghatározott személyek jogosultak a 12. cikk (1) és (2) bekezdésében
felsorolt intézkedések igénybevételére. (3) A Felek nem kötelesek ezen időtartam betartására, ha az közrendi okok miatt nem lehetséges vagy az áldozati státusz
nem megfelelően került megállapításra. 14. cikk Tartózkodási engedély
(1) A Felek az áldozatok számára meghosszabbítható tartózkodási engedélyt adnak ki az alábbi két eset valamelyikében
vagy mindkettő együttes fennállása esetén: a) az illetékes hatóság álláspontja szerint az áldozatok tartózkodása személyes körülményeik miatt szükséges;
b) az illetékes hatóság álláspontja szerint az áldozatok tartózkodása az illetékes hatóságokkal való együttműködés
érdekében szükséges a nyomozás, illetve a büntetőeljárás alatt.
(2) A gyermek áldozatok esetében a tartózkodási engedélyt, amennyiben az jogilag szükséges, a gyermek legfőbb
érdekét szem előtt tartva kell kiadni, és amennyiben helyénvaló, ugyanazon feltételek szerint kell meghosszabbítani.
(3) A tartózkodási engedély meghosszabbításának elutasítására vagy visszavonására a Fél nemzeti jogszabályai az
irányadók. (4) Abban az esetben, ha az áldozat más típusú tartózkodási engedély kiadását kérelmezi, az érintett Fél figyelembe veszi,
hogy az áldozat az (1) bekezdésben foglaltaknak megfelelően rendelkezett-e, vagy rendelkezik-e tartózkodási
engedéllyel. (5) Figyelemmel a Feleknek a jelen Egyezmény 40. cikkében megfogalmazott kötelezettségeire, a Felek gondoskodnak
arról, hogy a tartózkodási engedély jelen cikknek megfelelő kiadása nem érinti sem a menedékjog kérelmezését, sem
a menedék biztosítását. 15. cikk Kárenyhítés és jogvédelem
(1) A Felek az áldozatok számára az illetékes hatóságokkal való első kapcsolatfelvételüktől kezdődően hozzáférhetővé
teszik a rájuk vonatkozó bírósági és közigazgatási eljárásokra vonatkozó információkat, számukra érthető nyelven.
(2) A Felek nemzeti jogukban szabályozzák az áldozatok jogi segítségnyújtáshoz való jogát és azokat a feltételeket,
amelyek szerint az áldozat ingyenes jogi tanácsadásban részesülhet.
(3) A Felek nemzeti jogukban biztosítják az áldozatoknak azt a jogát, hogy az elkövetőktől kártérítésben részesüljenek.
(4) A Felek jogalkotási vagy egyéb intézkedéseket fogadnak el annak érdekében, hogy a nemzeti joggal összhangban
biztosítsák az áldozatok kárenyhítését, például az áldozatok számára egy kárenyhítési alap létrehozásával, vagy az
áldozatok számára szociális segítségnyújtásra és szociális integrációjukra irányuló intézkedések vagy programok
útján, amelyek a 23. cikkben foglalt intézkedések alkalmazása során befolyt nyereségből finanszírozhatók.
16. cikk Az áldozatok visszairányítása és hazatérése (1) Az a Fél, amelynek az áldozat állampolgára, vagy amelynek területén az áldozatnak a fogadó Fél területére való
belépésekor állandó tartózkodásra volt jogosultsága, aránytalan vagy indokolatlan késedelem nélkül elősegíti és
elfogadja – az adott személy jogainak, biztonságának és méltóságának megfelelő figyelembevételével – annak
visszatérését. (2) Abban az esetben, amikor valamely Fél visszairányít egy áldozatot egy másik államba, megfelelően figyelembe kell
venni az adott személy jogait, biztonságát és méltóságát, valamint az áldozati helyzetével kapcsolatos bármilyen jogi
eljárást, és a visszatérésnek lehetőség szerint önkéntes alapon kell történnie.
(3) A fogadó Fél megkeresése esetén a megkeresett Fél visszaigazolni köteles, hogy az áldozat az állampolgára, vagy
a területén állandó tartózkodásra volt jogosultsága a fogadó Fél területére történt belépésekor.
(4) A nem megfelelő okmányokkal rendelkező áldozatok visszatérésének megkönnyítése érdekében az a Fél, amelynek
a személy az állampolgára, vagy amelynek területén a fogadó Fél területére történt belépésekor állandó tartózkodásra
volt jogosultsága, a fogadó Fél kérésére köteles olyan úti okmányokat vagy más személyazonosításra alkalmas
okmányt kibocsátani, amely lehetővé teszi a személy utazását és visszatérését a területére.
(5) A Felek elfogadják azokat a jogalkotási vagy egyéb intézkedéseket, amelyek szükségesek visszafogadási programok
létrehozásához, bevonva a megfelelő nemzeti vagy nemzetközi szerveket és a nem kormányzati szervezeteket. Az
ilyen visszafogadási programok célja az ismételt áldozattá válás elkerülése. A Felek erőfeszítéseket tesznek az
áldozatoknak a visszafogadó ország társadalmába való be- és visszailleszkedése érdekében, beleértve az oktatási
rendszert és a munka világát, különösen a szakmai képességek elsajátítása és bővítése útján. Gyermekek esetében az
ilyen programok tartalmazzák az oktatáshoz való jogot, valamint olyan intézkedéseket, amelyek biztosítják
a megfelelő ellátásukat, vagy a családjukba vagy más megfelelő ellátási rendszerbe való befogadásukat.
(6) A Felek elfogadják azokat a jogalkotási vagy egyéb intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az áldozatokat
felvilágosítsák – szükség esetén az érintett Felek közreműködésével – azoknak a szervezeteknek az elérhetőségéről,
amelyek a visszafogadó országban segítséget nyújthatnak számukra, mint például bűnüldöző szervek, nem
kormányzati szervezetek, jogi tanácsadók és szociális jóléti ügynökségek.
(7) Gyermek áldozatok nem irányíthatók vissza olyan államba, amelyről kockázati és biztonsági elemzést követően
feltehető, hogy a visszatérés nem felel meg a gyermek legfőbb érdekeinek.
17. cikk A nemek közötti egyenlőség A jelen Fejezet intézkedéseinek alkalmazása során minden Fél elősegíti a nemek közötti egyenlőség érvényesülését az
intézkedések alakítása, végrehajtása és értékelése során. IV. FEJEZET
BÜNTETŐ ANYAGI JOG 18. cikk Az emberkereskedelem bűncselekménnyé nyilvánítása
A Felek elfogadják azokat a jogalkotási és egyéb intézkedéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy a jelen Egyezmény
4. cikkében meghatározott cselekmény szándékos elkövetését bűncselekménnyé nyilvánítsák.
19. cikk Az áldozat kizsákmányolásának bűncselekménnyé nyilvánítása A Felek megfontolják olyan jogalkotási és egyéb intézkedések elfogadását, amelyek ahhoz szükségesek, hogy
a nemzeti jogban bűncselekménnyé nyilvánítsák a 4. cikk a) pontjában meghatározott szolgáltatások kizsákmányolási
célból történő igénybevételét annak tudatában, hogy az érintett személy emberkereskedelem áldozata.
20. cikk Úti, illetve személyazonosító okmányokkal kapcsolatos cselekmények bűncselekménnyé nyilvánítása
A Felek elfogadják azokat a jogalkotási és egyéb intézkedéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy bűncselekménnyé
nyilvánítsák a következő magatartásokat, amennyiben azokat szándékosan, és emberkereskedelem elkövetésének
lehetővé tétele céljából követik el: a) úti, illetve személyazonosító okmány hamisítása;
b) ilyen okmány megszerzése vagy átadása; c) más személy úti, illetve személyazonosító okmányának visszatartása, elvétele, elrejtése, megrongálása vagy
megsemmisítése. 21. cikk Kísérlet, bűnsegély vagy felbujtás (1) A Felek elfogadják azokat a jogalkotási és egyéb intézkedéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy szándékos
elkövetés esetén büntetendő legyen a jelen Egyezmény 18. és 20. cikkében foglalt magatartások elkövetésére irányuló
bűnsegély és felbujtás. (2) A Felek elfogadják azokat a jogalkotási és egyéb intézkedéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy szándékos
elkövetés esetén büntetendő legyen a jelen Egyezmény 18. és 20. cikk a) pontjában meghatározott magatartások
elkövetésére irányuló kísérlet. 22. cikk Jogi személyek felelőssége
(1) A Felek elfogadják azokat a jogalkotási és egyéb intézkedéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy a jelen
Egyezményben foglalt bűncselekményekkel kapcsolatban a jogi személyek felelősségre vonhatók legyenek, ha azt
olyan természetes személy követi el a jogi személy javára, akár önállóan, akár a jogi személy valamely szervének
tagjaként eljárva, aki a jogi személyen belül vezető tisztséget tölt be, amely kiterjed
a) a jogi személy képviseletének jogára; b) a jogi személy nevében döntések meghozatalának jogára;
c) a jogi személyen belüli ellenőrzés jogára. (2) Az (1) bekezdésben meghatározott eseteken kívül, a Szerződő Felek megteszik az ahhoz szükséges intézkedéseket,
hogy a jogi személy felelősségre vonható legyen abban az esetben is, ha az (1) bekezdésben meghatározott
természetes személy részéről gyakorolt felügyelet vagy ellenőrzés hiánya teszi lehetővé, hogy a felügyelete alá tartozó
természetes személy a jogi személy javára elkövesse a jelen Egyezményben meghatározott bűncselekményeket.
(3) A Felek jogrendszerének alapelveivel összhangban a jogi személy felelőssége lehet büntetőjogi, polgári jogi vagy
közigazgatási jogi. (4) A jogi személy felelősségének megállapítása nem zárja ki a bűncselekményt elkövető természetes személy
büntetőjogi felelősségének megállapítását. 23. cikk Büntetések és intézkedések
(1) A Felek elfogadják azokat a jogalkotási és egyéb intézkedéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy a 18–21. cikkben
foglalt bűncselekmények hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókkal legyenek büntethetők. Ezek a szankciók
a 18. cikkben meghatározott bűncselekmények természetes személy általi elkövetése esetén szabadságmegvonással
járó büntetéseket is magukban foglalnak, amelyek kapcsán kiadatásra kerülhet sor.
(2) A Felek biztosítják, hogy a 22. cikkel összhangban felelősnek talált jogi személyek hatékony, arányos és visszatartó
erejű büntetőjogi vagy nem-büntetőjogi szankciókkal büntethetők legyenek, beleértve a vagyoni szankciókat is.
(3) A Felek elfogadják a szükséges jogalkotási és egyéb intézkedéseket, amelyek megteremtik annak lehetőségét, hogy
a jelen Egyezmény 18. és 20. cikk a) pontjával összhangban meghatározott bűncselekményekhez használt eszközöket
vagy a bűncselekményekből származó jövedelmet, illetve az azok helyébe lépett azonos értékű vagyont
elkobozhassák, vagy más módon elvonhassák. (4) A Felek elfogadják azokat a jogalkotási vagy egyéb intézkedéseket, amelyek lehetővé teszik az emberkereskedelem
elkövetéséhez használt létesítmények ideiglenes vagy végleges bezárását anélkül, hogy jóhiszemű harmadik felek
jogait sértené, illetve az elkövető ideiglenes vagy végleges eltiltását azon tevékenység folytatásától, amelynek
keretében a cselekményt elkövették. 24. cikk Súlyosító körülmények
A Felek biztosítják, hogy a jelen Egyezmény 18. cikkével összhangban meghatározott bűncselekmények miatti
büntetések kiszabása során a következő körülményeket súlyosító körülményként veszik figyelembe:
a) az áldozat életét veszélyeztető, szándékosan vagy súlyos gondatlansággal történő elkövetés;
b) gyermek sérelmére történő elkövetés; c) hivatalos személy által feladatai ellátása során történő elkövetés;
d) bűnszervezetben történő elkövetés. 25. cikk Korábbi elítélések
A Felek elfogadják azokat a jogalkotási és egyéb intézkedéseket, amelyek lehetőséget biztosítanak arra, hogy
a büntetés kiszabása során figyelembe vehetők legyenek egy másik Fél által hozott, a jelen Egyezménnyel
összhangban meghatározott bűncselekményekkel kapcsolatos jogerős ítéletek. 26. cikk
A büntethetőség kizárása A Felek nemzeti jogrendszerük alapelveivel összhangban lehetőséget biztosítanak arra, hogy az áldozatok
mentesüljenek a büntetés kiszabása alól a jogellenes cselekményekben való részvételük miatt, addig a mértékig,
ameddig kényszer hatása alatt cselekedtek. V. FEJEZET NYOMOZÁS, VÁDEMELÉS, BÜNTETŐ ELJÁRÁSJOG
27. cikk Kérelemre vagy hivatalból indult eljárások (1) A Felek biztosítják, hogy a jelen Egyezménnyel összhangban meghatározott bűncselekmények esetében a nyomozás
vagy a vádemelés ne függjön az áldozat bejelentésétől vagy feljelentésétől, legalább abban az esetben, ha
a bűncselekményt részben vagy egészben a Fél területén követték el.
(2) A Felek biztosítják, hogy a nem a lakóhelyük szerinti Fél államának területén elkövetett bűncselekmény áldozatai
a lakóhelyük szerinti állam illetékes hatóságainál tehessenek feljelentést. Amennyiben az a hatóság, amelynél
a feljelentést tették, nem rendelkezik az ügyben hatáskörrel, késedelem nélkül továbbítja azt azon Fél illetékes
hatóságának, amelynek területén a bűncselekményt elkövették. A feljelentéssel kapcsolatban a bűncselekmény
elkövetésének helye szerinti Fél nemzeti joga szerint kell eljárni.
(3) A Felek a nemzeti jogukkal összhangban jogalkotási vagy egyéb intézkedésekkel biztosítják annak lehetőségét, hogy
a jelen Egyezmény 18. cikkével összhangban meghatározott bűncselekményekkel kapcsolatos büntetőeljárások során
az emberkereskedelem elleni küzdelemmel vagy az emberi jogok védelmével foglalkozó csoportok, alapítványok,
egyesületek, illetve nem-kormányzati szervezetek segítséget és/vagy támogatást nyújthassanak az áldozatok
számára, azok beleegyezése esetén. 28. cikk Az áldozatok, a tanúk, valamint az igazságügyi hatóságokkal együttműködők védelme
(1) A Felek elfogadják a szükséges jogalkotási vagy egyéb intézkedéseket, amelyek alapján az alábbi személyek számára
hatékony és megfelelő védelem biztosítható az esetleges megtorlással vagy megfélemlítéssel szemben, különösen az
elkövetők elleni nyomozás és vádemelés ideje alatt és azt követően:
a) az áldozatok; b) amennyiben helyénvaló, akik a jelen Egyezmény 18. cikkével összhangban meghatározott bűncselekményeket
bejelentik, vagy a nyomozó, illetve a vádhatósággal egyéb módon együttműködnek;
c) azok a tanúk, akik a jelen Egyezmény 18. cikkével összhangban meghatározott bűncselekmények esetében
tanúvallomást tesznek; d) amennyiben szükséges, az a) és a c) pontban említett személyek családtagjai.
(2) A Felek elfogadják azokat a jogalkotási vagy egyéb intézkedéseket, amelyek alapján többféle védelmi módszer
biztosítható. Ide tartozhat a fizikai védelem, a lakóhely és a személyazonosság megváltoztatása, valamint
álláskeresésben való segítségnyújtás. (3) A gyermek áldozat számára speciális védelmi intézkedéseket kell biztosítani, amelyek figyelembe veszik a gyermek
legfőbb érdekét. (4) A Felek elfogadják a szükséges jogalkotási vagy egyéb intézkedéseket, amelyek alapján szükség esetén megfelelő
védelem biztosítható az esetleges megtorlással vagy megfélemlítéssel szemben, különösen az elkövetők elleni
nyomozás és vádemelés ideje alatt és azt követően azon csoportok, alapítványok, egyesületek, illetve
nem-kormányzati szervezetek tagjai számára, amelyek a 27. cikk (3) bekezdésében meghatározott tevékenységet
látnak el. (5) A Felek megfontolják, hogy más államokkal szerződéseket vagy megállapodásokat kötnek a jelen cikk végrehajtása
érdekében. 29. cikk Szakhatóságok és koordináló szervek (1) A Felek elfogadják azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek lehetnek annak biztosítására, hogy személyek,
illetve szervezetek az emberkereskedelem elleni küzdelemre és az áldozatok védelmére szakosodjanak. Ezeknek
a személyeknek, illetve szervezeteknek – a Fél jogrendszerének alapelveivel összhangban – megfelelő függetlenséget
kell biztosítani ahhoz, hogy feladataikat hatékonyan és bármiféle illetéktelen befolyásolástól mentesen tudják ellátni.
Ezeknek a személyeknek, illetve a szervezetek alkalmazottainak a feladataik ellátásához megfelelő képzésben kell
részesülniük, és elegendő pénzügyi forrásokkal kell rendelkezniük. (2) A Felek elfogadják azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek lehetnek a kormányzati szervek és az
emberkereskedelemmel foglalkozó egyéb közhivatalok politikái és intézkedései közötti összhang biztosításához,
amennyiben szükséges, koordináló testületek felállítása útján. (3) A Felek megfelelő képzést biztosítanak az érintett tisztviselők számára az emberkereskedelem megelőzése, illetve az
ellene való küzdelem terén, beleértve az emberi jogi képzést is. A képzés lehet szervezet-specifikus, és amennyiben
helyénvaló, a következőkre helyezi a hangsúlyt: az emberkereskedelem megelőzésének módszerei, az
emberkereskedők elleni büntetőeljárás, illetve az áldozatok jogainak védelme, beleértve az áldozatoknak az
emberkereskedőkkel szembeni védelmét is. (4) A Felek megfontolják egy Nemzeti Megbízott kinevezését vagy más mechanizmus létrehozását, aki/amely ellenőrzi az
állami intézmények emberkereskedelem elleni intézkedéseit és a nemzeti jog előírásainak végrehajtását.
30. cikk Bírósági eljárások Az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló Egyezmény rendelkezéseivel, különösen annak
6. cikkével és nemzeti jogszabályaik által meghatározott feltételekkel összhangban, a Felek elfogadják azokat
a jogalkotási vagy egyéb intézkedéseket, amelyek a bírósági eljárások folyamán biztosítják:
a) az áldozatok magánéletének, és amennyiben szükséges, személyazonosságának védelmét;
b) az áldozatok biztonságát és megfélemlítéstől való védelmét,
gyermek áldozatok esetében különös tekintettel a gyermekek igényeire, és biztosítva speciális védelmi
intézkedésekhez való jogukat. 31. cikk Joghatóság (1) A Felek elfogadják azokat a jogalkotási és egyéb intézkedéseket, amelyek szükségesek a jelen Egyezményben
meghatározott bűncselekmények feletti joghatóságuk biztosítására, amennyiben a bűncselekményt:
a) a Fél területén; vagy b) a Fél lobogója alatt hajózó járművön; vagy
c) a Fél nemzeti joga szerint lajstromozott légi járművön követik el; vagy
d) valamely állampolgára, vagy olyan hontalan követi el, akinek a szokásos tartózkodási helye a területén
található, amennyiben a cselekmény az elkövetés helye szerint büntetendő; vagy a cselekményt olyan helyen
követték el, amely nem tartozik egyetlen állam joghatósága alá sem;
e) valamely állampolgára ellen követik el. (2) Bármely Fél, az aláíráskor, vagy a megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okirat letétbe helyezésekor, az
Európa Tanács Főtitkárához címzett nyilatkozattal kinyilváníthatja, hogy fenntartja magának a jogot, hogy az
(1) bekezdés d) és e) pontjában, vagy annak bármely részében meghatározott joghatósági szabályokat nem
alkalmazza, vagy csak meghatározott esetekben, illetve feltételek mellett alkalmazza.
(3) A Felek megfelelő intézkedéseket fogadnak el annak érdekében, hogy a jelen Egyezményben meghatározott
bűncselekmények esetében megállapítsák joghatóságukat, ha a bűncselekmény feltételezett elkövetője
a területükön tartózkodik, és a kiadatási kérelem kizárólag az elkövető állampolgársága miatt nem teljesíthető a másik
Fél részére, annak kiadatási kérelme ellenére. (4) Amennyiben több Fél joghatósága is kiterjed valamely, a jelen Egyezménnyel összhangban meghatározott
feltételezett bűncselekményre, akkor az érintett Felek, amennyiben szükséges, egyeztetnek a büntetőeljárás
szempontjából legmegfelelőbb joghatóság megállapítása érdekében. (5) A nemzetközi jog általános szabályaira tekintettel, a jelen Egyezmény nem zárja ki a Fél nemzeti joga szerint
meghatározott büntetőjogi joghatóságának gyakorlását. VI. FEJEZET NEMZETKÖZI EGYÜTTMŰKÖDÉS ÉS EGYÜTTMŰKÖDÉS A CIVIL TÁRSADALOMMAL
32. cikk A nemzetközi együttműködés alapelvei és az azt célzó intézkedések
A Felek a jelen Egyezményben foglalt rendelkezéseknek megfelelően az egységes vagy kölcsönös jogi
szabályozásukon alapuló nemzetközi és regionális szerződéseket és megállapodásokat, valamint nemzeti jogukat
alkalmazva, a lehető legszélesebb körben együttműködnek az alábbi célból:
– az emberkereskedelem megelőzése és leküzdése, – az áldozatok védelme és segítése,
– a jelen Egyezménnyel összhangban meghatározott bűncselekményekkel kapcsolatos nyomozások vagy
eljárások érdekében. 33. cikk Veszélyeztetett vagy eltűnt személyekkel kapcsolatos intézkedések
(1) Amennyiben a rendelkezésére álló információk alapján valamely Fél alapos okkal feltételezi, hogy a 28. cikk
(1) bekezdésében meghatározott személy élete, szabadsága vagy fizikai épsége közvetlen veszélyben van valamely
másik Fél területén, az információval rendelkező Fél az ilyen veszélyhelyzetben haladéktalanul továbbítja azt az
utóbbinak a megfelelő védőintézkedések megtétele érdekében. (2) A jelen Egyezményben részes Felek megfontolhatják együttműködésük megerősítését az eltűntként körözött
személyek, különösen eltűnt gyerekek felkutatása esetén, amennyiben a rendelkezésre álló információ alapján
feltehető, hogy az adott személy emberkereskedelem áldozata. Ebből a célból a Felek két- és többoldalú
megállapodásokat köthetnek egymással. 34. cikk Információ (1) A megkeresett Fél haladéktalanul tájékoztatja a megkereső Felet a jelen Fejezet alapján végrehajtott eljárások
eredményéről. A megkeresett Fél haladéktalanul tájékoztatja a megkereső Felet bármely olyan körülményről is, amely
lehetetlenné teszi a tervezett eljárás lefolytatását, vagy azt feltehetően jelentősen késlelteti.
(2) A Felek, nemzeti joguk keretein belül, megkeresés nélkül bármely Fél számára továbbíthatnak olyan, az általuk
folytatott nyomozás során birtokukba jutott információt, amelyről feltételezik, hogy segítségére lesz a fogadó Félnek
a jelen Egyezménnyel összhangban meghatározott bűncselekményekkel kapcsolatos nyomozás vagy büntetőeljárás
megindításához vagy lefolytatásához, illetve az adott Félnek a jelen Fejezet alapján történő együttműködés iránti
megkereséséhez vezethet. (3) Az információ átadása előtt az átadó Fél az információ átadását annak bizalmas kezeléséhez vagy más feltételekhez
kötheti. Amennyiben a fogadó Fél ezeknek a feltételeknek nem tud eleget tenni, köteles erről az átadó Felet értesíteni,
amely dönt arról, hogy az információt ennek ellenére átadja-e. Amennyiben a fogadó Fél átveszi a feltételekhez kötött
információt, akkor a feltételeket köteles betartani. (4) A 13., 14. és 16. cikkekkel kapcsolatos, az azokban meghatározott jogok biztosításához szükséges információkat az
érintett Fél kérésére a jelen Egyezmény 11. cikkének megfelelő alkalmazásával haladéktalanul továbbítani kell.
35. cikk Együttműködés a civil társadalommal A Felek a jelen Egyezmény céljainak elérése érdekében stratégiai társulások létrehozása útján elősegítik az állami
szervek és a hivatalos személyek, valamint a nem kormányzati szervezetek és a civil társadalom egyéb releváns
szervezetei és tagjai közötti együttműködést. VII. FEJEZET
ELLENŐRZŐ MECHANIZMUS
36. cikk Az Emberkereskedelem Elleni Küzdelem Szakértői Csoportja
(1) Az Emberkereskedelem Elleni Küzdelem Szakértői Csoportja (a továbbiakban: „GRETA”) figyelemmel kíséri a jelen
Egyezménynek a Felek által történő végrehajtását. (2) A GRETA legalább tíz és legfeljebb tizenöt tagból áll, figyelemmel a nemi és a földrajzi egyensúlyra, valamint a több
tudományágat átfogó tapasztalatokra. A tagokat a Felek Bizottsága választja meg egyszer meghosszabbítható négy
éves időtartamra, a jelen Egyezmény Szerződő Államainak állampolgárai közül.
(3) A GRETA tagjainak kiválasztása során az alábbi elveket kell figyelembe venni:
a) olyan személyek közül kell választani, akik magas erkölcsi jellemmel rendelkeznek, az emberi jogok, az
áldozatvédelem és áldozatsegítés, valamint az emberkereskedelem elleni küzdelem terén elismert
szakemberek, vagy a jelen Egyezményben szabályozott területeken szakmai tapasztalattal rendelkeznek;
b) egyéni minőségükben járnak el, feladataik végrehajtása során függetlenek és elfogulatlanok, továbbá
feladataik hatékony végrehajtásához elégséges idővel rendelkeznek; c) a GRETA két tagja nem lehet azonos állam polgára;
d) a főbb jogrendszerek képviselői. (4) A GRETA tagjainak megválasztására vonatkozó eljárást a jelen Egyezmény hatálybalépését követő egy éven belül
a Miniszterek Bizottsága határozza meg az Egyezményben részes Felekkel való egyeztetést és azok egyhangú
hozzájárulásának megszerzését követően. A GRETA elfogadja saját eljárási szabályzatát.
37. cikk A Felek Bizottsága (1) A Felek Bizottsága a jelen Egyezmény Részes Államainak az Európa Tanács Miniszterek Bizottságában részt vevő
képviselőiből, valamint a jelen Egyezmény azon Feleinek képviselőiből áll, akik nem tagjai az Európa Tanácsnak.
(2) A Felek Bizottságát az Európa Tanács Főtitkára hívja össze. Az első ülésre a jelen Egyezmény hatálybalépését követő
egy éven belül kerül sor a GRETA tagjainak megválasztása érdekében. Ezt követően akkor ülésezik, ha a Felek
egyharmada, a GRETA elnöke vagy a Főtitkár ezt kéri.
(3) A Felek Bizottsága elfogadja saját eljárási szabályzatát.
38. cikk Eljárás (1) Az értékelési eljárás a jelen Egyezmény Feleire irányul és több körben zajlik, amelyek hosszát a GRETA határozza meg.
A GRETA minden kör kezdetén kiválasztja az értékelési eljárás alapjául szolgáló rendelkezéseket.
(2) A GRETA meghatározza az értékelés legmegfelelőbb eszközeit. A GRETA többek között minden értékelési körre
vonatkozóan elfogadhat egy kérdőívet, amely a jelen Egyezménynek a Felek általi végrehajtása értékelésének alapjául
szolgál. Ez a kérdőív minden Félhez szól. A Felek kötelesek ezen kérdőívre válaszolni, továbbá a GRETA valamennyi
információ iránti megkeresésére is. (3) A GRETA információt kérhet a civil társadalomtól.
(4) A GRETA ezen felül a nemzeti hatóságokkal, valamint az általuk kijelölt „kapcsolattartó személyekkel” együttműködve,
és amennyiben szükséges, független nemzeti szakértők segítségével, országlátogatásokat szervezhet. Ezen
látogatások ideje alatt meghatározott területek szakértői is a GRETA segítségére lehetnek.
(5) A GRETA jelentéstervezetet készít, amely tartalmazza az értékelés alapjául szolgáló rendelkezések végrehajtásáról
szóló elemzést, valamint arra vonatkozó javaslatokat és ajánlásokat, hogy az érintett Fél milyen módon kezelje a feltárt
problémákat. A jelentéstervezetet véleményezésre megküldik az értékelt Félnek. A Fél észrevételeit a GRETA
figyelembe veszi jelentésének elkészítésénél. (6) Ennek alapján a GRETA jelentést és következtetéseket fogad el az érintett Fél által a jelen Egyezmény végrehajtása
érdekében tett intézkedésekről. Ezt a jelentést és következtetéseket meg kell küldeni az érintett Félnek és a Felek
Bizottságának. A GRETA jelentése és következtetései elfogadásuktól kezdve nyilvánosak, az érintett Fél esetleges
észrevételeivel együtt. (7) A jelen cikk (1)–(6) bekezdésében meghatározott eljárást nem érintve, a Felek Bizottsága a GRETA jelentése és
következtetései alapján ajánlásokat fogadhat el az érintett Fél számára
a) a GRETA következtetéseinek végrehajtása érdekében elfogadandó intézkedésekről, amennyiben szükséges,
határidőt tűzhet a végrehajtásukról szóló tájékoztatás megküldésére, és
b) azzal a céllal, hogy elősegítse az érintett Féllel való együttműködést a jelen Egyezmény megfelelő végrehajtása
érdekében. VIII. FEJEZET EGYÉB NEMZETKÖZI SZERZŐDÉSEKKEL VALÓ VISZONY
39. cikk Az Egyesült Nemzetek keretében létrejött, a nemzetközi szervezett bűnözés elleni Egyezménynek
az emberkereskedelem, különösen a nők és gyermekek kereskedelme megelőzéséről, visszaszorításáról
és büntetéséről szóló Jegyzőkönyvéhez való viszony A jelen Egyezmény nem érinti az Egyesült Nemzetek keretében létrejött, a nemzetközi szervezett bűnözés elleni
Egyezménynek az emberkereskedelem, különösen a nők és gyermekek kereskedelme megelőzéséről,
visszaszorításáról és büntetéséről szóló Jegyzőkönyve rendelkezéseiből származó jogokat és kötelezettségeket, és
célja, hogy az abban meghatározott védelmi szintet erősítse, és továbbfejlessze annak rendelkezéseit.
40. cikk Egyéb nemzetközi szerződésekkel való viszony (1) A jelen Egyezmény nem érinti az azokból a nemzetközi szerződésekből származó jogokat és kötelezettségeket,
amelyek a jelen Egyezmény által is szabályozott kérdéseket szabályoznak, és amelyeknek a Felek tagjai vagy azok
lesznek, és amelyek az áldozatok számára magasabb fokú védelmet és segítséget biztosítanak.
(2) Az Egyezményben részes Felek két- vagy többoldalú megállapodásokat köthetnek egymással a jelen Egyezményben
szabályozott kérdések körében annak érdekében, hogy kiegészítsék vagy megerősítsék annak rendelkezéseit, vagy
megkönnyítsék az abban foglalt elvek alkalmazását. (3) Azon Felek, amelyek az Európai Unió tagállamai – a jelen Egyezmény tárgyának és céljának, továbbá más Felekkel való
teljes alkalmazásának érintetlenül hagyása mellett – egymás közötti kapcsolataikban a közösségi és az európai uniós
szabályokat alkalmazzák, amennyiben léteznek az érintett tárgyat szabályozó és a konkrét esetre alkalmazható
közösségi vagy európai uniós szabályok. (4) A jelen Egyezmény rendelkezései nem érintik az államok és egyének nemzetközi jog szerinti jogait, kötelezettségeit és
felelősségét, beleértve a nemzetközi humanitárius jogot, a nemzetközi emberi jogokkal kapcsolatos jogi szabályozást,
különösen, ahol alkalmazható, a menekültek helyzetére vonatkozó 1951. évi Egyezményt és 1967. évi Jegyzőkönyvét,
és az azokban megfogalmazott visszafordítás tilalmának (non-refoulement) elvét.
IX. FEJEZET AZ EGYEZMÉNY MÓDOSÍTÁSA 41. cikk Módosítások
(1) Bármely Félnek a jelen Egyezmény módosítására vonatkozó javaslatát az Európa Tanács Főtitkárával kell közölni, aki
azt továbbítja az Európa Tanács tagállamainak, minden Aláíró Államnak, minden Részes Államnak, az Európai
Közösségnek, azon államoknak, amelyeket a jelen Egyezmény aláírására – a 42. cikk rendelkezéseinek megfelelően –
meghívtak, valamint azon államoknak, amelyeket a jelen Egyezményhez való csatlakozásra – a 43. cikk
rendelkezéseinek megfelelően – meghívtak. (2) A Feleknek bármely módosításra vonatkozó javaslatát közölni kell a GRETA-val, amely a javasolt módosítással
kapcsolatos véleményét eljuttatja a Miniszterek Bizottságának. (3) A Miniszterek Bizottsága megtárgyalja a javasolt módosítást, valamint a GRETA véleményét, majd az Egyezményben
részes Felekkel való egyeztetést és azok egyhangú hozzájárulásának megszerzését követően elfogadhatja
a módosítást. (4) A Miniszterek Bizottsága által a (3) bekezdésben foglaltak szerint elfogadott módosításokat elfogadásra megküldik
a Feleknek. (5) A (3) bekezdésben foglaltak szerint elfogadott módosítások attól a naptól számított egy hónapos időtartam lejártát
követő hónap első napján lépnek hatályba, amelyen az összes Fél tájékoztatta azok elfogadásáról a Főtitkárt.
X. FEJEZET ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 42. cikk Aláírás és hatálybalépés
(1) A jelen Egyezmény aláírásra nyitva áll az Európa Tanács tagállamai, azon nem-tagállamok részére, amelyek az
Egyezmény kidolgozásában részt vettek, és az Európai Közösség számára.
(2) A jelen Egyezményt meg kell erősíteni, el kell fogadni vagy jóvá kell hagyni. A megerősítő, elfogadó vagy jóváhagyó
okiratot az Európa Tanács Főtitkáránál kell letétbe helyezni.
(3) A jelen Egyezmény attól a naptól számított három hónapos időtartam lejártát követő hónap első napján lép hatályba,
amelyen tíz aláíró Fél, ebből legalább nyolc az Európa Tanács tagállama, az előző bekezdés rendelkezéseivel
összhangban elismerte, hogy az Egyezmény rá nézve kötelező hatállyal bír.
(4) Azon (1) bekezdésben említett államok vagy az Európai Közösség vonatkozásában, amelyek később ismerik el az
Egyezményt magukra nézve kötelezőnek, az Egyezmény a megerősítő, elfogadó vagy jóváhagyó okirat letétbe
helyezésének napjától számított három hónapos időtartam lejártát követő hónap első napján lép hatályba.
43. cikk Csatlakozás az Egyezményhez (1) A jelen Egyezmény hatálybalépését követően az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága – az Egyezményben részes
Felekkel való egyeztetést és azok egyhangú hozzájárulásának megszerzését követően – az Európa Tanács
Alapszabálya 20. cikk d) pontjában meghatározott többségi döntéssel és a Szerződő Államoknak a Miniszterek
Bizottságában helyet foglalni jogosult képviselői egyhangú szavazatával bármely olyan államot meghívhat az
Egyezményhez való csatlakozásra, amely nem tagja az Európa Tanácsnak, és nem vett részt az Egyezmény
kidolgozásában. (2) A csatlakozó államok tekintetében az Egyezmény a csatlakozási okiratnak az Európa Tanács Főtitkáránál történt
letétbe helyezés napjától számított három hónapos időtartam lejártát követő hónap első napján lép hatályba.
44. cikk Területi alkalmazás (1) Az Egyezmény aláírásakor, vagy a megerősítő, elfogadó, jóváhagyó, illetve csatlakozási okirat letétbe helyezésekor
minden állam vagy az Európai Közösség meghatározhatja azt a területet vagy azokat a területeket, ahol a jelen
Egyezményt alkalmazni kell. (2) Bármely későbbi időpontban bármelyik Fél az Európa Tanács Főtitkárához címzett nyilatkozatban kiterjesztheti a jelen
Egyezmény alkalmazását bármely további, a nyilatkozatban megjelölt olyan területre, amelynek nemzetközi
kapcsolataiért felelős, illetve amelynek nevében kötelezettségeket vállalhat. Az ilyen terület vonatkozásában az
Egyezmény attól a naptól számított három hónapos időtartam lejártát követő hónap első napján lép hatályba,
amelyen a Főtitkár e nyilatkozatot átvette. (3) Az előző két bekezdés szerint tett nyilatkozat az abban megjelölt bármely terület viszonylatában az Európa Tanács
Főtitkárához címzett értesítéssel visszavonható. A visszavonás attól a naptól számított három hónapos időtartam
lejártát követő hónap első napjától hatályos, amelyen a Főtitkár az erről szóló értesítést átvette.
45. cikk Fenntartások A jelen Egyezmény egyetlen rendelkezéséhez sem fűzhető fenntartás, kivéve a 31. cikk (2) bekezdésében foglalt
fenntartást. 46. cikk Felmondás (1) Jelen Egyezményt bármely Fél bármikor felmondhatja az Európa Tanács Főtitkárához intézett értesítéssel.
(2) A felmondás attól a naptól számított három hónapos időtartam lejártát követő hónap első napján lép hatályba,
amelyen a Főtitkár a felmondásról szóló értesítést átvette.
47. cikk Értesítések Az Európa Tanács Főtitkára az Európa Tanács tagállamait, minden aláíró államot, minden Részes Államot, az Európai
Közösséget, azon államokat, amelyeket a jelen Egyezmény aláírására – a 42. cikk rendelkezéseinek megfelelően –
meghívtak, valamint azon államokat, amelyeket a jelen Egyezményhez való csatlakozásra – a 43. cikk rendelkezéseinek
megfelelően – meghívtak, értesíti az alábbiakról: a) valamennyi aláírásról;
b) valamennyi megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozó okirat letétbe helyezéséről;
c) jelen Egyezmény valamennyi hatálybalépési időpontjáról a 42. és a 43. cikk szerint;
d) a 41. cikknek megfelelően elfogadott valamennyi módosításról, illetve azok hatálybalépésének időpontjáról;
e) a 46. cikk alapján tett valamennyi felmondásról;
f) a jelen Egyezményt érintő bármely más cselekményről, értesítésről vagy közlésről;
g) a 45. cikk alapján tett valamennyi fenntartásról.
A fentiek hiteléül az alulírott, erre kellőképpen felhatalmazottak a jelen Egyezményt aláírták.
Készült Varsóban, 2005. május 16-án, angol és francia nyelven, mindkét nyelvű szöveg egyaránt hiteles, egy eredeti
példányban, amelyet az Európa Tanács irattárában kell letétbe helyezni. Az Európa Tanács Főtitkára az Egyezmény
hiteles másolatát megküldi az Európa Tanács valamennyi tagállamának, az Egyezmény kidolgozásában részt vett
nem-tagállamoknak, az Európai Közösségnek, és az Egyezményhez való csatlakozásra meghívott valamennyi
államnak.” 4. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) A 2. § és a 3. § az Egyezmény 42. cikk (4) bekezdésében meghatározott időpontban lép hatályba.
(3) Az Egyezmény, valamint a 2. § és a 3. § hatálybalépésének naptári napját a külpolitikáért felelős miniszter annak
ismertté válását követően a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett közleményével állapítja meg.
(4) E törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről a rendészetért felelős miniszter gondoskodik.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
19/2018. (III. 13.) ME határozata a Magyarország Kormánya, valamint az Andorrai Hercegség Kormánya között a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról a jövedelem- és vagyonadók területén tárgyú Egyezmény létrehozására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (1) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
a nemzetgazdasági miniszter, valamint a külgazdasági és külügyminiszter előterjesztése alapján
 1. egyetértek a  Magyarország Kormánya, valamint az  Andorrai Hercegség Kormánya között a  kettős adóztatás
elkerüléséről és az  adóztatás kijátszásának megakadályozásáról a  jövedelem- és vagyonadók területén tárgyú
Egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) létrehozásával;
2. felhatalmazom a  nemzetgazdasági minisztert, hogy – az  érintett miniszterekkel egyetértésben – a  tárgyalásokon
részt vevő személyeket kijelölje;
3. felhatalmazom a  nemzetgazdasági minisztert vagy az  általa kijelölt személyt, hogy a  tárgyalások eredményeként
előálló szövegtervezeteket kézjegyével lássa el;
4. felhívom a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy az  Egyezmény létrehozásához szükséges meghatalmazási
okiratokat adja ki;
5. felhívom a  nemzetgazdasági minisztert, a  külgazdasági és külügyminisztert, valamint az  igazságügyi minisztert,
hogy az  Egyezmény létrehozását követően az  Egyezmény szövegének végleges megállapítására való
felhatalmazásról szóló határozat tervezetét haladéktalanul terjesszék a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
87/2009. (IX. 24.) AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság által országos népszavazás kitűzésére irányuló kezdeményezés aláírásgyűjtő ívének hitelesítése tárgyában hozott határozata ellen benyújtott kifogások alapján indult eljárásban meghozta az alábbi
Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság
országos népszavazás kitűzésére irányuló kezdeményezés
aláírásgyűjtő ívének hitelesítéséről hozott 74/2009. (II. 27.)
OVB határozatát helybenhagyja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
I. A választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 130. § (1) bekezdése alapján kifogás érkezett az Alkotmánybírósághoz az Országos Választási
Bizottság (a továbbiakban: OVB) 74/2009. (II. 27.) OVB
határozata (a továbbiakban: OVBh.) ellen.
Az OVB vitatott határozatában hitelesítette az országos
népszavazás kezdeményezésre irányuló aláírásgyűjtő ív
mintapéldányát, amelyen a következő kérdés szerepel:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy az egészségügyi közszolgáltató intézmények, kórházak állami, önkormányzati tulajdonban maradjanak?”
Az Alkotmánybíróság az OVB korábbi, 350/2007.
(IX. 12.) OVB számú határozatát – amely határozat a jelen
ügyben szereplő kérdéssel teljes mértékben megegyező
kérdést tartalmazó aláírásgyűjtő ívet hitelesített – 6/2009.
(II. 4.) AB számú határozatával (ABK 2009, február, 116.)
megsemmisítette, és az OVB-t új eljárásra utasította. Határozatában az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a
168/2007. (VII. 18.) OVB határozattal, valamint a
350/2007. (IX. 12.) OVB határozattal hitelesített kérdések
lényegi egyezősége folytán az utóbbi hitelesítése magában
rejti annak lehetőségét, hogy a kötelező népszavazás elrendelésének feltételei két, egymással megegyező kérdés
tekintetében is fennállanának.
Az OVB új eljárásában megállapította, hogy a
168/2007. (VII. 18.) határozatával hitelesített kezdeményezés tekintetében az aláírások benyújtására nyitva álló
határidő eredménytelenül telt el, a népszavazás kezdeményezője aláírásokat nem nyújtott be, ennek megfelelően az
OVB eljárása idején nincs folyamatban olyan kezdeményezés, amely az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban:
Nsztv.) 12. §-a szerinti védettséget élvezne. Mindezek
alapján az OVB a kezdeményezést hitelesítette.
A kifogástevő az OVBh. megsemmisítését és az OVB új
eljárásra utasítását kérte. Álláspontja szerint a kérdés nem
felel meg az Nsztv. 13. §-ában megfogalmazott egyértelműség követelményének. Nézete szerint a kérdés azért félrevezető, mert ma is sok magánkórház, magánrendelő működik az országban, és nem lehet tudni, hogy egy eredményes népszavazás esetén a magánintézményekkel mi fog
történni.
Ellentétesnek tartja továbbá a népszavazásra feltenni kívánt kérdést az Alkotmány 2. § (2) bekezdésében foglalt
rendelkezéssel is. Hivatkozik az Alkotmánybíróság
130/2008. (XI. 3.) AB számú határozatára (ABH, 2008,
1052.), amelyben a testület állást foglalt az olyan népszavazási kérdések megengedhetőségével kapcsolatban, amelyek a jövendő törvényalkotásra vonatkozóan kívánnak
korlátot állítani. A kifogástevő álláspontja szerint a népszavazásra feltenni kívánt kérdés esetében ugyenez a helyzet, mivel a kórházak magánosítására vonatkozóan semmiféle törvényjavaslat, vagy kormányzati előterjesztés
sem ismeretes.
Az OVBh. a Magyar Közlöny 2009. évi 24. számában,
2009. február 27-én jelent meg, a kifogást 2009. március
13-án – határidőben – terjesztették elő az Alkotmánybíróságon.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezései:
„2. § (2) A Magyar Köztársaságban minden hatalom a
népé, amely a népszuverenitást választott képviselői útján,
valamint közvetlenül gyakorolja.”
„28/B. § (1) Országos népszavazás és népi kezdeményezés tárgya az Országgyűlés hatáskörébe tartozó kérdés
lehet.”
2. A választási eljárásáról szóló 1997. évi C. törvény
(a továbbiakban: Ve.) érintett rendelkezései:
„2. § E törvényt kell alkalmazni:
[…]
e) az országos népszavazásra,
[…]”
„77. § (1) Kifogást a választásra irányadó jogszabály, il
letőleg a választás és a választási eljárás alapelveinek
(3. §) megsértésére (a továbbiakban együtt: jogszabálysértés) hivatkozással bárki benyújthat. [...]
(2) A kifogásnak tartalmaznia kell
a) a jogszabálysértés megjelölését,
[...]
(5) Ha a kifogás elkésett, vagy nem tartalmazza a (2) be
kezdés a)–c) pontjában foglaltakat, a kifogást érdemi vizsgálat nélkül el kell utasítani. […]”
„130. § (1) Az Országos Választási Bizottságnak az aláírásgyűjtő ív, illetőleg a konkrét kérdés hitelesítésével
kapcsolatos döntése elleni kifogást a határozat közzététe
lét követő tizenöt napon belül lehet – az Alkotmánybírósághoz címezve – az Országos Választási Bizottsághoz benyújtani.
(…)
(3) Az Alkotmánybíróság a kifogást soron kívül bírálja
el. Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság, illetőleg az Országgyűlés határozatát helybenhagyja,
vagy azt megsemmisíti, és az Országos Választási Bizottságot, illetőleg az Országgyűlést új eljárásra utasítja.”
3. A Nsztv.-nek a kifogások elbírálásakor hatályos rendelkezése:
„13. § (1) A népszavazásra feltett konkrét kérdést úgy
kell megfogalmazni, hogy arra egyértelműen lehessen válaszolni.”
III. A kifogás nem megalapozott. 1. Az Alkotmánybíróságnak a jelen ügyben irányadó hatáskörét az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII.
törvény 1. § h) pontjában foglaltaknak megfelelően a Ve.
130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróság az OVB határozatai ellen benyújtott kifogások elbírálása során kialakította következetes gyakorlatát. Az Alkotmánybíróság a kifogás alapján lefolytatott jogorvoslati eljárásban azt vizsgálja,
hogy a beérkezett kifogás megfelel-e a Ve. 77. § (2) bekezdésének a)–c) pontjaiban, illetve 130. § (1) bekezdésében
foglalt feltételeknek, és az OVB az aláírásgyűjtő ív hitelesítési eljárásában az Alkotmánynak és az irányadó törvényeknek megfelelően járt-e el. Eljárása során az Alkotmánybíróság e feladatát alkotmányos jogállásával és rendeltetésével
összhangban látja el. [25/1999. (VII. 7.) AB határozat, ABH
1999, 251, 256.]
2. Az OVBh. által hitelesített kérdéssel lényegében azonos tartalmú kérdések egyértelműségét az Alkotmánybíróság már több, korábbi határozatában is vizsgálta. Az
„Egyetért-e Ön azzal, hogy az egészségügyi közszolgáltató intézmények, kórházak maradjanak állami, önkormányzati tulajdonban” fordulat egyértelműségének hiányát sem
az 52/2003. (XI. 11.) AB határozat (ABH 2003, 596.), sem
a 33/2004. (IX. 28.) AB határozat (ABH 2004, 457.). sem
pedig a 13/2007. (III. 9) AB határozat (ABH 2007, 242.)
nem találta megállapíthatónak. Az 52/2003. (XI. 11.) AB
határozat kifejezetten a kifogástevő által hivatkozott – az
egyértelműség hiányára utaló – körülménnyel összefüggésben mondta ki azt, hogy „[a]z Alkotmánybíróság álláspontja szerint a feltett kérdés nem utal arra, hogy egy eredményes népszavazás esetén a már létrejött status quot
(praxis privatizáció, magánklinikák stb.) is meg kellene
változtatni.” (ABH 2003, 596, 600.) Az Alkotmánybíróság nem találta indokoltnak azt, hogy a korábbi határozataiban megfogalmazott álláspontjától eltérjen, így az egyértelműség hiányára hivatkozó kifogást nem találta meg-
alapozottnak, ezért az országos népszavazás kitűzésére
irányuló kezdeményezés aláírásgyűjtő ívét hitelesítő
74/2009. (II. 27.) OVB határozatot helybenhagyta.
3. A Ve. 77. § (2) bekezdés a) pontja szerint az OVB határozata ellen benyújtott kifogásnak tartalmaznia kell a
jogszabálysértés megjelölését. Az (5) bekezdés értelmében ha a kifogás (…) nem tartalmazza a (2) bekezdés
a)–c) pontjában foglaltakat, a kifogást érdemi vizsgálat
nélkül el kell utasítani. Az indítványozó kifogásában hivatkozik az Alkotmánybíróság egy más jellegű ügyben
(népszavazás elrendelését kimondó országgyűlési határozat vizsgálata során) hozott határozatára, illetve az Alkotmánynak a népszuverenitásra vonatkozó rendelkezésére,
konkrét jogszabálysértést, és ennek bizonyítékait azonban
nem jelöli meg. Mindezek alapján a kifogást ebben az
összefüggésében az Alkotmánybíróság nem találta érdemi
vizsgálatra alkalmasnak.
4. Az Alkotmánybíróság – figyelemmel az OVB határozatának a Magyar Közlönyben való megjelenésére – elrendelte ezen határozatának a Magyar Közlönyben való közzétételét.
Budapest, 2009. szeptember 21. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke