text:
3/2013. (IV. 30.) MNB utasítása a Magyar Nemzeti Bank Szervezeti és Működési Szabályzatáról.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés g) pontjában biztosított jogkörömnél fogva – figyelemmel a Magyar
Nemzeti Bankról szóló 2011. évi CCVIII. törvény 49. § (4) bekezdés c) pontjában foglaltakra – a Magyar Nemzeti Bank szervezeti
felépítéséről és működési rendjének szabályairól a következő utasítást adom ki.
1. § A Magyar Nemzeti Bank szervezeti felépítését és működésének rendjét – a  Magyar Nemzeti Bank igazgatósága
39/2013. (04.25.) számú határozata alapján – a jelen utasítás mellékletét képező Szervezeti és Működési Szabályzatban
foglaltak szerint állapítom meg.
2. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba azzal, hogy rendelkezéseit 2013. április 26-tól kell alkalmazni.
 (2) Hatályát veszíti a Magyar Nemzeti Bank Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 1/2013. (III. 8.) MNB utasítás.
Dr. Matolcsy György s. k.,
 a Magyar Nemzeti Bank elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1644/2014. (XI. 14.) Korm. határozata a Miniszterelnökség agrár-vidékfejlesztésért felelős államtitkára által irányított szervezeti egységek Kecskemétre történő áthelyezésével kapcsolatos feladatokról.
A Kormány
 1. egyetért azzal, hogy a  Miniszterelnökség agrár-vidékfejlesztésért felelős államtitkára által irányított szervezeti
egységek a  Kecskemét közigazgatási területén fekvő, 2291/7, 2291/8, valamint 2291/9 helyrajzi számú,
természetben a Kecskemét Ipoly utca 1. szám alatti ingatlanban (a továbbiakban: Ingatlan) kerüljenek elhelyezésre;
2. az  Ingatlanban történő elhelyezés és munkavégzés feltételeinek megteremtése érdekében az  államháztartásról
szóló 2011. évi CXCV. törvény 21. § (6) bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
a) 58,0 millió forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el elszámolási, a  fel nem használt rész tekintetében
visszatérítési kötelezettséggel a  Magyarország 2014. évi központi költségvetéséről szóló 2013. évi
CCXXX. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet XIV. Belügyminisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű
előirányzatok cím, 1. Ágazati célfeladatok alcím, 56. Kormányzati infokommunikációs szolgáltatások
jogcímcsoport javára,
b) 95,8 millió forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el elszámolási, a  fel nem használt rész tekintetében
visszatérítési kötelezettséggel a Kvtv. 1. melléklet XV. Nemzetgazdasági Minisztérium fejezet, 5. Közbeszerzési
és Ellátási Főigazgatóság cím javára
a Kvtv. 1.  melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 17. Rendkívüli kormányzati intézkedések cím terhére,
az 1. melléklet szerint;
Az átcsoportosítás tekintetében
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Az elszámolás és a visszatérítési kötelezettség tekintetében
Felelős: belügyminiszter
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2015. március 31.
3. felhívja
a) a  belügyminisztert és a  nemzetgazdasági minisztert, hogy gondoskodjanak az  Ingatlan üzemeltetéséhez
a  2015. évben szükséges 10,3 millió forintnak a  Belügyminisztérium fejezetben történő rendelkezésre
állásáról,
b) a  nemzetgazdasági minisztert, hogy gondoskodjon az  Ingatlan üzemeltetéséhez a  2015. évben szükséges
122,4 millió forintnak a Nemzetgazdasági Minisztérium fejezetben történő rendelkezésre állásáról;
Felelős: belügyminiszter
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: a kiadások felmerülésének ütemében
4. felhívja a Miniszterelnökséget vezető minisztert és a nemzetgazdasági minisztert, hogy gondoskodjanak az Ingatlan
további felújítási munkálataihoz a 2015. évben szükséges tervezési költségekre 10,0 millió forintnak és a kivitelezés
munkák költségeire további 200,0 millió forintnak a Miniszterelnökség fejezetben történő rendelkezésre állásáról.
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: a kiadások felmerülésének ütemében
5. Hatályát veszti a  Miniszterelnökség agrár-vidékfejlesztésért felelős államtitkára által irányított szervezeti egységek
Kecskemétre történő áthelyezéséről szóló 1436/2014. (VII. 31.) Korm. határozat 1. a)–b) pontja.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
361/2014. (IX. 23.) KE határozata államtitkári megbízatás megszűnésének megállapításáról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés j)  pontja, továbbá a  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány
tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 54. §-a alapján – a miniszterelnök javaslatára –
megállapítom, hogy Szijjártó Péternek, a  Külgazdasági és Külügyminisztérium államtitkárának e  megbízatása
2014. szeptember 22-ei hatállyal megszűnik.
Budapest, 2014. szeptember 21. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
11/2007. (III. 6.) EüM rendelete az emberi felhasználásra kerülő gyógyszerek és a gyógyászati segédeszközök reklámozásáról és ismertetéséről.
A biztonságos és gazdaságos gyógyszer- és gyógyászatisegédeszköz-ellátás, valamint a gyógyszerforgalmazás
általános szabályairól szóló 2006. évi XCVIII. törvény
(a továbbiakban: Gyftv.) 77. §-a (2) bekezdésének j) pontjában kapott felhatalmazás alapján – az egészségügyi
miniszter feladat- és hatásköréről szóló 161/2006.
(VII. 28.) Korm. rendelet 1. § (1) bekezdésében foglalt feladatkörömben eljárva – az alábbiakat rendelem el:
1. § (1) E rendelet hatálya kiterjed az emberi felhasználásra
kerülő gyógyszer és a gyógyászati segédeszköz reklámozására és ismertetésére.
(2) E rendelet reklámozásra vonatkozó rendelkezéseit
– a Gyftv. 87. §-ának (6) bekezdése alapján – 2011. április 1. napjáig alkalmazni kell a Gyftv. hatálybalépésekor már forgalomban lévő gyógyszernek nem minősülő
gyógyhatású készítményekre is.
2. § E rendelet alkalmazásában:
a) hagyományos növényi gyógyszer: az emberi alkal
mazásra kerülő gyógyszerek forgalomba hozataláról szóló
52/2005. (XI. 18.) EüM rendelet 2. § (2) bekezdésének
12. pontja szerinti gyógyszer;
b) sajtótermék: a gazdasági reklámtevékenységről
szóló 1997. évi LVIII. törvény (a továbbiakban: Grtv.)
2. §-ának t) pontja szerinti termék, illetve eszköz;
c) szabadtéri reklámhordozó: a Grtv. 2. §-ának u) pontja szerinti eszköz.
3. § (1) Emberi felhasználásra kerülő gyógyszert és gyógyászati segédeszközt reklámozni, ismertetni – ideértve az
egészségnevelési, illetve tudományos ismeretterjesztő célból sajtótermékben, illetve szabadtéri vagy egyéb reklámhordozón közzétett tájékoztatást – a Gyftv.-ben, a
Grtv.-ben és e rendeletben meghatározott módon és feltételek szerint lehet.
(2) E rendelet alkalmazásában gyógyszer, gyógyászati
segédeszköz reklámozásának minősül minden olyan információátadás és tevékenység, amely a gyógyszer-, illetve
gyógyászatisegédeszköz-rendelés, -forgalmazás vagy
-fogyasztás befolyásolását, elősegítését célozza, illetve arra alkalmas, így különösen:
a) a gyógyszer, gyógyászati segédeszköz lakosságnak
szóló reklámja,
b) a gyógyszer, gyógyászati segédeszköz reklámozása
az azok rendelésére vagy forgalmazására jogosult személyek számára,
c) gyógyszer, gyógyászati segédeszköz ismertetése
(a továbbiakban: ismertetés) olyan személyek számára,
akik gyógyszerek és gyógyászati segédeszközök rendelésére vagy forgalmazására jogosultak,
d) ingyenes orvosi minta átadása,
e) gyógyszer, gyógyászati segédeszköz rendelésére
vagy ezek kiadására irányuló ösztönző tevékenység, ajándék, előny vagy jutalom felajánlása, kivéve, ha az a Gyftv.
3. §-ának h) pontja alapján csekély értékű,
f) termékismertető rendezvény szponzorálása olyan
személy számára, aki gyógyszer, gyógyászati segédeszköz
rendelésére vagy forgalmazására jogosult,
g) olyan tudományos kongresszus szponzorálása, amelyeket gyógyszer, gyógyászati segédeszköz rendelésére
vagy forgalmazására jogosult személyek látogatnak, különösen utóbbiak utazási és tartózkodási költségeinek viselése.
(3) Reklámnak minősül az egészségnevelési, illetve
tudományos ismeretterjesztő célból a sajtótermékben,
illetve szabadtéri vagy egyéb reklámhordozón közzétett
tájékoztatás, ha az a gyógyszer, gyógyászati segédeszköz
nevét vagy a gyógyszert azonosító utalást (pl. nemzetközi
szabadnév vagy a hatóanyag és a gyártó együttes megjelölése, illetve egyéb utalás) tartalmazza.
(4) A gyógyszer, gyógyászati segédeszköz reklámozásának a gyógyszer, gyógyászati segédeszköz ésszerű felhasználását kell elősegítenie azáltal, hogy tárgyilagosan,
túlzások nélkül mutatja be a gyógyszer és a gyógyászati
segédeszköz tulajdonságait és azokból fakadó előnyeit.
A gyógyszer, gyógyászati segédeszköz reklámja nem lehet
félrevezető.
4. § (1) A lakosság számára reklámozhatók azok a gyógyszerek, amelyek – összetételükre és alkalmazásukra tekintettel – orvosi diagnózis vagy rendelvény nélkül, illetve
a kezelés megfigyelése nélkül, adott esetben gyógyszerész
tanácsa alapján alkalmazhatók.
(2) Tilos – a (3) bekezdésben foglalt kivétellel – a forgalomba hozatali engedéllyel nem rendelkező, valamint
a gyógyszertárból kizárólag orvosi rendelvényre kiadható,
illetve a társadalombiztosítási támogatásba befogadott
gyógyszerek és a társadalombiztosítási támogatásban
részesülő gyógyászati segédeszközök reklámozása.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott termékek a
gyógyszerek és gyógyászati segédeszközök rendelésére,
illetve forgalmazására jogosultak részére kizárólag a
Gyftv. 12. §-ának (1) bekezdésében meghatározott szakmai céllal ismertethetők.
5. § (1) Gyógyszer, hagyományos növényi gyógyszer, illetve gyógyászati segédeszköz reklámja akkor tehető közzé,
ha a rendeltetésszerű alkalmazáshoz szükséges tájékoztatás megismerése érdekében tartalmazza az alábbi figyelmeztetéseket:
a) orvosi rendelvény nélkül is kiadható gyógyszer esetén: „A kockázatokról és a mellékhatásokról olvassa el
a betegtájékoztatót, vagy kérdezze meg kezelőorvosát,
gyógyszerészét!”
b) a hagyományos növényi gyógyszer reklámjának az
a) pontban foglalt figyelmeztetésen túl a következőt is tartalmaznia kell: „Hagyományos növényi gyógyszer. A javallatokra vonatkozóan alkalmazása kizárólag a régóta
fennálló használaton alapul.”
c) társadalombiztosítási támogatással nem rendelhető
gyógyászati segédeszköz esetén: „A kockázatokról olvassa el a használati útmutatót, vagy kérdezze meg kezelőorvosát!”
(2) A reklámnak jól olvashatóan, jól látható helyen, vízszintesen elhelyezve, a háttérből kiemelve magyar nyelven
kell tartalmaznia a figyelmeztetés szövegét. A figyelmeztetés szövegének le kell fednie a teljes reklám területének
legalább 10%-át. A lefedésnek legalább 20%-nak kell lennie, ha a figyelmeztetést a reklám két vagy annál több
nyelven tartalmazza.
(3) Amennyiben a reklámanyag több oldalas formában
kerül kiadásra, akkor az (1) bekezdésben ismertetett
figyelmeztető szövegnek a reklámanyag utolsó oldalán
kell megjelennie a (2) bekezdésben meghatározott módon.
(4) Televízióban közzétett gyógyszer-, gyógyászatisegédeszköz-reklám esetében a reklám végén közzétett, az
(1) bekezdés szerinti figyelmeztetés szövegét tartalmazó
képernyőszövegnek meg kell felelnie a (2) bekezdésben
foglalt feltételeknek. A képernyőszöveg időtartamának
az (1) bekezdés a) és c) pontja szerinti esetben legalább
öt másodpercnek, az (1) bekezdés b) pontja szerinti esetben pedig legalább tíz másodpercnek kell lennie, ezen időtartam alatt a figyelmeztetésnek jól érthetően, magyar
nyelven kell elhangzania.
(5) Rádióban közzétett gyógyszer-, gyógyászatisegédeszköz-reklám esetében az (1) bekezdés szerinti figyelmeztetés szövegének a reklám végén, jól érthetően, magyar nyelven kell elhangzania, és a figyelmeztetés időtartamának az (1) bekezdés a) és c) pontja szerinti esetben
legalább öt másodpercnek, az (1) bekezdés b) pontja szerinti esetben pedig legalább tíz másodpercnek kell lennie.
(6) Gyógyszer vagy gyógyászati segédeszköz emlékeztető reklámjának [Gyftv. 17. § (3) bekezdés] közzététele
esetén az (1)–(5) bekezdésben meghatározott rendelkezéseket nem kell alkalmazni.
(7) A gyógyszerreklámban – a monokomponensű
homeopátiás készítmények kivételével – csak olyan információ közölhető, amely megfelel a gyógyszer forgalomba
hozatali engedélyében jóváhagyott (beteg)tájékoztatóban,
illetve a gyógyszer alkalmazási előírásában foglaltaknak.
A monokomponensű homeopátiás készítmények reklámjában a címke szövegen szereplő információn túl egyéb
nem közölhető.
(8) A gyógyászati segédeszköz reklámjában csak olyan
információ közölhető, amely összhangban van a gyógyászati segédeszköz használati útmutatójában foglaltakkal.
6. § (1) A Gyftv. 12. § (1) bekezdése szerinti ismertetés
megkezdése előtt az ismertetést végző személy a 8. § (1) és
(2) bekezdésben említett jogviszonyt tanúsító és az e tevékenységre jogosító ismertető igazolványt a gyógyszer és
gyógyászati segédeszköz rendelésére és forgalmazására
jogosultnak bemutatja.
(2) Az ismertetést végző személynek a gyógyszerre,
illetve gyógyászati segédeszközre vonatkozó információkat és dokumentumokat olyan részletességben kell bemutatnia, illetve átadnia, hogy azok alapján a gyógyszer és
gyógyászati segédeszköz rendelésére és forgalmazására
jogosult véleményt alkothasson az ismertetett gyógyszer,
gyógyászati segédeszköz alkalmazásáról. Az ismertetés
során a gyógyszer és gyógyászati segédeszköz rendelésére
vagy forgalmazására jogosultnak átadott minden információnak, illetve írásos dokumentációnak pontosnak, hozzáférhetőnek, igazolhatónak és naprakésznek kell lennie.
Minden írott dokumentumnak tartalmaznia kell a dokumentum lezárásának vagy utolsó aktualizálásának időpontját.
(3) Ha az ismertetett gyógyszer, gyógyászati segédeszköz külön jogszabály alapján társadalombiztosítási támogatással rendelhető, az ismertetés során átadott információk között fel kell tüntetni a gyógyszer, gyógyászati
segédeszköz közfinanszírozás alapjául elfogadott árát,
a támogatás összegét, valamint térítési díját.
(4) Az ismertetés során az orvosi szakfolyóiratokból
vagy más tudományos forrásból származó idézetet, táblázatot és más szemléltető anyagot az eredetihez hű formában kell bemutatni és azok pontos forrását és nyilvánosságra hozatalának időpontját fel kell tüntetni. Ezek nem
lehetnek ellentétesek
a) az adott gyógyszer alkalmazási előírásában foglaltakkal és nem eredményezhetik a készítmény alkalmazási
előírástól eltérő megítélését,
b) az adott gyógyászati segédeszköz használati útmutatójában foglaltakkal és nem eredményezhetik a gyógyászati segédeszköz használati útmutatótól eltérő megítélését.
(5) Az ismertetést végző személy az ismertetői tevékenysége folytatása során a gyógyszer és gyógyászati
segédeszköz rendelésére vagy forgalmazására jogosult
egészségügyi szolgáltató tevékenységét, a betegellátást
nem akadályozhatja. Az ismertetést végző személy a
gyógyszer és gyógyászati segédeszköz rendelésére jogosultat kizárólag előzetesen egyeztetett időpontban keresheti fel. A gyógyszerrendelésre jogosult által meghatározott időpont kizárólag olyan időpont lehet, amikor a rendelésre jogosult az egészségügyi szolgáltató ellátási rendje
szerint gyógyító-megelőző tevékenységet nem végez.
A gyógyászati segédeszköz rendelésre jogosult által meghatározott időpontban végzett ismertetés nem zavarhatja
az egészségügyi szolgáltató ellátási rendje szerinti gyógyító-megelőző tevékenységet.
(6) A gyógyszerismertetést végző személy a fekvőbeteg-ellátást biztosító egészségügyi szolgáltató orvosánál
történő ismertetésről a fekvőbeteg-gyógyintézet főgyógyszerészét tájékoztatja, a tájékoztató anyagot új gyógyszer
esetén a főgyógyszerésznek is átadja. Új gyógyászati
segédeszköz esetén az ismertetést végző személy a tájékoztató anyagot az intézet gazdasági igazgatójának is
átadja.
(7) Megengedett a gyógyszer és gyógyászati segédeszköz rendelésére vagy kiadására jogosult személyeknek
szóló olyan reklám, amely kizárólag a gyógyszer nevét,
vagy nemzetközi szabadnevét vagy védjegyét, gyógyásza
ti segédeszköz esetén annak nevét vagy védjegyét tartalmazza, amennyiben azt csupán emlékeztető reklámnak
szánják.
(8) A gyógyszerismertetést végző személy a 11. §
(1) bekezdésében foglalt szervet köteles írásban tájékoztatni valamennyi olyan információról, amelyről őt a
gyógyszer rendelésére és forgalmazására jogosult személyek a gyógyszer alkalmazásával, felhasználásával kapcsolatosan tájékoztatták, különösen, amelyek az adott
gyógyszer mellékhatásaira vonatkoznak.
7. § (1) Az ismertetést végző személy a 6. §-ban meghatározott feladata ellátása során az általa ajánlott gyógyszerből,
gyógyászati segédeszközből – a gyógyszerek, gyógyászati
segédeszközök rendelésére vagy forgalmazására jogosult
aláírt és keltezéssel ellátott írásbeli igényére –
a) fekvőbeteg-ellátást biztosító egészségügyi szolgáltató esetén az intézeti főgyógyszerész útján,
b) az a) pont hatálya alá nem tartozó egészségügyi szolgáltató esetében közvetlenül a gyógyszerek, gyógyászati
segédeszközök rendelésére és forgalmazására jogosultnak
személyes találkozásuk során
térítésmentes mintát adhat, melyhez mellékeli a gyógyszerre vonatkozó alkalmazási előírás, a gyógyászati segédeszközre vonatkozó használati útmutató egy példányát.
(2) Gyógyszerből és egyszer használatos gyógyászati
segédeszközből – gyógyszerenként, illetve gyógyászati
segédeszközönként – a gyógyszerek rendelésére és forgalmazására jogosultanként térítésmentes mintaként évente
legfeljebb két csomagolási egység adható azzal, hogy gyógyászati segédeszköz esetén a két csomagolási egység egy
havi kezelésre alkalmas mennyiséget nem haladhatja meg.
(3) Az (1) és (2) bekezdés szerinti átadásról az ismertetést végző személy jegyzőkönyvet vesz fel. A jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell:
a) az átadott minta gyártójának és forgalmazójának
nevét és székhelyét;
b) a mintát felajánló cég, illetve az átvevő intézmény
nevét;
c) gyógyszer esetén az átadott minta
ca) forgalomba hozatali engedély szerinti elnevezését,
cb) gyógyszerformáját,
cc) hatáserősségét,
cd) kiszerelési egységét,
ce) mennyiségét,
cf) gyártási számát,
cg) lejárati idejét,
ch) eltartására vonatkozó előírásokat,
ci) forgalomba hozatali engedélye számát;
d) gyógyászati segédeszköz esetén az átadott minta
da) elnevezését,
db) kiszerelési egységét,
dc) mennyiségét,
dd) gyártási számát,
de) felhasználhatósági időtartamát,
df) eltartására vonatkozó előírásokat;
e) a minta átadásának időpontját;
f) az átadó és az átvevő nevét és aláírását.
(4) Az ismertetést végző személy fekvőbeteg-gyógyintézetben történő gyógyszer mintaátadás esetén a jegyzőkönyv egy példányát az intézeti főgyógyszerésznek adja
át, aki az átadott mintát az intézet gyógyszernyilvántartásában és készletében a számvitelről szóló 2000. évi
C. törvény (a továbbiakban: Sztv.) 3. §-a (9) bekezdése
12. pontjának b) alpontja és 50. §-ának (4) bekezdése szerinti piaci értéken tünteti fel. Gyógyászati segédeszköz
esetén az ismertetést végző személy a jegyzőkönyv egy
példányát az intézet gazdasági igazgatójának vagy főgyógyszerészének adja át, aki az átadott mintát az intézet
nyilvántartásában és készletében az Sztv. 3. §-a (9) bekezdése 12. pontjának b) alpontja és 50. §-ának (4) bekezdése
szerinti piaci értéken tünteti fel.
(5) Az átadott minta kiszerelése nem lehet nagyobb a
gyógyszer, illetve az egyszer használatos gyógyászati
segédeszköz legkisebb forgalmazott kiszerelési formájánál. A mintán – el nem távolítható módon – fel kell tüntetni:
„Ingyenes orvosi minta, kereskedelmi forgalomba nem
hozható!” Egyszer használatos gyógyászati segédeszköz esetén
a mintán – el nem távolítható módon – fel kell tüntetni:
„Ingyenes minta, kereskedelmi forgalomba nem hozható!” (6) Kábítószert vagy pszichotróp anyagot tartalmazó
gyógyszerből minta nem adható.
(7) A Gyftv. 15. § (1) bekezdésében foglaltak alapján
közvetlenül a betegek részére kizárólag az orvos által
terápiás vagy rehabilitációs célból juttatott gyógyszer
vagy gyógyászati segédeszköz minta adható.
8. § (1) Rendszeres gyógyszerismertetést az Országos
Gyógyszerészeti Intézettel (a továbbiakban: OGYI) vagy
a Gyftv. 12. §-ának (3) bekezdése szerinti engedéllyel rendelkező céggel munkaviszonyban vagy munkavégzésre
irányuló egyéb jogviszonyban álló orvos, fogorvos,
gyógyszerész, biológus, vegyész, egészségügyi főiskolát
végzett személy, továbbá olyan személy folytathat, aki
e rendelet hatálybalépését megelőzően a gyógyszerismertetői tevékenység végzéséhez előírt feltételek teljesítése
alól korábban felmentést kapott.
(2) Rendszeres gyógyászati segédeszköz ismertetést
a Gyftv. 12. §-ának (3) bekezdése szerinti engedéllyel rendelkező céggel munkaviszonyban vagy munkavégzésre
irányuló egyéb jogviszonyban álló személy folytathat.
(3) Az ismertető igazolványt az Egészségbiztosítási Felügyelet (a továbbiakban: Felügyelet) állítja ki, amely tartalmazza:
a) az ismertetés rendszeres végzésével megbízott személy nevét,
b) a Felügyelet nyilvántartásba vételi számát, és
c) a Gyftv. 12. §-ának (3) bekezdése szerinti enge
déllyel rendelkező cég nevét, amellyel az ismertetést
végző személy munkaviszonyban vagy munkavégzésre
irányuló egyéb jogviszonyban áll.
(4) Az ismertetést végző személy megbízója a Gyftv.
13. § (2) bekezdésében meghatározott adatokat tartalmazó
okmányok másolatát a jogviszony keletkezését követő
nyolc napon belül a Felügyeletnek megküldi, a jogviszony
megszűnése esetén, az azt követő nyolc napon belül a Felügyeletnek bejelenti és az ismertető igazolványt visszaszolgáltatja.
(5) Az ismertetőt alkalmazó a Gyftv. 36. § (4) bekezdésében meghatározott fizetési kötelezettségének teljesítését
igazoló okmányt a befizetéstől számított 8 napon belül
a Felügyeletnek megküldi.
9. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik karitatív
célra térítésmentesen gyógyszer, illetve gyógyászati
segédeszköz csak olyan egészségügyi vagy szociális intézmény, illetve karitatív szervezet számára adományozható,
ahol a gyógyszer, gyógyászati segédeszköz felhasználásának szakmai feltételei, továbbá a felhasználás ellenőrzése
biztosított.
(2) Az (1) bekezdés szerinti adományozásról minden
esetben jegyzőkönyvet kell készíteni, amely tartalmazza:
a) az elfogadó intézmény és a felajánló megnevezését
és székhelyét;
b) az átadó és az átvevő nevét és aláírását;
c) gyógyszer esetén az átadott gyógyszer
ca) forgalomba hozatali engedély szerinti elnevezését,
cb) gyógyszerformáját,
cc) hatáserősségét,
cd) kiszerelési egységét,
ce) mennyiségét,
cf) gyártási számát,
cg) lejárati idejét,
ch) eltartására vonatkozó előírásokat,
ci) forgalomba hozatali engedélye számát;
d) gyógyászati segédeszköz esetén az átadott gyógyá
szati segédeszköz
da) elnevezését,
db) kiszerelési egységét,
dc) mennyiségét,
dd) gyártási számát,
de) felhasználhatósági időtartamát,
df) eltartására vonatkozó előírásokat;
e) az átadás időpontját.
(3) Csak olyan gyógyszer, illetve gyógyászati segédeszköz adományozható, melynek felhasználása a lejárati időn
belül biztosítható.
(4) Az adomány minden egyes kiszerelési egységén – el
nem távolítható módon – fel kell tüntetni:
„Gyógyszeradomány, kereskedelmi forgalomba nem
hozható!”,
illetve „Gyógyászati segédeszköz adomány, kereskedelmi forgalomba nem hozható!”
10. § (1) A gyógyszerek, gyógyászati segédeszközök reklámozásának és ismertetésének a Gyftv.-ben, a Grtv.-ben,
illetve az e rendeletben meghatározott szabályai megsértése esetére vonatkozó rendelkezéseket a Gyftv. 18–20. §-ai
tartalmazzák.
(2) A 7. § (3) bekezdésében, illetve a 9. § (2) bekezdésében meghatározott jegyzőkönyv egy-egy példányát a
Gyftv. 12. §-ának (3) bekezdése szerinti engedéllyel rendelkező cég és a gyógyszerek, illetve a gyógyászati segédeszközök rendelésére és forgalmazására jogosult a kiállítástól számított öt évig köteles – jegyzőkönyvtípusonként
csoportosítva – megőrizni. A Gyftv. 12. §-ának (3) bekezdése szerinti engedéllyel rendelkező cég a jegyzőkönyvek
egy-egy példányát – társadalombiztosítási támogatással
rendelhető gyógyszer és gyógyászati segédeszköz esetén –
negyedévente megküldi az Országos Egészségbiztosítási
Pénztárnak. A jegyzőkönyveket a Gyftv. 12. §-ának
(3) bekezdése szerinti engedéllyel rendelkező cégeknél
a Felügyelet, az egészségügyi szolgáltatóknál az Állami
Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat regionális intézete ellenőrzi.
11. § (1) A forgalomba hozatali engedély jogosultja, illetve
meghatalmazott képviselője köteles gondoskodni az általa
forgalmazott gyógyszerekkel kapcsolatos tudományos,
információs tevékenység irányításának saját szervezetén
belüli megszervezéséről.
(2) A forgalomba hozatali engedély jogosultja és a
gyógyászati segédeszköz gyártója, illetve meghatalmazott
képviselője köteles:
a) biztosítani, hogy a gyógyszer, gyógyászati segédeszköz reklámozását a Gyftv., a Grtv. és e rendelet követelményeinek megfelelően végezzék,
b) a vállalkozásából származó összes reklám egy mintáját, illetve elektronikus tervezetét az eredeti méretek
meghatározásával, annak címzetti célcsoportját, terjesztésének módját és a terjesztés megkezdésének időpontját
feltüntető dokumentációt öt évig megőrizni és a gyógy
szer, gyógyászati segédeszköz reklámozásának ellenőrzésében részt vevő hatóságok számára kérésre megküldeni,
c) meggyőződni arról, hogy az általa alkalmazott,
ismertetést végző személyek megfelelő képzésben részesültek, és megfelelnek a vonatkozó követelményeknek,
d) biztosítani az általa alkalmazott ismertetést végző
személyek megfelelő képzését.
12. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép
hatályba.
(2) Az OGYI e rendelet kihirdetését követő 15 napon
belül a gyógyszerismertetésre vonatkozó ügyek iratanyagát és a nyilvántartásokat a Felügyeletnek átadja.
(3) E rendelet kihirdetését követő harminc napon belül
a gyógyszerismertető személyt alkalmazó cég bejelenti a
Felügyeletnek azon gyógyszerismertető személyeket, akiket a Gyftv.-ben és e rendeletben foglalt rendelkezések
szerint továbbra is foglalkoztat.
(4) E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg
a) az emberi felhasználásra kerülő gyógyszerek,
gyógyszernek nem minősülő gyógyhatású készítmények
reklámozásáról és ismertetéséről szóló 64/2003. (X. 31.)
ESZCSM rendelet, valamint az ezt módosító 9/2006.
(III. 7.) EüM rendelet,
b) a gyógyszernek nem minősülő gyógyhatású anyagok és készítmények nyilvántartásáról és forgalomba hozataláról szóló 10/1987. (VIII. 19.) EüM rendelet 20. §-a
hatályát veszti.
(5) Ez a rendelet – a Gyftv.-vel együtt – az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló,
2001. november 6-i 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv – 2004/27/EK európai parlamenti és tanácsi
irányelvvel módosított – 86–100. cikkeinek való megfelelést szolgálja.
Dr. Molnár Lajos s. k.,
egészségügyi miniszter


text:
18/2013. (IX. 24.) MNB rendelete a jegybanki alapkamat mértékéről.
A Magyar Nemzeti Bankról szóló 2011. évi CCVIII. törvény 65. § (1) bekezdés a) pontjában kapott felhatalmazás alapján, a Magyar
Nemzeti Bank Monetáris Tanácsának döntésére tekintettel a következőket rendelem el:
1. § A jegybanki alapkamat mértéke 3,60%. 2. § (1) Ez a rendelet 2013. szeptember 25-én lép hatályba.
 (2) Hatályát veszti a jegybanki alapkamat mértékéről szóló 16/2013. (VIII. 27.) MNB rendelet.
Dr. Matolcsy György s. k.,
 a Magyar Nemzeti Bank elnöke


text:
29/2015. (X. 2.) AB határozata a Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. CLXXXIX. törvény 8. §-a és 143. §-a egyes szövegrészei alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványok elutasításáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése jogszabály alaptörvény-ellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány
és folyamatban lévő ügyben alkalmazandó jogszabályi rendelkezés alaptörvény-ellenességének és alkalmazási
tilalmának megállapítására irányuló bírói kezdeményezés alapján – dr. Pokol Béla alkotmánybíró párhuzamos
indokolásával, valamint dr. Czine Ágnes, dr. Kiss László, dr. Lévay Miklós és dr. Salamon László alkotmánybírók
különvéleményével – meghozta a következő
1. Az  Alkotmánybíróság a  Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény 8.  §
(1) bekezdés b) pontjának „és betartatni” szövegrésze, 8. § (2) bekezdése és a 143. § (4) bekezdés d) pontjának
„továbbá a  közösségi együttélés alapvető szabályait, valamint ezek elmulasztásának jogkövetkezményeit”
szövegrésze alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványokat
elutasítja.
2. Az  Alkotmánybíróság a  közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi
CXL. törvény 131.  § (1a)  bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére
irányuló indítványt visszautasítja.
Az Alkotmánybíróság elrendeli e határozatának a Magyar Közlönyben való közzétételét.
I. [1] 1. Az  alapvető jogok biztosa az  alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény 34.  §-a és
az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 24. § (2) bekezdése alapján jogszabály
alaptörvény-ellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítványt nyújtott be az  Alkotmánybírósághoz,
amelyben a  Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény (a  továbbiakban: Mötv.) 8.  §
(1) bekezdés b) pontjának „és betartatni” szövegrésze és a 8. § (2) bekezdésének „elmulasztásuk jogkövetkezményeit”
szövegrésze, illetve a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény
(a továbbiakban: Ket.) 131. § (1a) bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte.
[2] Az alapvető jogok biztosa szerint a  támadott rendelkezések azért ellentétesek az  Alaptörvény B)  cikk
(1) bekezdésében foglalt jogállamiság elvével, mert a közösségi együttélési szabályok meghatározására és be nem
tartásuk lehetséges jogkövetkezményeire vonatkozóan törvényben előírt anyagi jogi garanciák és az önkormányzati
szabályozásra vonatkozó egyértelmű felhatalmazás hiányában sérül a  jogállamiság elvéből folyó jogbiztonság és
a közigazgatás törvény alá rendeltségének követelménye.
[3] 2. A  Kúria Önkormányzati Tanácsa Belváros-Lipótváros Budapest Főváros V. Kerületi Önkormányzat Képviselőtestületének a  közösségi együttélés alapvető szabályairól és ezek elmulasztásának jogkövetkezményeiről
szóló 57/2012. (XII. 21.) önkormányzati rendeletének törvényességi felülvizsgálatára irányuló eljárás során
az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés b) pontja, 25. cikk (2) bekezdés c) pontja és az Abtv. 25. §-a alapján eljárását
felfüggesztve folyamatban lévő ügyben alkalmazandó jogszabályi rendelkezés alaptörvény-ellenességének és
alkalmazási tilalmának megállapítását kezdeményezte az  Alkotmánybíróságnál. A  Kúria Önkormányzati Tanácsa
a  Köf.5053/2013/9. számú végzésében a  Mötv. 8.  § (2)  bekezdése és a  143.  § (4)  bekezdés d)  pontjának „továbbá
a  közösségi együttélés alapvető szabályait, valamint ezek elmulasztásának jogkövetkezményeit” szövegrésze
alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését indítványozta. Kezdeményezte továbbá e törvényi
rendelkezések általános és a Kúria előtt Köf.5053/2013. számú ügyben történő alkalmazási tilalmának elrendelését.
Az  indítványozó szerint a  közösségi együttélési szabályok meghatározására és be nem tartásuk lehetséges
jogkövetkezményeire vonatkozó, a helyi önkormányzatok számára adott felhatalmazás beazonosíthatatlanná teszi
a  delegált jogalkotási hatáskör alkotmányossági kereteit, és akadályát képezi az  Alaptörvényben szabályozott
jogforrási hierarchia hatékony, érdemi bírósági védelmének, ezért sérti az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdésében
foglalt jogállamiság elvét és a 25. cikk (2) bekezdés c) pontját.
[4] 3. Az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy a  két indítvány tárgya egymással összefügg, és ezért együttes
vizsgálat és elbírálás végett azokat az  Abtv. 58.  § (2)  bekezdése és az  Ügyrend 34.  § (1)  bekezdése alapján
egyesítette.
II. [5] 1. Az Alaptörvénynek az indítványozók által felhívott rendelkezései:
„B) cikk (1) Magyarország független, demokratikus jogállam.”
„I.  cikk (3) Az  alapvető jogokra és kötelezettségekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg. Alapvető jog
más alapvető jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték védelme érdekében, a  feltétlenül szükséges
mértékben, az  elérni kívánt céllal arányosan, az  alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával
korlátozható.”
„25. cikk (2) A bíróság dönt
[…]
c) az önkormányzati rendelet más jogszabályba ütközéséről és megsemmisítéséről”
„32. cikk (2) Feladatkörében eljárva a helyi önkormányzat törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok
rendezésére, illetve törvényben kapott felhatalmazás alapján önkormányzati rendeletet alkot.
(3) Az önkormányzati rendelet más jogszabállyal nem lehet ellentétes.”
[6] 2. A Mötv.-nek az indítványokban támadott rendelkezései:
„8. § (1) A helyi közösség tagjai a helyi önkormányzás alanyaként kötelesek:
a) öngondoskodással enyhíteni a  közösségre háruló terheket, képességeik és lehetőségeik szerint hozzájárulni
a közösségi feladatok ellátásához;
b) betartani és betartatni a közösségi együttélés alapvető szabályait.
(2) A  helyi önkormányzat képviselő-testülete rendeletében meghatározhatja az  (1)  bekezdésben foglalt
kötelezettségek tartalmát, elmulasztásuk jogkövetkezményeit.”
„143. § (4) Felhatalmazást kap a helyi önkormányzat képviselő-testülete, hogy rendeletben határozza meg:
[…]
d) az  öngondoskodás és a  közösségi feladatok ellátásához való hozzájárulás, továbbá a  közösségi együttélés
alapvető szabályait, valamint ezek elmulasztásának jogkövetkezményeit;”
[7] 3.1. A Ket. indítványban támadott rendelkezésének a benyújtáskor hatályos szövege:
„131.  § (1a) Ha a  pénzfizetési kötelezettség olyan közigazgatási bírság, melyet a  helyi önkormányzat képviselőtestülete által önkormányzati rendeletben meghatározott tiltott, közösségellenes magatartás természetes személy
elkövetőjével szemben szabtak ki, akkor a  közigazgatási bírságot kiszabó hatóság a  131.  § (1)  bekezdésében
foglaltak alkalmazása helyett a meg nem fizetett közigazgatási bírság közérdekű munkával történő megváltásáról
rendelkezhet. A meg nem fizetett közigazgatási bírság helyébe ötezer forintonként hat óra közérdekű munkát kell
meghatározni. A  meg nem fizetett közigazgatási bírságnak ötezerrel nem osztható részét nem kell figyelembe
venni.”
[8] 3.2. A Ket. indítványban támadott rendelkezésének az indítvány elbírálásakor hatályos szövege:
„131.  § (1a) Ha a  pénzfizetési kötelezettség olyan közigazgatási bírság, melyet a  helyi önkormányzat képviselőtestülete által hozott rendelet alapján természetes személlyel szemben szabtak ki, akkor a  közigazgatási bírságot
kiszabó hatóság a  131.  § (1)  bekezdésében foglaltak alkalmazása helyett a  meg nem fizetett közigazgatási bírság
közérdekű munkával történő megváltásáról rendelkezhet. A meg nem fizetett közigazgatási bírság helyébe ötezer
forintonként hat óra közérdekű munkát kell meghatározni. A  meg nem fizetett közigazgatási bírságnak ötezerrel
nem osztható részét nem kell figyelembe venni.”
[9] 4. A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Jat.) érintett rendelkezései:
„5. § (1) A  jogszabály alkotására adott felhatalmazásban meg kell határozni a  felhatalmazás jogosultját, tárgyát és
kereteit. [...]
[...]
(3) A  szabályozás tárgykörébe tartozó alapvető jogintézmények, jogok és kötelezettségek alapvető szabályainak
megállapítására, a  jogszabály egészének végrehajtására, valamint olyan tárgykör szabályozására, amit
a felhatalmazást adó jogszabály nem szabályoz, nem lehet felhatalmazást adni.”
III. [10] 1. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az indítványok jogszabályi rendelkezések alaptörvény-ellenességének
utólagos vizsgálatára irányulnak, az  egyik indítványt az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdésének e)  pontja alapján
absztrakt utólagos normakontroll kezdeményezésére jogosult nyújtotta be, tartalmát tekintve megfelel az  Abtv.
24.  § (2)  bekezdésében, valamint 52.  § (1)  bekezdésében foglaltaknak; a  másik indítványt az  Alaptörvény 24.  cikk
(2)  bekezdésének b)  pontja alapján jogszabály alaptörvény-ellenességének utólagos vizsgálatára irányuló bírói
kezdeményezésére jogosult nyújtotta be, tartalmát tekintve megfelel az Abtv. 25. § (1) bekezdésében, valamint 52. §
(1) bekezdésében foglaltaknak.
[11] 2. Az  Alkotmánybíróság az  indítvány érdemi elbírálása során elsőként azt vizsgálta, hogy az  Alaptörvény alapján
megállapítható-e az  Mötv. 8.  § (2)  bekezdésének alaptörvény-ellenessége, majd az  Mötv. 8.  § (1)  bekezdés
b) pontjának „és betartatni” szövegrésze vizsgálatára tért rá.
[12] 2.1. A  közösségi együttélés alapvető szabályaira vonatkozó önkormányzati rendelet általi szabályozhatóságának
előzménye, hogy a  szabálysértésekről, a  szabálysértési eljárásról és a  szabálysértési nyilvántartási rendszerről
szóló 2012. évi II. törvény (a  továbbiakban: Szabstv.) – jelentős változásként a  korábbi szabályozáshoz képest –
megszüntette a szabálysértési tényállások háromszintű jogforrási szabályozását. Szabálysértési tényállás elsősorban
a  Szabstv. határoz meg; a  2012. április 15-én hatályát vesztett, az  egyes szabálysértésekről szóló 218/1999.
(XII. 28.) Korm. rendelet helyébe nem lépett új szabályozás; az önkormányzati rendeleti szabálysértési tényállásokat
a  Szabstv. 254.  § (2)  bekezdése alapján a  helyi önkormányzatok képviselő-testületei 2012. május 31-ig kötelesek
voltak hatályon kívül helyezni.
[13] 2012. április 15-étől a  Mötv. 51.  § (4)  bekezdése alapján a  helyi önkormányzat képviselő-testülete a  közösségi
együttélés demokratikus elemeinek erősítésére önkormányzati rendeletében szankcióval sújthatta a  helyi
társadalmi normákat megszegőket, önkormányzati rendeletben meghatározva a  tiltott, közösségellenes
magatartásokat. A  Mötv. 143.  § (4)  bekezdés e)  pontja alapján kaptak felhatalmazást a  helyi önkormányzatok
képviselő-testületei, hogy önkormányzati rendeletben határozzák meg a kirívóan közösségellenes magatartásokat,
valamint a  magatartás elkövetőjével szembeni pénzbírság kiszabásának szabályait. Az  országosan kialakult
önkormányzati jogalkotási gyakorlat azt mutatta, hogy új magatartási szabályok normatív szabályozása mellett
a helyi önkormányzatok képviselő-testületei a korábbi önkormányzati rendeleti szabálysértési tényállási szabályokat
emelték át a  tiltott, közösségellenes magatartások szabályozásakor, így a  korábbi szabálysértési önkormányzati
rendeletek szabályozása tovább élt.
[14] A Mötv. tiltott, közösségellenes magatartásra vonatkozó rendelkezései arra hatalmazták fel a helyi önkormányzatok
képviselő-testületeit, hogy önkormányzati rendeletben megtiltsanak magasabb szintű szabályozás hiányában
jogellenesnek nem minősülő magatartásokat, és represszív szankciókat helyezzenek kilátásba az  önkormányzati
rendeletekben meghatározott tilalmak megszegőivel szemben. Azaz a  helyi önkormányzati képviselőtestületek a  helyi polgárok magánszférájába való beavatkozásra, cselekvési szabadságának korlátozására kaptak
felhatalmazást, de a  jogalkotás kapcsán a  törvényalkotó a  jogalkotói hatáskör terjedelmét, annak kereteit
részletesen nem szabályozta. A  „tiltott, közösségellenes magatartás” rendkívül széles, diszkrecionális jogkört
biztosított a  képviselő-testületek számára annak eldöntésére, hogy mely magatartásokat ítél a  helyi közösség
együttélési szabályait figyelembe véve tiltottnak, és ebből következően szankcionálhatónak.
[15] Az Alkotmánybíróság a  38/2012. (XI. 14.) AB határozatában (a  továbbiakban: ABh.) 2012. november 15-i hatállyal
megsemmisítette a Mötv. 51. § (4) bekezdését és 143. § (4) bekezdésének e) pontját.
[16] 2.2. A Mötv. 51. § (4) bekezdésének megsemmisítését követően, 2013. január 1-jén hatályba lépett a Mötv. új 8. §-a.
A Mötv. – hasonlóan a korábbi, tiltott, közösségellenes magatartásra vonatkozó szabályhoz – a közösségi együttélés
alapvető szabályaira nem ad definíciót, azok meghatározását a helyi önkormányzatokra bízza.
[17] A Mötv. 8.  § (2)  bekezdése alapján a  helyi önkormányzat képviselő-testülete rendeletében meghatározhatja
a közösségi együttélés alapvető szabályainak tartalmát, elmulasztásuk jogkövetkezményeit.
[18] Az alapvető jogok biztosa szerint a Mötv. 8. § (2) bekezdésének „elmulasztásának jogkövetkezményeit” szövegrésze
ellentétes az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdésében foglalt jogállamiság elvével, mert a  közösségi együttélési
szabályok meghatározására és be nem tartásuk lehetséges jogkövetkezményeire vonatkozóan törvényben előírt
anyagi jogi garanciák és az  önkormányzati szabályozásra vonatkozó egyértelmű felhatalmazás hiányában sérül
a jogállamiság elvéből folyó jogbiztonság és a közigazgatás törvény alá rendeltségének követelménye.
[19] A Kúria Önkormányzati Tanácsa szerint a  Mötv. 8.  § (2)  bekezdésében és a  143.  § (4)  bekezdés d)  pontjában
„a közösségi együttélés alapvető szabályait, valamint ezek elmulasztásának jogkövetkezményeit” szövegrészében
a közösségi együttélési szabályok meghatározására és be nem tartásuk lehetséges jogkövetkezményeire vonatkozó,
a  helyi önkormányzatok számára adott rendeletalkotási felhatalmazás beazonosíthatatlanná teszi a  delegált
jogalkotási hatáskör alkotmányossági kereteit, és akadályát képezi az  Alaptörvényben szabályozott jogforrási
hierarchia hatékony, érdemi bírósági védelmének, ezért sérti az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdésében foglalt
jogállamiság elvét.
[20] Az Alkotmánybíróságnak abban a  kérdésben kellett állást foglalnia, hogy a  felhatalmazásnak ez  a  módja
összeegyeztethető-e az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésében szabályozott jogállamiság elvével.
[21] 2.3. Az  Abh. ehhez kapcsolódóan – a  korábbi szabályozás tekintetében – kifejtette, hogy: „Az Alkotmánybíróság
következetesen érvényesített álláspontja szerint: »A jogállam nélkülözhetetlen eleme a  jogbiztonság.
A  jogbiztonság az  állam – s elsősorban a  jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a  jog egésze,
egyes részterületei és az  egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak
és előreláthatóak legyenek a  norma címzettjei számára.« [9/1992. (I. 30.) AB határozat, ABH 1992, 59, 65.]”
{ABh., Indokolás [71], [74]}
[22] Az Alaptörvény 32.  cikk (2)  bekezdése – „Feladatkörében eljárva a  helyi önkormányzat törvény által nem
szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, illetve törvényben kapott felhatalmazás alapján
önkormányzati rendeletet alkot.” – a  korábbi kétszintű (Alkotmány, Ötv.) szabályozást felváltva, alaptörvényi
szinten telepítette a  helyi önkormányzatok képviselő-testületeire az  eredeti és származékos jogalkotási hatáskört.
A helyi jogalkotási eredeti és származékos hatáskörei gyakorlásának törvényi kereteit a jogalkotásról szóló 2010. évi
CXXX. törvény (a továbbiakban: Jat.) és a Mötv. jogalkotásra vonatkozó rendelkezései tartalmazzák.
[23] Az ABh.-ban foglaltakra tekintettel, valamint abból, hogy az  Alaptörvény az  eredeti jogalkotási hatáskör
mellett a  származékos jogalkotási hatáskört is külön nevesíti, az  következik, hogy amennyiben törvény
(jelen esetben a  Mötv.) felhatalmazza a  helyi önkormányzat képviselő-testületét mint jogalkotót valamely
magatartás önkormányzati rendeletben történő szabályozására, úgy a törvénynek a jogalkotási hatáskör címzettjén,
a  képviselő-testületen kívül meg kell határoznia – a  Jat. felhatalmazással szembeni kritériumokra vonatkozó
előírásainak betartásával – a  felhatalmazás tárgyát és kereteit is. Ez biztosítja ugyanis azt, hogy a Mötv.-ben adott
felhatalmazás megfeleljen a jogrend és a közhatalom gyakorlása kiszámíthatósága követelményének. A szabályozási
tárgy és keretek meghatározása nélkül a  helyi jogalkotó olyan magatartásokat is rendeletalkotása körébe vonhat,
amelyek alapjogi összefüggéseik révén törvényi szabályozást igényelnek [Alaptörvény I. cikk (3) bekezdés].
[24] 2.4. Az  Abh.-nak a  fenti elvi megállapításait az  Alkotmánybíróság ebben az  ügyben is fenntartotta. A  vizsgált
rendelkezésekre alkalmazhatóságuk tekintetében azonban figyelemmel volt a jelentősen megváltozott szabályozási
környezetre.
[25] Az Abh. meghozatalát követően az Országgyűlés mint alkotmányozó hatalom Magyarország Alaptörvénye negyedik
módosításának 8.  cikkével újraszabályozta az  Alaptörvény XXII.  cikkét. A  2013. április 1-től hatályos XXII.  cikk
(3)  bekezdése szerint „Törvény vagy helyi önkormányzat rendelete a  közrend, a  közbiztonság, a  közegészség és
a kulturális értékek védelme érdekében, a közterület meghatározott részére vonatkozóan jogellenessé minősítheti
az  életvitelszerűen megvalósuló közterületi tartózkodást”. Ugyan az  alkotmányos szabály csak az  életvitelszerű
tartózkodásra vonatkozóan tartalmaz konkrét rendelkezést, következményei ennél szélesebbek.
[26] Az Alaptörvény negyedik módosításának közvetlen következménye, hogy az  Abh.-nak a  Mötv. most vizsgált
szabályaihoz hasonló korábbi szabályozásra vonatkozó konkrét megállapításai ebben az  ügyben nem vehetők
figyelembe, mivel az  Alaptörvény – amelynek védelme az  Alkotmánybíróság kötelessége – megteremtette
a jelenlegi szabályozás alkotmányos alapját.
[27] Az Alaptörvény negyedik módosításának közvetett következménye az, hogy kibővítette a  helyi önkormányzatok
jogalkotási autonómiáját. Ez  összhangban van az  Alaptörvény emberképével. Az  Alkotmánybíróság már
a  korábbi határozataiban megállapította, hogy az  Alaptörvény emberképe nem az  elszigetelt egyéné, hanem
a társadalomban élő felelős személyiségé {3132/2013. (VII. 2.) AB határozat, Indokolás [95]}. Az Alaptörvény ugyanis
az  egyén-közösség közötti viszonyt az  egyén közösséghez kötöttsége jegyében határozta meg, anélkül azonban,
hogy annak egyedi értékét érintené. Ez következik különösen az Alaptörvény O) cikkéből és II. cikkéből {3110/2013.
(VI. 4.) AB határozat, Indokolás [50]; 32/2013. (XI. 22.) AB határozat, Indoklás [88]}.
[28] A XXII.  cikk (3)  bekezdése egy konkrét államcél, a  lakhatás feltételeinek, és a  közszolgáltatásokhoz hozzáférés
biztosításának tekintetében teszi lehetővé egy meglehetősén tág felhatalmazás kitöltését önkormányzati
rendeletben. Ez  viszont azzal jár, hogy az  Alaptörvénynek az  önkormányzatokra vonatkozó egyéb szabályait
is ezzel összhangban kell értelmezni. Az  önkormányzati rendeleti szabályozásra adott általános felhatalmazás
ezért – ha a  Jat. és a  Mötv. önkormányzati jogalkotásra vonatkozó szabályainak egyebekben megfelel – pusztán
az általánosság miatt nem ellentétes az Alaptörvénnyel.
[29] 2.5. A  továbbiakban az  Alkotmánybíróság a  fenti megállapításokat a  Mötv. hatályos szabályozására alkalmazta.
A  8.  § (2)  bekezdésének és a  143.  § (4)  bekezdés d)  pontjának rendelkezései – többek között – arra hatalmazzák
fel a helyi önkormányzatok képviselő-testületeit, hogy önkormányzati rendeletben meghatározhassák a közösségi
együttélés alapvető szabályait, az  azokban foglalt kötelezettségek tartalmát, elmulasztásuk jogkövetkezményeit.
A  Mötv. javaslatának indokolása szerint: „Az emberi közösségek akkor életképesek, akkor élhető egy település,
ha megvannak és működnek az  együttélés alapvető íratlan és írott szabályai. Az  ilyen normákat jelentős részben
a helyi sajátosságok alakítják, generális érvényű taxatív felsorolásuk lehetetlen. Arra azonban van lehetőség, hogy
a képviselő-testület – széles körű társadalmi támogatottsággal – a legalapvetőbb szabályokat rendeletbe foglalja és
megszegésüket – szigorúan alkotmányos keretek között – szankcionálja.”
[30] Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint a  törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok
rendezésére [Alaptörvény 32.  cikk (2)  bekezdés első fordulata], és törvényi felhatalmazás alapján [Alaptörvény
32.  cikk (2)  bekezdés második fordulata] a  helyi önkormányzat képviselő-testületének egyaránt lehetősége
van az  együttélés szabályait helyi szinten, a  helyi sajátosságokat figyelembe vevő jogalkotással szabályozni.
Az  Alaptörvény 32.  cikk (2)  bekezdés második fordulata szerinti törvényi felhatalmazó rendelkezéseknek meg kell
felelnie az  Alaptörvény és a  Jat. előírásainak, az  Alaptörvény 32.  cikk (2)  bekezdés első fordulata esetében – bár
törvény nem szabályozza a helyi társadalmi viszony rendezését – törvényi rendelkezés korlátja lehet a partikuláris
szabályozásnak.
[31] Az önkormányzatok jogalkotási felhatalmazása és a  Mötv. érintett szabályainak értelmezésénél nem lehet
eltekinteni a korábbi szabályok – a korábbi Alkotmány (a továbbiakban: Alkotmány) és a helyi önkormányzatokról
szóló 1990. évi LXV. törvény (a  továbbiakban: Ötv.), valamint az  Alaptörvény és a  Mötv. szabályozása közötti
különbségtől. A  helyi önkormányzatok rendeletalkotási jogát 2011. december 31-éig az  Alkotmány 44/A.  §
(2)  bekezdése szabályozta: „A helyi képviselő-testület feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem lehet
ellentétes jogszabállyal.” Az  Alaptörvény 32.  cikk (2)  bekezdése szerint pedig „Feladatkörében eljárva a  helyi
önkormányzat törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, illetve törvényben kapott
felhatalmazás alapján önkormányzati rendeletet alkot.” Az  Alkotmány tehát csak az  önkormányzati rendelet
normahierarchiában elfoglalt helyéről rendelkezett, míg az  Alaptörvény különbséget tesz az  eredeti jogalkotói
hatáskörben („törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére”), illetve a  felhatalmazás
alapján („törvényben kapott felhatalmazás alapján”) hozott rendeletek között.
[32] Az Alaptörvény 32.  cikkéhez hasonló rendelkezést korábban az  Alkotmány felhatalmazása [43.  § (2)  bekezdése]
alapján megalkotott Ötv. 16. § (1) bekezdése tartalmazott: „[a] képviselő-testület a  törvény által nem szabályozott
helyi társadalmi viszonyok rendezésére, továbbá törvény felhatalmazása alapján, annak végrehajtására
önkormányzati rendeletet alkot.” Az  Alkotmány hatálya alatt tehát az  Országgyűlés törvényhozó hatáskörében
egyetlen különbséggel – „annak végrehajtására” – az  Alaptörvény hatályos szövegével azonos szabályt alkotott.
Jelentősége az eltérésnek, illetve annak van, hogy az Alaptörvényhez képest korlátozó szabály korábban törvényen
és nem az  Alkotmányon alapult. Következésképpen az  Alkotmány hatálya alatt sem közvetlenül az  Alkotmánnyal
volt ellentétes, hanem a  jogszabályi hierarchiát sértő törvényellenességet – így közvetve alkotmányellenességet –
jelentett, ha egy önkormányzat a  törvény felhatalmazó rendelkezését túllépő rendeletet alkotott. Az  Alaptörvény
azonban nem tartalmazza az „annak végrehajtására” fordulatot, és a Mötv. sem rendelkezik ilyen korlátról.
[33] A korábbi szabályozásra is figyelemmel az  Alaptörvény önkormányzatokra vonatkozó szabályából az  következik,
hogy az  önkormányzati rendeletalkotás és az  Alaptörvény összhangjának kereteit nem a  Mötv.-nek kell
meghatároznia, azokat az Alaptörvény maga határozza meg. Az Alaptörvény 32. cikk (2) bekezdése pedig lehetővé
teszi, hogy az önkormányzatok számára biztosított rendeletalkotási felhatalmazás kereteit az Országgyűlés – a helyi
közügyek intézése körében – törvényben szabadon jelölje ki.
[34] Az Alaptörvénnyel összhangban áll az  is, ha a  Mötv. vagy más jogszabály az  önkormányzatok számára adott
konkrét rendeletalkotási felhatalmazást a magasabb szintű jogforrás részletesen megfogalmazott rendelkezéseinek
végrehajtására korlátozza. Az  sem ellentétes azonban az  Alaptörvénnyel, ha a  felhatalmazás általános, azaz
csak a  rendeletalkotás tárgykörét határozza meg, feltéve, hogy abból a  szabályozással érintett alapvető jogok
korlátozására irányuló törvényalkotói akarat kiderül. A közigazgatás törvény alá rendelése ezért akkor is megvalósul,
ha az Országgyűlés a helyi önkormányzat számára biztosított rendeletalkotási felhatalmazást kizárólag a törvényben
pontosan megfogalmazott szabályok hatálybaléptetésére korlátozza, miként akkor is, ha a keret jellegű szabályozás
kitöltését teljes egészében az önkormányzatokra bízza.
[35] Az Alaptörvény 32.  cikk (2)  bekezdésében biztosított felhatalmazás olyan értelmezése – akár a  Jat. szabályaira
hivatkozással –, amely általános jelleggel kizárná, hogy az  Országgyűlés szabad rendeletalkotási felhatalmazást
biztosítson az  önkormányzatok számára, túlterjeszkedne az  Alaptörvény szövegén. Sőt, a  rendeletalkotási
felhatalmazás szabad kitöltésének elvi lehetősége áll összhangban az önkormányzatiság (szubszidiaritás) lényegével
is. Azt ugyanis az  Alaptörvény 31.  cikke értelmében a  helyi közügyek intézése, a  helyi közhatalom gyakorlása
jelenti, mégpedig a  jogintézmény nevéből adódóan önkormányzati jelleggel. Az  tehát, hogy egy magatartást
valamely önkormányzat a  közösségi együttélés alapvető szabályait sértőnek tekint és ezért rendelete kiterjed rá,
míg mások ugyanazt a magatartást elfogadhatónak tartják, összhangban áll a hatalommegosztás Alaptörvényben
meghatározott rendszerével és az önkormányzatiság alapvető értékével.
[36] Ez az  értelmezés áll összhangban az  R)  cikk (3)  bekezdésében megjelölt történeti alkotmányunk vívmányaival is.
Magyarország alkotmányossága hagyományosan az erős önkormányzatiságon nyugszik, még ha ennek terjedelme
a  szokásjogot összefoglaló Hármaskönyvtől a  közigazgatás rendezéséről szóló 1929. évi XXX. törvénycikkig
részleteiben többször változott is, amikor a  politikai, gazdasági, biztonsági körülmények szükségessé tették
az önkormányzati autonómia és a centralizált hatalomgyakorlás viszonyának (arányának) újragondolását.
[37] Olyan értelmezés tehát, amely az  önkormányzatok rendeletalkotási önállóságát általános jelleggel a  törvényi
szabályok formális hatálybaléptetésére szűkítené, ellentétes lenne az  Alaptörvény 32.  cikkével, illetve történeti
alkotmányunk vívmányaival is. Ez  ugyanis a  helyi önkormányzatoknak az  Országgyűléssel vagy a  Kormánnyal
szembeni hierarchikus intézményi alárendeltségét jelentené.
[38] 2.6. A  Mötv.-ben alkalmazott jogfogalmak határozottsága és az  Alaptörvény B)  cikkének, illetve a  jogállamiság
jogalkotásra vonatozó tartalmát részletező T)  cikk tekintetében az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy
kizárólag az  Alaptörvényre hivatkozással nem lehet azt vélelmezni, hogy a  törvény által biztosított széles
rendelet-alkotási lehetőséget a  helyi önkormányzatok visszaélésszerűen gyakorolnák. Az  önkényes joggyakorlás
semmilyen felhatalmazás mellett nem megengedett, mégis előfordulhat tévedésre visszavezethető alaptörvényvagy törvénysértő értelmezés, sőt, akár szándékos törvénysértés is, mivel nem alkotható olyan szabály,
amellyel ne lehetne visszaélni. Éppen ezekre az  esetekre hozta létre az  alkotmányozó hatalom a  bíróságokat
és az  Alkotmánybíróságot. A  Kúriának az  önkormányzati jogalkotás törvényessége, az  Alkotmánybíróságnak
pedig a  jogalkotás és jogalkalmazás alkotmányossága tekintetében lehetősége van arra, hogy az  Alaptörvény
rendelkezéseinek érvényt szerezzen.
[39] A Mötv. vizsgált rendelkezései meghatározzák a  felhatalmazás címzettjeit (a  helyi önkormányzatokat), valamint
a  megalkotandó rendeletek tárgyát (a  közösségi együttélés alapvető szabályai, valamint ezek elmulasztásának
jogkövetkezményei). A felhatalmazás kereteit – tekintettel arra, hogy a felhatalmazás alapvető jogok korlátozására
irányul – közvetlenül az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdése, valamint az  azt közvetítő jogszabályok jelölik ki,
amelyekkel az önkormányzati rendelet az Alaptörvény 32. cikk (3) bekezdése értelmében nem lehet ellentétes.
[40] Az Alkotmánybíróság a Mötv. indítványokkal érintett önkormányzati rendeletalkotásra felhatalmazó rendelkezései
alkotmányosságának megítélése során figyelemmel volt arra is, hogy vannak a jogrendszerben olyan más törvényi
rendelkezések, amelyek megszabják a  helyi önkormányzatok szankció statuálási jogkörének kereteit, korlátozzák
az önkormányzatoknak a vitatott felhatalmazó rendelkezéseken alapuló diszkrecionális jogkörét, illetőleg törvényi
garanciákat nyújtanak az  önkormányzati rendeletben megállapított szankciók alkalmazásához. A  Ket. VI/A.
fejezete tartalmazza a  közigazgatási bírság, a  helyszíni bírság és az  elkobzás alkalmazásának eljárásjogi alapjait,
a 94/A. § (1a) bekezdésében külön is meghatározza a helyi önkormányzat képviselő-testületének rendelete alapján
megállapítható közigazgatási bírság felső határát. „[E]nnek következtében a  Ket. az  ágazati közigazgatási anyagi
jogi szankciókkal azonos szabályokat állapít meg az  önkormányzatok által statuált szankciók alkalmazására.
Így az  önkormányzatok által statuált szankciók alkalmazására ugyanazok a  kiegészítő jellegű szubszidiárius
keretszabályok az irányadók, mint az ágazati anyagi jogi szankciók szabályozására, amelyek esetében törvény, vagy
kormányrendelet alapvetően szabályozza a szankció alkalmazásának feltételeit és szabályait.” {ABh., Indokolás [79]}
[41] A helyi önkormányzatok törvényességi felügyeletét az  Alaptörvény 32.  cikk (4)  bekezdése szerint a  Kormány
biztosítja a  fővárosi és megyei kormányhivatal útján. Ennek megfelelően a  Mötv. 132.  § (1)  bekezdése szerint
a  kormányhivatal javasolhatja a  helyi önkormányzatok törvényességi felügyeletéért felelős miniszternek, hogy
kezdeményezze a  Kormánynál annak indítványozását, hogy az  Alkotmánybíróság vizsgálja felül az  önkormányzati
rendelet Alaptörvénnyel való összhangját, és kezdeményezheti a  közigazgatási és munkaügyi bíróságnál
az  önkormányzat határozatának felülvizsgálatát. A  kormányhivatal a  törvényességi felügyeleti eljárásában a  helyi
önkormányzat képviselő-testülete, bizottsága, részönkormányzata, polgármestere, főpolgármestere, megyei
közgyűlés elnöke, társulása, jegyzője működésének jogszerűségét vizsgálja.
[42] A Kúria vizsgálhatja, hogy a megalkotott rendeletek a Mötv.-vel, illetve más jogszabályokkal összhangban vannak-e.
Az Alkotmánybíróság számára pedig több fajta eljárás is lehetőséget biztosít a felhatalmazás alapján alkotott egyes
önkormányzati rendeletek alaptörvény-ellenességének vizsgálatára még a  keret-jellegű felhatalmazások esetén is.
Esetenként vizsgálható és vizsgálandó, hogy az  egyes rendeletek az  Alaptörvénnyel összhangban vannak-e. Ezen
belül vizsgálható és vizsgálandó, hogy a  rendeletek az  Alaptörvény I.  cikkének megfelelően az  egyes alapjogokat
a közösségi együttélés alapvető szabályaira hivatkozva ténylegesen más alapvető jog érvényesülése vagy valamely
alkotmányos érték védelme érdekében, a  feltétlenül szükséges mértékben, az  elérni kívánt céllal arányosan,
az alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával korlátozzák-e, miként az  is, hogy a helyi sajátosságok
megalapozzák-e a tilalmazott magatartásokat és azok jogkövetkezményeit.
[43] 2.7. A  fentiek alapján az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy a  Mötv. 8.  § (1)  bekezdés b)  pontjának
„és betartatni” szövegrésze, 8.  § (2)  bekezdése és a  143.  § (4)  bekezdés d)  pontjának „továbbá a  közösségi
együttélés alapvető szabályait, valamint ezek elmulasztásának jogkövetkezményeit” szövegrésze nem ellentétes
az  Alaptörvénnyel, ezért a  rendelkezések alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére
irányuló indítványokat elutasította.
[44] Tekintettel arra, hogy az Alkotmánybíróság nem semmisítette meg a Mötv. kifogásolt rendelkezéseit, az alkalmazási
tilalom kimondására sincs lehetősége, ezért arról önállóan nem kellett döntenie.
[45] 3. Az alapvető jogok biztosának utólagos normakontroll kezdeményezése a Ket. 131. § (1a) bekezdését az alábbiak
szerint tartotta az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdésével ellentétesnek: „A »közösségi együttélési szabályok
megszegése« és a  közösségellenes magatartások kategóriája közötti átfedés miatt a  Ket. 131.  § (1a)  bekezdése
súlyos bizonytalanságot teremt a  pénzbírságnál súlyosabb jogkorlátozással járó szankciók, a  közérdekű
munkavégzés előírása és alkalmazása terén, így a jogállamiság sérelme miatt az Abh.-ban az elkobzás alkalmazása
kapcsán kifejtett érvelés mentén indokolt e  rendelkezés alkotmánybírósági felülvizsgálata.” Az  Alkotmánybíróság
megállapította, hogy a  Ket. hivatkozott rendelkezését a  kormányablakok kialakításával, valamint a  fővárosi és
megyei kormányhivatalok működésével összefüggő egyes törvények módosításáról szóló 2013. évi CCXVIII. törvény
10.  § (22)  bekezdés i)  pontja 2014. január 1-jétől módosította, a  jogszabály már nem tartalmazza a „közösségi
együttélési szabályok megszegése” szövegrészt. Az  indítványozó nem nyújtott be indítvány-kiegészítést a  Ket.
módosított szövegének vizsgálatára vonatkozóan. Tekintettel arra, hogy a Ket. 131. § (1a) bekezdésének az indítvány
benyújtásakori szövege már nincs hatályban, ezért az Alkotmánybíróság az indítványt ebben a tekintetben, az Abtv.
64. § e) pontja alapján visszautasította.
[46] 4. Az Alkotmánybíróság e határozatának a Magyar Közlönyben történő közzétételét az Abtv. 44. § (1) bekezdésének
második mondata alapján rendelte el.
Budapest, 2015. szeptember 29. Dr. Lenkovics Barnabás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
191/2014. (VII. 31.) Korm. rendelete a mező- és erdőgazdasági hasznosítású földek végrehajtási, felszámolási vagy önkormányzati adósságrendezési eljárás keretében árverés útján történő értékesítésének szabályairól.
A Kormány
az 1–19. és 21. § tekintetében a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvény 72. § h) pontjában,
a 20. § tekintetében a csődeljárásról és a felszámolási eljárásról szóló 1991. évi XLIX. törvény 84/A. § (1) bekezdés c) pontjában,
a 22.  § tekintetében a  mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvénnyel összefüggő egyes
rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény 104. § (1) bekezdés b) pontjában,
a 23. § tekintetében a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvény 72. § g) pontjában,
kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény 15.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a  következőket
rendeli el:
1. Árverésre irányuló megkeresés 1. § (1) Ha végrehajtási, felszámolási, vagy önkormányzati adósságrendezési eljárásban mező- és erdőgazdasági
hasznosítású föld (a  továbbiakban: föld) értékesítése iránt kell intézkedni, a  végrehajtó, a  felszámoló, vagy
a  pénzügyi gondnok (a  továbbiakban együtt: megkereső) az  értékesítés feltételeinek bekövetkeztétől számított
30 napon belül az  árverés kitűzése, az  árverési vagy értékesítési hirdetmény (a  továbbiakban együtt: árverési
hirdetmény) közzététele, továbbá az  árverés vagy értékesítés (a  továbbiakban együtt: árverés) lefolytatása
érdekében megkeresi a  föld fekvése szerint illetékes megyei kormányhivatal földművelésügyi igazgatóságát
(a továbbiakban: igazgatóság).
(2) Az (1) bekezdés szerinti megkeresésben meg kell jelölni:
a) a  megkereső nevét (megnevezését), hivatali helyiségének címét, telefonszámát, letéti vagy pénzforgalmi
számlájának számát,
b) végrehajtási eljárásban a végrehajtást kérő és az adós nevét és címét, a főkövetelések jogcímét és összegét,
az  árverésen a  bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény (a  továbbiakban: Vht.) 147.  § (2) és
(3)  bekezdésében vagy a  204/B.  §-ban foglaltak alapján tehető legalacsonyabb vételi ajánlat összegét, és
azt, hogy a  földön található, a  földrészlettel együtt nyilvántartott lakóingatlanra van-e a  földrészlet fekvése
szerinti települési önkormányzatnak vagy a tulajdonostársnak előárverezési joga,
c) felszámolási eljárásban az  adós nevét, cégjegyzék számát (bírósági nyilvántartási számát), székhelyét,
önkormányzati adósságrendezési eljárásban az adós nevét, székhelyét,
d) a  föld ingatlan-nyilvántartási adatait, a  tulajdonos nevét, a  földön fennálló telki szolgalmat, a  közérdekű
használati jogot, az  ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett haszonélvezeti jogot, a  törvényen alapuló
haszonélvezeti jogot, a zálogjogot, a  földhasználati nyilvántartásba, illetve erdőgazdálkodói nyilvántartásba
bejegyzett földhasználatot és annak időtartamát,
e) a földrészlettel együtt nyilvántartott épület, építmény fő rendeltetés szerinti jellegét,
f ) a föld becsértékét,
g) felszámolási eljárással összefüggésben lefolytatásra kerülő földárverés esetén az  adós vagyontárgyainak
nyilvános értékesítésére vonatkozó részletes szabályokról, továbbá a  felszámolás számviteli feladatairól
szóló 237/2009. (X. 20.) Korm. rendelet [a  továbbiakban: 237/2009. (X. 20.) Korm. rendelet] 4.  § (2) és
(2a) bekezdésében foglaltak szerint megállapított minimálár összegét,
h) felszámolási eljárásban, önkormányzati adósságrendezési eljárásban az  adásvételi szerződés megkötésére
vonatkozó határidőt,
i) a  földrészlettel együtt nyilvántartott épület, építmény árverezők számára történő megtekintésének
lehetőségét, annak módját és feltételeit.
(3) Ha a  becsérték felülvizsgálatát felszámolási eljárásban a  hitelezői választmány a  csődeljárásról és a  felszámolási
eljárásról szóló 1991. évi XLIX. törvény (a továbbiakban: Cstv.) 49. § (2) bekezdése alapján kezdeményezte, a bíróság
által jóváhagyott becsértéket kell a megkeresésben feltüntetni.
2. Árverési hirdetmény 2. § (1) A megkeresés alapján az  igazgatóság a megkeresés kézhezvételétől számított 15 napon belül az árverést árverési
hirdetménnyel tűzi ki.
(2) Az árverési hirdetményben fel kell tüntetni:
a) az árverést lefolytató igazgatóság megnevezését, címét, telefonszámát, letéti számlájának számát,
b) az árverés helyét és idejét, azonosító számát,
c) végrehajtási eljárás esetén a végrehajtást kérő és az adós nevét, a főkövetelések jogcímét és összegét,
d) felszámolási eljárásban az  adós nevét, cégjegyzék számát (bírósági nyilvántartási számát), székhelyét,
önkormányzati adósságrendezési eljárásban az adós nevét, székhelyét,
e) a föld ingatlan-nyilvántartási és földhasználati adatait:
ea) a település nevét, a föld fekvését, a helyrajzi számot, területnagyságot, aranykorona értéket,
eb) alrészlet szintű bontásban a művelési ágat,
ec) a tulajdonos nevét,
ed) a telki szolgalmat, a közérdekű használati jogot, a haszonélvezeti jogot, a zálogjogot,
ee) a földhasználati nyilvántartásba, illetve erdőgazdálkodói nyilvántartásba bejegyzett földhasználatot
és annak időtartamát,
f ) a föld lényeges sajátosságait,
g) a földrészlettel együtt nyilvántartott épület, építmény fő rendeltetés szerinti jellegét,
h) a föld becsértékét,
i) az árverési előleg (a továbbiakban: előleg) és a licitdíj összegét,
j) az árverésen tehető legalacsonyabb vételi ajánlat összegét,
k) a licitküszöböt,
l) felszámolási eljárás esetén figyelemfelhívást a Cstv. 49. § (3) és (3b) bekezdésében foglaltakra,
m) az  elővásárlásra jogosultak részére szóló figyelemfelhívást, hogy az  elővásárlási jogosultság gyakorlásának
feltétele az árverésen történő részvétel,
n) figyelemfelhívást az árverés kép- és hangfelvételen történő rögzítésének a lehetőségéről,
o) felszámolási eljárásban, önkormányzati adósságrendezési eljárásban az  adásvételi szerződés megkötésére
vonatkozó határidőt,
p) a  földrészlettel együtt nyilvántartott épület, építmény árverezők számára történő megtekintésének
lehetőségét, annak módját és feltételeit,
q) az árverezőket érintő egyéb tudnivalókat.
(3) Az  árverést a  föld fekvése szerinti járási hivatal hivatali helyiségében kell megtartani. Az  árverés időpontját úgy
kell meghatározni, hogy az nem lehet korábbi az árverés kitűzésének napjától számított 60. napnál, de nem lehet
későbbi az  árverés kitűzésétől számított 90. napnál. E  határidők számításába az  árverés kitűzésének napja nem
számít bele.
3. § Az árverési hirdetményt, annak elkészítésétől számított 8 napon belül kézbesíteni kell:
a) végrehajtási eljárás esetén a végrehajtást kérőnek és az adósnak,
b) azoknak, akiknek a földre vonatkozólag az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett joguk van,
c) ha a föld közös tulajdonban áll, a tulajdonostársnak,
d) a  föld fekvése szerinti községi, városi, fővárosi kerületi jegyzőnek a  4.  § (1)  bekezdés b)  pontja szerinti
kifüggesztés céljából,
e) a  föld fekvése szerint illetékes járási hivatal járási földhivatalának, a  fővárosban a  Budapesti 1. Számú
Földhivatalnak, illetve a  Budapesti 2. Számú Földhivatalnak (a  továbbiakban együtt: járási földhivatal)
az árverés kitűzése tényének az ingatlan-nyilvántartásba történő feljegyzése végett,
f ) a fővárosi és megyei kormányhivatal földhivatalának (a továbbiakban: megyei földhivatal) és
g) a megkeresőnek.
4. § (1) Az árverési hirdetményt ki kell függeszteni:
a) az igazgatóság hirdetőtábláján,
b) a  föld fekvése szerinti települési önkormányzat polgármesteri hivatala, illetve közös önkormányzati hivatal
esetében a  közös önkormányzati hivatal hirdetőtábláján és a  közös önkormányzati hivatalhoz tartozó
önkormányzat hirdetőtábláján,
c) a járási földhivatal hirdetőtábláján, és
d) a végrehajtást foganatosító bíróság hirdetőtábláján.
(2) Az árverési hirdetményt közzé kell tenni a kormányhivatal internetes honlapján is.
 (3) Az igazgatóság a végrehajtást kérő vagy az adós kérelmére és e kérelmet előterjesztő költségére gondoskodik arról,
hogy az árverést egyéb megfelelő módon is közhírré tegyék.
 (4) Az árverési hirdetményt az árverést megelőzően legalább 30 napon át és legalább az árverést megelőző 5. napig
kell a  hirdetőtáblán kifüggesztve tartani és a  kormányhivatal internetes honlapján elérhetővé tenni. Az  árverés
közhírré tételéhez fűződő jogkövetkezmény az igazgatóság hirdetőtábláján történő kifüggesztéshez kapcsolódik.
3. Az árverés lefolytatása 5. § (1) A földre az árverezhet, aki
a) előlegként a  föld becsértékének 10%-át legkésőbb az  árverés megkezdése előtt az  igazgatóságnál letétbe
helyezte,
b) a licitdíjat megfizette,
c) a  mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvény (a  továbbiakban: Földforgalmi
törvény) 35.  § (3)  bekezdés harmadik mondata szerinti körülmények fennállásáról szóló hatósági
bizonyítványt és a  Földforgalmi törvény 13–15.  §-a szerinti – az  ott előírt alakszerűségi előírásoknak
megfelelő – nyilatkozatokat csatolja.
(2) Az  előleg letétbe helyezése és a  licitdíj megfizetése átutalással történhet, amelynek során az  árverés azonosító
számát az átutalás közleményében fel kell tüntetni. Az előleg és a  licitdíj összegét olyan időpontban kell átutalni,
hogy az az árverés időpontját megelőzően megérkezzen az  igazgatóság letéti számlájára. A  letétbe helyező akkor
árverezhet, ha az átutalásról szóló terhelési értesítőt legkésőbb a  licit megkezdése előtt az  igazgatóság árverezést
lebonyolító képviselőjének (a továbbiakban: kikiáltó) bemutatja, annak másolatát pedig részére átadja.
(3) A  licitdíj összege a  föld becsértékének 1%-a, de legalább 2000 Ft és legfeljebb 10 000 Ft. A  licitdíj a  föld fekvése
szerint illetékes megyei kormányhivatal bevétele.
(4) Nem árverezhet és a földet árverésen nem szerezheti meg
a) a Vht. 123. § (2) bekezdésében meghatározott személy,
b) a Földforgalmi törvény 9. §-ában meghatározott személy,
c) a Cstv. 49. § (3) és (3b) bekezdésében meghatározott személy,
d) az  igazgatóság, a  megyei földhivatal, illetve az  árveréssel kapcsolatos jogorvoslatot elbíráló hatóság
állományába tartozó olyan személy, aki az árverés lebonyolításában, illetve az árverési jegyzőkönyv szerinti
határozatok meghozatalában, illetve a jogorvoslat során történő elbírálásában részt vesz,
e) az (1) bekezdésben foglaltaknak meg nem felelő személy.
 (5) Ha az árverező egyben elővásárlásra jogosult, ez nem akadálya annak, hogy vételi ajánlatot tegyen.
 (6) Az árverező személyesen vagy megbízottja, illetve képviselője útján árverezhet.
 (7) Az árverésen az árverést lefolytatón, a megkeresőn és a megkereső eljárásában szereplő feleken kívül az árverezők
vehetnek részt. 6. § Ha ahhoz valamennyi megjelent írásban hozzájárult, az  igazgatóság az  árverésről kép- és hangfelvételt készít,
az eljárás jogszerű lefolytatásának ellenőrizhetősége érdekében. A felvételek csak a bíróság, a büntetőügyben eljáró
hatóság és az árverési jegyzőkönyv elleni jogorvoslat elbírálására jogosult hatóság részére adhatók ki, és részükre
biztosítható a felvételekbe való betekintés. A felvételt az igazgatóság 3 hónap elteltével, de legkésőbb az e rendelet
alapján megindult jogorvoslati eljárás befejezéséig, törli.
7. § (1) Az  árverés megkezdésekor a  kikiáltó az  árverezőkkel közli a  föld kikiáltási árát, ismerteti az  árverési feltételeket,
ellenőrzi az  árverezők árverezésre jogosultságát, felhívja a  jelenlevő elővásárlásra jogosultakat, hogy jelöljék meg
elővásárlási jogosultságuk mely törvényen, és az  ott meghatározott sorrend mely ranghelyén áll fenn, továbbá
felhívja az árverezőket ajánlatuk megtételére. A föld kikiáltási ára a becsérték összege.
(2) Végrehajtási eljárással és önkormányzati adósságrendezési eljárással összefüggésben lefolytatott árverés esetén
földre – a  (3) és (4)  bekezdésben foglalt kivétellel – legalább a  kikiáltási ár felének megfelelő összeggel tehető
érvényes vételi ajánlat.
(3) Tanya esetén legalább a  kikiáltási ár 70%-ának megfelelő összeggel tehető érvényes vételi ajánlat, ha az  adósnak
ez az egyetlen lakóingatlana, lakóhelye ebben van, és a végrehajtási eljárás megindítását megelőző 6 hónapban is
ebben volt.
(4) Ha a föld Vht. 204/B. § szerinti legalacsonyabb eladási ár, illetve a 237/2009. (X. 20.) Korm. rendelet 4. § (2) bekezdése
szerinti minimálár megadásával kerül árverésre, csak e  legalacsonyabb eladási árat elérő összegű vételi ajánlat
tehető.
(5) A  licitküszöb összege 10 millió Ft-ot meg nem haladó becsérték esetén a  becsérték 2%-a, de legalább 1000 Ft,
10 millió Ft-ot meghaladó becsérték felett a becsérték 1%-a, ezer forintra kerekítve.
(6) Az  a  vételi ajánlat érvényes, amelynek összege – legalább a  licitküszöb összegével – meghaladja az  előzőleg tett
érvényes vételi ajánlat összegét.
(7) Az árverező a vételi ajánlatot nem vonhatja vissza.
8. § (1) Az árverést addig kell folytatni, amíg érvényes ajánlatot tesznek.
 (2) Ha nincs további érvényes ajánlat, a kikiáltó a felajánlott legmagasabb vételár háromszori kimondása után felhívja
a jelen levő elővásárlásra jogosultakat és előárverezésre jogosultakat (a továbbiakban e §-ban együtt: elővásárlásra
jogosult) elővásárlási jogosultságuk gyakorlására.
(3) Az elővásárlási jog akkor gyakorolható, ha annak jogosultja az 5. § (1) bekezdésében foglalt feltételeknek megfelel
és az elővásárlási jogosultságát bizonyító okiratokat a licit megkezdése előtt a kikiáltó részére átadja.
(4) Az  elővásárlásra jogosult a  felajánlott legmagasabb összegű érvényes vételi ajánlattal megegyező összegű vételi
ajánlat tételével gyakorolhatja elővásárlási jogát.
(5) Vételi ajánlatot elfogadó nyilatkozatnak csak az  elővásárlásra jogosult által a  felhívásra haladéktalanul megtett
nyilatkozat minősül.
(6) A föld árverési vevője a  legmagasabb összegű érvényes ajánlatot tevő árverező. Ha a  legmagasabb összegű vételi
ajánlatra vonatkozóan elővásárlásra jogosult tesz elfogadó nyilatkozatot, az  elővásárlásra jogosult lesz az  árverési
vevő. Ha több elővásárlásra jogosult tesz vételi ajánlatot elfogadó nyilatkozatot, közülük az első ranghelycsoportban
szereplő elővásárlásra jogosult lesz az árverési vevő. Ha ezen első ranghelycsoportban több elővásárlásra jogosult
szerepel, a kikiáltó helyben lefolytatott sorsolással dönt.
9. § (1) Az árverés eredménytelen, ha
a) nem tettek érvényes vételi ajánlatot,
b) a felajánlott vételár a megismételt árverésben sem érte el a 7. § (2)–(4) bekezdése szerinti minimál árat,
c) az árverési vevő az 5. § (4) bekezdése értelmében nem szerezheti meg a föld tulajdonjogát,
d) az árverési vevő nem utalta át határidőben a teljes vételárat.
(2) Az  eredménytelen árverés esetén megismételt árverést kell kitűzni, melyre az  e  bekezdésben foglalt eltérésekkel
az első árverés szabályait kell alkalmazni. A megismételt árverés során a felajánlott vételár nem lehet kevesebb a 7. §
(2)–(4)  bekezdésében, illetve a  237/2009. (X. 20.) Korm. rendelet 4.  § (2a)  bekezdés szerinti minimálár összegénél.
Ha a  megismételt árverés is eredménytelen, az  igazgatóság az  árverést sikertelennek nyilvánítja, kivéve, ha
felszámolási eljárás során a Cstv. 49/A. § (5) bekezdésében vagy 49/B. § (7) bekezdésében foglaltaknak megfelelően
a becsértéknek megfelelő értékesítésre kerül sor.
(3) A megismételt árverés eredménytelensége esetén az árverés sikertelen.
10. § (1) Az  igazgatóság felhívására a  felszámoló adatot szolgáltat arról, hogy az  árverési vevő tulajdonszerzésének a  Cstv.
szerint van-e akadálya.
(2) Az árverési vevő letétbe helyezett előlegét be kell számítani a vételárba.
 (3) Az árverési vevőn kívüli többi árverező részére az előleg visszautalásáról 8 napon belül intézkedni kell.
11. § (1) A  kikiáltó az  árverésről jegyzőkönyvet (a  továbbiakban: árverési jegyzőkönyv) vesz fel, amely magában foglaltan
tartalmazza az árverésen hozott döntéseket, továbbá tartalmazza:
a) az igazgatóság megnevezését, címét, telefonszámát, számlájának számát,
b) az árverés helyét, kezdetének és befejezésének időpontját,
c) a végrehajtást kérő és az adós nevét, a főkövetelések jogcímét és összegét,
d) felszámolási eljárásban az  adós nevét, cégjegyzék számát (bírósági nyilvántartási számát), székhelyét,
önkormányzati adósságrendezési eljárásban az adós nevét, székhelyét,
e) a föld ingatlan-nyilvántartási és földhasználati adatait:
ea) a település nevét, a föld fekvését, a helyrajzi számot, területnagyságot, aranykorona értéket,
eb) a művelési ágat,
ec) a tulajdonos nevét,
ed) a  földön fennálló telki szolgalmat, közérdekű használati jogot, az  ingatlan-nyilvántartásba
bejegyzett haszonélvezeti jogot, törvényen alapuló haszonélvezeti jogot, zálogjogot,
ee) a földhasználati nyilvántartásba, illetve erdőgazdálkodói nyilvántartásba bejegyzett földhasználatot
és annak időtartamát,
f ) a föld becsértékét és a minimálárat,
g) a felajánlott legmagasabb vételár összegét,
h) az  árverési vevő nevét, állampolgárságát, természetes személyazonosító adatait, lakcímét, ha a  vétel
elővásárlási jogon alapul az  elővásárlási jogosultság mely törvényen és az  ott meghatározott sorrend mely
ranghelyén áll fenn,
i) ha több elővásárlásra jogosult tett vételi ajánlatot elfogadó nyilatkozatot, ezen elővásárlásra jogosultaknak
a h) pont szerinti adatait,
j) a kikiáltó nevét,
k) a  jelen levők kérelmét és észrevételét, az  észrevételekre adott válaszok tartalmát, a  kérelmek és
az észrevételek alapján foganatosított intézkedéseket,
l) a jogszabályban meghatározott egyéb adatokat és körülményeket.
(2) Az  (1)  bekezdés g) és h)  pontjában megjelölt adatokat, valamint az  árverésen hozott döntéseket az  igazgatóság
a jegyzőkönyvbe foglalt határozattal állapítja meg.
(3) Az árverési jegyzőkönyvet az árverési vevő is aláírásával látja el.
 (4) Az árverési jegyzőkönyvet kézbesítés útján kell közölni:
a) a megkeresővel,
b) az árverési vevővel,
c) azzal az árverezővel, aki az árverésen ezt kifejezetten kéri,
d) a végrehajtást kérővel és az adóssal,
e) azokkal, akiknek a földre vonatkozólag az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett joguk van.
(5) Az  igazgatóságnak az  árverési jegyzőkönyv – (4)  bekezdés szerinti személyeknek történő – kézbesítését, annak
lezárásától számított három napon belül meg kell kezdenie.
(6) A  (4)  bekezdés c)  pontja szerinti személyek számára olyan jegyzőkönyv másolatot kell kézbesíteni, amely
az árverezők nevén kívül az árverezők további személyes adatait nem tartalmazza.
(7) Ahol jogszabály a  megkereső további eljárásával kapcsolatban árverési jegyzőkönyvet vagy árverési hirdetményt
említ, azon az e rendelet szerinti árverési jegyzőkönyvet kell érteni.
12. § (1) A  11.  § (2)  bekezdése szerinti jegyzőkönyvbe foglalt határozat ellen előterjesztett fellebbezéssel támadható
a határozatba nem foglalt, de a jegyzőkönyv hatálya alá tartozó egyéb eljárási cselekmény is.
(2) Az  igazgatóság – a  Földforgalmi törvény 36.  § (1)  bekezdés h)  pontja szerinti eset kivételével – az  árverési
jegyzőkönyvet – az abban foglalt valamennyi döntés jogerőre emelkedésétől számított 15 napon belül –, valamint
az 5. § (1) bekezdés c) pontja szerinti nyilatkozatokat és a 8. § (3) bekezdése szerinti okiratokat megküldi a megyei
földhivatalnak, amely a  Földforgalmi törvény 35.  § (5)  bekezdése szerinti döntéséről, annak másolatával a  döntés
meghozatalától számított 8 napon belül tájékoztatja az igazgatóságot is.
13. § (1) Ha
a) az árverési jegyzőkönyvbe foglalt döntés ellen jogorvoslattal nem élnek, vagy valamennyi azzal kapcsolatban
megindított jogorvoslati, illetve döntés-felülvizsgálati eljárás befejeződik,
b) az árverés nem eredménytelen [ide nem értve a 9. § (1) bekezdés d) pontja szerinti eredménytelenséget] és
c) a megyei földhivatal az árverési jegyzőkönyvet záradékolja,
az igazgatóság haladéktalanul felhívja az árverési vevőt – 60 napnál nem hosszabb megfelelő határidő tűzésével –,
hogy a teljes vételárat utalja át az igazgatóság letéti számlájára; ha ezt elmulasztja, előlegét elveszti.
(2) Azt az előleget, amelynek visszafizetését az (1) bekezdés szerint az árverező nem igényelheti, az igazgatóság átutalja
a megkereső által megadott letéti, illetve pénzforgalmi számlára, ez az összeg a végrehajtás, a  felszámolás, illetve
az önkormányzati adósságrendezési eljárás értékesítési bevételeként számolható el.
(3) Az  igazgatóság az  árverési vevő által megfizetett teljes vételárat, annak beérkezésétől számított 8 napon
belül átutalja a  megkereső által megadott letéti, illetve pénzforgalmi számlára, ezzel egyidejűleg a  záradékolt
jegyzőkönyvet is megküldi a megkeresőnek.
(4) A záradékolt jegyzőkönyv alapján felszámolási eljárásban a felszámoló, önkormányzati adósságrendezési eljárásban
a  pénzügyi gondnok köti meg az  árverési vevővel a  földtulajdon átruházására vonatkozó szerződést, és megteszi
a vevő részére történő birtokbaadással összefüggő intézkedéseket.
(5) Végrehajtási eljárás esetén az  igazgatóság intézkedik a  tulajdonjog bejegyeztetése iránt a  járási földhivatal
megkeresésével.
4. Eljárás az árverés megtartásának akadálya esetén 14. § (1) Ha az  adós a  tartozását megfizette vagy más egyéb okból nem állnak már fenn a  föld árverésének feltételei,
a megkereső köteles ennek tényéről haladéktalanul, rövid úton értesíteni az igazgatóságot.
(2) Ha az  (1)  bekezdés szerinti értesítés legkésőbb az  árverés megkezdéséig beérkezik, az  igazgatóság
az  eljárását megszünteti; az  értesítés kézhezvétele után az  árverést kitűzni és megtartani nem lehet. Az  eljárás
megszüntetésének van helye akkor is, ha az  értesítés az  árverés lefolytatása során, de még az  árverési vevő
személyét megállapító döntés meghozatala előtt érkezik meg.
(3) Az  eljárás megszüntetése esetén a  befizetett előleg és licitdíj visszajár, annak visszautalásáról 8 napon belül
intézkedni kell.
(4) Az  (1)  bekezdés szerint kell eljárni a  végrehajtás felfüggesztése esetén is azzal, hogy az  igazgatóság az  eljárását
a végrehajtónak a felfüggesztés megszűnésére vonatkozó értesítéséig felfüggeszti.
5. Közös tulajdonban álló föld árverésének különös szabályai
15. § (1) Ha az adós és annak tulajdonostársai az árverés kitűzése előtt együttesen kérik a végrehajtótól, illetve felszámolási
eljárásban a felszámolótól, hogy az egész földet vagy annak az adós és a kérelmező tulajdonostársak tulajdonában
álló hányadát árverezzék el, e rendelet rendelkezéseit e §-ban foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) Az  1.  § (1)  bekezdés szerinti megkeresésben meg kell jelölni, ha az  adós és annak tulajdonostársai együttesen
kérték, hogy az  egész földet vagy annak az  adós és a  kérelmező tulajdonostársak tulajdonában álló hányadát
árverezzék el, valamint azt is, ha a  tulajdonostárs hozzájárul ahhoz, hogy az ő tulajdoni hányadát a becsértékénél
alacsonyabb áron, illetve felszámolási eljárásban legalább az adós tulajdoni hányadára megállapított minimáláron
árverezzék el.
(3) Ha az  adós és annak tulajdonostársai az  árverés kitűzéséig együttesen kérik, hogy az  egész földet vagy annak
az adós és a kérelmező tulajdonostársak tulajdonában álló hányadát árverezzék el, akkor
a) az árverést a kérelmező tulajdonostársak tulajdoni hányadára is ki kell tűzni,
b) a  földre az  adós kivételével bármelyik – e  rendelet feltételeinek megfelelő – kérelmező tulajdonostárs is
árverezhet,
c) az  árverező tulajdonostárs a  tulajdoni hányadának megfelelően arányosan csökkentett előleget köteles
letétbe helyezni, és ha a földet megvette, nem kell megfizetnie a vételárnak azt a részét, amely az ő tulajdoni
hányadára esik,
d) a  nem adós tulajdonostárs tulajdoni hányadának kikiáltási ára az  adós tulajdoni hányadára megállapított
becsérték egész földrészletre vetített összegének a tulajdoni hányaddal arányos része,
e) a  tulajdonostárs hozzájárulásával lehet az  ő tulajdoni hányadát a  becsértékénél alacsonyabb áron,
felszámolási eljárásban pedig az adós tulajdoni hányadára megállapított minimálár megadásával elárverezni.
(4) Ha a tulajdonostárs hozzájárult ahhoz, hogy az ő tulajdoni hányadát a becsértéknél alacsonyabb áron, felszámolási
eljárásban pedig az adós tulajdoni hányadára megállapított minimálár megadásával árverezzék el, akkor a tulajdoni
hányadra a 7. § (2)–(4) bekezdésében meghatározott mértékű legalacsonyabb vételi ajánlat tehető.
16. § (1) Ha a  föld közös tulajdonát – bírósági határozat, a  bíróság által jóváhagyott egyezség vagy bírósági végrehajtási
záradékkal ellátott okirat alapján – árveréssel kell megszüntetni, az  ingatlanra bármelyik tulajdonostárs is
árverezhet.
(2) A  végrehajtó az  (1)  bekezdés szerinti esetben az  1.  § szerinti megkeresésében a  legalacsonyabb vételi ajánlat
összegeként a  bíróság ítéletében megállapított legkisebb vételárat jelöli meg. Az  így megjelölt vételárnál
alacsonyabb összegben az árverésen nem tehető érvényesen vételi ajánlat.
6. A megkereső egyéb feladatai 17. § A megkereső a  becsérték megállapításakor az  azt tartalmazó döntését a  becsérték közlésére vonatkozó külön
jogszabály szerint megküldi a Nemzeti Földalapkezelő Szervezet részére is.
18. § A végrehajtó a  részére megküldött záradékolt árverési jegyzőkönyv másolatát kézbesíti az  adósnak, egyidejűleg
felhívja az ingatlan 15 napon belül történő kiürítésére.
7. Záró rendelkezések 19. § (1) Ez a rendelet 2014. augusztus 1. napján lép hatályba.
 (2) 2014. évben a 2014. augusztus 31-éig érkezett megkeresések ügyében az árverést 2014. október 1-jéig kell kitűzni.
 (3) A  felszámolási eljárásban az  adós vagyontárgyainak nyilvános értékesítésére vonatkozó szabályok szerinti
értékesítés céljából az  adós vagyonába tartozó föld vonatkozásában e  rendelet hatálybalépését követően
árverés megtartására, a  Cégközlönyben pályázat közzétételére nem kerülhet sor, valamint a  föld nem nyilvános
értékesítési eljárással sem idegeníthető el. A felszámoló köteles a nem nyilvános értékesítési ajánlatot visszavonni,
a  Cégközlönyben még meg nem jelent nyilvános értékesítési pályázat vagy az  e  rendelet hatálybalépését követő
nyilvános árverési időpontot tartalmazó hirdetmény visszavonása iránt intézkedni, illetve ha a  visszavonásra már
nincs mód, kijavító közleményként tájékoztatást közzétenni arról, hogy a  föld értékesítésére e  rendelet szerinti
árverés keretében kerül sor. Visszavonás esetén a  megfizetett közzétételi költségtérítés visszatérítendő, a  kijavító
közlemény közzététele pedig közzétételi költségmentes.
(4) Ha e rendelet hatálybalépésekor folyamatban lévő végrehajtási ügyben e rendelet szerint kell az árverést lefolytatni,
az 1. § szerinti megkeresést e rendelet hatálybalépését követő 15. napig kell megküldeni az igazgatóság részére.
20. § A felszámolók névjegyzékéről szóló 114/2006. (V. 12.) Korm. rendelet 3.  § (14)  bekezdésében az  „átalakulás és
szervezeti formaváltás” szövegrész helyébe az „átalakulás, egyesülés, szétválás” szöveg lép.
21. § (1) A földhivatalokról, a Földmérési és Távérzékelési Intézetről, a Földrajzinév Bizottságról és az  ingatlan-nyilvántartási
eljárás részletes szabályairól szóló 338/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet a következő II/B. Fejezettel egészül ki:
„II/B. Fejezet
FÖLD tULAjDONjOGÁNAK ÁRVeRÉSeN tÖRtÉNŐ MeGSzeRzÉSÉRe IRÁNYULÓ SzeRzÉSI KÉPeSSÉG IGAzOLÁSA
17/E.  § (1) A  megyei földhivatal hatósági bizonyítványt állít ki arról, hogy az  ügyfél földművesnek minősül vagy
a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvény (a továbbiakban: Földforgalmi törvény)
10. §-a alapján a föld tulajdonjogát megszerezheti, továbbá megfelel a Földforgalmi törvény 16. § (1) bekezdésében
foglaltaknak. A  hatósági bizonyítvány a  föld tulajdonjogának megszerzésére nem jogosít, csak a  hatósági
bizonyítványban megjelölt föld végrehajtási, felszámolási vagy önkormányzati adósságrendezési eljárással
összefüggő árverezésén való részvételhez szükséges vonatkozó feltétel fennállását igazolja.
(2) A  hatósági bizonyítvány igénylésére irányuló kérelemben meg kell jelölni a  mező- és erdőgazdasági földek
forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvénnyel összefüggő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló
2013. évi CCXII. törvény 13. § (1) bekezdés a) pontja szerinti adatokat, valamint az árverezésre kerülő föld fekvésének
települését és helyrajzi számát.
(3) A hatósági bizonyítványt a megyei földhivatal 15 napon belül állítja ki.”
(2) Hatályát veszti a földhivatalokról, a Földmérési és Távérzékelési Intézetről, a Földrajzinév Bizottságról és az ingatlannyilvántartási eljárás részletes szabályairól szóló 338/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet 6/A. § (4) bekezdése.
22. § A földhasználati nyilvántartás részletes szabályairól szóló 356/2007. (XII. 23.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Fönyr.)
14. § (2) és (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Az  (1)  bekezdés a)  pontja alapján a  földhivatal akkor törölheti hivatalból a  föld használatának nyilvántartását,
ha a  használat megszűnése kétségtelenül megállapítható. A  használat megszűnése akkor állapítható meg
kétségtelenül, ha
a) a bejegyzett használat időtartama lejárt,
b) a földhasználóként bejegyzett tulajdonos (tulajdonosi joggyakorló), haszonélvező, vagy vagyonkezelő,
ba) e jogállása az ingatlan-nyilvántartás szerint megszűnt (ide értve az elhalálozás, és a jogutód nélküli megszűnés
esetét is), vagy
bb) a  földhasználati jogosultságot földhasználati szerződés alapján más személy vagy szervezet részére utóbb
átengedte, melynek alapján a szerződés szerinti földhasználó földhasználati bejelentést tesz,
c) a közös tulajdonban álló földet érintően, a tulajdonostársak által létesített, a földhivatalhoz benyújtott használati
megosztásról szóló megállapodás alapján a földhasználóként bejegyzett tulajdonostárs használata megszűnt, vagy
d) a földhasználat földhasználati szerződésen alapul, és a földrészletet vagy annak egy részét kisajátították.
(3) A (2) bekezdés b) pont bb) alpontjában és c) pontjában foglalt esetekben a tulajdonos (tulajdonosi joggyakorló),
haszonélvező, vagy vagyonkezelő földhasználónak a  nyilvántartásból való törlését az  általa kötött földhasználati
szerződés, illetve a  tulajdonostárs által kötött használati megosztásról szóló megállapodás szerinti földhasználó
bejegyzésével egyidejűleg kell elvégezni.”
23. § A fővárosi és megyei kormányhivatalok mezőgazdasági szakigazgatási szerveinek kijelöléséről szóló 328/2010.
(XII. 27.) Korm. rendelet 17. §-a a következő (2a) bekezdéssel egészül ki:
„(2a) A  Kormány a  Földforgalmi tv. 35.  § (1)  bekezdése, továbbá (5)  bekezdésének második mondata szerinti
mezőgazdasági igazgatási szervként a  föld fekvésének helye szerint illetékes megyei kormányhivatal
földművelésügyi igazgatóságát jelöli ki.”
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
32/2013. (IX. 20.) NFM utasítása a szabálytalanságok kezelésének eljárásrendjéről.
1. § A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjában foglaltak, valamint a költségvetési
szervek belső kontrollrendszeréről és belső ellenőrzéséről szóló 370/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet 6. § (4) bekezdése
alapján a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium szabálytalanságok kezelésének eljárásrendjét az utasítás Mellékleteként
adom ki.
2. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
3. § Hatályát veszti a szabálytalanságok kezelésének eljárásrendjéről szóló 31/2011. (V. 27.) NFM utasítás.
Németh Lászlóné s. k.,
 nemzeti fejlesztési miniszter


text:
1426/2011. (XII. 6.) Korm. határozata a rendkívüli kormányzati intézkedések előirányzatból történő átcsoportosításról.
1. A Kormány az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény 38. § (1) bekezdése, valamint az államháztartás
működési rendjéről szóló 292/2009. (XII. 19.) Korm. rendelet 57. § (1) bekezdése alapján 90,0 millió forint 1. melléklet
szerinti átcsoportosítását rendeli el a Magyar Köztársaság 2011. évi költségvetéséről szóló 2010. évi CLXIX. törvény
1. melléklet, X. Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium fejezet, 15. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím,
2. Célelőirányzatok alcím, 1. Központilag kezelt fejezeti feladatok jogcímcsoport javára, a XI. Miniszterelnökség fejezet,
3. Rendkívüli kormányzati intézkedések cím terhére. Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
107/2016. (V. 13.) Korm. rendelete a Linamar Hungary Autóipari és Gépgyártó Zártkörűen Működő Részvénytársaság beruházásával összefüggő közigazgatási hatósági ügyek nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról.
A Kormány
a nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és egyszerűsítéséről szóló
2006. évi LIII. törvény 12. § (5) bekezdés a), d) és e) pontjában,
a 4. § tekintetében az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62. § (1) bekezdés 16.2., 17. és
24. pontjában
kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény 15.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a  következőket
rendeli el:
1. § (1) A  Kormány nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánítja azokat az  1.  mellékletben
felsorolt közigazgatási hatósági ügyeket, amelyek a Békéscsaba közigazgatási területén elhelyezkedő, az  ingatlannyilvántartás szerinti 6269/4 helyrajzi számon, valamint az  Orosháza közigazgatási területén elhelyezkedő,
az  ingatlan-nyilvántartás szerinti 5028 helyrajzi számon nyilvántartott földrészleteken megvalósításra kerülő,
üzemcsarnok bővítésével és az  ahhoz kapcsolódó építmények, infrastrukturális fejlesztések megvalósítására
irányuló beruházással függenek össze.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a beruházással összefüggőnek kell tekinteni mindazokat a közigazgatási hatósági
ügyeket, amelyek az  (1)  bekezdés szerinti beruházás megvalósításához, használatbavételéhez és üzemeltetésének
beindításához szükségesek.
2. § A Kormány az  1.  § (1)  bekezdése szerinti kiemelt jelentőségű ügyekben koordinációs feladatokat ellátó
kormánymegbízottként a Békés Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottat jelöli ki.
3. § (1) Az  ügyfélnek az  eljárás megindítása előtt benyújtott kérelmére az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási
hatósági ügyekben a  szakhatóság – a  hatóság határozatának meghozataláig felhasználható – előzetes
szakhatósági állásfoglalást ad ki azzal, hogy a kérelemhez benyújtott előzetes szakhatósági hozzájárulást a hatóság
a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 44. § (8) bekezdése
szerint használja fel.
(2) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekben hozott döntés fellebbezésre tekintet nélkül
végrehajtható.
4. § Az 1. § (1) bekezdése szerinti beruházással összefüggésben
a) építészeti-műszaki tervtanácsi véleményt nem kell beszerezni,
b) településképi véleményezési eljárást nem kell lefolytatni és
c) településképi bejelentési eljárásnak nincs helye.
5. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
6. § E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépésekor folyamatban lévő közigazgatási hatósági ügyekben is alkalmazni kell.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök