type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
216/2003. (XII. 11.) Korm. rendelete a Nemzeti Kutatási és Technológiai Hivatalról.
A Kormány az államháztartásról szóló 1992. évi
XXXVIII. törvény 88. §-ának (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, a Kutatási és Technológiai Innovációs
Alapról szóló 2003. évi XC. törvényre is figyelemmel, a
Nemzeti Kutatási és Technológiai Hivatal létrehozásáról,
feladatairól, hatásköréről, szervezetéről és működéséről
a következőket rendeli el:
1. § (1) A Kormány a tudomány-, technológia- és innovációpolitikai tevékenységének ellátására Nemzeti Kutatási és
Technológiai Hivatalt (a továbbiakban: Hivatal) hoz létre.
(2) A Hivatal országos hatáskörű államigazgatási szerv. (3) A Hivatal önállóan gazdálkodó központi költségvetési szerv, amely előirányzatai felett teljes jogkörrel rendelkezik. A Hivatal az Oktatási Minisztérium fejezetén
belül fejezeti jogosultsággal rendelkező önálló címként
jelenik meg.
A Kormánynak a Hivatallal kapcsolatos feladatai 2. §
(1) A Hivatalt a Kormány irányítja, és az oktatási miniszter felügyeli.
(2) Az oktatási miniszter felügyeleti jogkörében különösen: a) jóváhagyja a Hivatal szervezeti és működési szabályzatát;
b) a Hivatal elnöke felett — a kinevezés és felmentés
kivételével — gyakorolja a munkáltatói jogokat.
A Hivatal feladat- és hatásköre 3. § (1) A Hivatal feladat- és hatáskörébe tartozik:
a) a kormányzati tudomány-, technológia- és inno
váció-politika kidolgozása és érvényesítése, az ehhez szükséges állami intézkedések kezdeményezése, illetve végrehajtása;
b) a kormányzati tudomány-, technológia- és innováció-politika érvényesülését biztosító jogszabályok előkészítésében való részvétel;
c) a kormányzati tudomány-, technológia- és innováció-politika érvényesülését elősegítő kormányzati információs tevékenység ellátása;
d) a kormányzati tudomány-, technológia- és innováció-politika területén folyó nemzetközi, illetve európai
integrációs együttműködés szakmai feladatainak koordinálása, ellátása.
(2) A Hivatal tevékenységének középpontjában a hasznosítás-orientált kutatás-fejlesztés és az innováció áll.
(3) A Hivatal felügyeli a Kutatás-fejlesztési Pályázati és
Kutatáshasznosítási Irodát.
(4) A Hivatal hatásköre nem érinti a minisztériumok,
országos hatáskörű szervek és a Magyar Tudományos Akadémia feladat- és hatáskörét.
(5) Feladatai ellátásában a Hivatal együttműködik az
érintett minisztériumokkal, országos hatáskörű szervekkel, a Magyar Tudományos Akadémiával és más köztestületekkel, valamint a regionális és társadalmi szervezetekkel.
4. § (1) A Hivatal a Kormány tudomány-, technológiaés innováció-politikájának kidolgozása és érvényesítése,
az ehhez szükséges állami intézkedések kezdeményezése,
illetve végrehajtása érdekében javaslatokat dolgoz ki
a) a kormányzati tudomány-, technológia- és innováció-politika alakítására; ezek megalapozásához elemzéseket, közép- és hosszú távú koncepciókat készít, technológiai előretekintési programokat indít;
b) a hazai kutatási, fejlesztési és innovációs tevékenység
ösztönzését szolgáló központi állami források képzésére és
felhasználására; figyelemmel kíséri a források felhasználását;
c) a hazai kutatási, fejlesztési és innovációs tevékenység
közvetlen és közvetett támogatási, ösztönzési rendszerére,
a támogatások szempontjainak meghatározására, a közgazdasági eszközök, gazdasági szabályozók kialakítására,
és közreműködik ezek fejlesztésében;
d) a kutatási, fejlesztési és innovációs tevékenység irányítási, finanszírozási, intézményi és szabályozási rendszerének kialakítására, fejlesztésére;
e) a hazai kutatási, fejlesztési és innovációs tevékenység
emberi erőforrásai fejlesztésére a kutatóképzés és a tudásközpontok erősítésére.
(2) A Hivatal a feladatkörében
a) részt vesz a közép- és hosszú távú nemzetgazdasági
koncepciók, stratégiák, ezen belül kiemelten a Nemzeti
Fejlesztési Terv és az Átfogó Fejlesztési Terv kidolgozásában, érvényesítésében;
b) részt vesz az országos és regionális fejlesztési programok kidolgozásában; módszertani segítséget nyújt a
magyarországi régiók kutatás-fejlesztési és innovációs
stratégiájának kialakításához, a nemzetközi, különösen az
EU-források innovációs fejlesztési célokra történő eléréséhez és felhasználásához;
c) közreműködik a kis- és közepes méretű vállalkozások technológiai megújulásának segítésében;
d) külön jogszabályokban meghatározottak szerint
működteti a Kutatási és Technológiai Innovációs Alapot
(a továbbiakban: Alap), valamint más, a hatáskörébe utalt
pénzeszközt; évente beszámol a Kormánynak ezek felhasználásáról;
e) közreműködik a Magyar Köztársaságnak nyújtott
külföldi támogatások kutatás-fejlesztési és innovációs célú
felhasználásában, illetve e tevékenység koordinálásában;
f) figyelemmel kíséri a kutatás-fejlesztési, illetve innovációs célú hazai támogatási programokat és pályázatokat.
(3) A Hivatal a rendelkezésére bocsátott pénzforrások
felhasználása tekintetében
a) a kutatás-fejlesztésben, innovációban érintett országos és regionális szervezetek bevonásával támogatási stratégiákat és programokat dolgoz ki, és részt vesz azok végrehajtásában;
b) kidolgozza — a vonatkozó jogszabályi keretek között — a pénzeszközök felhasználási rendjét, döntéshozatali eljárásait és a finanszírozás alkalmazott módszereit,
gondoskodik a pénzügyi támogatás nyújtásáról;
c) kidolgozza a műszaki fejlesztési programok és pályázatok értékelésére, az eredmények mérésére irányuló stratégiát és módszertant, gondoskodik ezek alkalmazásáról;
d) külön jogszabály alapján ellátja a hazai fejlesztéseket
támogató, az EU által társfinanszírozott intézkedések
kutatás-fejlesztési és innovációs programjainak magyarországi tervezésével és megvalósításával kapcsolatos feladatokat.
5. § A Hivatal feladatkörét érintő jogszabályok tervezetét
véleménynyilvánítás céljából meg kell küldeni a Hivatal
számára.
6. § A Hivatal a kormányzati tudomány-, technológia- és
innováció-politika érvényesülését elősegítő adatgyűjtési,
-feldolgozási és tájékoztatási tevékenység keretében különösen a következő feladatokat látja el:
a) elősegíti a korszerű műszaki megoldások megismertetését, elterjesztését, hasznosítását, továbbá e célok elérését segítő programok, szervezetek, intézmények fejlesztését, előmozdítja a kutatás-fejlesztés és innováció társadalmi elfogadottságának, elismertségének és támogatottságának fokozására irányuló tevékenységet;
b) módszertani segítséget nyújt a kutatás-fejlesztési és
innovációs statisztikai adatok gyűjtéséhez, mutatószámok
kidolgozásához; részt vesz ezek feldolgozásában, elemzésében, hasznosításában, a hazai és nemzetközi intézmények számára nyújtott információszolgáltatásban;
c) gondoskodik a feladatkörébe tartozó kutatás-fejlesztési programok és pályázatok értékeléséből származó eredmények, valamint e programok és pályázatok nyerteseire
vonatkozó, közérdekű adatok nyilvánosságáról;
d) felügyeli a Nemzeti Kutatás-nyilvántartási Rendszert, ellátja a Nemzeti Kutatás-nyilvántartási Rendszerről
szóló 160/2001. (IX. 12.) Korm. rendeletben foglalt feladatok végrehajtását.
7. § A Hivatal a kormányzati tudomány-, technológia- és
innováció-politika területén folyó nemzetközi, illetve
európai integrációs együttműködés, a hazai és külföldi
szervezetek és a kutatás-fejlesztési tevékenységben részt
vevő személyek közötti együttműködés kialakítása és erősítése keretében, összhangban Magyarország külpolitikai,
külgazdasági stratégiájával, illetve az általános külpolitikai
célkitűzésekkel, a Külügyminisztériummal összehangolva,
különösen a következő szakmai feladatokat látja el:
a) szakmailag irányítja és összehangolja a Kormány
nemzetközi tudomány- és technológiapolitikai tevékenységét;
b) kezdeményezi az érintett szervekkel együttműködve
a két- és többoldalú kormányközi tudományos és technológiai egyezmények megkötését; részt vesz ezek előkészítésében és szervezi, koordinálja azok végrehajtását;
c) szakmailag irányítja a tudományos és technológiai
diplomáciai tevékenységet;
d) koordinálja az EU Kutatási, Technológiafejlesztési
és Demonstrációs Keretprogramjaiban és az Európai
Kutatási Térség fejlesztésében végzett magyar kormányzati tevékenységet;
e) az európai uniós tagságból eredő jogok és kötelezettségek keretében gondoskodik a kutatás-fejlesztést és innovációt érintő kormányzati feladatok ellátásáról, valamint a
nemzeti képviseletről az EU kutatással, technológiával
és innovációval foglalkozó testületeiben;
f) felhatalmazás alapján képviseletet lát el a nemzetközi tudományos és technológiai szervezetekben, kezdeményezésekben;
g) feladatkörében együttműködik a Magyar Köztársaság külképviseleteivel, és kapcsolatot tart a Magyarországon működő külképviseletekkel, valamint a Magyarországon, illetve külföldön működő partnerintézményekkel.
A Hivatal szervezete és működése;
a Kutatási és Technológiai Innovációs Tanács
8. § (1) A Hivatalt az elnök vezeti. Az elnök az államtitkári
juttatások teljes körére, helyettesei a helyettes államtitkári
juttatások teljes körére jogosultak.
(2) A Hivatal alkalmazottai — beleértve a Hivatal elnökét és elnökhelyetteseit is — köztisztviselők.
(3) A Hivatal elnökét az oktatási miniszter javaslatára a
miniszterelnök nevezi ki, és menti fel. A Hivatal elnökhelyetteseit a Hivatal elnökének javaslatára az oktatási
miniszter nevezi ki. Az elnök és az elnökhelyettesek kinevezése hat évre szól. Az elnök kinevezésére vonatkozó
javaslat megtételekor, valamint a helyettesek kinevezését
megelőzően a miniszter kikéri a Tudomány- és Technológiapolitikai Tanácsadó Testület elnökének véleményét.
(4) A Kutatási és Technológiai Innovációs Tanács a
Nemzeti Kutatási és Technológiai Hivatal mellett működő, stratégiai kérdésekkel foglalkozó testület. A Tanács
feladat- és hatásköréről, szervezetéről és működéséről
külön jogszabály rendelkezik.
9. § (1) A Hivatal elnöke
a) javaslatot tesz a Hivatal szervezeti és működési sza
bályzatára;
b) ellátja a Kutatási és Technológiai Innovációs Alap
ról szóló 2003. évi XC. törvény 10. §-ának (2) és (3) bekezdésében rögzített, az Alap működtetésével kapcsolatos,
valamint a Hivatal rendelkezésére bocsátott pénzforrások
kezeléséből külön jogszabály alapján származó feladatokat;
c) az elnökhelyettesek tekintetében a kinevezés és felmentés kivételével, az alkalmazottak felett pedig teljeskörűen gyakorolja a munkáltatói jogokat.
(2) A Hivatal elnöke évente beszámol a Kormánynak,
illetve külön felkérésre az Országgyűlés hatáskörrel rendelkező bizottságának a Hivatal tevékenységéről, a Kuta
tás-fejlesztésről és technológiai innovációról, valamint a
Kutatási és Technológiai Innovációs Alapról szóló törvények alkalmazása során szerzett tapasztalatokról.
Záró rendelkezések 10. § (1) Ez a rendelet 2004. január 1-jén lép hatályba.
(2) A Hivatal az Oktatási Minisztérium jogutóda a
Kutatás-fejlesztési Helyettes Államtitkárság (a továbbiakban: Helyettes Államtitkárság) feladat- és hatáskörét érintő ügyekben. A Helyettes Államtitkárságnál folyamatban
lévő ügyekben a továbbiakban a Hivatal jár el. Ahol jogszabály a Helyettes Államtitkárságra utal, ott a Hivatalt,
ahol az Oktatási Minisztérium kutatás-fejlesztési helyettes
államtitkárát említi, ott a Hivatal elnökét kell érteni.
11. § E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg
a) hatályát veszti az oktatási miniszter feladat- és hatás
köréről szóló 162/1998. (IX. 30.) Korm. rendelet 4/A. §-a,
továbbá az oktatási miniszter feladat- és hatásköréről szóló
162/1998. (IX. 30.) Korm. rendelet, valamint a Központi
Műszaki Fejlesztési Alapprogramról szóló 98/1996.
(VII. 10.) Korm. rendelet módosításáról szóló 227/1999.
(XII. 30.) Korm. rendelet 3. §-a;
b) az oktatási miniszter feladat- és hatásköréről szóló
162/1998. (IX. 30.) Korm. rendelet 1. §-ának (2) bekezdése
helyébe az alábbi rendelkezés lép:
,,(2) Az oktatási miniszter feladata az oktatási ágazat
vezetése és irányítása. Az oktatási miniszter feladat- és
hatásköre — jogszabály eltérő rendelkezésének hiányában — kiterjed az iskolai rendszerű oktatás irányítására,
beleértve a közoktatást, a felsőoktatást, a szakképzést és a
felnőttoktatást. Az oktatási miniszter közreműködik a
Kormány tudomány-, technológia- és innováció-politikájának ellátásában, így különösen:
a) képviseli a kutatás-fejlesztéssel, technológiai
innovációval kapcsolatos ágazati érdekeket a Kormány,
valamint — a Kormány döntése szerint — az Országgyűlés
előtt;
b) gondoskodik — a Nemzeti Kutatási és Technológiai
Hivatal bevonásával — a kutatás-fejlesztésre, illetve a technológiai innovációra vonatkozó jogszabályok előkészítéséről.’’
c) az államháztartás működési rendjéről szóló
217/1998. (XII. 30.) Korm. rendelet 2. §-ának 3. és 4. pontja
a következőkre módosul:
,,3. felügyeleti szerv: a költségvetési fejezet meghatározott előirányzatainak tervezéséért, végrehajtásáért, a felhasználásáról való elszámolásáért, a fejezethez tartozó
költségvetési szervek, elkülönített állami pénzalapok, illetőleg feladatok felügyeletéért, pénzellátásáért és ellenőrzéséért, illetve mindezek szabályozásáért felelős szerv: az
1. pontban megjelöltek, valamint az I. fejezetnél a Közbeszerzések Tanácsa tekintetében a Közbeszerzések Tanácsa, a X. fejezetnél a Kormányzati Ellenőrzési Hivatal, a
polgári nemzetbiztonsági szolgálatok tekintetében a MeH
Nemzetbiztonsági Iroda, a XX. fejezetnél a Nemzeti Kutatási és Technológiai Hivatal, valamint a Kutatás-fejlesztési
Pályázati és Kutatáshasznosítási Iroda tekintetében a
Nemzeti Kutatási és Technológiai Hivatal, a XXII. fejezetnél a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete tekintetében a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete; valamint
a helyi önkormányzati költségvetési szervek tekintetében
az önkormányzat közgyűlése, képviselő-testülete; a helyi
kisebbségi önkormányzati költségvetési szervek tekintetében a helyi kisebbségi önkormányzat testülete; az országos
kisebbségi önkormányzati költségvetési szervek tekintetében az országos kisebbségi önkormányzat; a Nyugdíjbiztosítási Alap és az Egészségbiztosítási Alap tekintetében a
Kormány; az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság
(a továbbiakban: ONYF), valamint az Országos Egészségbiztosítási Pénztár (a továbbiakban: OEP) tekintetében az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztérium,
az igazgatási szervek tekintetében az ONYF, illetve
az OEP; az elkülönített állami pénzalapok tekintetében az
alap kezelője szerinti felügyeleti szerv;
4. felügyeleti szerv vezetője: a 3. pontban felsorolt szervek
vezetői, valamint a Közbeszerzések Tanácsa tekintetében
a Közbeszerzések Tanácsa elnöke, a Kormányzati
Ellenőrzési Hivatal tekintetében a Kormányzati Ellenőrzési Hivatal elnöke, a polgári nemzetbiztonsági szolgálatok tekintetében az azok irányításában közreműködő
politikai államtitkár, az állami vagyongazdálkodási előirányzatok tekintetében a miniszter, a Nemzeti Kutatási és
Technológiai Hivatal, valamint a Kutatás-fejlesztési Pályázati és Kutatáshasznosítási Iroda tekintetében a Nemzeti
Kutatási és Technológiai Hivatal elnöke, a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete tekintetében a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete elnöke; valamint a helyi önkormányzat tekintetében a (fő)polgármester, illetve a megyei
közgyűlés elnöke; a helyi kisebbségi önkormányzatok tekintetében a helyi kisebbségi önkormányzat elnöke; az
országos kisebbségi önkormányzati költségvetési szervek
tekintetében az országos kisebbségi önkormányzat elnöke;
a Nyugdíjbiztosítási Alap és az ONYF, valamint az Egészségbiztosítási Alap és az OEP tekintetében az egészségügyi, szociális és családügyi miniszter, az igazgatási szervek
tekintetében az ONYF vezetője, illetve az OEP vezetője;
az elkülönített állami pénzalapok tekintetében az alap
kezelője szerinti felügyeleti szerv vezetője;’’
12. § E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg
a) a Nemzeti Kutatás-nyilvántartási Rendszerről szóló
160/2001. (IX. 12.) Korm. rendelet 1. §-ának (7) bekezdése
helyébe az alábbi rendelkezés lép:
,,(7) A nemzetközi kutatás-fejlesztési együttműködések
keretében magyar részvétellel folyó témákról rendelkezésére álló adatokat Nemzeti Kutatási és Technológiai Hivatal ezzel megbízott szervezeti egysége folyamatosan átadja
a Nyilvántartási Rendszernek.’’
b) a Nemzeti Kutatás-nyilvántartási Rendszerről szóló
160/2001. (IX. 12.) Korm. rendelet 2. §-ának (1) és (2) bekezdése helyébe az alábbi rendelkezés lép:
,,(1) A Nyilvántartási Rendszert az oktatási miniszter
hozza létre és a Nemzeti Kutatási és Technológiai Hivatal
elnöke felügyeli. A Nyilvántartási Rendszer technikai feladatait a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetemen belül működő Országos Műszaki Információs Központ és Könyvtár látja el, az elemzési feladatok elvégzése
pedig a Nemzeti Kutatási és Technológiai Hivatal szervezetén belül történik.
(2) A nyilvántartást magyar és angol nyelven kell vezetni. A Nyilvántartási Rendszerben szereplő adatok nyilvánosságra hozataláról a Nemzeti Kutatási és Technológiai
Hivatal elnöke gondoskodik.’’
Dr. Medgyessy Péter s. k.,
miniszterelnök


text:
1/2017. (II. 23.) OGY határozata az alapvető jogok biztosának a jövő nemzedékek érdekeinek védelmét ellátó helyettese megválasztásáról.
1. Az Országgyűlés az Alaptörvény 30. cikk (3) bekezdése és az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény
4. § (1) bekezdése alapján
dr. Bándi Gyulát az alapvető jogok biztosának a jövő nemzedékek érdekeinek védelmét ellátó helyettesévé hat évre megválasztja.
2. Ez a határozat az elfogadásakor lép hatályba.
Kövér László s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
133/2011. (XII. 2.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság által országos népszavazás kitűzésére irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldányának, illetve az azon szereplő kérdés hitelesítésével kapcsolatban hozott határozata ellen benyújtott kifogás alapján meghozta a következő
határozatot: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 88/2011. (VI. 24.) OVB határozatát helybenhagyja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. 1. Az Országos Választási Bizottság (a továbbiakban: OVB) 88/2011. (VI. 24.) OVB határozatában (a továbbiakban: OVBh.)
megtagadta annak az országos népszavazás kezdeményezésére irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldányának
hitelesítését, amelyen a következő kérdés szerepelt: „Egyetért-e Ön azzal, hogy a tankötelezettség korhatárára
vonatkozó szabályok megegyezzenek a 2011. január 1-jén hatályosakkal?”
Az OVB döntését azzal indokolta, hogy az országos népszavazáson feltenni kívánt kérdés nem felel meg az országos
népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 13. § (1) bekezdésében
foglalt egyértelműség követelményének.
Az OVB szerint a választópolgárok számára nem egyértelmű, hogy mi értendő a kérdésben meghatározott
„2011. január 1-jén hatályos szabályok” alatt. A választópolgároktól ugyanis nem várható el, hogy a jogszabályok
részletes tartalmával tisztában legyenek. Az OVB álláspontja szerint magából a népszavazási kérdésből ki kell derülnie,
hogy a választópolgár aláírásával, illetve szavazatával milyen kérdést támogat.
2. A választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 130. § (1) bekezdése alapján a népszavazás
kezdeményezőjétől kifogás érkezett az Alkotmánybírósághoz az OVBh. ellen.
A kifogás előterjesztője szerint az OVB döntése nem megalapozott, mert a kérdés tartalma megfelel a választópolgári
egyértelműség követelményének. Részletezésében előadta, hogy a választópolgárok jelentős része ismeri
a tankötelezettség időtartamára vonatkozó legfontosabb, a kérdés által is érintett szabályait.
II. A kifogás nem megalapozott.
1. Az Alkotmánybíróság hatáskörét a jelen ügyben az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 1. § h) pontja
alapján a Ve. 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróság eljárása ebben a hatáskörben jogorvoslati természetű.
Az Alkotmánybíróság az OVB határozatában, valamint a kifogásban foglaltak alapján azt vizsgálja, hogy a beérkezett
kifogás megfelel-e a Ve.-ben és az Nsztv.-ben foglalt feltételeknek, és az OVB az aláírásgyűjtő ív hitelesítési eljárásában
az Alkotmánynak és az irányadó törvényeknek megfelelően járt-e el [63/2002. (XII. 3.) AB határozat, ABH 2002, 342,
344.]. Az Alkotmánybíróság feladatát e hatáskörben eljárva is alkotmányos jogállásával és rendeltetésével
összhangban látja el [25/1999. (VII. 7.) AB határozat, ABH 1999, 251, 256.].
2. Az Alkotmánybíróság elő zetesen megvizsgálta, hogy a jelen ügyben előterjesztett kifogás megfelel-e a törvényi
feltételeknek. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a kifogást a törvényes határidőn belül [Ve. 130. §
(1) bekezdés], és a kifogásra előírt tartalmi követelményeknek [Ve. 77. § (2) bekezdés] megfelelően nyújtották be.
Ebből következően a kifogás érdemi elbírálásra alkalmas.
3. Az OVB a kifogással támadott határozatában megállapította, hogy a kérdés nem felel meg az Nsztv. 13. §
(1) bekezdésében foglalt egyértelműség követelményének.
Az Alkotmánybíróság – az OVBh. indokolásával egyetértve – a kifogást nem találta megalapozottnak. Ezért az OVBh.-t
az abban foglalt indokok helyességére tekintettel, azonos indokok alapján helybenhagyta.
Az Alkotmánybíróság e határozatának közzétételét az OVB határozatának a Magyar Közlönyben történt közzétételére
tekintettel rendelte el.
Budapest, 2011. november 29. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
1036/D/2005. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság alkotmányjogi panasz, valamint mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő
1. Az Alkotmánybíróság a választottbíráskodásról szóló
1994. évi LXXI. törvény 42. § (2) bekezdésének d) pontjában foglalt rendelkezésekkel összefüggésben alkotmányellenes mulasztás megállapítására irányuló indítványt elutasítja.
2. Az Alkotmánybíróság a választottbíráskodásról szóló
1994. évi LXXI. törvénnyel és az illetékekről szóló 1990.
évi XCIII. törvénnyel összefüggésben alkotmányellenes
mulasztás megállapítására irányuló indítványt elutasítja.
3. Az Alkotmánybíróság a választottbíráskodásról szóló
1994. évi LXXI. törvény 8. § (1) bekezdése és a polgári
perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 4. § (1) bekezdése alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
I. 1. Az indítványozó elsődlegesen a választottbíráskodáról szóló 1994. évi LXXI. törvény (a továbbiakban: Vbt.)
8. § (1) bekezdése, valamint a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 4. § (1) bekezdése alkotmányellenességének megállapítását kérte alkotmányjogi panasz keretében. A Vbt. 8. § (1) bekezdése a
rendes bíróságok számára azt írja elő, hogy a keresetlevelet idézés kibocsátása nélkül el kell utasítani, vagy a pert
megszüntetni, ha a per tárgyára nézve érvényes választottbírósági kikötést tettek. Ugyanakkor a Pp. 4. § (1) bekezdése szerint más hatóság döntése nem köti a rendes bíróságokat. Az indítványozó azonban úgy vélekedik, hogy a
párhuzamos eljárás kizárása adott esetben a jogalkotó céljával ellentétes eredményre is vezethet, mint ahogyan
ügyében – véleménye szerint – történt. A konkrét, alkotmányjogi panasszal érintett ügyben ugyanis a felperes indítványozó mind a rendes bíróságnál, mind a választottbíróságnál indította az eljárást. A választottbíróság hatáskörének megállapításával megszüntette az eljárást. A Fővárosi Ítélőtábla idősorrendben azt követően meghozott
10.Gf.40.144/2005/6. sz. végzésének az indítványozó által
hivatkozott rendelkezése alapján helyben hagyta az első
fokon eljáró bíróság végzését, melynek értelmében a Vbt.
8. § (1) bekezdése értelmében az eljárást megszüntetette.
A jogerős végzés az indokolásában hivatkozik a Pp. 4. §
(1) bekezdésére is. Az indítványozó szerint azzal, hogy
egyik bíróság sem állapította meg a hatáskörét, sérülnek az
alkotmányos jogai, ami a Vbt. 8. § (1) bekezdésének és a
Pp. 4. § (1) bekezdésének általa állított szöveghiányosságára vezethető vissza. Hivatkozott az Alkotmány 2. §
(1) bekezdésére, az 50. § (1) bekezdésére és az 57. §
(1) bekezdésére. Az alkotmányos alapjogainak megsértését külön nem indokolta, ennek alátámasztására a jogállamiságra és a tisztességes eljárásra vonatkozó, korábbi alkotmánybírósági határozatokban tett megállapításokat
idézett.
Az indítványozó szerint az alkotmányossági problémát
az okozza, hogy fennálló érvényes választottbírósági kikötés esetén a bíróságok a Vbt. 8. § (1) bekezdésére hivatkozással elhárítják maguktól a társasági jogvita elbírálását,
és ilyenkor nem mérlegelendő körülmény a számukra,
hogy a választottbíróság az adott esetben már megállapította saját hatáskörének a hiányát [Pp. 4. § (1) bekezdése].
Az alkotmányjogi panaszát az indítványozó akként
összegzi, hogy kérelme arra irányul, „hogy az Alkotmánybíróság állapítsa meg azt, hogy a jogalkotó szerv jogalkotói feladatának elmulasztásával idézte elő az alkotmányellenes helyzetet”, nevezetesen azt mulasztotta el, hogy negatív hatásköri összeütközés esetében kapcsolatot létesítsen a választottbírósági és a rendes bírósági eljárás között.
2. A beadványa következő részében az indítványozó
ugyancsak alkotmányellenes mulasztás megállapítását
kérte a Vbt. 42. § (2) bekezdés d) pontjával összefüggésben. Ezen jogi rendelkezés szerint a választottbíróság
megszünteti az eljárást, ha az eljárás lefolytatása megítélése szerint szükségtelen vagy lehetetlen. A beadványa tárgyi hatályát az indítványozó az indítvány benyújtásakor hatályos, a gazdasági társaságokról szóló 1997. évi
CXIV. törvény (a továbbiakban: Gt.) 52. §-a alapján indult
választottbírósági eljárásokra korlátozza, és azt tartja alkotmányellenesnek, hogy a támadott jogi rendelkezés nem
tartalmazza a Vbt. 8. § (2) bekezdése „szerint biztosított
30 napos, a keresetlevél beadásához fűződő jog[ot]”, és erre példaként felhozza a Gt. 47. § (1) és (3) bekezdésében
szabályozott bírósági felülvizsgálati lehetőséget. A Vbt.
8. § (2) bekezdésével megegyező jogi norma hiánya okozza az Alkotmány 2. § (1) bekezdésének, 50. § (1) bekezdésének és 57. § (1) bekezdésének a sérelmét.
3. Az indítványa harmadik részében az indítványozó annak a megállapítását kérte, „hogy a jogalkotó szerv jogalkotói feladatának elmulasztásával idézett elő alkotmányellenes helyzetet, mivel a Vbt., és [az illetékekről szóló]
1990. évi XCIII. törvény sérti a[z] (…) Alkotmány[…] 2. §
(1) bekezdését, valamint az 50. § (1) bekezdését és az 57. §
(1) bekezdését”. Az alkotmányi szakaszok sérelmét az indítványozó abban látja, hogy a nevesített törvények nem
szabályozzák a választottbírósági díjakat, vagy legalábbis
azok legmagasabb nagyságrendjét, a díjakat ugyanis a
Magyar Kereskedelmi és Iparkamara (a továbbiakban:
MKIK) mellett szervezett Állandó Választottbíróság (a továbbiakban: ÁVB) Eljárási Szabályzatának (a továbbiak
ban: Vbesz.) a Díjszabályzata szabja meg. A Vbesz.-ben
megállapított választottbírósági díjak mértéke az indítványozó szerint sérti a jogállamiságot és korlátozza a perindítási jogát.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezései:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokrati
kus jogállam.”
„50. § (1) A Magyar Köztársaság bíróságai védik és biz
tosítják az alkotmányos rendet, a természetes személyek, a
jogi személyek és a jogi személyiséggel nem rendelkező
szervezetek jogait és törvényes érdekeit, büntetik a bűncselekmények elkövetőit.”
„57. § (1) A Magyar Köztársaságban a bíróság előtt
mindenki egyenlő, és mindenkinek joga van ahhoz, hogy
az ellene emelt bármely vádat, vagy valamely perben a jogait és kötelességeit a törvény által felállított független és
pártatlan bíróság igazságos és nyilvános tárgyaláson bírálja el.”
2. A Vbt. támadott rendelkezései:
„8. § (1) Az a bíróság, amely előtt a választottbírósági
szerződés tárgyát képező ügyben keresetet indítottak – kivéve az 54. § szerinti keresetet –, a keresetlevelet idézés
kibocsátása nélkül elutasítja, vagy bármelyik fél kérelmére
a pert megszünteti, kivéve, ha úgy ítéli meg, hogy a választottbírósági szerződés nem jött létre, érvénytelen, hatálytalan vagy betarthatatlan. A per megszüntetésére irányuló
kérelmet az alperes legkésőbb a keresetlevélre benyújtott
érdemi ellenkérelmében terjesztheti elő.”
„42. § (2) A választottbíróság megszünteti az eljárást, ha
(…)
d) a választottbíróság úgy ítéli meg, hogy az eljárás
folytatására bármely okból nincs szükség vagy az lehetetlen.”
3. A Pp. támadott rendelkezése:
„4. § (1) A bíróságot határozatának meghozatalában
más hatóság döntése vagy a fegyelmi határozat, illetve az
azokban megállapított tényállás nem köti.”
III. Az indítvány az alábbiak szerint nem megalapozott, illetve érdemi elbírálásra alkalmatlan.
1. Az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 48. § (1) bekezdése szerint
az Alkotmányban biztosított jogainak megsértése miatt alkotmányjogi panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz
az, akinek a jogsérelme az alkotmányellenes jogszabály alkalmazása folytán következett be, és egyéb jogorvoslati
lehetőségeit már kimerítette, illetőleg más jogorvoslati le
hetőség nincs számára biztosítva. Az alkotmányjogi panasz előterjesztésének alapvető feltétele, hogy a kérdéses
jogszabályt a panasz alapjául szolgáló döntés meghozatala
során alkalmazták. A (2) bekezdés szerint az alkotmányjogi panaszt a jogerős határozat kézbesítésétől számított hatvan napon belül lehet az Alkotmánybírósághoz benyújtani.
Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint az Abtv. 48. §
(1) és (2) bekezdésében foglalt törvényi rendelkezéseket
(feltételeket) az alkotmányjogi panasz elbírálása során,
együttesen kell értelmezni és figyelembe venni. [23/1991.
(V. 18.) AB végzés, ABH 1991, 311.; 41/1998. (X. 2.) AB
határozat, ABH 1998, 306.; 663/D/2000. AB határozat,
ABH 2003, 1223.]
2. Vizsgálata során az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a jogerős bírósági végzéssel szembeni alkotmányjogi panasz – tartalmát tekintve – a Vbt. 8. § (1) bekezdésével [a Pp. 4. § (1) bekezdésével együttesen értelmezett]
kapcsolatos mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányul. Erre egyébként maga az
indítványozó is utal, amikor kifejezetten ennek a megállapítását is kérte.
Az Alkotmánybíróság számos esetben kimondta, hogy
az alkotmányjogi panasz benyújtásának feltétele, hogy az
indítványozóval szemben alkalmazzák az alkotmányellenes jogszabályt, ezért alkotmányellenes mulasztásra nem
lehet sikerrel panaszt alapozni [többek között:
1044/B/1997. AB határozat, ABH 2004, 1160.; 54/2008.
(IV. 24.) AB határozat, ABH 2008, 514.]. Erre tekintettel
az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított és egységes szerkezetbe
foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (ABK 2009. január, 3.) 29. § e) pontja alapján visszautasította.
3. Az indítványozó alkotmányellenes mulasztás megállapítását kérte a Vbt. 42. § (2) bekezdés d) pontjával összefüggésben is. Érvelése szerint sérti az Alkotmány 2. §
(1) bekezdését, 50. § (1) bekezdését és 57. § (1) bekezdését
az, hogy a támadott jogi rendelkezésben a jogalkotó nem
írta elő a rendes bírósághoz fordulás jogát, ha a választottbíróság azért szünteti meg az eljárást, mert annak folytatására bármely okból nincs szükség vagy az lehetetlen.
Az indítványozó által érvelésként hivatkozott Gt.-t a gazdasági társaságokról szóló 2006. évi IV. törvény (a továbbiakban: Gtúj.) 2006. július 1-jével hatályon kívül helyezte,
de miután a Gtúj. 10. §-a tartalmazza a Gt. 52. §-ával megegyező rendelkezést, az Alkotmánybíróság az indítványban
behatárolt tárgyi hatály alá eső társasági jogvitákra nézve lefolytatta az alkotmányossági vizsgálatot.
3.1. Az Alkotmánybíróságnak a mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányuló hatáskörét az Abtv. 49. §-a szabályozza. Az Abtv. ezen rendelkezését, valamint az Alkotmánybíróság gyakorlatát is
figyelembe véve a mulasztásban megnyilvánuló alkot-
mányellenesség megállapításának két együttes feltétele
van: 1. a jogalkotó jogszabályi felhatalmazáson alapuló,
vagy feltétlen jogszabályi rendezést igénylő kérdésben
jogalkotói kötelezettségének nem tesz eleget, és 2. a jogalkotói kötelezettség elmulasztásának eredményeként alkotmányellenes helyzet keletkezik.
Az Alkotmánybíróság a 35/2004. (X. 6.) AB határozatában az alábbiakban összegezte az Abtv. 49. § (1) bekezdésében szereplő „jogalkotói mulasztás” és „alkotmányellenes
helyzet” egymáshoz való viszonyára vonatkozó álláspontját:
„Az Alkotmánybíróság következetesen érvényesített álláspontja, hogy a jogalkotói mulasztásnak és az alkotmányellenes helyzetnek együttesen kell fennállnia [22/1990. (X. 16.)
AB határozat, ABH 1990, 83, 86.; 37/1992. (VI. 10.) AB határozat, ABH 1992, 227, 232.]. A jogalkotói feladat elmulasztása önmagában nem feltétlenül jelent alkotmányellenességet [14/1996. (IV. 24.) AB határozat, ABH 1996, 56,
58–59.; 479/E/1997. AB határozat, ABH 1998, 967,
968–969.; 1080/D/1997. AB határozat, ABH 1998, 1045,
1046.; 10/2001. (IV. 12.) AB határozat, 2001, 123, 131.], a
mulasztásból eredő alkotmányellenes helyzetet minden esetben csak konkrét vizsgálat eredményeként lehet megállapítani.” (ABH 2004, 504, 508.)
3.2. Ennek megfelelően az Alkotmánybíróság mindenekelőtt azt vizsgálta meg, hogy az indítványozó által kifogásolt szabályozási hiány fennáll-e.
Helytálló az indítványozónak az az álláspontja, amely
szerint az Alkotmány 57. § (1) bekezdésében foglalt rendelkezés a bírósághoz fordulás alapjogát is tartalmazza.
Az Alkotmánybíróság először a 9/1992. (I. 30.) AB határozatában (ABH 1992, 67.) fejtette ki, hogy az Alkotmány
57. § (1) bekezdése alapján a jogvitában érdekelt félnek alkotmányos joga van arra, hogy ügyét bíróság elé vigye,
amely alkotmányos alapjog – hasonlóan a többi szabadságjoghoz –, magában foglalja annak szabadságát is, hogy
e jogával ne éljen. Részletesebben fejtette ki ezzel az alapjoggal kapcsolatos álláspontját az Alkotmánybíróság az
59/1993. (XI. 29.) AB határozatában (ABH 1993, 355.)
annak megismétlésével, hogy az Alkotmány 57. § (1) bekezdése – az eljárási garanciákon túl – a bírósághoz fordulás alkotmányos alapjogát is szabályozza. Az alapvető jogból következően pedig az államra az a kötelezettség hárul,
hogy – egyebek között – a polgári jogi jogok és kötelezettségek (a polgári joginak tekintett jogviták) elbírálására bírói utat biztosítson.
Az Alkotmánybíróság az 1/1994. (I. 7.) AB határozatában (ABH, 1994, 29, 35.) pedig kifejtette, hogy az eljárásjogi értelemben vett fél rendelkezési joga az alkotmányos
önrendelkezési jog egyik aspektusa, eljárásjogi vonatkozása, amely az egyén autonómiáját érinti, illetőleg azzal
kapcsolatos. A jogvitában érdekelt fél önrendelkezési joga
körébe tartozik az az alkotmányos alapjog, hogy ügyét bíróság elé vigye. Az Alkotmány 57. § (1) bekezdése tehát
mindenkinek ahhoz biztosít jogosultságot, hogy saját jogát
a független és pártatlan bíróság előtt érvényesítse, vagy e
jogával ne éljen.
Az idézett határozatokban az Alkotmánybíróság egyúttal rámutatott arra is, hogy az Alkotmány 57. § (1) bekezdésében foglalt rendelkezés nem jelent korlátozhatatlan
alanyi jogot a perindításra, és kifejtette azt is, hogy az Alkotmánybíróság álláspontja szerint ez a rendelkezés nem
jelenti azt sem, hogy a jogvitában érdekelt fél erről az alapjogáról saját maga szabadon ne rendelkezhetne. A bírósághoz fordulás joga, a bíróság igénybevételére vonatkozó
alapjog magába foglalja annak negatív oldalát is: alapjogot arra, hogy a személy ezzel a jogával ne éljen.
Az Alkotmánybíróság a 13/1990. (VI. 18.) AB határozatában (ABH 1990, 54, 55–6.) kifejtette, hogy az Alkotmány 9. § (1) bekezdésében deklarált piacgazdaság lényegi eleme a szerződési szabadság, amelyet az Alkotmánybíróság önálló alkotmányos jognak tekint, és amely abban
érvényesül, hogy a szerződés tartalmát a felek szabadon
állapíthatják meg, a szerződésekre vonatkozó rendelkezésektől egyező akarattal eltérhetnek.
Mindezt összegezve az 1282/B/1993. AB határozatában
(ABH, 1994, 675, 679–80., a továbbiakban: Abh.) az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az Alkotmány 57. §
(1) bekezdésében biztosított alapjog negatív oldalából, a
bírósághoz fordulás jogának negatív aspektusából és a
szerződési szabadság alkotmányos jogából következik,
hogy a szerződő feleknek joguk van arra, hogy egyező
szerződési akarattal bizonyos jogszabály által biztosított
lehetőségekről kifejezetten lemondjanak, illetőleg a törvényes lehetőségek igénybevételét – amennyiben azok nem
feltétlen érvényesülést kívánó rendelkezések – megállapodásukkal kifejezetten kizárják.
Vagyis az Alkotmány 57. § (1) bekezdésében biztosított
alapjog negatív oldalát – a bírósághoz fordulás jogáról
való lemondást – a szerződő felek a szerződés elemévé is
tehetik.
Az 57. § (1) bekezdésébe foglalt alapjog negatív vonatkozása eszerint nemcsak úgy gyakorolható, hogy a fél jogai érvényesítése érdekében nem fordul bírósághoz (pl.
követelését hagyja elévülni), de úgy is, hogy egy konkrét
jogviszonyban e joglemondását megállapodásba, szerződésbe foglalja.
Az Alkotmánybíróságnak az Abh.-ban kifejtett álláspontja szerint a szerződő feleknek ilyen joga jogvitájuknak szerződéssel választottbírósági útra terelése. Ez a jog
éppen azt jelenti, hogy a szerződő felek lemondanak a bírói úthoz való jogukról. A bírósághoz fordulás alapjogának lényegéhez tartozik e jogról való lemondás szerződésbe foglalhatósága is valamely konkrét jogviszonyban vagy
eljárásban.
A választottbíráskodás elméleti alapja az, hogy a felek
anyagi jogaik felett szabadon rendelkezhetnek. Ez az alkotmányos önrendelkezési jogból következő jogosultság
pedig nyilvánvalóan kiterjed az eljárásjogi jellegű szerződések megkötésének szabadságára, így az eljárásjogi természetű választottbírósági szerződésből folyó jogok és
kötelezettségek meghatározására is.
Nincs, és nem is kerülhet senki olyan helyzetbe, hogy a
szerződést, amelynek alapján esetleges jogvitáját válasz
tottbíróság bírálja el, köteles legyen megkötni. A szerződési szabadság pedig arra is kiterjed, hogy amennyiben az
érdekeltek jogvitájukat választottbírói útra terelik, egyúttal elfogadják az ÁVB-nek azt az általuk előzetesen is ismert (de legalábbis megismerhető) eljárási rendjét, amely
szerint a bírói út igénybevételét a választottbírósági ítélettel szemben – részben vagy egészben – kizártnak kell tekinteni. A feleknek ez a joga az Alkotmány 57. § (1) bekezdésébe foglalt bírósághoz fordulás alapjogának negatív
oldalából következik, amelynek alapján a szerződés tartalmává tehetik azt a rendelkezést is, hogy e jogukkal nem élnek, e jogukról kifejezetten lemondanak. (Abh. 681.)
A fentebb kifejtettekre figyelemmel az Alkotmánybíróság álláspontja szerint nem állapítható meg az indítványozó által állított, alkotmányellenes helyzetet előidéző szabályozási hiány, mert a bírói út igénybevételéhez való alkotmányos jog [Alkotmány 57. § (1) bekezdés] magába
foglalja annak szabadságát is, hogy a fél e jogával ne éljen,
arról egy konkrét jogviszonyban szerződéssel kifejezetten
lemondjon.
Mivel a választottbíróság felhatalmazása arra, hogy valamely jogvitát végérvényesen eldöntsön, a felek – eljárásjogi tartalmú – magánjogi szerződésén alapszik, nem sért
más alkotmányos rendelkezéseket sem, így az Alkotmány
2. § (1) bekezdését és az 50. § (1) bekezdését sem, ha a felek vitájukat oly módon rendezik, hogy azt választottbíróság elé tárják, s annak döntését véglegesnek fogadják el.
Mindezekre figyelemmel az Alkotmánybíróság a Vbt.
42. § (2) bekezdésének d) pontjában foglalt rendelkezéssel
összefüggésben az alkotmányellenes mulasztás megállapítására irányuló indítványt elutasította.
4. Az indítványozó kérte mulasztásban megnyilvánuló
alkotmányellenesség megállapítását az illetékekről szóló
1990. évi XCIII. törvénnyel (a továbbiakban: It.) és a
Vbt.-vel kapcsolatban, a tekintetben, hogy sérül az Alkotmány 2. § (1) bekezdése, az 50. § (1) bekezdése és az 57. §
(1) bekezdése, mert a két törvény közül egyik sem
szabályozza a választottbírósági díjakat.
Ennek megfelelően – az Indokolás III/3.1. pontjában kifejtettekre is tekintettel – az Alkotmánybíróság mindenekelőtt azt vizsgálta meg, hogy az indítványozó által kifogásolt szabályozási hiány fennáll-e.
4.1. Az It. az 55. §-ában a következőképpen rendelkezik: „Választottbírósági eljárásban az illeték az eljárás tárgya értékének 1%-a, de legalább 5000 forint, legfeljebb
250 000 forint. Ha az eljárás értéke nem állapítható meg,
az illeték 10 000 forint.” Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a választottbírósági eljárásra vonatkozóan az It.
tartalmazza a tárgyi hatályának megfelelő jogi rendelkezést.
4.2. A Vbt. 28. §-a értelmében: „A felek a választottbíróság által követendő eljárás szabályaiban – e törvény keretei között – szabadon állapodhatnak meg, ideértve valamely állandó választottbíróság eljárási szabályzatának kikötését is. (...)”
A gazdasági kamarákról szóló 1999. évi CXXI törvény
(a továbbiakban: Gkt.) 12. § (2) bekezdése értelmében az
MKIK biztosítja az indítványozó által nevesített ÁVB működési feltételeit, megválasztja és visszahívja a választottbírókat.
S végül a Vbesz. 3. cikkének (5) bekezdése szerint az
ÁVB elnöksége tesz javaslatot az MKIK elnökségének a
Vbesz. megallapítására, illetve módosítására.
A fenti szabályok alapján az Alkotmánybíróság megállapította, hogy miután a Gkt. felhatalmazza az MKIK-t a
mellette szervezett ÁVB működési feltételeinek biztosítására, ez magába foglalja az ÁVB Eljárási Szabályzata
megalkotásának a kötelezettségét is [vö.: Vbesz. 3. cikkének (5) bek.], aminek az MKIK eleget tett. A Vbesz. tartalmazza a választottbírósági díjakat is, amelyek az adminisztratív költségek, az egyesbírói honorárium és a közterhek összegéből tevődnek össze. A választottbíróság hatáskörének kikötésekor a felek előre tudják, hogy jogvita esetén milyen összegű eljárási díjjal kell számolniuk. Ugyanakkor a választottbírósági díjak ugrásszerű megemelése
maga után vonhatja a választottbírósági klauzulák felek általi felbontását és az ügyek állami bírósági útra terelését.
Ezen szabályok összevetéséből az Alkotmánybíróság arra
a következtetésre jutott, hogy nem áll fenn az indítványozó
által állított szabályozási hiány, a felhívott alkotmányi
rendelkezésekből pedig nem vezethető le, hogy a választottbírósági díjat törvényi szinten, a Vbt. által kell szabályozni.
Mindezek alapján az Alkotmánybíróság megállapította,
hogy sem az It.-vel, sem a Vbt.-vel összefüggésben nem áll
fenn jogalkotói mulasztás, ezért az indítványt ebben a részében is elutasította.
Budapest, 2010. október 18. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
657/2010. (XI. 4.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2010. október 28-án megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva J. Cs. magánszemély által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz címzett
kifogást lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Arany J. u. 25.; levélcím: 1357 Budapest,
Pf. 2; fax: 06-1-7950-143).
Indokolás I. A beadványozó 2010. október 1-jén aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási Bizottsághoz
az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 2. §-a szerinti
hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy társasházban a kereskedelemről szóló 2005. évi CLXIV. törvény hatálya alá tartozó kereskedelmi
tevékenységet végezni csak a társasház szervezeti-működési szabályzatában meghatározott keretek között lehessen?”
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a kezdeményezésben foglalt kérdés nem felel meg az Nsztv.
13. § (1) bekezdésében foglalt egyértelműség követelményének. Az egyértelműség követelménye azt jelenti, hogy
a népszavazásra szánt kérdésnek egyértelműen megválaszolhatónak kell lennie. Ahhoz, hogy a választópolgár a népszavazásra feltett kérdésre egyértelműen tudjon válaszolni, az szükséges, hogy a kérdés világos és kizárólag egyféleképpen értelmezhető legyen, a kérdésre „igen”-nel vagy „nem”-mel lehessen felelni. A kérdés egyértelműségének
megállapításakor továbbá azt is vizsgálni kell, hogy a népszavazás eredménye alapján az Országgyűlés – az akkor
hatályban lévő jogszabályok szerint – el tudja-e dönteni, hogy terheli-e jogalkotási kötelezettség, és ha igen milyen
jogalkotásra köteles.
A társasházakról szóló 2003. évi CXXXIII. törvény (a továbbiakban: Társasházi tv.) 13. § (3) bekezdése értelmében
a legfeljebb hatlakásos társasház közössége maga döntheti el, hogy szervezeti-működési szabályzatot kíván-e
létrehozni. Ebből következik, hogy a Társasházi tv. csak a hat lakásnál több lakással rendelkező társasházat kötelezi
szervezeti-működési szabályzat létrehozására, és így a legfeljebb hatlakásos társasházak nem feltétlenül rendelkeznek
szervezeti-működési szabályzattal.
A Bizottság álláspontja szerint nem egyértelmű, hogy a társasházak mely körét érinti a népszavazásra feltenni kívánt
kérdés. Mivel a legfeljebb hatlakásos társasházak nem minden esetben rendelkeznek szervezeti-működési szabályzattal, így ezen társasházak szervezeti-működési szabályzatára irányuló kérdés nem értelmezhető.
A népszavazásra feltenni kívánt kérdés továbbá megtévesztő, mivel a választópolgárok számára azt a téves látszatot
kelti, mintha akár a jelenlegi, akár egy eredményes népszavazást követően megalkotásra kerülő jogszabály
értelmében kereskedelmi tevékenységgel kapcsolatos minden kérdésben a szervezeti és működési szabályzat kellene,
hogy rendelkezzen.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a népszavazásra szánt kérdés nem felel meg a törvényben foglalt
követelményeknek, így a Bizottság az Nsztv. 10. § c) pontja értelmében az aláírásgyűjtő ív hitelesítését megtagadja.
II. A határozat a Társasházi tv. 13. § (3) bekezdésén, az Nsztv. 2. §-án és a 10. § c) pontján, 13. § (1) bekezdésén,
a jogorvoslatról szóló tájékoztatás a Ve. 130. §-ának (1) bekezdésén alapul.
Dr. Bordás Vilmos s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
1073/2016. (II. 25.) Korm. határozata a Vasas Sport Club létesítményfejlesztési programjának megvalósításához szükséges intézkedésekről.
1. A Kormány egyetért a  Vasas Sport Club létesítményfejlesztési programjával és felhívja a  nemzeti fejlesztési
minisztert és a  nemzetgazdasági minisztert, hogy a  Vasas Sport Club létesítményfejlesztési programjának
végrehajtásához gondoskodjon a 2016. évben összesen 3273,0 millió forint, valamint 2017–2020. között összesen
4256,0 millió forint forrás ütemezett rendelkezésre állásáról az egyes költségvetési években.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: a 2016. évi forrás biztosítása tekintetében azonnal, a 2017. évtől a központi költségvetés
tervezése keretében
 2. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
18/2009. (XII. 18.) HM rendelete a honvédségi járművek fenntartásáról.
A közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény 48. § (3) bekezdés m) pontjában, a Magyar Honvédség hivatásos és szerződéses
állományú katonáinak jogállásáról szóló 2001. évi XCV. törvény 287. § (2) bekezdés f) pontjában kapott felhatalmazás alapján,
a honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló 2004. évi CV. törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló 71/2006.
(IV. 3.) Korm. rendelet 32/A. § (1) bekezdésében meghatározott feladatkörömben eljárva – a közlekedési, hírközlési és energiaügyi
miniszter feladat- és hatásköréről szóló 133/2008. (V. 14.) Korm. rendelet 1. § (1) bekezdés a) pontjában meghatározott
feladatkörében eljáró közlekedési, hírközlési és energiaügyi miniszterrel egyetértésben – a következőket rendelem el:
Általános rendelkezések 1. § E rendelet hatálya kiterjed:
a) a Magyar Állam tulajdonában és a Honvédelmi Minisztérium (a továbbiakban: HM) vagyonkezelésében lévő,
a HM, a honvédelmi miniszter közvetlen alárendeltségébe, közvetlen irányítása, fenntartói irányítása és közvetlen
felügyelete alá tartozó szervezetek, a HM államtitkára által felügyelt szervezet, a katonai ügyészségek, valamint
a Magyar Honvédség (a továbbiakban: MH) katonai szervezetei (a továbbiakban együtt: honvédségi szervezetek)
által üzemeltetett honvédségi járművek üzemben tartására, forgalomba helyezésére, forgalomban tartására,
forgalomból kivonására, műszaki vizsgálatára és környezetvédelmi felülvizsgálatára, b) a Magyar Állam tulajdonában és a HM vagyonkezelésében lévő harckocsikra, harcjárművekre (a továbbiakban
együtt: harcjárművek) és az áramforrás aggregátokra a nem honvédségi szervezetek részére történő,
alaptevékenységen belüli kiegészítő tevékenység keretében végzett igénybevétel vonatkozásában.
2. § E rendelet alkalmazásában a) honvédségi jármű: a rendeltetésszerű használat során közutat is igénybevevő, az MH-ban rendszeresített közúti és
terepjáró jármű, ide nem értve a kerekes harcjárműveket,
b) honvédségi vontatmány: a közúti járművek forgalomba helyezésének és forgalomban tartásának műszaki
feltételeiről szóló 6/1990. (IV. 12.) KÖHÉM rendeletben (a továbbiakban: MR) a biztonsági fékezésre előírt
követelményeket teljesítő honvédségi járművel vontatott, olyan – pótkocsinak nem minősülő – speciális, katonai
célra készült, egy vagy többtengelyű eszköz, amely – a saját működéséhez szükséges felszerelés szállítását kivéve –
teherszállításra nem alkalmas, illetve rendeltetésszerűen ilyen igénybevétele nem tervezett,
c) honvédségi járműszerelvény: honvédségi járműből és hozzá kapcsolt pótkocsiból vagy honvédségi
vontatmányból álló, a forgalomban egy vezetővel, egységként résztvevő járműkombináció,
d) üzemeltető szervezet: az állománytáblában, illetve munkaköri jegyzékben rendszeresített honvédségi járműveket
rendeltetésszerűen fenntartó, alkalmazó honvédségi szervezet. A honvédségi járművek igénybevétele
3. § (1) Honvédségi járművet a honvédségi szervezetek állományába tartozó személyek vezethetnek.
(2) Erre irányuló nemzetközi kötelezettségvállalás alapján – a honvédségi járművek külföldi fegyveres erők tagjai által
történő használatának feltételeit rögzítő két- vagy többoldalú megállapodásban foglaltak teljesítése esetén –
a parancsnoka engedélyével külföldi fegyveres erők állományába tartozó személy is vezethet honvédségi járművet, ha
rendelkezik az adott járműkategóriára a közúti közlekedési igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok
kiadásáról és visszavonásáról szóló 35/2000. (XI. 30.) BM rendelet (a továbbiakban: R1.) 16. § (1)–(2) bekezdésében
meghatározottak szerinti érvényes vezetői engedéllyel. 4. § (1) A honvédségi járműveket a rendeltetésüknek és igénybevételi jellegüknek megfelelően szolgálati feladat
végrehajtására kell igénybe venni. (2) A honvédségi járművek és áramforrás aggregátok – külön jogszabályban meghatározott rendelkezések megtartásával –
a honvédségi szervezetek szolgálati tevékenységével, napi életével összefüggő kulturális, sport, valamint magáncélra is
igénybe vehetők. (3) A honvédségi szervezetek állományába tartozó személyek részére a honvédségi személygépkocsi lakás és
a munkahely közötti utazással kapcsolatos használatát, valamint korlátozott személyes használatát a honvédelmi
miniszter engedélyezi. A honvédelmi miniszter által adott engedélyek kiadását és nyilvántartását a közúti közlekedési
nyilvántartásról szóló törvény alapján vezetett járműnyilvántartásba, a jármű törzskönyvébe és forgalmi engedélyébe
tulajdonosként bejegyzett honvédségi szervezet (a továb biak ban: tulajdonosként bejegyzett szervezet) végzi.
(4) A honvédségi társadalmi, érdekvédelmi és érdekképviseleti szervezetek a honvédségi járműveket a HM-mel kötött
megállapodásban foglaltak szerint használhatják.
(5) A honvédségi járművek, áramforrás aggregátok és harcjárművek igénybevétele nem honvédségi szervezetek,
természetes személyek, jogi személyek részére egyedi igény esetén kiegészítő tevékenység keretében
engedélyezhető.
5. § (1) A honvédségi jármű országhatáron kívüli igénybevétele kizárólag szolgálati célból és csak abban az esetben
engedélyezhető, ha ez a megoldás a közforgalmú közlekedési eszköz igénybevételénél gazdaságosabb.
(2) A honvédségi jármű országhatáron kívüli igénybevételét a kiutazást elrendelő személy engedélyezheti.
(3) A honvédségi jármű országhatáron kívüli igénybevételének engedélyezéséről az igazolást és a nemzetközi
gépjármű-biztosítási kártyát az üzemeltető szervezetek részére a tulajdonosként bejegyzett szervezet adja ki és tartja
nyilván.
(4) A katonai nemzetbiztonsági szolgálatok (a továb biak ban: KNbSZ-ek) által üzemeltetett honvédségi járművek
országhatáron kívüli igénybevételére az érintett főigazgató által meghatározott szabályok irányadók.
6. § A közlekedésbiztonsággal, kötelező gépjármű-felelősségbiztosítással és CASCO biztosítással kapcsolatos MH szintű
szakmai, nyilvántartási és adatszolgáltatási feladatokat a tulajdonosként bejegyzett szervezet végzi.
7. § A honvédségi járművek, harcjárművek és áramforrás aggregátok kiegészítő tevékenység keretében végzett
igénybevételét nem honvédségi szervezetek, természetes személyek és jogi személyek részére a honvédelmi
miniszter engedélyezi.
8. § (1) A kiegészítő tevékenység keretében végzett igénybevétel engedélyezése esetén a feladat végrehajtására csak
a kijelölt üzemeltető szervezet parancsnoka által saját hatáskörben megkötött, az igénybevételre vonatkozó
– a költségtérítést is részletező – szerződés alapján kerülhet sor.
(2) Az igénybevétel minimális térítési költségét, a szokásos piaci ár figye lembe véte lével, az általános forgalmi adóról szóló
2007. évi CXXVII. törvény 255. §-a szerint kell meghatározni.
(3) Az igénybevétel során felhasznált hajtóanyag (kilométer, üzemóra) az üzemeltető szervezet éves keretét nem terheli.
A honvédségi járművek forgalomba helyezése, forgalomban tartása és forgalomból történő kivonása
9. § (1) A honvédségi szervezetek által üzemben tartott járművek tekintetében az MR, az R1. és a gépkocsik környezetvédelmi
felülvizsgálatáról és ellenőrzéséről szóló 7/2002. (VI. 29.) GKM–BM–KvVM együttes rendelet (a továb biak ban: R2.)
elő írásait az e rendeletben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni. A KNbSZ-ek üzemeltetésében lévő azon járművekre,
amelyek hatósági engedélyébe tulajdonosként vagy üzembentartóként a KNbSZ-ek kerültek bejegyzésre, külön
rendelkezések irányadók.
(2) A járművek honvédségi alkalmazásáról a rendszeresítési határozatot, illetve a szervezetbe állítási vagy az alkalmazásba
vételi intézkedést kiadó személy dönt.
(3) A forgalomba helyezést megelőzően a honvédségi járművet típusbizonyítvánnyal kell ellátni, amely tanúsítja, hogy
a jármű a műszaki, közlekedésbiztonsági, környezetvédelmi és munkavédelmi követelményeknek, valamint
a gazdaságos üzemeltetés feltételeinek megfelel.
(4) A honvédségi jármű összeépítését,  a már forgalomba helyezett jármű átalakítását szaktervező által jóváhagyott
dokumentáció alapján a HM felsőszintű logisztikai tervező, irányító és végrehajtó szerv vezetője engedélyezi.
10. § (1) A honvédségi járművek forgalomba helyezésével, forgalomban tartásával és forgalomból történő kivonásával
kapcsolatos ügyekben a közlekedési igazgatási hatóságoknál csak a tulajdonosként bejegyzett szervezet képviselője
járhat el. A járműnyilvántartásba, a törzskönyvbe és a forgalmi engedélybe tulajdonosként, illetve üzembentartóként
– mint jogi személyt – a tulajdonosként bejegyzett szervezetet kell feltüntetni.
(2) A HM tulajdonosi joggyakorlási körébe tartozó gazdasági társaságok használatában lévő honvédségi járművek
törzskönyvébe, forgalmi engedélyébe és a járműnyilvántartásba tulajdonosként a tulajdonosként bejegyzett
szervezetet, üzembentartóként a járművet használó gazdasági társaságot kell bejegyezni. Ezekre a járművekre
a kötelező gépjármű-felelősségbiztosítást üzembentartóként a gazdasági társaság köti meg.
11. § (1) Forgalomba helyezéskor a honvédségi szervezetek járműveire a H kezdő betűjelű különleges rendszámtáblától eltérő,
sorozatban előállított (általános) rendszámtáblát csak a HM felsőszintű logisztikai tervező, irányító és végrehajtó szerv
vezetőjének külön engedélyével lehet felszerelni. (2) A különleges rendszámtáblákat a szükséges mennyiségben a tulajdonosként bejegyzett szervezet szerzi be
a Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatala Központi Okmányirodától, és a jármű forgalomba
helyezésekor adja át a közlekedési igazgatási hatóság részére.
12. § A honvédségi vontatmányokra hatósági jelzést nem kell felszerelni.
13. § A NATO Szabványosítási Ügynökség által kiadott – a katonai szabványosítás sajátos szabályairól szóló
kormányrendelet alapján a HM hivatalos lapjában közzétett – katonai nemzeti szabványokban meghatározott
követelmények teljesítését úgy kell tekinteni, hogy azok az MR rendelkezéseitől való eltérés körében megfelelnek az
e rendelet követelményeinek. 14. § (1) Az alapvetően külföldi katonai missziós feladatok végrehajtására – ahol a helyi (háborús) körülmények miatt
az EURO–4 környezetvédelmi előírásokat teljesítő járművek szakszerű forgalomban tartása nem biztosított – tervezett
honvédségi járművek legalább EURO–3 környezetvédelmi követelmények teljesítése esetén helyezhetők forgalomba.
(2) A honvédségi járművek mentesülnek az MR A. Függelék A/41. számú mellékletében a fedélzeti diagnosztikai (OBD)
rendszerekre vonatkozó követelmények teljesítése alól. 15. § (1) Az MR-ben meghatározott össztömeget, tengelyterhelést meghaladó, illetőleg a kormányozhatóságra előírt
követelményeknek meg nem felelő honvédségi jármű forgalomba helyezésének engedélyezésekor a külön
jogszabályban meghatározott közútkezelői hozzájárulást be kell szerezni. (2) A járműtípus honvédségi járműként történő üzemeltetésére vonatkozó általános közútkezelő hozzájárulás esetén
a forgalomba helyezési engedélyben a honvédségi járműre vonatkozóan nem kell előírni az egyedi közútkezelői
hozzájárulás megszerzésének kötelezettségét. E rendelkezés nem érinti a 16. §-ban meghatározott kötelezettségeket.
(3) A honvédségi járművön felszereléssel együtt szállított személy tömegét 110 kilogrammal kell számításba venni.
A szállítható személyek számát a jármű forgalmi engedélyében fel kell tüntetni.
16. § (1) Ha a honvédségi jármű vagy a honvédségi járműszerelvény kormányozhatósága az MR-ben meghatározottaktól eltér,
a közúti forgalomban csak útvonalengedély alapján vehet részt.
(2) A túlsúlyos, illetve a túlméretes honvédségi járművekre, valamint a rendeltetésszerű használat során azzá váló
honvédségi járműszerelvényre az útvonalengedély igénylésére és kiadására vonatkozó külön rendelkezéseket kell
alkalmazni. 17. § A közúti járművek műszaki megvizsgálásáról szóló 5/1990. (IV. 12.) KÖHÉM rendelet (a továbbiakban: ER) 2. §
(9) bekezdése szerinti N kategóriába tartozó új beszerzésű katonai terepjáró gépkocsik mentesülnek az MR
A. Függelék A/42., A/43. és A/49. számú mellékletében foglalt követelmények teljesítése alól. A sajátos alkalmazási
követelményekből adódóan – a járművek terepjárási tulajdonságainak megtartása érdekében – olyan mértékű
konstrukciós eltérések engedélyezettek, amelyek nem korlátozzák a járművek funkcionális, valamint terepjárási
tulajdonságait alapvetően befolyásoló paramétereket. 18. § (1) A honvédségi vontatmányok mentesülnek az MR 25. § (4) bekezdése, 26–27. §-a, 31–32. §-a, 49–50. §-a szerinti,
valamint az A. Függelék A/3., A/4., A/9., A/18. és A/24. számú mellékletében foglalt, a hátsó aláfutásgátlóra, a hátsó
rendszámtábla helyére és megvilágítására, a fékberendezésre és a gyári táblára vonatkozó követelmények teljesítése
alól. (2) A féknélküli honvédségi vontatmány csak olyan honvédségi járművel vontatható, amellyel a honvédségi vontatvány
legalább az MR-ben, a biztonsági fékezésre előírt hatásossággal megállítható.
(3) Féknélküli honvédségi vontatmánnyal lakott területen belül legfeljebb 40 km/óra, lakott területen kívül legfeljebb
50 km/óra sebességgel szabad haladni. (4) A féknélküli honvédségi vontatmányok vontatását végző honvédségi jármű vezetőülése közelében a vezető által jól
látható helyen a melléklet szerinti figyelmeztető feliratot kell elhelyezni.
19. § A vezetőfülkéből változtatható gumiabroncs nyomású honvédségi járművön a szilárd burkolatú útra vonatkozó
nyomásértékeket kell a kerekek közelében (pl. sárvédőn) feltüntetni.
20. § (1) A honvédségi jármű ellátható csökkentett fényű, illetve fényálcázott világító és fényjelző berendezésekkel is.
(2) A közút igénybevételével járó gyakorlaton, vezetési gyakorlaton – a közúti forgalomban való részvétel idejéig –
a járműoszlop élén és végén, szabványosan szerelt figyelmeztető jelzéssel ellátott olyan kísérő járműnek kell
közlekednie, amely az (1) bekezdésben megjelölt világító és fényjelző berendezését nem működteti.
(3) Az egyedileg közlekedő honvédségi jármű csak az MR-ben meghatározott világító és fényjelző berendezést
használhat. 21. § A honvédségi jármű munkahely-megvilágító lámpái a jármű helyzetjelző lámpáinak bekapcsolása nélkül is
működtethetők. 22. § (1) A megkülönböztető és figyelmeztető jelzést adó készülék honvédségi járműre történő felszerelésére, használatára
vonatkozóan a megkülönböztető és figyelmeztető jelzést adó készülékek felszerelésének és használatának
szabályairól szóló 12/2007. (III. 13.) IRM rendelet (a továbbiakban: R3.) szabályai szerint kell eljárni.
(2) A készülék felszerelésére, valamint a hatósági engedély meghosszabbítására vonatkozó kérelmet a honvédségi jármű
forgalmi engedélyével együtt a tulajdonosként bejegyzett szervezet részére kell felterjeszteni, amely eljár az R3.
szerinti közigazgatási hatósági eljárásokban. 23. § (1) Az államhatárt csak a nemzetközi minősítő vizsgálaton alkalmasnak nyilvánított honvédségi autóbusz lépheti át.
(2) A honvédségi autóbusz akkor minősíthető alkalmasnak, ha
a) a gyártása óta nyolc naptári évnél több nem telt el,
b) tartós lassító fékkel (retarder) látták el, c) kényszerkormányzott tengelyén futózott gumiabroncs nincs felszerelve,
d) felépítménye hibátlan, karosszériája, utastere esztétikailag megfelelő, e) a megtett út, a sebesség és a gépkocsivezető vezetési idejének legalább 24 órás időtartamra történő rögzítésére
alkalmas menetíróval (tachográffal) van felszerelve, és f) rendelkezik saját számlás utasszállítási igazolvánnyal.
24. § (1) A műveleti területen szolgálatot teljesítő honvédségi szervezetek járművein kívül más honvédségi jármű szélvédőjén
feliratot, ábrát vagy jelzést csak gyakorlat vagy rendkívüli feladat végrehajtása esetén lehet elhelyezni – legfeljebb
10x20 cm-es nagyságban – a jobb felső sarokban.
(2) A jelképek, jelek és jelzések alkalmazására külön rendelkezések irányadók.
25. § Az egyedileg közlekedő honvédségi járművön, valamint a kötelékben közlekedő járművek esetében tíz járművenként
egy darab szabványos kivitelű elakadást jelző háromszöget kell készenlétben tartani a technikai zárórészleg
járművein. 26. § A honvédségi csoportos személyszállítást végző tehergépkocsit háttámla nélküli rögzített ülésekkel is fel lehet
szerelni. A honvédségi járművek műszaki vizsgálata és környezetvédelmi felülvizsgálata
27. § Az új honvédségi járművek forgalomba helyezés előtti műszaki vizsgálatát a HM felsőszintű logisztikai tervező, irányító
és végrehajtó szerv vezetője által meghatalmazott vizsgálóállomásokon a gyártó vagy a forgalmazó végzi a speciális
katonai követelmények figyelembevételével. 28. § A hatósági engedéllyel és jelzéssel ellátott honvédségi járművek időszakos vizsgálatát, a forgalmi engedélyek
érvényességi idejének meghosszabbítását elsődlegesen a honvédségi szervezetek kijelölt vizsgálóállomásai és
a vizsgabiztosi névjegyzékbe felvett vizsgabiztosai végezhetik. A honvédségi vizsgáztatás feltételeinek hiánya esetén
az időszakos vizsgálatokat a közlekedési hatóság által kijelölt vizsgálóállomásokon kell elvégezni.
29. § A járművek műszaki alkalmasságának érvényességét jelző érvényesítő címkéket és műszaki adatlapokat a honvédelmi
ágazat egésze részére a tulajdonosként bejegyzett szervezet szerzi be, és ezekkel a szükséges mennyiségben ellátja
a vizsgabiztosokat. 30. § (1) A vizsgabiztosok a műszaki érvényesség igazolását kizárólag a részükre kiadott bélyegzővel, valamint a tulajdonosként
bejegyzett szervezet által biztosított érvényesítő címkekészlettel és műszaki adatlappal végezhetik.
(2) A vizsgabiztosok az érvényesítő címkéket és műszaki adatlapokat kizárólag a honvédségi járművek vizsgálatánál
használhatják fel. 31. § A közlekedési igazgatási hatóság előtt folytatott eljárásokban csak a tulajdonosként bejegyzett szervezet képviselője
járhat el. 32. § A hatósági engedéllyel és jelzéssel ellátott honvédségi járművek környezetvédelmi felülvizsgálatát és ellenőrzését
az üzemeltető szervezetek javítóműhelyeiben kell végezni. A vizsgáztatás feltételeinek hiánya esetén a felülvizsgálat
nem honvédségi felülvizsgáló szervezetnél is elvégeztethető. 33. § Ha a vizsgált honvédségi jármű kipufogógázának megengedett szennyezőanyag tartalmára gyári vagy a közlekedési
hatóság által jóváhagyott adatbázisban szereplő adat nem áll rendelkezésre, akkor a jármű motorját az R2. 14. számú
mellékletében szereplő értékre, illetve a motor normális működése mellett elérhető legalacsonyabb kibocsátási
szintre kell beszabályozni. 34. § A járművek környezetvédelmi felülvizsgálatához szükséges plaketteket – szín és darabszám szerint –, valamint
az igazolólapokat a honvédelmi ágazat részére a tulajdonosként bejegyzett szervezet szerzi be, és ezekkel
a tanúsítványadókat a szükséges mennyiségben ellátja. 35. § A tanúsítványadók a környezetvédelmi felülvizsgálat érvényességének igazolását csak a tulajdonosként bejegyzett
szervezet által biztosított plakettel és igazolólappal végezhetik, kizárólag a honvédségi járműveken.
36. § Az R2. 14. számú mellékletében szereplő, a tanúsítványok interneten történő továbbítására vonatkozó
rendelkezéseket a honvédségi gépjárművekre nem kell alkalmazni. Záró rendelkezések
37. § Ez a rendelet a kihirdetését követő hónap első napján lép hatályba, rendelkezéseit a hatálybalépést követően indult
ügyekben kell alkalmazni. 38. § A honvédségi járművek 2017. december 31-ig mentesülnek az EURO–5 környezetvédelmi követelmények teljesítése
alól. 39. § A 2003. évet megelőzően beszerzett – az ER 2. § (9) bekezdése szerinti – M3 és N3 kategóriába tartozó honvédségi
járműveket nem kell utólagosan felszerelni az MR a) 72. § (6) bekezdésében meghatározott kiegészítő hangjelző berendezéssel, továbbá
b) 93/A. § (1) bekezdésében meghatározott sebességkorlátozó berendezéssel.
40. § Az ER 2. § (9) bekezdése szerinti M1 kategóriába tartozó új beszerzésű katonai terepjáró gépkocsik hátsó ülései
esetében nem kell alkalmazni az MR 80. § (4) bekezdésében, valamint az MR A. Függelék A/31. számú mellékletében
foglalt követelményeket. 41. § (1) Hatályát veszti a) a honvédségi közúti járművek üzemben tartásáról szóló 7/1991. (X. 16.) HM rendelet;
b) a honvédségi közúti járművek forgalomba helyezésének és forgalomban tartásának műszaki feltételeiről szóló
6/1992. (IV. 7.) HM rendelet, valamint c) a honvédségi közúti járművek műszaki vizsgálatáról, valamint környezetvédelmi felülvizsgálatáról és
ellenőrzéséről szóló 7/1992. (IV. 7.) HM rendelet. (2) Az (1) bekezdés az e rendelet hatálybalépését követő napon hatályát veszti. E bekezdés az e rendelet hatálybalépését
követő második napon hatályát veszti. (3) A 38. § 2018. január 1-jén hatályát veszti. E bekezdés 2018. január 2-án hatályát veszti.
Dr. Szekeres Imre s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
373/2017. (XII. 8.) Korm. rendelete az Országos Széchényi Könyvtár archívumainak elhelyezését szolgáló archivális és szolgáltató raktárainak megvalósításával összefüggő közigazgatási hatósági ügyek nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról.
A Kormány
a nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és egyszerűsítéséről szóló
2006. évi LIII. törvény 12. § (5) bekezdés a), d) és f ) pontjában,
a 2. § a) pontja tekintetében az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62. § (1) bekezdés
16. pont 16.2. alpontjában és 17. pontjában,
a 2. § b) és c) pontja tekintetében a településkép védelméről szóló 2016. évi LXXIV. törvény 12. § (1) bekezdés c) pontjában
kapott felhatalmazás alapján,
az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § (1) A Kormány nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánítja
a) az Országos Széchényi Könyvtár (a  továbbiakban: OSZK) archívumainak elhelyezését szolgáló archivális
raktárának a Piliscsaba belterület 1602/4 helyrajzi számú ingatlanon, valamint
b) OSZK archivális raktárához kapcsolódó szolgáltató raktárának a Budapest I. kerület, belterület 6452/3 helyrajzi
szám alatti ingatlanon
történő megvalósításával (a  továbbiakban együtt: Beruházások) összefüggő, az  1.  mellékletben meghatározott
közigazgatási hatósági ügyeket.
(2) Az  (1)  bekezdés alkalmazásában a  Beruházásokkal összefüggőnek kell tekinteni azokat a  közigazgatási hatósági
ügyeket, amelyek
a) a Beruházások megvalósításához, használatbavételéhez és üzemeltetésének beindításához szükségesek,
b) a  Beruházásokhoz közvetlenül kapcsolódó útépítési, közmű-csatlakozási és fejlesztési munkákra
vonatkoznak. 2. § Az 1. § (1) bekezdése szerinti Beruházásokkal összefüggésben
a) építészeti-műszaki tervtanácsi véleményt nem kell beszerezni,
b) településképi véleményezési eljárást nem kell lefolytatni, és
c) településképi bejelentési eljárásnak nincs helye.
3. § A Kormány az  1.  § (1)  bekezdése szerinti kiemelt jelentőségű ügyekben koordinációs feladatokat ellátó
kormánymegbízottként a Budapest Főváros Kormányhivatalát vezető kormánymegbízottat jelöli ki.
4. § (1) Az  ügyfélnek az  eljárás megindítása előtt benyújtott kérelmére az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási
hatósági ügyekben a  szakhatóság – a  hatóság határozatának meghozataláig felhasználható – előzetes
szakhatósági állásfoglalást ad ki azzal, hogy a kérelemhez benyújtott előzetes szakhatósági hozzájárulást a hatóság
a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 44. § (8) bekezdése
szerint használja fel.
(2) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekben a  szakhatósági eljárásra vonatkozó ügyintézési
határidő – ha jogszabály rövidebbet nem állapít meg – nyolc nap.
(3) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekre vonatkozó ügyintézési határidő – a  környezet
védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény szerinti előzetes vizsgálati eljárás kivételével, vagy ha
jogszabály rövidebbet nem állapít meg – tizenöt nap.
(4) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekben hozott döntés fellebbezésre tekintet nélkül
végrehajtható.
5. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
6. § E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépéskor folyamatban lévő közigazgatási hatósági ügyekben is alkalmazni kell.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1416/2014. (VII. 23.) Korm. határozata a KEOP-1.3.0/09-11-2011-0022 azonosító számú („Kalocsa környéki ivóvízminőség javító projekt” című) projekt támogatástartalmának az önerő halasztott hozzárendelésével történő kifizetéséhez történő hozzájárulásról.
A Kormány
 1. hozzájárul a  KEOP-1.3.0/09-11-2011-0022 azonosító számú, „Kalocsa környéki ivóvízminőség javító projekt” című
projekt esetében az  államháztartásról szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet
78/F. §-ának alkalmazásához,
2. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy az  1.  pontban foglaltak érvényesítéséhez szükséges intézkedéseket
tegye meg.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
273/2013. (V. 27.) KE határozata bírói felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 90. §-a és 232/J. §-a alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – nyugállományba
helyezés iránti kérelmére dr. Szabolcsi Józsefet 2013. június 2-ai hatállyal bírói tisztségéből felmentem.
Budapest, 2013. május 17. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1448/2011. (XII. 22.) Korm. határozata a pénzügyi stabilitási gondokkal küzdő tagállamok megsegítését szolgáló, az uniós támogatással megvalósuló projektek átmeneti társfinanszírozás-emelésére vonatkozó segítségnyújtás igénybevételéről.
A Kormány 1. egyetért azzal, hogy Magyarország vegye igénybe a pénzügyi stabilitási gondokkal küzdő tagállamok megsegítését
szolgáló, az uniós támogatással megvalósuló projektek átmeneti társfinanszírozás-emelésére vonatkozó
segítségnyújtást. Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter nemzetgazdasági miniszter Határidő: 2012. január 31.
2. felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert és a nemzetgazdasági minisztert, hogy készítsen előterjesztést arra
vonatkozóan, hogy mely operatív programok mely prioritásai esetében nem érvényesíthető a költségvetési könnyítés
a már megtett kötelezettség-vállalások miatt és mely operatív programok esetén szükséges a keretösszeg-csökkenés
kompenzálása. Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter nemzetgazdasági miniszter Határidő: 2012. január 31.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
1772/2016. (XII. 15.) Korm. határozata az öntözésfejlesztési beruházások elősegítéséhez szükséges Vízkészlet-gazdálkodási Térségi Terv elkészítéséhez szükséges költségvetési fedezet biztosításáról.
A Kormány
 1. egyetért a  – Vidékfejlesztési Program pályázatainak támogathatósága és a  vízkészletek védelme céljából –
vízkészlet-gazdálkodási térségi tervek készítésével, amelynek érdekében felhívja a  belügyminisztert, hogy
a 2. pontban meghatározott forrás terhére gondoskodjon azok elkészítéséről;
Felelős: belügyminiszter
Határidő: 2017. március 31. 2. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy az  öntözésfejlesztési beruházások elősegítéséhez szükséges
Vízkészlet-gazdálkodási Térségi Terv elkészítéséhez szükséges 105,0 millió forint rendelkezésre állásáról a központi
költségvetés XIV. Belügyminisztérium fejezet, 17. Vízügyi Igazgatóságok cím javára gondoskodjon.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: felmerülés ütemében Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
4/2010. (VIII. 17.) NGM tájékoztatója a Budapesti Önkormányzati Parkolási Korlátolt Felelősségű Társaság által indított bírósági eljárásokat terhelő illeték utólagos elszámolással történő megfizetésének engedélyezéséről.
Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (Itv.) 74. § (5) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján a Budapesti
Önkormányzati Parkolási Korlátolt Felelősségű Társaságnak (székhely: 1133 Budapest, Visegrádi u. 115.,
cégjegyzékszám: 01-09-681826, adószám: 11893152-2-41) az általános szabályoktól eltérő illetékfizetési módot
engedélyeztem, melynek alapján a gazdálkodószervezet 2010. augusztus 1. napjától bármely, általa kezdeményezett
bírósági eljárás illetékét illetékbélyeg helyett, utólagos elszámolással az APEH Közép-magyarországi Regionális
Igazgatóságának illetékbeszedési számlájára pénzzel fizetheti meg. Az engedély határozott idejű, 1 évre – vagyis
2011. július 31-ig – szól. Az engedély magánszemély és gazdálkodószervezet (Pp. 396. §) mint adós ellen indított bírósági eljárás illetékére
egyaránt kiterjed. A gazdálkodószervezetnek előleget kell fizetnie az engedélyben foglaltak szerint.
A gazdálkodószervezet valamennyi illetékköteles iraton az e célra rendszeresített gumibélyegzővel a következő
szöveget tünteti fel: „A bírósági (nemperes és peres) eljárást terhelő ....... Ft bírósági eljárási illeték megfizetésére az adópolitikáért felelős
miniszter 8290/6/2010. számú engedélye alapján utólagos elszámolással kerül sor.”
Dr. Matolcsy György s. k.,
nemzetgazdasági miniszter


text:
73/2017. (III. 31.) Korm. rendelete a Komárom területén bioüzemanyag-előállító üzem kapacitásbővítésére irányuló beruházással összefüggő közigazgatási hatósági ügyek nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról.
A Kormány
a nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és egyszerűsítéséről szóló
2006. évi LIII. törvény 12. § (5) bekezdés a), d) és e) pontjában,
a 4. § a) pontja tekintetében az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62. § (1) bekezdés
16. pont 16.2. alpontjában és 17. pontjában,
a 4. § b) és c) pontja tekintetében a településkép védelméről szóló 2016. évi LXXIV. törvény 12. § (1) bekezdés c) pontjában
kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény 15.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a  következőket
rendeli el:
1. § (1) A Kormány nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánítja azokat az 1. mellékletben felsorolt
közigazgatási hatósági ügyeket, amelyek a Komárom közigazgatási területén elhelyezkedő, az ingatlan-nyilvántartás
szerinti 5408/30 és 5408/32 helyrajzi számokon nyilvántartott földrészleteken, illetve az  ezen földrészletekből
telekalakítási eljárás jogerős befejezését követően kialakított földrészleteken megvalósításra kerülő bioüzemanyagelőállító üzem kapacitásbővítésére, illetve az  ahhoz kapcsolódó építmények, infrastrukturális fejlesztések
megvalósítására irányuló beruházással függenek össze.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a beruházással összefüggőnek kell tekinteni mindazokat a közigazgatási hatósági
ügyeket, amelyek az  (1)  bekezdés szerinti beruházás megvalósításához, használatbavételéhez és üzemeltetésének
beindításához szükségesek.
2. § A Kormány az  1.  § (1)  bekezdése szerinti kiemelt jelentőségű ügyekben koordinációs feladatokat ellátó
kormánymegbízottként a Pest Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottat jelöli ki.
3. § (1) Az  ügyfélnek az  eljárás megindítása előtt benyújtott kérelmére az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási
hatósági ügyekben a  szakhatóság – a  hatóság határozatának meghozataláig felhasználható – előzetes
szakhatósági állásfoglalást ad ki azzal, hogy a kérelemhez benyújtott előzetes szakhatósági hozzájárulást a hatóság
a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 44. § (8) bekezdése
szerint használja fel.
(2) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekben hozott döntés fellebbezésre tekintet nélkül
végrehajtható.
4. § Az 1. § (1) bekezdése szerinti beruházással összefüggésben
a) építészeti-műszaki tervtanácsi véleményt nem kell beszerezni,
b) településképi véleményezési eljárást nem kell lefolytatni, és
c) településképi bejelentési eljárásnak nincs helye.
5. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
6. § E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépésekor folyamatban lévő közigazgatási hatósági ügyekben is alkalmazni kell.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1489/2014. (VIII. 28.) Korm. határozata a Teleki László Alapítványnak a határon túli magyar épített örökségi feladatai ellátásához szükséges források biztosítása érdekében az Emberi Erőforrások Minisztériuma és a Miniszterelnökség fejezetek közötti előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33.  § (1)  bekezdésében biztosított jogkörében
eljárva a Teleki László Alapítványnak a határon túli magyar épített örökségi feladatai ellátásához szükséges források
biztosítása érdekében 8000 ezer forint tartós átcsoportosítását rendeli el a  Magyarország 2014. évi központi
költségvetéséről szóló 2013. évi CCXXX. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet XX. Emberi Erőforrások
Minisztériuma fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 5. Egyéb feladatok támogatása alcím, 18. Határon túli
oktatási és kulturális feladatok támogatása jogcímcsoport, 2. Határon túli kulturális feladatok támogatása jogcím
terhére, a Kvtv. 1. melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 15. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 1. Célelőirányzatok
alcím, 50. Teleki László Alapítvány részére örökségi feladatok ellátásához szükséges hozzájárulás jogcímcsoport
javára az 1. melléklet szerint.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 emberi erőforrások minisztere
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
194/2017. (VII. 10.) Korm. rendelete a Szerencsejáték Felügyelet létrehozásával összefüggő egyes átmeneti szabályokról.
A Kormány az  Alaptörvény 15.  cikk (2) és (3)  bekezdésében meghatározott eredeti jogalkotói hatáskörében, az  Alaptörvény
15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § A Szerencsejáték Felügyelet (a  továbbiakban: SZF) feladatainak ellátásához szükséges informatikai és elektronikus
hírközlési szolgáltatásokat – így különösen a  végfelhasználói és központi infokommunikációs infrastruktúra
rendelkezésre állását és üzemeltetését – a Nemzeti Adó- és Vámhivatal (a  továbbiakban: NAV) biztosítja. Az elvárt
szolgáltatások körét és a  szolgáltatások elvárt szintjét, az  előírt szolgáltatási szint fenntartásának biztosításához
esetlegesen szükséges üzemviteli fejlesztéseket, valamint az  általános informatikai biztonsági követelményeket
szolgáltatási megállapodásban kell rögzíteni.
2. § (1) Ha az  SZF mint a  szerencsejáték szervezéséről szóló 1991.  évi XXXIV.  törvény (a  továbbiakban: Szjtv.) szerinti
szerencsejáték-felügyeleti hatóság az  Szjtv.-ben meghatározott feladatai ellátása körében a  szerencsejátékfelügyeleti tevékenységgel összefüggő olyan elektronikus nyomtatványt vagy elektronikus dokumentumot
alkalmaz, amely a  NAV-ra utaló jelzést tartalmaz, a  jelzést az  SZF-re történő utalásnak kell tekinteni. Az  ilyen
elektronikus nyomtatvány vagy elektronikus dokumentum az SZF által kibocsátottnak minősül.
(2) Az (1) bekezdés szerinti esetben az ügyfeleket, egyéb érintetteket tájékoztatni kell arról, hogy az ügyben az eljáró
hatóság az SZF, amelynek eljárásához a NAV segítséget nyújt.
3. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) Ez a rendelet 2018. január 1-jén hatályát veszti.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök