text:
1595/2016. (X. 28.) Korm. határozata külföldi fegyveres erőknek a határrendészeti feladatok támogatásában való részvételének engedélyezéséről és az ezzel összefüggésben felmerülő kiadások finanszírozásáról.
A Kormány
 1. az Alaptörvény 47.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott hatáskörében eljárva, a  tömeges bevándorlás által
kialakult helyzet megoldásának elősegítéséért, a szövetséges államok és fegyveres erőik kérelmeit figyelembe véve,
ezen erők által felajánlott támogató tevékenység felhasználása, valamint ezen erőkkel történő közös gyakorlatozás
érdekében engedélyezi, hogy az  Európai Unió tagállamainak vagy az  Észak-atlanti Szerződés tagállamainak
fegyveres erői a  Magyar Honvédség – a  honvédelemről és a  Magyar Honvédségről, valamint a  különleges
jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011. évi CXIII. törvény 36.  § (1)  bekezdés h)  pontja alapján
elrendelt  – „Közös Akarat” elnevezésű határrendészeti közreműködő feladatának közvetett támogatásában – ide
nem értve a  határrendészeti tevékenységet – egyidejűleg legfeljebb 1000 fővel a „Közös Akarat” feladat végéig,
de legfeljebb 2017. június 30-ig részt vegyenek.
2. az 1.  pontban foglalt feladatokkal összefüggésben felmerülő kiadások finanszírozásához szükséges forrásokat
a XIII. Honvédelmi Minisztérium fejezet részére biztosítja.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1049/2017. (II. 3.) Korm. határozata a Gyenesdiás belterület 1888 helyrajzi számú, állami tulajdonú ingatlan temető céljára történő ingyenes önkormányzati tulajdonba adásáról.
A Kormány
 1. a  Nemzeti Földalapról szóló 2010. évi LXXXVII. törvény (a  továbbiakban: Nfatv.) 22.  § (1) és (3)  bekezdése alapján
úgy dönt, hogy a Gyenesdiás belterület 1888 helyrajzi számú, Nemzeti Földalapba tartozó ingatlan temető céljára
kerüljön ingyenesen Gyenesdiás Önkormányzatának tulajdonába azzal a feltétellel, hogy a tulajdonjog átruházását
megelőzően a  Nemzeti Földalapkezelő Szervezet által, az  Nfatv. 16/A.  § szerint elvégzett mentesítés és tényleges
művelési ág megállapítás költségeit Gyenesdiás Önkormányzata a  központi költségvetés XLIV. A  Nemzeti
Földalappal kapcsolatos bevételek és kiadások fejezet javára megtéríti;
2. felhívja a  földművelésügyi minisztert, hogy a  Nemzeti Földalapkezelő Szervezet útján gondoskodjon az  ingatlannyilvántartási bejegyzésre alkalmas szerződésnek Gyenesdiás Önkormányzatával történő megkötéséről.
Felelős: földművelésügyi miniszter
Határidő: az ingatlan tényleges művelési ágának ingatlan-nyilvántartási bejegyzését követő 15. nap
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
193/2010. (XII. 8.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítványok és alkotmányjogi panasz tárgyában meghozta a következő
határozatot: 1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az országgyűlési képviselők választásáról szóló 1989. évi XXXIV. törvény 50. §
(2) bekezdése alkotmányellenes, ezért azt megsemmisíti.
2. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény 152. §-a alkotmányellenes,
ezért azt megsemmisíti.
3. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az országgyűlési egyéni és területi választókerületek megállapításáról szóló
2/1990. (I. 11.) MT rendelet alkotmányellenes, ezért azt 2011. december 31-ével megsemmisíti.
4. Az Alkotmánybíróság a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény 152. §-a, valamint az országgyűlési egyéni és
területi választókerületek megállapításáról szóló 2/1990. (I. 11.) MT rendelete konkrét ügyben való alkalmazásának
kizárására irányuló alkotmányjogi panasz tárgyában az eljárást megszünteti.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. 1. Az Alkotmánybírósághoz két utólagos normakontrollra vonatkozó indítványt és egy alkotmányjogi panaszt nyújtottak
be a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 152. §-ába és az országgyűlési képviselők
választásáról szóló 1989. évi XXXIV. törvény (a továbbiakban: Vjt.) 50. § (2) bekezdésébe foglalt jogalkotási
felhatalmazás, valamint az utóbbi alapján kibocsátott, az országgyűlési egyéni és területi választókerületek
megállapításáról szóló 2/1990. (I. 11.) MT rendelet (a továbbiakban: Vr.) alkotmányellenességének megállapítására és
megsemmisítésére. Az Alkotmánybíróság az ügyeket – azok tárgyi összefüggésére tekintettel – az Alkotmánybíróság
ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított és egységes szerkezetbe foglalt 2/2009.
(I. 12.) Tü. határozat (ABK 2009. január, 3.; a továbbiakban: Ügyrend) 28. § (1) bekezdése alapján egyesítette, és egy
eljárásban bírálta el.
2. Az indítványozók szerint a Vjt., illetve a Ve. rendelkezése, mely felhatalmazást ad a Minisztertanácsnak, illetve
a Kormánynak arra, hogy megállapítsa az egyéni és a területi választókerületek sorszámát, székhelyét és területét, sérti
az Alkotmány 2. § (1) bekezdésébe foglalt jogállamiság követelményét, illetve a jogforrási hierarchia elvét.
Az indítványozók kifogásolták többek között azt, hogy a Vjt., illetve a Ve. úgy ad felhatalmazást az országgyűlési egyéni
választókerületek területének rendeleti szintű megállapítására, hogy annak keretei nincsenek törvényi szinten
rögzítve. Ennek hiányában pedig a felhatalmazás kereteinek túllépésére is lehetőség nyílik. A nem megfelelő jogforrási
szinten megalkotott szabályozás miatt pedig az Alkotmány 71. § (1) bekezdésében rögzített egyenlő választójog elve
sérül.
Az indítványozók sérelmezték, hogy a Vjt., illetve a Ve. a választójog lényeges tartalmát érintő törvényhozási
tárgykörben ad felhatalmazást minisztertanácsi rendelet (kormányrendelet) megalkotására. Az Alkotmánybíróság
korábbi határozatait alapul véve úgy vélték, hogy az Alkotmány 71. § (3) bekezdése értelmében az országgyűlési
egyéni választókerületek területének meghatározását a választásokról szóló törvényben kellene szabályozni.
A választókerületek területi lehatárolása szerintük a választójog érvényesülésének alapvető garanciáit,
érvényesítésének és védelmének irányát érinti. Ennek kapcsán utaltak arra, hogy a Vjt. nemcsak a választókerületek
kialakításának alapelveit szabályozza, de a Vjt. melléklete határozza meg az egyéni választókerületek (a fővárosban és
a megyékben megszerezhető egyéni mandátumok) számát, illetve a területi választókerületekben (a fővárosban és
a megyékben) megszerezhető mandátumok számát is. Ehhez képest az országgyűlési egyéni és területi
választókerületek esetében a területi lehatárolást a Vr. végzi el. Megítélésük szerint mindkét szabályozás
ugyanazoknak az alkotmányos rendelkezéseknek a végrehajtásaként fogható fel, ezért a szabályozási szintnek is
azonosnak kellene lennie. Mivel ez nincs így, ezért a Vjt., illetve a Ve. szerinti felhatalmazás, illetve a felhatalmazás
alapján kibocsátott Vr. az Alkotmány 71. § (3) bekezdésébe ütközik. Az Alkotmány e szabálya szerint ugyanis
az országgyűlési képviselők választásáról a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott
törvényt kell alkotni.
Az indítványozók kifejezetten utaltak az Alkotmánybíróságnak a Vjt. és a Vr. mellékletei alkotmányossági vizsgálata
tárgyában hozott 22/2005. (VI. 17.) AB határozatára (ABH 2005, 246.; a továbbiakban: Abh.). Kérelmük érdemi
elbírálását szerintük nem akadályozhatja meg az, hogy az Abh. elutasította a Vjt. és a Vr. mellékletei
alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványokat. Azt állították, hogy az Abh.
által elbírált indítványok a választójog egyenlőségén alapultak és nem vetették fel a választókerületi szabályozás
jogforrási szempontból való alkotmányellenességét. Ezzel kapcsolatban idézik is az Abh. megállapítását, mely szerint:
„Az Alkotmánybíróság utólagos normakontroll keretében – indítvány hiányában – nem foglalt állást a hatályos
szabályozás jogforrási szintjéről.” (ABH 2005, 246, 258.)
Az indítványozók szerint a minisztertanácsi, illetve kormányrendeleti szintű szabályozás az egyéni választókerületek
lehatárolásával összefüggő kormányzati manipulációra is lehetőséget ad. Ezért a szabályozás szintjét ezen az alapon is
sérelmezték, s szükségesnek tartották a választókerületi lehatárolásnak az Alkotmány 71. § (3) bekezdése szerinti
törvényi szabályozását. Ezt a minősített többséghez kötött törvényi szabályozást még viszonylagos rugalmatlansága
ellenére is elfogadhatóbbnak tartották, mint azt, hogy egy alapjoggal közvetlen kapcsolatban álló, s az Alkotmány
szerint kétharmados többség törvényi szabályozást igénylő kérdést minisztertanácsi (kormány-) rendelet szabályoz.
3. Az Alkotmánybírósághoz előterjesztett alkotmányjogi panaszban szintén a Ve. 152. §-ában foglalt felhatalmazó
rendelkezés, illetve a Vr. alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését kezdeményezték. A panasz
előterjesztője a korábban benyújtott indítványokhoz hasonlóan az Alkotmány 2. § (1) bekezdésének, 8. §
(2) bekezdésének és 71. § (1) bekezdésének sérelmét látta abban, hogy az országgyűlési egyéni választókerületek
területének megállapítására rendeleti szinten került sor. Ezért kérte az alkotmányellenesnek vélt szabályozás
alkalmazási tilalmának megállapítását a Fővárosi Bíróság 23.Kpk.45.060/2009. számú eljárásában.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezései:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”
„8. § (2) A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg,
alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.”
„70. § (1) A Magyar Köztársaság területén lakóhellyel rendelkező minden nagykorú magyar állampolgárt megillet
az a jog, hogy az országgyűlési képviselők választásán választó és választható legyen, valamint országos
népszavazásban és népi kezdeményezésben részt vegyen.”
„71. § (1) Az országgyűlési képviselőket, az Európai Parlament képviselőit, a helyi önkormányzati képviselőket,
valamint a polgármestert és a fővárosi főpolgármestert a választópolgárok általános és egyenlő választójog alapján,
közvetlen és titkos szavazással választják.
(...)
(3) Az országgyűlési képviselők, az Európai Parlament képviselői, továbbá a helyi önkormányzati képviselők és
a polgármesterek választásáról külön törvények rendelkeznek, amelyek elfogadásához a jelenlévő országgyűlési
képviselők kétharmadának szavazata szükséges.”
2. A Vjt. érintett rendelkezése:
„50. § (2) Felhatalmazást kap a Minisztertanács arra, hogy az egyéni és a területi választókerületek sorszámát,
székhelyét és területét megállapítsa.”
3. A Ve. érintett rendelkezése:
„152. § Felhatalmazást kap a Kormány, hogy az országgyűlési egyéni és területi választókerületek sorszámát,
székhelyét és területét megállapítsa.”
4. A Vr. érintett rendelkezései (a választókerületek konkrét lehatárolása nélkül):
„2/1990. (1. 11.) MT rendelet az országgyűlési egyéni és területi választókerületek megállapításáról
1. § Az országgyűlési képviselők választásáról szóló 1989. évi XXXIV. törvény 50. §-a (2) bekezdésének felhatalmazása
alapján a Minisztertanács az országgyűlési egyéni és területi választókerületek sorszámát, székhelyét és területét
a rendelet melléklete szerint állapítja meg.
2. § Ez a rendelet a kihirdetése napján lép hatályba.
Melléklet a 2/1990. (1. 11.) MT rendelethez
I. Országgyűlési egyéni választókerületek
(...)
II. Országgyűlési területi választókerületek
(...)”
III. Az indítványok az alábbiak szerint megalapozottak.
1. Az Alkotmánybíróság elsőként azt vizsgálta, hogy az indítvány nem irányul-e „ítélt dologra”. Az Ügyrend 31. § c) pontja
alapján ugyanis az Alkotmánybíróság megszünteti az eljárást, ha az indítvány az Alkotmánybíróság által érdemben
már elbírált jogszabállyal azonos jogszabály (jogszabályi rendelkezés) felülvizsgálatára irányul, és az indítványozó
az Alkotmánynak ugyanarra a §-ára, illetőleg alkotmányos elvére (értékére) – ezen belül – azonos alkotmányos
összefüggésre hivatkozva kéri az alkotmánysértés megállapítását.
Az Alkotmánybíróság az Abh.-ban már vizsgálta a Vjt. 2. számú mellékletének, illetve a Vr. mellékletének
alkotmányellenességét, és az ezek megsemmisítésére irányuló indítványokat elutasította. Ezzel egyidejűleg
az Alkotmány 71. § (1) bekezdésébe foglalt egyenlő választójog alapelvéből következő alkotmányos követelményt
határozott meg az egyéni választókerületekre jutó választásra jogosultak számát, és az egyes területi
választókerületenként megszerezhető országgyűlési képviselői mandátumok számát illetően. Emellett hivatalból
eljárva mulasztásos alkotmánysértést is megállapított a miatt, hogy az Országgyűlés „nem teremtette meg
maradéktalanul az Alkotmány 71. § (1) bekezdésébe foglalt egyenlő választójog alapelvéből következő
követelmények érvényesülését biztosító jogszabályi feltételeket” (ABH 2005, 246.). Mindemellett az Abh. indokolása
kifejezetten utal arra, hogy az Alkotmánybíróság az országos egyéni választókerületek területére vonatkozó
szabályozást arra irányuló indítvány hiányában jogforrási szempontból nem vizsgálta (ABH 2005, 246, 258.). A jelen
indítványok viszont éppen erre, az Abh.-ban nem vizsgált kérdésre irányulnak. Az indítványokban felhívott alkotmányi
rendelkezések [az Alkotmány 2. § (1) bekezdése, 8. § (2) bekezdése, a 71. § (3) bekezdése] is eltérnek az Abh.
meghozatala alapjául szolgáló alkotmányi rendelkezéstől [Alkotmány 71. § (1) bekezdése]. Minderre tekintettel
az Alkotmánybíróság az indítványokat érdemben bírálta el.
2. Az indítványozók szerint az országos egyéni választókerületek (OEVK-k) területének meghatározása kizárólag
törvényben történhet. Az Alkotmány 8. § (2) bekezdésével összefüggésben ugyanis az Alkotmány 70. §
(1) bekezdésébe foglalt választójog, mint alapvető jog lényeges tartalmához tartozik, s ezért csak törvényben lehet
szabályozni. Hivatkoztak továbbá, az Alkotmány 71. § (3) bekezdésére, melynek értelmében az országgyűlési
képviselők választásáról a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény
rendelkezik, s az OEVK-k területének meghatározását e törvénybe tartozó szabályozási tárgykörnek tekintették.
2.1. Az Alkotmánybíróság a szabályozási szint kérdésével már többször foglalkozott. Az Alkotmánybíróság korábbi
határozatában rámutatott arra, hogy „az államnak az alapjogok biztosítására vonatkozó kötelezettségéből magától
értetődően következik, hogy az alapvető jogokat csak az Alkotmányban megengedett módon korlátozhatja. Erre
vonatkozóan az Alkotmány 8. § (2) bekezdése az irányadó, amely szerint az alapvető jogokra és kötelességekre
vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg.” [27/2002. (VI. 28.) AB határozat, ABH 2002, 143, 146.]
Az Alkotmánybíróság a 64/1991. (XII. 17.) AB határozatban rögzített, állandósult gyakorlata szerint „nem mindenfajta
összefüggés az alapjogokkal követeli meg a törvényi szintű szabályozást. Valamely alapjog tartalmának
meghatározása és lényeges garanciáinak megállapítása csakis törvényben történhet, törvény kell továbbá az alapjog
közvetlen és jelentős korlátozásához is. Közvetett és távoli összefüggés esetében azonban elegendő a rendeleti szint
is. Ha nem így lenne, mindent törvényben kellene szabályozni.” (ABH 1993, 297, 300.) Ennek alapján ítélhető meg, hogy
a Vjt., illetve a Ve. felhatalmazó rendelkezése, valamint a Vr. alkotmányellenesnek minősül-e. Amennyiben pedig
az adott szabályozási tárgykör, azaz az OEVK-k területének megállapítása törvényi szintre tartozik, akkor az indítványok
alapján kifejezetten vizsgálni kell azt is, hogy egyszerű vagy minősített többségi törvényi szabályozásra van-e szükség.
Az Alkotmánybíróság e két, egymástól elválaszthatatlan kérdést egyszerre vizsgálta.
2.2. A kétharmados törvényi szabályozás általános kérdésére nézve az 1/1999. (II. 24.) AB határozat rendelkező része
alkotmányos követelményt fogalmazott meg: „Az Alkotmánybíróság megállapítja: valamely, az Alkotmány által
meghatározott törvény elfogadásához megkívánt minősített többség nem egyszerűen a törvényalkotási eljárás
formai előírása, hanem olyan alkotmányos garancia, amelynek lényeges tartalma az országgyűlési képviselők közötti
széles körű egyetértés. A minősített többség követelménye nemcsak az adott alkotmányi rendelkezés közvetlen
végrehajtásaként kiadott törvény megalkotására vonatkozik, hanem e törvény módosítására (rendelkezéseinek
megváltoztatására, kiegészítésére) és hatályon kívül helyezésére is. Az Alkotmány rendelkezése alapján minősített
többséggel elfogadott törvényt egyszerű többséggel elfogadott törvénnyel nem lehet módosítani, vagy hatályon
kívül helyezni.” [ABH 1999, 25.; megerősítette: 90/2007. (XI. 14.) AB határozat, ABH 2007, 750, 767–768.; 131/2008.
(XI. 3.) AB határozat, ABH 2008, 1072, 1076.] Bár az alkotmányos követelmény alapvetően a kétharmados többséggel
elfogadott törvény egyszerű többséggel megalkotott törvény útján történő módosításával foglalkozik, egyértelműen
rögzíti, hogy mind az adott alkotmányi rendelkezés közvetlen végrehajtásaként kiadott törvény megalkotása, mind
e törvény rendelkezéseinek megváltoztatására és kiegészítésére ugyanezt a többséget kívánja meg.
Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint a kétharmados szabályozás követelményének érvényesítésekor azt kell
vizsgálni, „hogy mi a kétharmados törvény által meghatározott szabályozási koncepció lényegi eleme”, azaz mi
a lényeges normatartalma e szabályozásnak. [31/2001. (VII. 11.) AB határozat, ABH 2001, 252, 263.; 90/2007. (XI. 14.) AB
határozat, ABH 2007, 750, 768.] Az Alkotmánybíróság a minősített többség széles körű egyetértést igénylő
funkciójából adódóan a kétharmados szavazatarány szükségességének a vizsgálata során ezért azt elemzi, hogy
„a széles körű konszenzus igénye az adott tárgykörben mire vonatkozott. Ez adott esetben megköveteli
az alkotmányozó hatalom szándékának, a kialakult szabályozás történetiségének az elemzését is.” [4/1997. (I. 22.) AB
határozat, ABH 1997, 41, 45.; 66/1997. (XII. 29.) AB határozat, ABH 1997, 397, 402–403.; 4/1999. (III. 31.) AB határozat,
ABH 1999, 52, 57–59.; 31/2001. (VII. 11.) AB határozat, ABH 2001, 252, 264.; 90/2007. (XI. 14.) AB határozat, ABH 2007,
750, 768–769.]
Az Alkotmánybíróság figyelemmel volt emellett a 4/1993. (II. 12.) AB határozatban megfogalmazott alkotmányos
követelményre és annak alapvető indokaira is. A határozat szerint „ahol az Alkotmány valamely alapjogról szóló
törvény elfogadásához a jelenlévő képviselők kétharmadának szavazatát írja elő, a minősített többség követelménye
nem az illető alapjog bármely törvényi szabályozására vonatkozik, hanem csakis az adott alkotmányi rendelkezés
közvetlen végrehajtásaként megalkotott törvényre. Ez a törvény az illető alapjog érvényesítésének és védelmének
irányát határozza meg. Valamely alapjogról szóló törvényhez minősített többség előírása nem zárja ki, hogy az illető
alapjog érvényesítéséhez szükséges részletszabályokat egyszerű többségű törvény határozza meg.” (ABH 1993,
48, 49.)
Alapvető kérdés mindezek után, hogy az OEVK-k területének meghatározása a választójog „érvényesítésének és
védelmének irányát”, „az adott alkotmányi rendelkezés közvetlen végrehajtását” jelentő szabályozásnak minősül-e,
mert ebben az esetben megalkotása csakis kétharmados szavazataránnyal elfogadott törvényben történhet.
Amennyiben a választáshoz való alapjog érvényesítéséhez szükséges részletszabálynak minősül ez a szabályozás, azt
egyszerű többségű törvény is meghatározhatja. Ha a választókerületek lehatárolása csak közvetett és távoli
összefüggésben áll a választójoggal, akkor elegendő a rendeleti szint is.
3. Az Alkotmánybíróság határozataiban rámutatott arra, hogy az Alkotmány a választási alapelveken kívül nem tartalmaz
rendelkezéseket a választójog gyakorlásának módjára nézve, s így az Országgyűlés széles döntési szabadsággal
rendelkezik a választási rendszer, a választási eljárás szabályainak megállapítása során. [63/B/1995. AB határozat, ABH
1996, 509, 513.; 31/2000. (X. 20.) AB határozat, ABH 2000, 210, 212–213.] A törvényhozó tehát szabadon határozza meg
a választókerületi beosztást, a jelöltállítás, a szavazás és a mandátumszerzés rendjét.
Az Alkotmánybíróság az Abh.-ban – a választójogra, azon belül elsősorban a választójog egyenlőségére vonatkozó
korábbi gyakorlatát összefoglalva – megállapította, hogy az Alkotmány 71. § (1) bekezdésébe foglalt egyenlő
választójog elvéből fakadó alkotmányossági követelmények érvényesülését „jelentősen befolyásolja a törvényhozó
által létrehozott választási rendszer”. (ABH 2005, 246, 249.) Az Alkotmánybíróság tehát az Abh.-ban az Alkotmány
alapján arra a következtetésre jutott, hogy a választási rendszert a törvényhozónak kell szabályoznia, törvényben kell
intézményesítenie.
Az Alkotmánybíróság az Abh.-ban kiemelte, hogy a Vjt.-nek a megyékben és a fővárosban az egyéni választókerületek
számát, illetve a területi választókerületenként megszerezhető mandátumok számát megállapító 2. számú melléklete,
valamint a Vr.-nek az egyéni és területi választókerületeket meghatározó melléklete „az Alkotmány 71. § (1) bekezdésének
végrehajtására szolgáló rendelkezések”. (Abh., ABH 2005, 246, 254.). Az Abh. emellett azt is rögzítette, hogy „[a]z egyenlő
választójog elvének érvényesülése függ a Vjt. 2. számú mellékletének és a Vr. mellékletének tartalmától.” (ABH 2005, 246,
254.)
Ezen túlmenően az Abh. a mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítása kapcsán felsorolta azokat
a tárgyköröket, amelyeket a választási rendszer részeként kétharmados törvényben kell szabályozni. Ennek
elmulasztása ugyanis „az Alkotmány 71. § (1) bekezdésében rögzített egyenlő választójog alapelve és azon belül
a szavazatok súlyára vonatkozó alkotmányossági követelmények sérelmével” jár együtt. (ABH 2005, 246, 259.) Az Abh.
szerint a jogalkotói mulasztás alapvetően a következő tárgykörökre nézve okozott alkotmányellenességet:
a választókerületek területének megállapításánál és módosításánál irányadó szempontok meghatározása;
a választókerületek nagysága közötti megengedett eltérés mértékének rögzítése; az egyéni választókerületek
területének és a területi listákhoz tartozó mandátumok számának időszakos felülvizsgálatát végző intézmény
kijelölése; a felülvizsgálat idejének, rendjének és eljárásának szabályozása; a felülvizsgálat során a kiegyensúlyozottság
és elfogulatlanság követelményeit biztosító törvényi garanciák előírása. (ABH 2005, 246, 257–258.) Ezek azok
a tárgykörök, amelyeket az Abh. alapján az Országgyűlésnek már 2007. június 30-ig kétharmados törvényben kellett
volna szabályoznia.
Az Abh.-ban foglaltakból következik, hogy az egyéni választókerületek területének megállapítása, a területi
választókerületekben megszerezhető mandátumok száma, valamint az egyes választókerületekre jutó
választópolgárok száma közvetlen összefüggésben van a választójog érvényesülésével, ezen belül az egyenlő
választójog alapelvével. Az Abh. szerint ugyanis: „Az egyéni választókerületek megyénkénti megoszlása (Vjt. 2. számú
melléklete) és az egyes választókerületek területének körülírása (Vr. melléklete) alapvetően befolyásolja az egyéni
jelöltekre leadható szavazatok súlyát. A területi választókerületekben megszerezhető mandátumok megyénkénti
elosztása (Vjt. 2. számú melléklete) pedig a területi listás szavazatok súlyát határozza meg. E miatt a hatályos
szabályozásban alapvetően a vizsgált két mellékleten múlik, hogy teljesül-e az Alkotmánybíróság által (...) kifejtett két
alkotmányossági követelmény: az egyéni választókerületekben a választásra jogosultak száma a lehető legkisebb
mértékben és csak megfelelő alkotmányos indokkal térhet el egymástól; az egyes területi választókerületenként
megszerezhető országgyűlési képviselői mandátumok számának szorosan igazodnia kell a választásra jogosultak
számához.” (Abh., ABH 2005, 246, 254.)
A fentieket figyelembe véve a választójog érvényesülésével, s ezen belül az egyenlő választójog elvével közvetlen
összefüggésben azok, a jelenleg az Országgyűlés mulasztásban megnyilvánuló alkotmánysértése miatt még meg nem
alkotott alapvető elvek, szabályok és garanciák állnak, melyek a választókerületek kialakításának és módosításának
a választási rendszer lényegéhez tartozó kereteit adják. Az Alkotmánybíróság az Abh.-ban e szabályokra nézve
állapított meg mulasztást, s ezek – kétharmados törvényi szintű – megalkotására kötelezte a törvényalkotót. A konkrét
egyéni választókerületi határok rögzítése ezekhez a garanciális jellegű (jelenleg hiányzó) kétharmados törvényi
szabályokhoz, illetve az Alkotmányban foglaltakhoz képest végrehajtó jellegű szabálynak minősül, összefüggésük
a választójoggal és a választási rendszerrel a garanciális szabályokon keresztül érvényesül. Ezért – a kétharmados
törvényben szabályozott garanciák megalkotása esetén – a konkrét egyéni választókerületi határok
rögzítéséhez, – amennyiben ez jogszabályi formában történik –, elegendő az egyszerű többséggel elfogadott törvény.
Így egyszerre biztosítható a választójog egyenlőségének érvényesülése, valamint a szabályozás rugalmassága, melyet
az Alkotmánybíróság a választókerületek kialakításánál lényeges szempontnak minősített (Abh., ABH 2005, 246, 258.).
4. Mivel az egyes választókerületek területének körülírása (Vr. melléklete) az egyéni jelöltekre leadható szavazatok
súlyára gyakorolt meghatározó befolyásán keresztül, az alapvető jog tartalmára is kiható összefüggésben áll
a választójoggal, ezért az erre vonatkozó szabályozásra nem elegendő a végrehajtó hatalom által kibocsátott rendeleti
szint. Ez a szabályozás a fentiekben részletezett indokok szerint nem vonható az Alkotmánybíróság által a 64/1991.
(XII. 17.) AB határozatban rögzített és azóta állandóan követett álláspontja szerinti kivétel fogalmi körébe.
Az Alkotmány 71. § (3) bekezdése alapján ugyanis a vizsgált kérdéskör az előzőekben kifejtett tartalmú, a jelenlévő
országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény kereteihez kötött szabályozási tárgykört
képez.
Erre figyelemmel az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a Vr.-ben foglaltak az Alkotmány alapvető jogok törvényi
szabályozását rögzítő 8. § (2) bekezdésébe, illetve a 71. § (3) bekezdésébe ütköznek, ezért alkotmányellenesek.
Az Alkotmánybíróság nemcsak a Vr. alkotmányellenességét állapította meg, hanem a rendeleti szabályozásra
felhatalmazást adó Vjt. 50. § (2) bekezdését és a Ve. 152. §-át is. E törvényi rendelkezések ugyanis az Alkotmányban
foglalt alapvető jog tartalmának rendeleti szintű szabályozására adnak felhatalmazást, mely ellentétes az Alkotmány
8. § (2) bekezdésében foglaltakkal.
Az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 42. § (1) bekezdése alapján
a megsemmisített jogszabályi rendelkezések az Alkotmánybíróság határozata közzétételének napján vesztik
hatályukat. Az Abtv. 43. § (1) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság határozatában megsemmisített jogszabályt,
az erről szóló határozatnak a hivatalos lapban való közzététele napjától nem lehet alkalmazni.
Az Abtv. előírásai alapján az Alkotmánybíróság a Ve. és a Vjt. felhatalmazó rendelkezéseit a határozat kihirdetése
napjával semmisítette meg. Az Abtv. 43. § (4) bekezdése szerint ugyanakkor az Alkotmánybíróság az előzőekben
rögzített időponttól eltérően is meghatározhatja az alkotmányellenes jogszabály hatályon kívül helyezését, ha ezt
a jogbiztonság, vagy az eljárást kezdeményező különösen fontos érdeke indokolja. Arra tekintettel, hogy az OEVK-k
területi lehatárolását tartalmazó törvény megalkotása az Országgyűlésben hosszabb időt vehet igénybe,
az Alkotmánybíróság a Vr.-t pro futuro, 2011. december 31-i hatállyal semmisítette meg.
5. Az Alkotmánybíróság a továbbiakban az alkotmányjogi panaszt vizsgálta.
5.1. Az Abtv. 48. § (1) bekezdése szerint az Alkotmányban biztosított jogainak megsértése miatt alkotmányjogi panasszal
fordulhat az Alkotmánybírósághoz az, akinek a jogsérelme az alkotmányellenes jogszabály alkalmazása folytán
következett be, és egyéb jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette, illetőleg más jogorvoslati lehetőség nincs számára
biztosítva. Az Abtv. 48. § (2) bekezdése értelmében az alkotmányjogi panaszt a jogerős határozat kézbesítésétől
számított hatvan napon belül lehet írásban benyújtani.
Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az alkotmányjogi panasszal támadott jogerős végzést 2009. január 23-án
kézbesítették az indítványozónak. Az alkotmányjogi panasz pedig 2009. január 29-én érkezett az Alkotmánybíróságra.
Így az alkotmányjogi panasz határidőben benyújtottnak tekintendő.
5.2. Amennyiben az Alkotmánybíróság alkotmányjogi panasz hatáskörben jár el, s az alkalmazott jogszabály
alkotmányellenességét megállapítja, akkor a jogszabály alkotmányellenességéből eredő jogkövetkezmény levonásán
túl az Abtv. 48. §-a, illetve 43. § (4) bekezdése szerint lehetősége van az indítványozó ügyében az alkalmazási tilalom
elrendelésére.
Az Abtv. alapján tehát az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panasz keretében kizárólag azokat a jogszabályokat
vizsgálhatja, amelyeknek a jogerős határozatban történő alkalmazása során az indítványozó által állított jogsérelem
bekövetkezett [összefoglalóan: 62/2006. (XI. 23.) AB határozat, ABH 2006, 697, 703.]. Az alkotmányjogi panasz
jogorvoslati jellegéből következően pedig az Alkotmánybíróságnak a jogszabály alkotmányellenessége mellett azt is
vizsgálnia kell, hogy az alkalmazási tilalom kimondása az alapügyben eredményezhet-e tényleges eljárásjogi
következményeket, s eredményezheti-e az állítólagos jogsérelem orvoslását (898/D/1999. AB végzés, ABH 2007, 2640.;
72/B/2004. AB határozat, ABH 2007, 1567, 1581.).
A jelen ügyben az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az alkotmányjogi panasszal támadott jogszabályi
rendelkezéseket egy olyan jogerős bírósági határozatban alkalmazták, amely a 2006–2010-es parlamenti ciklus ideje
alatt kitűzött időközi országgyűlési választást érintően a választási szerveknek a szavazókörök kialakításával és
a választási névjegyzék lezárásával kapcsolatos döntését vizsgálta felül. Erre tekintettel az alkalmazási tilalom
elrendelése már nyilván valóan nem lenne hatással a jogerősen lezárt konkrét ügyre, hiszen az alkotmányellenes
jogszabály alkalmazásának kizárásától sem várható, hogy a korábbi parlamenti ciklusban megtartott időközi
országgyűlési választásra vonatkozóan megváltozzon a szavazókörök kialakítása, s ezáltal orvosolják az indítványozó
állítólagos jogsérelmét.
Az Alkotmánybíróság attól függően dönt az alkotmányjogi panasz tárgyában, hogy az Abtv. 43. § (4) bekezdése
alapján az indítványozónak különösen fontos érdeke indokolja-e az alkalmazási tilalom kimondását. A jelen ügyben
megállapítható, hogy az érintettek különösen fontos érdeke már nem indokolja az alkotmányellenes rendelkezés
konkrét ügyben való alkalmazási tilalmának kimondását. Ezért az Alkotmánybíróság megállapította, hogy
az alkotmányjogi panasz keretében a Ve. 152. §-ának és a Vr. alkotmányossági vizsgálata okafogyottá vált. Erre
figyelemmel az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panasz tekintetében az eljárást az Ügyrend 31. § e) pontja alapján
megszüntette.
A határozat közzététele az Abtv. 41. §-án nyugszik.
Budapest, 2010. december 6. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
1014/2008. (III. 11.) Korm. határozata az Új Magyarország Fejlesztési Terv Társadalmi Megújulás Operatív Program, Társadalmi Infrastruktúra Operatív Program, Regionális Operatív Programok 2007–2008. évekre szóló akcióterveinek felülvizsgálatáról, valamint további kiemelt projektjavaslatok 2008. februári akciótervi nevesítéséről.
A Kormány 1. jóváhagyja a Társadalmi Megújulás Operatív Program, a Társadalmi Infrastruktúra Operatív Program és
a Regionális Operatív Programok 2007–2008. évekre
vonatkozó felülvizsgált Akcióterveit;
2. egyetért azzal, hogy az Irányító Hatóság a határozat
1. számú mellékletében felsorolt kiemelt projektekre
vonatkozó támogatási szerződéseket a 2007–2013 programozási időszakban az Európai Regionális Fejlesztési
Alapból, az Európai Szociális Alapból és a Kohéziós
Alapból származó támogatások felhasználásának alapvető
szabályairól és felelős intézményeiről szóló 255/2006.
(XII. 8.) Korm. rendelet szerinti értékelést követően megkötheti. A támogatási szerződés megkötésének feltétele az
1. számú mellékletben meghatározott általános feltételek
teljesítése;
Felelős: fejlesztéspolitikáért felelős miniszter
Határidő: az akciótervben nevesített határidő,
annak hiányában 2008. december 15. 3. egyetért azzal, hogy az Irányító Hatóság az akciótervben nevesített kiemelt projektekre vonatkozó támogatási szerződéseket az akciótervben foglalt kötelezettségvállalási keret mértékéig és megvalósítási időtartamon belül megkösse. Azon hosszú távú fejlesztési projektek esetében, amelyek megvalósítása szakaszokra bontható, az
Irányító Hatóság az akciótervben foglalt kötelezettségvállalási kereten felüli támogatási összegre keretszerződést
köthet;
Felelős: fejlesztéspolitikáért felelős miniszter
Határidő: az akciótervben nevesített határidő,
annak hiányában 2008. december 15. 4. egyetért azzal, hogy a projektgazdák a határozat
2. számú mellékletében felsorolt projektjavaslatokat
továbbfejlesszék annak érdekében, hogy azok kiemelt projektként akciótervi nevesítésre kerülhessenek;
Felelős: fejlesztéspolitikáért felelős miniszter
az érintett miniszterek bevonásával
Határidő: folyamatos, a mindenkori akciótervek
ütemezéséhez igazodva 5. elrendeli, hogy készüljön jelentés a Kormány részére
a 2. pontban meghatározott azon projektek előrehaladásáról, amelyekre nézve az Irányító Hatóság támogatási szerződést nem kötött.
Felelős: fejlesztéspolitikáért felelős miniszter
Határidő: az akcióterv érvényességi ideje alatt
folyamatos Gyurcsány Ferenc s. k.,
miniszterelnök


text:
34/2003. (III. 28.) ME határozata központi tiszt cím megszűnésének megállapításáról.
A fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény 245/J. §
(4) bekezdése alapján — a köztisztviselők jogállásáról
szóló 1992. évi XXIII. törvény 31/D. § (1) bekezdés
a) pontjára tekintettel — megállapítom, hogy
dr. Sárkány István központi tiszt címe — hivatásos szolgálati viszonyának megszüntetése miatt —
2003. február 28-ai hatállyal megszűnt. Dr. Medgyessy Péter s. k.,
miniszterelnök


text:
7/2004. (III. 10.) OGY határozata a holocaust roma áldozatainak nemzetközi és hazai kárpótlását vizsgáló parlamenti vizsgálóbizottság tisztségviselőinek és tagjainak megválasztásáról.
1. Az Országgyűlés a holocaust roma áldozatainak
nemzetközi és hazai kárpótlását vizsgáló parlamenti vizsgálóbizottság felállításáról szóló 134/2003. (XII. 17.) OGY
határozatának III. és IV. pontja alapján a bizottság tisztségviselőinek és tagjainak a következőket választja meg:
Társelnök: Gusztos Péter (SZDSZ)
Társelnök: dr. Rubovszky György (Fidesz)
Tagok: Godó Lajos (MSZP)
Németh Erika (MSZP)
Nyakó István (MSZP)
Farkas Flórián (Fidesz)
Varga József (Fidesz)
Szászfalvi László (MDF)
2. A vizsgálóbizottság megbízatása a tisztségviselők és
tagok megválasztásával kezdődik.
Dr. Szili Katalin s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
74/2015. (XI. 10.) FM rendelete a mezőgazdasági csoportmentességi rendelet alapján nyújtott kezességvállalási díjak költségvetési támogatásáról.
A mezőgazdasági, agrár-vidékfejlesztési, valamint halászati támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes
kérdéseiről szóló 2007. évi XVII. törvény 81. § (5) bekezdésében,
a 13.  § tekintetében a  mezőgazdasági, agrár-vidékfejlesztési, valamint halászati támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez
kapcsolódó eljárás egyes kérdéseiről szóló 2007. évi XVII. törvény 81. § (4) bekezdés a) pontjában
kapott felhatalmazás alapján, a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 65.  §
1.  pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva – a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.)
Korm. rendelet 4. § 7. pontjában meghatározott feladatkörében eljáró Miniszterelnökséget vezető miniszterrel egyetértésben –
a következőket rendelem el:
1. Értelmező rendelkezések 1. § E rendelet alkalmazásában:
 1. állami támogatás: az európai uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatásokkal kapcsolatos eljárásról
és a regionális támogatási térképről szóló 37/2011. (III. 22.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Atr.) 2. § 1. pontja
szerinti támogatás;
2. beruházás: a  számvitelről szóló 2000. évi C. törvény 3.  § (4)  bekezdés 7.  pontjában foglaltak szerinti
ráfordítások összessége;
3. beruházás megkezdése: az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének alkalmazásában
a  mezőgazdasági és az  erdészeti ágazatban, valamint a  vidéki térségekben nyújtott támogatások bizonyos
kategóriáinak a  belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánításáról szóló, 2014. június 25-i 702/2014/EU
bizottsági rendelet (a  továbbiakban: mezőgazdasági csoportmentességi rendelet) 2.  cikk (25)  bekezdése
szerinti tevékenység;
4. fiatal mezőgazdasági termelő: a  mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 2.  cikk (34)  bekezdése szerinti
termelő;
5. kedvezményezett: a  mezőgazdasági csoportmentességi rendelet I.  melléklete szerinti mikro-, kis- és
középvállalkozásnak minősülő mezőgazdasági termelő, mezőgazdasági feldolgozó, és mezőgazdasági
forgalmazó;
6. kezességvállaló intézmény: az Agrár-Vállalkozási Hitelgarancia Alapítvány;
 7. mezőgazdasági háztartás tagja: a mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 2. cikk (46) bekezdése szerinti
személy;
 8. mezőgazdasági termék: a mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 2. cikk (4) bekezdése szerinti termék;
 9. elsődleges mezőgazdasági termelés: a  mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 2.  cikk (5)  bekezdése
szerinti tevékenység;
10. mezőgazdasági termék feldolgozása: a  mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 2.  cikk (6)  bekezdése
szerinti tevékenység;
11. mezőgazdasági termék forgalmazása: a  mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 2.  cikk (7)  bekezdése
szerinti tevékenység;
12. mezőgazdasági üzem: a mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 2. cikk (8) bekezdése szerinti egység;
13. nehéz helyzetben lévő vállalkozás: az Atr. 6. § (4a) bekezdése szerinti vállalkozás;
14. nem termelő beruházás: a  mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 2.  cikk (32)  bekezdése szerinti
beruházás;
15. pénzügyi intézmény: olyan intézmény, amely a  kezességvállalás pénzügyi szolgáltatás igénybevétele
érdekében csatlakozási, együttműködési vagy partneri keretszerződés alapján kapcsolatban áll
a kezességvállaló intézménnyel;
16. támogatási intenzitás: az Atr. 2. § 15. pontja szerinti hányados;
17. támogatástartalom: a  kedvezményezett számára a  kezességvállaló intézmény által nyújtott kezességnek
az Atr. 2. mellékletében meghatározott módszer alapján számított értéke;
18. természeti katasztrófa: a mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 2. cikk (9) bekezdése szerinti természeti
esemény; 19. természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenség: a  mezőgazdasági csoportmentességi
rendelet 2. cikk (16) bekezdése szerinti természeti esemény.
2. A kezességi díjtámogatás formája és mértéke 2. § (1) E  rendelet alapján a  kedvezményezett a  kezességi díjhoz kapcsolódó vissza nem térítendő állami támogatást
(a továbbiakban: kezességi díjtámogatás) vehet igénybe olyan hitelhez, amely
a) elsődleges mezőgazdasági termeléshez kapcsolódó, illetve
b) mezőgazdasági termékek feldolgozásához, illetve forgalmazásához kapcsolódó
beruházást valósít meg.
(2) A  kezességi díjtámogatás az  (1)  bekezdés a)  pontja tekintetében a  mezőgazdasági csoportmentességi rendelet
14.  cikke, az  (1)  bekezdés b)  pontja tekintetében a  mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 17.  cikke szerinti
állami támogatásnak minősül.
(3) A kezességi díjtámogatás mértéke évente legfeljebb a teljes hitelösszeg 0,4%-a.
 (4) A kezességi díjtámogatás (3) bekezdésben meghatározott mértéke a 80%-os mértékű, tőkére vállalt kezesség esetén
alkalmazandó, ennél alacsonyabb mértékű kezességvállalás esetén a  kezességi díjtámogatás (3)  bekezdés szerinti
mértéke arányosan csökken.
3. A kezességi díjtámogatás igénybevétele 3. § (1) A kezességi díjtámogatás igénybevételére az a kedvezményezett jogosult,
a) aki vagy amely a  mezőgazdasági, agrár-vidékfejlesztési, valamint halászati támogatásokhoz és egyéb
intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes kérdéseiről szóló 2007. évi XVII. törvény szerinti nyilvántartásba
vételi kötelezettségének személyesen vagy a  kezességvállaló intézmény – nyilvántartásba vételi eljárásra
vonatkozó eseti meghatalmazáson alapuló – közreműködésével eleget tesz;
b) aki vagy amely a  kezességi díjtámogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában nem áll csőd-,
felszámolási, végelszámolási vagy végrehajtási eljárás alatt;
c) akinek vagy amelynek a  kezességi díjtámogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában nincs adó
vagy adók módjára behajtandó köztartozása, kivéve, ha az  adóhatóság számára fizetési halasztást vagy
részletfizetést engedélyezett;
d) akinek vagy amelynek a  kezességi díjtámogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában nincs állami
kezesség, állami garancia, vagy viszontgarancia beváltásából eredő, állammal szembeni tartozása;
e) aki vagy amely a  kezességi díjtámogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában rendelkezik
a tevékenysége folytatásához szükséges valamennyi hatósági engedéllyel;
f ) aki vagy amely a kezességi díjtámogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában nem áll valamely uniós
társfinanszírozású támogatás visszafizetésére kötelező határozat hatálya alatt;
g) aki vagy amely a  kezességi díjtámogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában eleget tett az  Európai
Bizottság európai uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatás visszafizetésére kötelező
határozatának vagy nem áll ilyen határozat hatály alatt;
h) aki vagy amely a  kezességi díjtámogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában teljesítette
a  kezességvállalási kérelem benyújtását megelőzően az  államháztartás alrendszereiből, az  Európai Unió
előcsatlakozási eszközeiből vagy a  strukturális alapokból juttatott valamely támogatással összefüggésben
a  támogatási szerződésben vállalt kötelezettségét vagy a  kötelezettség teljesítésének elmaradása
a kedvezményezettnek nem felróható;
i) aki vagy amely a  kezességi díjtámogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában megfelel
az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvényben szabályozott, rendezett munkaügyi kapcsolatok és
átlátható szervezet általános és különös feltételeinek;
j) aki vagy amely a  kezességi díjtámogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában nem minősül nehéz
helyzetben lévő vállalkozásnak.
(2) Az  (1)  bekezdés b)–j)  pontjában foglaltakról a  kedvezményezettnek a  kezességi díjtámogatás iránti kérelem
benyújtásával egyidejűleg nyilatkoznia kell.
(3) A kezességi díjtámogatás iránti kérelem benyújtásának időpontja azonos a kezességvállalási kérelem benyújtásának
időpontjával, amely időpont
a) a  hitelkérelem benyújtásának napja, ha a  kezességvállalás igénybevételéről a  kedvezményezett
a hitelkérelemben nyilatkozik, vagy
b) a  hitelkérelem benyújtását követően az  a  nap, amikor a  kedvezményezett a  kezességvállalás igénybevételi
szándékáról a pénzügyi intézmény felé nyilatkozik.
(4) A  kezességi díjtámogatást a  kedvezményezett akkor veheti igénybe, ha a  beruházás megvalósítását
a  mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 6.  cikk (2)  bekezdése szerinti adatokat is tartalmazó kezességi
díjtámogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában még nem kezdte meg.
(5) A  kezességi díjtámogatás nem nyújtható a  mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és
a  922/72/EGK, a  234/79/EK, az  1037/2001/EK és az  1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló,
2013. december 17-ei 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (a továbbiakban: 1308/2013/EU rendelet)
megállapított valamely tiltás vagy korlátozás megszegésével, még akkor sem, ha az ilyen tiltások és korlátozások kizárólag
az 1308/2013/EU rendeletben előírt uniós támogatásokra vonatkoznak.
(6) Az  (1)  bekezdésben foglalt feltételek fennállásának ellenőrzését és a  támogatási feltételek teljesülését
a kezességvállaló intézmény – a (2) bekezdésben előírt nyilatkozat alapján – a pénzügyi intézmények bevonásával
végzi.
(7) E rendelet alapján kezességi díjtámogatás nem nyújtható
a) exporttal kapcsolatos közvetlen tevékenység finanszírozásához;
b) importtermékekkel szemben hazai termék előnyben részesítése esetén;
c) általános forgalmi adó (a továbbiakban: ÁFA) finanszírozására, kivéve, ha a hitelfelvevő ÁFA visszaigénylésére
nem jogosult;
d) forgótőke finanszírozásához;
e) a kezességvállaló intézmény által az ügylet kamatára vállalt készfizető kezesség díjára.
(8) Ugyanazon, egymást részben vagy egészben átfedő, azonosítható elszámolható költségek esetén a  kezességi
díjtámogatás abban az  esetben halmozható más, államháztartási vagy uniós forrásból származó állami
támogatással, ha az  nem vezet a  mezőgazdasági csoportmentességi rendeletben vagy az  Európai Bizottság
jóváhagyó határozatában meghatározott legmagasabb támogatási intenzitás túllépéséhez.
(9) Különböző azonosítható elszámolható költségek esetén a kezességi díjtámogatás halmozható más, államháztartási
vagy uniós forrásból származó támogatással.
(10) Az egy beruházáshoz igénybe vett összes támogatás – függetlenül attól, hogy annak finanszírozása államháztartási
vagy uniós forrásból történik – támogatási intenzitása nem haladhatja meg az  irányadó uniós állami támogatási
szabályokban meghatározott támogatási intenzitást vagy támogatási összeget.
(11) A  7.  § (2)  bekezdés f )  pontja szerinti beruházáshoz nyújtott kezességi díjtámogatás nem halmozható
a  mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 25., 26. és 30.  cikke szerinti anyagi károk ellentételezése céljából
nyújtott támogatással.
4. § (1) Környezeti hatásvizsgálat elvégzéséhez kötött beruházások esetén a kezességi díjtámogatás akkor vehető igénybe,
ha a hatásvizsgálat elvégzésére és a beruházás engedélyezésére a kezességi díjtámogatás kedvezményezett részére
történő odaítélése előtt sor került.
(2) A  kezességi díjtámogatás olyan mezőgazdasági termelést szolgáló beruházáshoz vehető igénybe, amely megfelel
a hazai, valamint az uniós környezetvédelmi jogszabályoknak.
(3) A  8.  § (1)  bekezdése és a  10.  § (1)  bekezdése szerinti támogatási küszöbértékek vizsgálata során a  kezességi
díjtámogatásban foglalt támogatástartalom összegének euróban történő meghatározásánál a kezesség elbírálásáról
szóló döntés meghozatalának napját megelőző hónap utolsó napján érvényes, Európai Központi Bank által
közzétett, két tizedes jegy pontossággal meghatározott forint/euró deviza árfolyamot kell figyelembe venni.
(4) A kezességi díjtámogatás forintban és – a (3) bekezdés szerint számított forint/euró deviza árfolyamon figyelembe
vett – euróban kifejezett támogatástartalmáról szóló igazolást a kezességvállaló intézmény állítja ki, majd megküldi
a  kedvezményezett és – elektronikus úton – a  Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (a  továbbiakban: MVH)
részére.
(5) A kezességvállaló intézmény a kiadott támogatástartalomról szóló igazolások adatairól nyilvántartást vezet.
 (6) A  kezességvállaló intézménynek a  kezességi díjtámogatással kapcsolatos dokumentumokat az  utolsó kezességi
díjtámogatás odaítéléséről szóló döntés meghozatalának napjától számított tíz évig meg kell őriznie.
 (7) A kezességvállaló intézmény
a) a  kedvezményes díjú kezességvállalás támogatástartalmával kapcsolatos adatokat a  mezőgazdasági
csoportmentességi rendelet 13.  cikkében foglaltak alapján külön meghatározott ütemezésben
az agrárpolitikáért felelős miniszter (a továbbiakban: miniszter) vagy az általa megjelölt szerv rendelkezésére
bocsátja, továbbá
b) az  európai uniós források felhasználásáért felelős miniszter felhívására az  Atr. 22.  §-a szerinti
adatszolgáltatásra köteles.
(8) A kezességvállaló intézmény a kedvezményes díjú kezességvállalási programról az Atr. 34. § (1) bekezdése szerint
beszámolót készít.
4. A kezességi díjtámogatás lehívása 5. § (1) A  kedvezményezett a  kezességi díjtámogatással csökkentett díjat a  pénzügyi intézmény által meghatározott
módon, a pénzügyi intézményen keresztül fizeti meg a kezességvállaló intézmény részére.
(2) A  kezességi díjtámogatás tekintetében a  kezességvállaló intézmény a  kezességi díj kedvezményezett által meg
nem fizetett, megelőlegezett részéről szóló támogatáslehívási kérelmet – kedvezményezettenként részletezve –
az MVH által rendszeresített és honlapján közzétett nyomtatványon nyújtja be az MVH-hoz.
(3) A  (2) bekezdés szerinti támogatáslehívási kérelem MVH-hoz történő beérkezésétől számított harminc napon belül
meghozott döntést követően az MVH – a forrás rendelkezésre állása esetén – haladéktalanul folyósítja a kezességi
díjtámogatás összegét a kezességvállaló intézmény részére.
(4) Ha a kezességvállaló intézmény által garantált ügyletben bekövetkező változás miatt a kezességi díj visszatérítése
szükséges a  kedvezményezett részére, akkor a  visszatérített kezességi díjra eső, az  MVH által korábban folyósított
kezességi díjtámogatásról a  kezességvállaló intézmény a  garantált alapügyletben bekövetkező változás
hatálybalépését követően benyújtott támogatáslehívási kérelemben számol el.
5. A kezességi díjtámogatás forrása 6. § (1) Az  adott évben rendelkezésre álló támogatási keret összegét a  miniszter által vezetett minisztérium
(a  továbbiakban: minisztérium) fejezeti kezelésű előirányzatainak felhasználásáról szóló miniszteri rendelet szerint
jóváhagyott keretfelosztás határozza meg.
(2) A támogatás folyósítását a minisztérium fejezeti kezelésű, 10032000-01220191-51200002 számú Folyó kiadások és
jövedelemtámogatások előirányzat-felhasználási keretszámláról kell teljesíteni.
(3) A  kezességvállaló intézmény negyedévente tájékoztatja a  minisztert és az  MVH-t a  kiállított kezességi
díjtámogatások együttes összegéről és a várható kezességi díjtámogatások összegéről.
(4) A  forrás kimerüléséről szóló miniszteri közlemény kiadását követően benyújtott kezességi díjtámogatás iránti
kérelmek alapján támogatás nem nyújtható.
6. Az elsődleges mezőgazdasági termeléshez kapcsolódó beruházáshoz nyújtott kezességi
díjtámogatáshoz kapcsolódó különleges támogatási feltételek
7. § (1) A kezességi díjtámogatás olyan, elsődleges mezőgazdasági termelést szolgáló beruházáshoz vehető igénybe, amely
az alábbi célok közül legalább egyet megvalósít:
a) a  mezőgazdasági üzem összteljesítményének és fenntarthatóságának javítása, különösen a  termelési
költségek csökkentése, illetve a termelés javítása és átcsoportosítása révén;
b) a természeti környezet minőségének, a higiéniai körülményeknek vagy az állatjólét színvonalának a javítása,
amennyiben az érintett beruházás normái szigorúbbak a hatályban lévő uniós előírásoknál;
c) a  mezőgazdaság fejlesztéséhez, átalakításához és korszerűsítéséhez – különösen a  mezőgazdasági
földterületekhez való hozzáféréshez, a birtokrendezéshez és a termőföld minőségének javításához, valamint
az energia- és vízellátáshoz, továbbá az energia- és víztakarékossághoz – kapcsolódó infrastruktúra kiépítése
és továbbfejlesztése;
d) agrár-környezetvédelmi, illetve az  éghajlattal kapcsolatos célkitűzések teljesítése, beleértve a  biológiai
sokféleséggel összefüggésben a  fajok és az  élőhelyek védettségi állapotának megőrzését, illetve valamely
Natura 2000 terület vagy más, magyarországi vonatkozású vidékfejlesztési programban meghatározott,
jelentős természeti értéket képviselő rendszerek közjóléti értékének növelését, feltéve, hogy a beruházások
nem termelő beruházások;
e) a  természeti katasztrófák, természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenségek,
állatbetegségek vagy növénykárosítók által károsított termelési potenciál helyreállítása;
f ) a  természeti katasztrófák, természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenségek,
állatbetegségek vagy növénykárosítók általi károkozás megelőzése.
(2) A kezességi díjtámogatás a mezőgazdasági termékek elsődleges előállítása céljából végrehajtott beruházás esetén
az alábbi költségek finanszírozásához nyújtható:
a) ingatlan építése, vásárlása, lízingelése, fejlesztése;
b) gép és berendezés vásárlása vagy lízingelése az adott eszköz piaci értékének erejéig;
c) számítógépes szoftver vásárlása vagy kifejlesztése, valamint szabadalom, licencia, szerzői jog és védjegy
megszerzése, és az ehhez kapcsolódó nem termelő beruházás kapcsán felmerülő költség;
d) nem építési célú földvásárlás, a beruházás összes elszámolható költségének legfeljebb 10%-áig;
e) az a) és b) pont szerinti kiadásokhoz kapcsolódó költség, amely abban az esetben is elszámolható, ha annak
eredménye alapján nem merül fel az a) és b) pont szerinti kiadás;
f ) természeti katasztrófák, természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenségek,
állatbetegségek vagy növénykárosítók által károsított mezőgazdasági termelési potenciál helyreállítását
célzó beruházás esetén az a költség, amely a mezőgazdasági termelési potenciálnak az említett események
bekövetkezése előtti szintre történő visszaállítása kapcsán merül fel;
g) a  természeti katasztrófák, természeti katasztrófához hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenségek,
állatbetegségek vagy növénykárosítók által okozott károk megelőzésére irányuló beruházás esetében
a megelőző intézkedések költsége.
(3) Öntözéssel kapcsolatos, mezőgazdasági termelést szolgáló beruházásokhoz – kivéve a  már meglévő
öntözőberendezések energiahatékonyságát érintő beruházást, a  tározók létrehozására irányuló beruházást, és
a felszín alatti vagy felszíni víztesteket nem érintő újrahasznosított víz használatára irányuló beruházást – kezességi
díjtámogatás az alábbi feltételek együttes teljesítése esetén nyújtható:
a) a  beruházás megfelel a  vízvédelmi politika terén a  közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló,
2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben foglaltaknak,
b) rendelkezésre áll olyan vízfogyasztásmérő rendszer, amely a támogatott beruházás vonatkozásában lehetővé
teszi a vízfogyasztás mérését, vagy a vízfogyasztásmérő rendszer a beruházás részeként kerül kiépítésre, és
c) a beruházás eredményeként a vízfelhasználás korábbi mértéke legalább 25%-kal csökken.
(4) A  bioüzemanyag- vagy megújuló energiaforrásból származó energia mezőgazdasági üzemen belül történő
előállításához kapcsolódó, mezőgazdasági termelést szolgáló beruházáshoz kezességi díjtámogatás akkor
nyújtható, ha
a) az ilyen termelés nem lépi túl az adott üzem átlagos éves üzemanyag- vagy energiafogyasztását,
b) a  bioüzemanyag előállítására irányuló beruházás esetén a  termelő létesítmények termelési kapacitása nem
haladja meg a  mezőgazdasági üzem átlagos éves közlekedési célú üzemanyag-fogyasztásának megfelelő
szintet, és az előállított bioüzemanyag nem értékesíthető a piacon, valamint
c) a mezőgazdasági üzemben hőenergia és villamos energia megújuló forrásból történő előállítására irányuló
beruházás esetén a  termelő létesítmény csak a  kedvezményezett saját energiaszükségletének fedezésére
szolgál, és termelési kapacitása nem haladja meg a  mezőgazdasági üzem és az  ahhoz kapcsolódó
mezőgazdasági háztartás tagjainak átlagos éves kombinált hőenergia- és villamosenergia-fogyasztásának
megfelelő szintet.
(5) Nem nyújtható kezességi díjtámogatás – a  3.  § (5) és (7)  bekezdésében meghatározottakon túl – az  alábbi célok
finanszírozásához:
a) termelési jogok, támogatási jogosultságok és egynyári növények vásárlása;
b) egynyári növények telepítése;
c) vízelvezetési munkálatok;
d) az  uniós szabványoknak való megfelelést szolgáló beruházások, a  fiatal mezőgazdasági termelők számára
a  gazdálkodói tevékenységük megkezdésétől számított huszonnégy hónapon belül nyújtott támogatás
kivételével;
e) állatok vásárlása, az  (1)  bekezdés e) és f )  pontjában meghatározott céllal megvalósuló beruházások
kivételével;
f ) tejet és tejtermékeket utánzó vagy helyettesítő termékek előállításához szükséges beruházás;
g) lízingszerződés esetén a (2) bekezdés a), b) és d) pontjában foglalt költségektől eltérő költség;
h) a (3) bekezdésben felsorolt feltételeket teljesítő, öntözéssel kapcsolatos olyan beruházás, amely olyan felszín
alatti vagy felszíni víztestet érint, amely a  vonatkozó vízgyűjtő-gazdálkodási tervben vízmennyiséggel
kapcsolatos ok miatt a „jó” minősítésnél rosszabb minősítésű, illetve olyan felszín alatti vagy felszíni víztestet
érintő beruházás, amely az öntözött területek nettó növekedését eredményezi.
8. § (1) A  mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 4.  cikk (1)  bekezdés a)  pontja alapján a  kedvezményezett
részére nyújtott elsődleges mezőgazdasági termeléshez kapcsolódó, mezőgazdasági üzemekben végrehajtott,
tárgyi eszközökre vagy immateriális javakra irányuló beruházásokhoz nyújtott kezességi díjtámogatás
kedvezményezettenként és beruházásonként nem haladhatja meg az 500 000 eurót.
(2) Az  egy beruházáshoz nyújtható, államháztartási forrásból származó összes európai uniós versenyjogi értelemben
vett állami támogatás támogatási intenzitása nem haladhatja meg a beruházás elszámolható költségének 50%-át,
kivéve a közép-magyarországi régiót, ahol a támogatási intenzitás legfeljebb 40%.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott támogatási intenzitások nagysága további húsz százalékponttal nő, ha
a) a  beruházást fiatal mezőgazdasági termelő vagy olyan mezőgazdasági termelő hajtja végre, aki
a  kezességvállalási kérelem benyújtásának időpontját megelőző öt évben kezdte meg a  gazdálkodói
tevékenységét,
b) a beruházást több mezőgazdasági termelő együttesen hajtja végre,
c) a beruházás az európai innovációs partnerség keretében jön létre,
d) a beruházás természeti és egyéb sajátos hátrányokkal rendelkező területen valósul meg, vagy
e) a  beruházás célja a  természeti környezet minőségének, a  higiéniai körülményeknek vagy az  állatjólét
színvonalának a  javítása azzal, hogy a  megemelt támogatási mérték kizárólag azokra a  többletköltségekre
vonatkozik, amelyek szükségesek a  hatályban lévő uniós előírásokat meghaladó szint eléréséhez, de nem
vezetnek a termelési kapacitás növekedéséhez.
(4) A 7. § (1) bekezdés d) és e) pontja szerinti beruházás esetén a kedvezményes díjú kezességvállalás az elszámolható
költségek 100%-áig nyújtható.
(5) A 7. § (1) bekezdés f ) pontja szerinti beruházás esetén a támogatási intenzitás nem haladhatja meg az elszámolható
költségek 80%-át, több mezőgazdasági termelő által együttesen végrehajtott beruházás esetén az  elszámolható
költségek 100%-át.
(6) A  beruházás abban az  esetben támogatható a  (3)–(5)  bekezdésben meghatározott, emelt mértékű támogatási
intenzitáson, ha az megfelel a 3. § (8)–(11) bekezdése szerinti támogatáshalmozási szabályoknak.
7. Mezőgazdasági termékek feldolgozásához és forgalmazásához kapcsolódó beruházáshoz nyújtott
kezességi díjtámogatáshoz kapcsolódó különleges támogatási feltételek
9. § (1) A  kezességi díjtámogatás a  mezőgazdasági termékek feldolgozása, illetve forgalmazása céljából végrehajtott
beruházás esetén az alábbi költségek finanszírozásához nyújtható:
a) ingatlan építése, vásárlása, lízingelése, fejlesztése;
b) gép és berendezés vásárlása vagy lízingelése az adott eszköz piaci értékének erejéig;
c) számítógépes szoftver vásárlása vagy kifejlesztése, valamint szabadalom, licencia, szerzői jog és védjegy
megszerzése, és az ehhez kapcsolódó nem termelő beruházás kapcsán felmerülő költség;
d) nem építési célú földvásárlás, a beruházás összes elszámolható költségének legfeljebb 10%-áig;
e) beruházáshoz kapcsolódó, aktiválható költségek finanszírozása.
(2) A  kezességi díjtámogatás – a  3.  § (5) és (7)  bekezdésében meghatározottakon túl – mezőgazdasági termék
feldolgozását, illetve forgalmazását szolgáló beruházások esetén nem nyújtható az alábbi célok finanszírozásához:
a) az élelmiszeralapú bioüzemanyagok előállításával kapcsolatos beruházás;
b) a hatályos uniós szabályoknak való megfelelést szolgáló beruházás;
c) lízingszerződés esetén tőkén felüli egyéb költségek elszámolása.
10. § (1) A  mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 4.  cikk (1)  bekezdés c)  pontja alapján a  mezőgazdasági termékek
feldolgozásához, illetve forgalmazásához kapcsolódó beruházásokhoz nyújtott kezességi díjtámogatás
kedvezményezettenként és beruházásonként nem haladhatja meg a 7,5 millió eurót.
(2) Az  egy beruházáshoz nyújtható, államháztartási forrásból származó összes európai uniós versenyjogi értelemben
vett állami támogatás támogatási intenzitása nem haladhatja meg a beruházás elszámolható költségének 50%-át,
kivéve a közép-magyarországi régiót, ahol a támogatási intenzitás legfeljebb 40%.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott támogatási intenzitások nagysága további húsz százalékponttal nő
a) termelői szervezetek egyesüléséhez kapcsolódó vagy
b) az európai innovációs partnerség keretében támogatott
beruházás esetén.
(4) A  beruházás abban az  esetben támogatható a  (3)  bekezdésben meghatározott emelt mértékű támogatási
intenzitáson, ha az megfelel a 3. § (8)–(11) bekezdése szerinti támogatáshalmozási szabályoknak.
8. Záró rendelkezések 11. § Ez a rendelet a kihirdetését követő nyolcadik napon lép hatályba.
12. § Ez a rendelet az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének alkalmazásában a mezőgazdasági
és az  erdészeti ágazatban, valamint a  vidéki térségekben nyújtott támogatások bizonyos kategóriáinak a  belső
piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánításáról szóló, 2014. június 25-i 702/2014/EU bizottsági rendelet (HL L 193.,
2014.7.1.) 14. és 17. cikkének hatálya alá tartozó támogatást tartalmaz.
13. § A termeléshez kötött közvetlen támogatások igénybevételének szabályairól szóló 9/2015. (III. 13.) FM rendelet 14. §
(2) bekezdés a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[Az (1) bekezdés szerinti termeléshez kötött közvetlen támogatások igénybevételének feltétele, hogy]
„a) a mezőgazdasági termelő a támogatás alapjául szolgáló terület vonatkozásában tárgyévi egységes területalapú
támogatási kérelmet nyújtott be az MVH-hoz,”
Dr. Fazekas Sándor s. k.,
 földművelésügyi miniszter


text:
299/2011. (XII. 22.) Korm. rendelete a munkabérek nettó értékének megőrzéséhez szükséges munkabéremelés 2012. elvárt mértékéről és a béren kívüli juttatás ennek keretében figyelembe vehető mértékéről.
A Kormány a Munka Törvénykönyvéről szóló 1992. évi XXII. törvény 17. § (1) bekezdés c) pontjában kapott felhatalmazás alapján,
az Alaptörvény 15. cikk (3) bekezdésében foglalt feladatkörében eljárva a következő rendeletet alkotja:
1. § (1) A rendelet hatálya a költségvetési szervek, valamint az egyházi fenntartású, közfeladatot ellátó egészségügyi, oktatási,
szociális, valamint közgyűjteményi és közművelődési szolgáltatást nyújtó intézmények kivételével a munkáltatóra és
a vele 2011-ben november 1-je és december 31-e közötti időszak bármely napján is munkaviszonyban álló
munkavállalóra terjed ki.
(2) Az egyes adótörvények és azzal összefüggő egyéb törvények módosításáról szóló 2011. évi CLVI. törvény 460. §-a
szerinti adókedvezmény igénybevétele szempontjából a rendelet hatálya kiterjed a törvény 460. § (7) bekezdés
b) pontjában foglalt folyamatos foglalkoztatási feltételeknek megfelelő munkavállalóra is.
(3) Nem terjed ki a rendelet hatálya az egyszerűsített foglalkoztatásról szóló 2010. évi LXXV. törvény alapján
foglalkoztatott munkavállalóra.
2. § (1) A munkavállalók munkabére nettó értékének megőrzéséhez szükséges 2012. évi munkabéremelés elvárt mértékét az
1. melléklet tartalmazza. 2011-ben – a (2) bekezdés szerint számított – átlagos havi 216 805 forint feletti munkabér
esetén nincs elvárt munkabéremelés. A kötelező legkisebb munkabér (minimálbér) és a garantált bérminimum
megállapításáról szóló 298/2011. (XII. 22.) Korm. rendeletben 2012. január 1-jei hatállyal megállapított kötelező
legkisebb munkabér (minimálbér) és garantált bérminimum elérését biztosító munkabéremelés az elvárt
munkabéremelésbe beszámít.
(2) Az (1) bekezdés szerinti munkabéremelés elvárt mértékének kiszámításánál a munkavállaló 2011. évi munkabérén
személyi alapbérének és rendszeres bérpótlékainak (a továbbiakban együtt: rendszeres bér) az alábbi időszakra
vonatkozó egész havi átlagát kell érteni:
a) a személyi alapbér 2011. október 31-ét megelőző, legutóbbi tárgyévi változásának időpontjától 2011. december
31-ig terjedő időszak;
b) ha a személyi alapbér legutóbb 2011. október 31-ét követően változott, akkor a 2011. november 1-jét megelőző,
legutóbbi tárgyévi változás időpontjától – annak hiányában 2011. január 1-jétől – a 2011. október 31-ét követő
változás időpontjáig terjedő időszak;
c) ha a személyi alapbér 2011-ben nem változott, akkor a 2011. január 1-je és december 31-e közötti időszak;
d) ha a munkavállaló 2011. október 31-ét követően létesített a munkáltatóval munkaviszonyt, akkor a személyi
alapbérváltozására tekintet nélkül, a munkaviszony létesítésének időpontja és 2011. december 31-e közötti
időszak.
(3) A munkavállaló 2011. évi munkabére (2) bekezdés szerinti egész havi átlagát a munkavállaló munkarend szerinti
munkanapjai figyelembevételével kell meghatározni.
(4) A (2) bekezdés szerinti személyi alapbéren a Munka Törvénykönyvéről szóló 1992. évi XXII. törvény
(a továbbiakban: Mt.) 142. § szerinti személyi alapbért, rendszeres bérpótlékokon az Mt. 151/A. § (2) bekezdés szerinti
bérpótlékokat kell érteni. (5) Teljesítménybér alkalmazása esetén a (2) bekezdés szerinti személyi alapbéren a százszázalékos teljesítéshez
kapcsolódó 2011. évi teljesítménybér egész havi átlagos összegét kell érteni, beleértve a teljesítménybér időbér részét
is. Jutalékos bérforma esetén százszázalékos teljesítésként a tényleges jutalékkifizetést kell figyelembe venni.
(6) A munkavállaló napi, heti, havi munkaideje 2011. október 31-ét követő változása esetén a (2) bekezdés szerinti
2011. évi rendszeres bért és annak összetevőit korrigálni kell a munkaidő változás arányában.
(7) A munkavállaló munkakörének egészségkárosodás következtében 2011. október 31-ét követő változása esetén
a (2) bekezdés szerinti 2011. évi rendszeres bért és annak összetevőit a munkavállaló új munkakörével azonos vagy
hasonló munkakörben dolgozók átlagos béradatai alapján kell meghatározni.
(8) A gyermek ápolása, gondozása céljából kapott fizetés nélküli szabadságon, továbbá a közeli hozzátartozó ápolására
vagy gondozására biztosított fizetés nélküli szabadságon lévő munkavállaló (2) bekezdés szerinti 2011. évi személyi
alapbérét az Mt. 84. §-ában foglaltak figyelembevételével kell meghatározni.
(9) Órabér esetén a havi személyi alapbért az Mt. 144/A. §-ának értelemszerű alkalmazásával kell meghatározni.
3. § (1) A munkáltató a 2012. évi elvárt munkabéremelésnek akkor tesz eleget, ha a munkavállaló 2. § (2) bekezdés szerinti
2011. évi személyi alapbérét 2012-ben a) az 1. melléklet 1. pontja szerinti esetben az ott szereplő mértékkel;
b) az 1. melléklet 2. pontja szerinti esetben a (2) vagy a (3) bekezdésben foglalt számítás eredményeként adódó
összeggel megemeli. (2) Az (1) bekezdés b) pontjában foglalt személyi alapbéremelést úgy kell meghatározni, hogy az 1. melléklet 2. pontjában
szereplő táblázat második oszlopának a munkavállaló 2. § (2) bekezdés szerinti 2011. évi rendszeres bérének megfelelő
során szereplő összegét szorozni kell a 2. § (2) bekezdés szerinti személyi alapbér és rendszeres bér hányadosával.
(3) A munkáltató választása szerint a munkabéremelést a (2) bekezdésben foglaltaktól eltérően úgy is végrehajthatja,
hogy a munkavállaló 2. § (2) bekezdés szerinti 2011. évi személyi alapbérét az 1. melléklet 2. pontjában szereplő
táblázat második oszlopának a 2011. évi személyi alapbérnek megfelelő sorában szereplő összeggel megemeli.
(4) A munkáltató a (2) és a (3) bekezdésben foglalt módszerek közül valamennyi munkavállalójára vonatkozóan
egységesen választhat, és ezt a választását később nem változtathatja meg.
(5) Teljesítménybér esetén az (1)–(3) bekezdés alkalmazása során a teljesítménybér-tényezőket is szükséges úgy
módosítani, hogy százszázalékos teljesítést feltételezve az 1. melléklet szerinti munkabéremelés megtörténjen.
(6) Amennyiben az (1)–(3) bekezdésben foglaltak végrehajtását követően a munkavállaló személyi alapbére,
teljesítménybér-tényezői vagy rendszeres bérpótlékainak mértéke a 2. § (6)–(7) bekezdésben foglalt esetek kivételével
– ide nem értve az e bérelemek közötti átcsoportosítást – a munkavállaló számára hátrányosan megváltozik, akkor
a változás időpontjától az elvárt béremelés nem teljesültnek minősül.
4. § (1) A 2012. évi munkabéremelés elvárt mértékének az 1. melléklet szerinti összege – az alacsony keresetű munkavállalók
munkabérének emelését ösztönző egyes törvények módosításáról szóló 2011. évi XCIX. törvényben foglaltak
alkalmazása során – csökkenthető a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 71. §-a szerinti béren
kívüli juttatás munkavállalót érintő 2012. évi növekményével, legfeljebb azonban az elvárt munkabéremelés
munkavállalónkénti összegének 25%-ával. (2) A béren kívüli juttatás (1) bekezdés szerinti 2012. évi növekményét a 2012. évre vonatkozó jogosultság egyhavi
átlagos nettó összege és a 2011. évi tényleges juttatás egyhavi átlagos nettó összege pozitív különbségének
130,94 százalékaként kell meghatározni. (3) A munkáltató kollektív szerződéses szabályozással, annak hiányában írásban a munkavállaló tudomására hozott
egyoldalú kötelezettségvállalással igazolja a béren kívüli juttatásokra való munkavállalónkénti 2012. évi jogosultságot.
5. § Ez a rendelet 2012. január 1-jén lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
9/2010. (IV. 26.) MNB rendelete a jegybanki alapkamat mértékéről.
A Magyar Nemzeti Bankról szóló 2001. évi LVIII. törvény 60. § (1) bekezdés a) pontjában kapott felhatalmazás alapján, a Magyar
Nemzeti Bank Monetáris Tanácsának döntésére tekintettel a következőket rendelem el:
1. § A jegybanki alapkamat mértéke 5,25%. 2. § (1) Ez a rendelet 2010. április 27-én lép hatályba.
(2) Hatályát veszti a jegybanki alapkamat mértékéről szóló 6/2010. (III. 29.) MNB rendelet.
Simor András s. k.,
a Magyar Nemzeti Bank elnöke


text:
34/2012. (IV. 18.) OGY határozata a Nemzetiségek Napjáról.
Magyarország Országgyűlése vallja, hogy a magyarsággal e hazában évszázadok óta együtt élő nemzetiségek államalkotó
tényezők, társadalmunk politikai közösségének részét képezik, kulturális értékeik Magyarország kultúrájához szervesen
kapcsolódnak. A nemzetiségek sokszínű kultúrájának, szellemi és tárgyi emlékeinek, hagyományainak megőrzése, anyanyelvük
ápolása és fejlesztése az egész nemzet számára pótolhatatlan, védendő értéket jelent. Magyarország a nemzetiségek iránt
kinyilvánított felelősségvállalásra figyelemmel a nemzetiségek egyéni és közösségi jogait széleskörűen biztosítja.
1. A nemzetiségek ügye melletti elkötelezettség további megerősítésére az Országgyűlés december 18-át – mint az
ENSZ Nemzeti vagy etnikai, vallási és nyelvi kisebbségek jogairól szóló Nyilatkozata elfogadásának a napját –
a Nemzetiségek Napjának nyilvánítja. 2. Ez az országgyűlési határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Lezsák Sándor s. k.,
az Országgyűlés alelnöke,


text:
151/2008. (HK 11.) MH GEOSZ intézkedése Egységes NATO Előírás (STANAG 2530 IGEO „Léginavigációs alap-adatok” EDITION 1) bevezetéséről.
A Magyar Honvédség belső rendelkezései kiadásának
és a szakirányítás rendjéről szóló 119/2007. (HK 20.) HM
utasítás 4. § (2) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján az egységesítési, szabványosítási tevékenységről és a
NATO egységesítési dokumentumok kezeléséről és feldolgozásáról szóló 1/2000. (HK 2.) HM utasítás, valamint
az Egységes NATO Előírások hatályba léptetéséről szóló
4/2008. (HK 5.) HM HVKFH intézkedés alapján az alábbiak szerint
intézkedem: 1. Az intézkedés hatálya kiterjed a Honvédelmi Minisztériumra, a miniszter alárendeltségébe tartozó szervezetekre, a miniszter közvetlen, illetve fenntartói irányítása
alá tartozó szervezetekre, valamint a Magyar Honvédség
katonai szervezeteire.
2. A STANAG 2530 IGEO (EDITION 1) „Léginavigációs alap-adatok” dokumentumot az érintettek számára
felhasználásra kiadom.
3. Az előírás célja a léginavigációs alapadatokra vonatkozó követelmények meghatározása, illetve azok az USA
DAFIF (Digital Aeronautical Flight Information File, Léginavigációs Repülési Információs Adatállományok) előállítási specifikáció, valamint az ehhez kapcsolódó adatkönyvtár alapján történő előállítása.
A dokumentáció tartalma:
– Általános előírások
– Előállítandó adatok
– Beviteli formátumok
4. A 2530 számú Egységes NATO Előírás rendelkezéseit 2008. július 1-jétől kell alkalmazni.
5. Jelen intézkedés az aláírás napján lép hatályba.
Szabó Gyula okl. mk. ezredes s. k.,
MH GEOSZ szolgálatfőnök


text:
470/2016. (XII. 23.) Korm. rendelete a Budapest IX. kerületében megvalósuló, Magyar Telekom Nyrt. székház megvalósításával összefüggő közigazgatási hatósági ügyek nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról és egyes eljáró hatóságok kijelöléséről.
A Kormány
a nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és egyszerűsítéséről szóló
2006. évi LIII. törvény 12.  § (5)  bekezdés a), b), d), e) és f )  pontjában, valamint a  közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás
általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 174/A. § (1) bekezdés a) pontjában,
a 4. § a) pontja tekintetében az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62. § (1) bekezdés
16. pont 16.2. alpontjában és 17. pontjában,
a 4. § b) és c) pontja tekintetében a településkép védelméről szóló 2016. évi LXXIV. törvény 12. § (1) bekezdés c) pontjában,
az 5.  § (1)  bekezdése tekintetében az  épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62.  §
(1) bekezdés 5. és 6. pontjában,
az 5. § (2) bekezdése tekintetében a környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény 110. § (7) bekezdés
27. pontjában
kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény 15.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a  következőket
rendeli el:
1. § (1) A Kormány nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánítja azokat az 1. mellékletben felsorolt
közigazgatási hatósági ügyeket, amelyek a Budapest IX. kerület közigazgatási területén elhelyezkedő, az  ingatlannyilvántartás szerinti 38293/79 helyrajzi szám alatt nyilvántartott földrészleten, valamint ezen földrészletből
telekalakítási eljárás jogerős befejezését követően kialakított földrészleteken megvalósuló Magyar Telekom Nyrt.
székházának, a  mélygarázs és további irodafejlesztés megvalósítására, valamint a  kapcsolódó infrastrukturális
fejlesztésekre irányuló beruházásokkal (a továbbiakban együtt: Beruházás) függenek össze.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a beruházással összefüggőnek kell tekinteni mindazokat a közigazgatási hatósági
ügyeket, amelyek Beruházások megvalósításához, használatbavételéhez és üzemeltetésének beindításához
szükségesek, valamint a  beruházásokhoz közvetlenül kapcsolódó útépítési, közmű-csatlakozási és fejlesztési
munkák érdekében az  ingatlannal szomszédos Budapest IX. kerület 38298, 38293/76, 38293/77 helyrajzi számú
Üllői utat, 38293/15 és 38293/55 helyrajzi számú Könyves Kálmán körutat, 38291 helyrajzi számú Albert Flórián utat
érintik.
2. § (1) A  Kormány az  1.  § (1)  bekezdése szerinti kiemelt jelentőségű ügyekben koordinációs feladatokat ellátó
kormánymegbízottként a Budapest Főváros Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottat jelöli ki.
(2) A  Kormány az  1.  melléklet 1.  pontja szerinti közigazgatási hatósági ügyekben elsőfokú hatóságként Budapest
Főváros IX. Kerület Ferencváros Önkormányzatának jegyzőjét jelöli ki.
(3) Azokban az  esetekben, amikor az  1.  mellékletben meghatározott ügyfajtára vonatkozó jogszabály az  adott
ügyben építésügyi szakkérdésben szakhatóság közreműködését rendeli el, a  Kormány első fokú eljárásban eljáró
szakhatóságként Budapest Főváros IX. Kerület Ferencváros Önkormányzatának jegyzőjét jelöli ki.
3. § (1) Az  ügyfélnek az  eljárás megindítása előtt benyújtott kérelmére az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási
hatósági ügyekben a  szakhatóság – a  hatóság határozatának meghozataláig felhasználható – előzetes
szakhatósági állásfoglalást ad ki azzal, hogy a kérelemhez benyújtott előzetes szakhatósági hozzájárulást a hatóság
a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 44. § (8) bekezdése
szerint használja fel.
(2) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekben a  szakhatósági eljárásra vonatkozó ügyintézési
határidő – ha jogszabály rövidebbet nem állapít meg – nyolc nap.
(3) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekre vonatkozó ügyintézési határidő – ha jogszabály
rövidebbet nem állapít meg, illetve az előzetes vizsgálati eljárás és a környezeti hatásvizsgálati eljárás kivételével –
tizenöt nap.
(4) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekben hozott döntés fellebbezésre tekintet nélkül
végrehajtható.
4. § A Beruházással összefüggésben
a) építészeti-műszaki tervtanácsi véleményt nem kell beszerezni,
b) településképi véleményezési eljárást nem kell lefolytatni és
c) településképi bejelentési eljárásnak nincs helye.
5. § (1) A  Beruházással érintett építmények, önálló rendeltetési egységek esetében az  országos településrendezési
és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendeletet (a  továbbiakban: OTÉK) és a  vonatkozó
településrendezési eszközöket a következő eltérésekkel kell alkalmazni:
a) a telek legkisebb zöldfelületébe a  legalább 50 m2-t elérő területű, az  OTÉK 5. számú melléklete szerinti
egybefüggő, háromszintes növényállományú intenzív zöldtetők 100%-ban beszámíthatóak,
b) a rendeltetésszerű használathoz szükséges gépjármű-várakozóhelyek felszínen, épületben vagy terepszint
alatti építményekben egyaránt elhelyezhetőek.
 (2) A  Beruházással összefüggésben a  fás szárú növények védelméről szóló 346/2008. (XII. 30.) Korm. rendeletet
a következő eltérésekkel kell alkalmazni:
a) a Beruházás vonatkozásában e  rendelet hatálybalépéséig kivágott fás szárú növények pótlásáról 2019.
december 31. napjáig kell gondoskodni,
b) a Beruházás vonatkozásában e  rendelet hatálybalépését követően kivágott fás szárú növények pótlásáról
2021. december 31. napjáig kell gondoskodni,
c) kivágott fák pótlására telepített fák közé beszámítandóak a  Beruházás keretében, a  Beruházással érintett
ingatlanon telepített fás szárú növények. 6. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
7. § E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépésekor folyamatban lévő közigazgatási hatósági ügyekben is alkalmazni kell.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1207/2011. (VI. 28.) Korm. határozata a közszolgálati életpályák összehangolásáról.
A Kormány a magyar közszolgálat újjászervezése, a karrier-lehetőségek kibővítése és a közszolgálati életpályák összehangolása
érdekében a következőket határozza:
1. El kell készíteni a kormánytisztviselők jogállásáról szóló 2010. évi LVIII. törvény, a fegyveres szervek hivatásos
állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény, a Magyar Honvédség hivatásos és szerződéses
állományú katonáinak jogállásáról szóló 2001. évi XCV. törvény hatálya alá tartozó foglalkoztatottak életpályamodelljét tartalmazó ágazati személyzeti stratégiákat. A stratégiák legyenek figyelemmel a fent meghatározott
törvények hatálya alá tartozó szerveknél más jogállásban foglalkoztatottakra (munkavállalók, civil állomány), továbbá
a helyi önkormányzatoknál, illetve az autonóm szerveknél alkalmazásban álló köztisztviselőkre is.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter (köztisztviselők vonatkozásában is)
nemzetgazdasági miniszter
külügyminiszter
belügyminiszter
honvédelmi miniszter
Határidő: 2011. július 31. 2. El kell készíteni a Magyar Kormánytisztviselői Karra vonatkozó szabályozást.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
Határidő: 2011. szeptember 30.
3. Meg kell vizsgálni a kamarai típusú érdekképviselet kialakításának feltételrendszerét a rendészeti és honvédelmi
szerveknél.
Felelős: belügyminiszter
honvédelmi miniszter
nemzetgazdasági miniszter
külügyminiszter Határidő: 2011. december 31.
4. A Kormány munkakör-elemzési modell-kísérlet végrehajtását rendeli el a közigazgatási és igazságügyi miniszter által
külön meghatározott ütemterv szerint, az általa kijelölt, illetve felkért szervek vonatkozásában. A modell-kísérlet
eredményeiről a Kormány számára előterjesztést kell készíteni. A munkakör-elemzési modell-kísérlet tapasztalatai
alapján fokozatosan ki kell alakítani a munkakör alapú rendszerre való áttérés feltételrendszerét.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
érintett miniszterek Határidő: modell-kísérletre: 2011. december 31.
az előterjesztésre: 2012. március 31.
a feltételrendszer kialakítására: a Kormány döntésétől függően
5. Ki kell dolgozni a tartalékállomány fejlesztését szolgáló szabályokat.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
belügyminiszter
honvédelmi miniszter
külügyminiszter
nemzetgazdasági miniszter Határidő: 2011. szeptember 30.
6. Fel kell mérni, hogy milyen intézkedések – ideértve a jogszabály-módosításra irányuló igényt is – szükségesek
a hivatásos állomány tagjai horizontális mobilitásának a közalkalmazotti szféra egyes területeire történő
kiterjesztéséhez. A vizsgálat eredményéről jelentést kell készíteni a Kormány számára, amelyben részletesen be kell
mutatni a hivatásos állomány tagjainak az egyes ágazatokban (pl. közoktatás, szociális és gyermekvédelmi igazgatás,
egészségügy, valamint művészeti, közművelődési, közgyűjteményi területen) történő elhelyezkedését elősegítő
intézkedéseket és ezek várható költségvonzatát.
Felelős: belügyminiszter
honvédelmi miniszter
nemzetgazdasági miniszter
koordinációért: nemzeti erőforrás miniszter
Határidő: 2011. augusztus 31. 7. Ki kell alakítani a közigazgatási alapvizsga új, összehangolt rendszerét.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter (a Nemzeti Közigazgatási Intézet bevonásával)
belügyminiszter
honvédelmi miniszter
külügyminiszter Határidő: 2011. december 31.
8. A szakvizsgarendszerek összehangolása érdekében egységesíteni kell a közigazgatási szakvizsga és a rendészeti
szakvizsga kötelező tárgyait. A közigazgatási szakvizsga általános részét a specializált honvédelmi előmeneteli
vizsgarendszerbe kell illeszteni. A közigazgatási szakvizsga választható tárgyköreit rendvédelmi és honvédelmi
modullal kell kiegészíteni. Biztosítani kell, hogy a rendészeti és a honvédelmi vizsgák részben vagy egészben
megfeleltethetők legyenek a közigazgatási szakvizsga választható moduljainak.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter (a Nemzeti Közigazgatási Intézet bevonásával)
belügyminiszter
honvédelmi miniszter
külügyminiszter
Határidő: 2011. december 31. 9. A közigazgatási, rendészeti és a honvédelmi továbbképzések egységesítése érdekében ki kell alakítani az integrált
továbbképzési programjegyzéket. Javaslatot kell kidolgozni
– a közszolgálati életpályákkal összefüggő, átfogó, közös alapismereteket nyújtó programkínálatára;
– olyan személyiségfejlesztő programokra, amelyek az egyéni hatékonyság fejlesztésén keresztül a közös értékrend
kialakítását segítik;
– a vezetőképzés közszolgálati témaköreinek meghatározására a vezetővé képzés, illetve a felsővezető-képzés
esetében, melynek keretében biztosíthatóvá válik a három közszolgálati terület vezetői értékrendjének,
módszerének egységes értékelvű kialakítása.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter (a Nemzeti Közigazgatási Intézet és a Nemzeti Közszolgálati
Egyetem létrehozásáért felelős miniszteri biztos bevonásával)
belügyminiszter
honvédelmi miniszter
külügyminiszter
nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2011. december 31. 10. A közigazgatás, a rendészet és a honvédelem területén az éves továbbképzési tervezés keretében össze kell hangolni
az integrált továbbképzési programjegyzéken szereplő kurzusok megvalósítását. Ki kell alakítani a közigazgatási,
rendészeti és honvédelmi továbbképzések integrált intézményi rendszerét.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter (a Nemzeti Közigazgatási Intézet és a Nemzeti Közszolgálati
 Egyetem létrehozásáért felelős miniszteri biztos bevonásával)
belügyminiszter
honvédelmi miniszter
külügyminiszter
nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2011. december 31. 11. Ki kell dolgozni az integrált Közszolgálati Teljesítménymenedzsment Rendszer elvi és módszertani alapjait.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
belügyminiszter
honvédelmi miniszter
nemzetgazdasági miniszter
külügyminiszter Határidő: 2011. december 31.
12. Ki kell alakítani a Közszolgálati Teljesítménymenedzsment Rendszer támogatását biztosító egységes informatikai
alkalmazást.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
belügyminiszter
honvédelmi miniszter
nemzetgazdasági miniszter
külügyminiszter
Határidő: 2012. július 1. 13. Meg kell vizsgálni a rugalmas munkaidő-szervezés és munkavégzés lehetőségeinek szélesebb körű alkalmazhatóságát
a közszférában. Ennek keretében módszertani útmutatót kell készíteni a hatékonyabb és rugalmasabb munkarend
kialakításához.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
nemzetgazdasági miniszter
belügyminiszter
honvédelmi miniszter
külügyminiszter
Határidő: 2011. augusztus 15. 14. Meg kell vizsgálni a túlmunka, ügyelet, készenlét szabályozását, s indokolt esetben javaslatot kell tenni az
egységesebb szabályozásra.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
nemzetgazdasági miniszter
belügyminiszter
honvédelmi miniszter
külügyminiszter
Határidő: 2011. augusztus 15. 15. Meg kell vizsgálni a Kormánytisztviselői Kártya hivatásos állományra történő kiterjesztésének lehetőségét.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
belügyminiszter
honvédelmi miniszter
nemzetgazdasági miniszter
külügyminiszter Határidő: 2011. december 31.
16. A Kormány felhívja a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy a nemzeti fejlesztési miniszter egyetértésével
az Államreform Operatív Program 2011–2013. évi Akciótervében szerepeltesse az új közszolgálati életpályák
megvalósításához szükséges intézkedéseket.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
Határidő: 2011. augusztus 31.
17. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
2025/2013. (XII. 29.) Korm. határozata a Pásztó város külterületén fekvő, egyes ipari-gazdasági övezetbe tartozó földrészletek beruházási célterületté nyilvánításáról.
A Kormány a  termőföld védelméről szóló 2007. évi CXXIX. törvény 11.  § (2) és (3)  bekezdésében foglaltakra
figyelemmel beruházási célterületté nyilvánítja a  Pásztó város külterületén fekvő, az  ingatlan-nyilvántartás szerint
0124 és a  0121/6 helyrajzi számú földrészleteteket, valamint az  ezen földrészletekből a  telekalakítási eljárások
jogerős befejezését követően kialakított földrészleteket.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
13/2016. (V. 24.) NFM rendelete a Koordináló szerv által fizetendő hulladékgazdálkodási szolgáltatási díjról.
A hulladékról szóló 2012. évi CLXXXV. törvény 88.  § (3)  bekezdés b)  pont bh)  alpontjában kapott felhatalmazás alapján,
a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 109.  § 10.  pontjában meghatározott
feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. A rendelet hatálya 1. § E rendelet hatálya
a) a hulladékról szóló 2012. évi CLXXXV. törvény (a továbbiakban: Ht.) 32/A. § (2) bekezdésében meghatározott
állami hulladékgazdálkodási közfeladat ellátására létrehozott szervezetre (a továbbiakban: Koordináló szerv),
b) a közszolgáltatóra,
c) a települési önkormányzatra, a  települési önkormányzatok társulására (a  továbbiakban együttesen:
önkormányzat)
terjed ki. 2. Értelmező rendelkezések, határidőszámítás 2. § (1) E rendelet alkalmazásában:
1. szolgáltatási díj: a  közszolgáltató rendszeres adatszolgáltatása keretében megadott, az  ellátott
hulladékgazdálkodási közszolgáltatási feladatok fajtájára, tartalmára, mennyiségére és minőségére vetített,
korrekciós tényezőkkel eltérített, valamint az e rendeletben felsorolt feltételek fennállása esetén csökkentett,
a Koordináló szerv által a közszolgáltatónak fizetett díj,
2. standard díj: az  Országos Hulladékgazdálkodási Közszolgáltatási Tervben (a  továbbiakban: OHKT) az  egyes
közszolgáltatási területekre előírt minimum közszolgáltatási tartalomért e rendeletben megállapított díjalap.
(2) Az  e  rendeletben nem szabályozott fogalmak tekintetében a  Ht. és az  állami hulladékgazdálkodási közfeladat
ellátására létrehozott szervezet kijelöléséről, feladatköréről, az  adatkezelés módjáról, valamint az  adatszolgáltatási
kötelezettségek részletes szabályairól szóló 69/2016. (III. 31.) Korm. rendeletben (a  továbbiakban: Korm. rendelet)
meghatározottakat kell alkalmazni.
3. § (1) Az  e  rendeletben meghatározott határidők tekintetében a  határidőbe a  kezdőnap nem számít bele. Kezdőnap
az a nap, amelyre a határidő megkezdésére okot adó cselekmény vagy egyéb körülmény esik.
(2) Ha a határidő utolsó napja munkaszüneti napra esik, a határidő az ezt követő munkanapon jár le.
 (3) A  Koordináló szerv ügyintézési határidejébe nem számít bele a  hiánypótlásra, illetve a  tényállás tisztázásához
szükséges adatok közlésére irányuló felhívástól az annak teljesítéséig terjedő időtartam.
3. A közszolgáltatásból származó Koordináló szervet megillető bevételek felosztásának elve
4. § (1) A bevételek felosztásának elve, hogy a bevétel fedezetet nyújtson
a) a ténylegesen ellátott hulladékgazdálkodási közszolgáltatás arányában a  hulladékgazdálkodási
közszolgáltatás ellátására,
b) a Koordináló szerv állami hulladékgazdálkodási közfeladatára.
(2) A bevételek felosztása során a Ht. 3. § (1) bekezdés c)–g) pontjai szerinti alapelveknek érvényesülésére tekintettel
kell eljárni.
4. A szolgáltatási díj, a díjalkalmazási feltételek 5. § (1) A szolgáltatási díj a standard díjon alapul. A standard díj a 2. mellékletben felsorolt és az OHKT-ben előírt módon és
feltételeknek megfelelően nyújtott hulladékgazdálkodási közszolgáltatás ellátásának egységnyi díjtétele.
(2) A standard díj – a (3) bekezdésben meghatározott kivétellel – a 3–4. melléklet szerinti korrekciós tényezőkkel pozitív
irányban maximum 70%-kal, negatív irányban maximum 60%-kal korrigálható.
(3) Azon a  közszolgáltatási területen, ahol a  közszolgáltatási díj kéttényezős díjképzési módszerrel került
az  ingatlanhasználók felé kiszámlázásra, a  3–4.  melléklet szerinti korrekciós tényezőkkel korrigált standard díj
a  (2)  bekezdésben foglaltakon túl, további maximum 30%-kal növelhető a  tényleges ürítésből és az  elméleti
ürítésből adódó arány alapján. Elméleti ürítés a  kihelyezett edény és a  gyűjtési gyakoriság alapján számított liter
értéke.
(4) Az adott naptári negyedévben ellátott szolgáltatásra vonatkozó szolgáltatási díj kiszámítása a 3., 4., 5., mellékletben
meghatározott tényezőknek a  figyelembevételével az  1.  mellékletben meghatározott módszer (képlet) szerint
történik. Az így kiszámított díj nem tartalmazza az általános forgalmi adó összegét.
(5) A  szolgáltatási díjat csökkenteni kell a  közszolgáltató részére biztosított közszolgáltatási díjat, díjalapot a  Ht.,
valamint a  települési hulladékkezelési közszolgáltatási díj megállapításának részletes szakmai szabályairól szóló
64/2008. (III. 28.) Korm. rendelet alapján csökkentő elemekkel.
(6) Az (5) bekezdésben foglaltaknak megfelelően kell érvényesíteni a haszonanyaggal kapcsolatban a közszolgáltatónál
keletkező bevételt is.
(7) Ha a Koordináló szerv azt állapítja meg, hogy a közszolgáltató nem adta át valamennyi haszonanyagát a Koordináló
szerv által kijelölt szervezetnek, úgy a  Koordináló szerv az  erre vonatkozó írásbeli értesítést követő szolgáltatási
díjfizetési időszakban a  közszolgáltatónak fizetendő szolgáltatási díjból levonhatja az  át nem adott haszonanyag
mennyiségére vetített, a Koordináló szerv és a haszonanyag átvételére jogosult szervezet között létrejött szerződése
alapján megállapított összeget.
(8) Ha a  közszolgáltató igazolja, hogy a  (7)  bekezdésben foglalt megállapítást követően a  haszonanyagot átadta
a Koordináló szerv által kijelölt szervezetnek a levont összeget az igazolás elfogadását követő szolgáltatási díjfizetési
időszakban a Koordináló szerv a közszolgáltatónak fizetendő szolgáltatási díjban biztosítja.
(9) Ha a Koordináló szerv az adatszolgáltatásból, illetve az ellátásért felelős teljesítési igazolásából vagy a közszolgáltató
által közzétett beszámolóból azt állapítja meg, hogy tartósan
a) a közszolgáltató az  általa vagyonkezelt – az  ellátásért felelősnél a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás
teljesítéséhez rendelkezésre álló – létesítményekre, eszközökre, berendezésekre vonatkozó amortizáció
mértékét nem képezte meg,
b) az ellátásért felelős által a  közszolgáltató rendelkezésére bocsátott eszközök, berendezések, létesítmények
használatáért az ellátásért felelős által megállapított összeget nem fizette meg, vagy
c) a közszolgáltató a  jogszabályban, hatósági engedélyeiben előírt céltartalékot nem vagy nem megfelelő
mértékben képezte meg,
és az  a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás biztonságos és fenntartható ellátását veszélyezteti, a  meg nem
képzett vagy meg nem fizetett összeget a  Koordináló szerv a  szolgáltatási díjból mindaddig visszatartja, amíg
a közszolgáltató hitelt érdemlően nem igazolja, hogy az összeget megképezte, vagy megfizette.
(10) A Koordináló szerv a (9) bekezdés szerinti összegeket elkülönítetten tartja nyilván.
 (11) Ha a  közszolgáltatási szerződés megszűnéséig az  adott közszolgáltatási szerződéssel összefüggő (9)  bekezdés
szerinti visszatartott összegeknek a közszolgáltató részére történő kifizetésére nem kerül sor, úgy a közszolgáltatási
szerződés megszűnésekor a közszolgáltató és az ellátásért felelős elszámolása tekintetében a Koordináló szerv ezen
összegeket az ellátásért felelős részére fizeti meg.
5. A díjmegfizetés rendje 6. § (1) Az  ellátásért felelős naptári negyedévenként a  Koordináló szerv által meghatározott módon és formában
elektronikus úton igazolja az adott időszak tekintetében a közszolgáltatónak a közszolgáltatási szerződés előírásai
szerinti teljesítést.
(2) Az ellátásért felelős által kiadott teljesítésigazolás igazolja a vonatkozó önkormányzati rendelet és a közszolgáltatási
szerződés szerinti kötelezettségek teljes körű ellátását.
(3) A  közszolgáltató az  ellátásért felelős teljesítésigazolásával a  Koordináló szervnek igazolja, hogy az  ellátásért
felelősnek a  közszolgáltató teljesítésével kapcsolatban kifogása nem merült fel. A  Koordináló szerv a  honlapján
a teljesítésigazolás tartalmi követelményeit közzéteszi.
(4) Ha az  ellátásért felelősnek a  közszolgáltató által ellátott közszolgáltatási tevékenységgel kapcsolatban
kifogása merült fel, úgy a  kifogással nem érintett feladatrészek tekintetében kerül sor az  ellátásért felelős általi
teljesítésigazolás kiadására. Ebben az esetben a teljesítésigazolás során rögzíteni kell az ellátásért felelős kifogásait,
és az  általa alkalmazott, illetve alkalmazni tervezett jogkövetkezményeket. A  kifogásokról a  közszolgáltatót
az ellátásért felelős értesíti.
(5) A  Koordináló szerv a  szolgáltatási díjat naptári negyedévenként utólag, az  ellátásért felelős teljesítésigazolása
alapján fizeti meg a  közszolgáltató részére. A  közszolgáltatót a  részére folyósítandó szolgáltatási díj összegéről
a  Koordináló szerv – a  közszolgáltató által az  adott naptári negyedévre vonatkozó teljes körű adatszolgáltatás
teljesítését követő 15 napon belül – írásban értesíti, amely a  közszolgáltató által a  Koordináló szerv felé történő
számlakiállítás alapja.
(6) Az  (5)  bekezdés szerinti értesítésben a  Koordináló szerv megjelöli, hogy mely körülményre tekintettel milyen
összegű csökkentést alkalmazott.
(7) A Koordináló szerv az adott naptári negyedévben ellátott szolgáltatásra vonatkozó szolgáltatási díj megállapítására
vonatkozó közszolgáltatói adatszolgáltatás tartalma az  OHKT-ban előírt minimum feltételek megállapításához
további adatszolgáltatást kérhet, amelyet a kötelezett a megkeresést követő 15 napon belül köteles teljesíteni.
(8) A Koordináló szerv az  (5) bekezdés szerinti értesítésben szereplő szolgáltatási díjat a közszolgáltató által kiállított,
a  jogszabályi előírásoknak megfelelő számla kézhezvételét követő 30 napon belül utalja át a  számlán megjelölt
fizetési számlára.
(9) Ha egy közszolgáltatási szerződés keretében több közszolgáltató egyetemleges felelősség mellett együttesen
teljesíti a közszolgáltatási tevékenységet, úgy az adatszolgáltatás és a díjfizetés az alábbiak szerint értendő:
a) ha a  közszolgáltatók a  közszolgáltatási tevékenységet területi alapon osztják fel maguk között, azaz
egy önkormányzat tekintetében egy közszolgáltató látja el a  közszolgáltatási tevékenység valamennyi
részfeladatát, úgy a  közszolgáltatók csak az  adott közszolgáltatási szerződés tekintetében az  általuk
ténylegesen ellátott önkormányzati területek tekintetében kötelezettek az  adatszolgáltatásra és jogosultak
a szolgáltatási díjra;
b) ha a közszolgáltatók a közszolgáltatási tevékenységet feladatellátási alapon osztják fel maguk között, azaz egy
önkormányzat tekintetében a közszolgáltatási tevékenység valamennyi részfeladatát több közszolgáltató látja
el, úgy az adott önkormányzat területén ellátott közszolgáltatási tevékenység tekintetében a közszolgáltatással
kapcsolatos teljes körű – a  másik közszolgáltató(k) által ellátott feladatokra is kiterjedő – adatszolgáltatásra
a  vegyes hulladék gyűjtési-szállítási tevékenységét ellátó közszolgáltató a  kötelezett, és a  szolgáltatási díjra
is ezen közszolgáltató jogosult az  adatszolgáltatás alapján azzal, hogy a  többi közszolgáltató felé elszámolási
kötelezettséggel tartozik.
6. Záró rendelkezések 7. § (1) Ez a rendelet – a (2) bekezdésben szereplő kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) Az 5. § (8) és (9) bekezdése 2016. július 1-jén lép hatályba.
8. § (1) A Korm. rendelet 26. § előírásaira tekintettel a Koordináló szerv 2016. december 31-ig a szolgáltatási díjat jogosult
több részletben megfizetni a közszolgáltató számára. Az e rendelet szerinti szolgáltatásidíj-megállapítási és -fizetési
tárgyú rendelkezések 2016. évben azzal az eltéréssel alkalmazandók, hogy a szolgáltatási díjból a szolgáltatási díjjal
érintett naptári negyedévre vonatkozóan már kifizetett számlák összegét le kell vonni.
(2) Ha a  közszolgáltató jogszerűen a  számlázást, a  díjbeszedést és a  kintlévőségeket komplex módon kezelő olyan
szerződést kötött, amelynek keretében a  másik szerződő fél a  kockázatok átvállalása mellett ezen feladatok
teljes körű ellátását a  kiszámlázott közszolgáltatási díj meghatározott százalékának megfizetése mellett vállalja,
a  közszolgáltató és a  másik szerződő fél jogosult a  Koordináló szerv szerződésbe történő belépését felajánlani.
A Koordináló szerv a szerződés jogszerűségének megvizsgálását követően az abba félként való belépéséről dönthet.
Ha a Koordináló szerv a szerződésbe belép, a 6. § (1) bekezdés szerinti elszámolás gyakoriságának és mértékének
alapját a Koordináló szervnek a szerződés alapján kiállított számlája képezi.
Dr. Seszták Miklós s. k.,
 nemzeti fejlesztési miniszter