text:
15/2004. (IV. 5.) PM rendelete a közösségi vámjog végrehajtásának részletes szabályairól.
A közösségi vámjog végrehajtásáról szóló 2003. évi
CXXVI. törvény (a továbbiakban: Vtv.) 82. §-a (1) bekezdésének a)—l) pontjaiban kapott felhatalmazás alapján a
következőket rendelem el:
I. AZ UTÓLAGOS ELLENŐRZÉSRE VONATKOZÓ
RÉSZLETES SZABÁLYOK 1. §
(1) A vámhatóság által végzett utólagos ellenőrzés az
ügyfél nem közösségi termékekkel, illetve a vámellenőrzés
alá eső közösségi termékekkel folytatott külkereskedelmi
— ideértve az Európai Mezőgazdasági Orientációs és
Garanciaalap Garanciarészlegének finanszírozási rendszerébe tartozó ügyletek tagállamok által végzett vizsgálatáról és a 77/435/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről
szóló 4045/89/EGK rendelet szerinti — tevékenységére
irányuló felülvizsgálat, amelynek célja annak megállapítása, hogy az ügyfél a jogszabályokban előírt kötelezettségeinek eleget tett-e. Az utólagos ellenőrzés kiterjed
különösen annak megállapítására, hogy az áru vámellenőrzés alá helyezése megtörtént-e, a vámérték kimunkálása,
az áru tarifális besorolása, valamint a vámkedvezmények
vagy vámmentességek igénybevétele jogszerű volt-e, és az
ezek alkalmazásához előírt feltételeket betartotta-e a kedvezményezett, a vámtartozás rendezése megtörtént-e,
valamint a kötelező felvilágosítás felhasználása a vámkezelések során jogszerűen történt-e.
(2) Az ellenőrzés fajtái:
a) a személy külkereskedelmi tevékenységével kapcso
latos utólagos ellenőrzés,
b) az ismételt ellenőrzés,
c) a felülellenőrzés.
2. § Kötelező az ellenőrzést lefolytatni az adósnál:
a) olyan személy felszámolását, végelszámolását ren
delték el, amely a vámjogszabályok hatálya alá tartozó
tevékenységet folytatott,
b) az Állami Számvevőszék elnökének felhívására,
c) a pénzügyminiszter utasítására.
3. § (1) Az utólagos ellenőrzés lefolytatásának szükségességét, gyakoriságát a célszerűség — 2. §-ban foglaltak kivételével — a költségkímélés és az ellenőrzött működőképességére tekintettel, valamint a külföldi vámhatóság megkeresése figyelembevételével évente a Vám- és Pénzügyőrség országos parancsnoka (a továbbiakban: országos
parancsnok) által jóváhagyott ellenőrzési tervben kell
meghatározni.
(2) Az ellenőrzési terv az aktuális gazdasági folyamatokra, a vámpolitikai célkitűzésekre, a jogszabályváltozásokra,
a költségvetési bevételi érdekeket leginkább sértő magatartásformákra, illetőleg a vámbevételi szempontból legnagyobb kockázatot jelentő vámeljárásokra kiemelt figyelemmel rögzíti a vámhatóság ellenőrzési kapacitásainak
felhasználását.
(3) Az ellenőrzési terv tartalmazza:
a) az adott év kiemelt vizsgálati céljait,
b) az ellenőrizendő főbb tevékenységi köröket.
4. § (1) A vámjogszabályokban a vámhivatal részére megállapított jogokat, kötelezettségeket az utólagos ellenőrzés
során az ellenőrzést végző vámhatóság tekintetében értelemszerűen alkalmazni kell.
(2) Nem minősül utólagos ellenőrzésnek, ha a vámhatóság a Tanácsnak a Közösség Vámkódexének létrehozásáról szóló 2913/92/EGK rendelete (a továbbiakban: vámkódex) 78. cikkében meghatározott árunyilatkozat utólagos ellenőrzését folytatja le, továbbá az államigazgatási
eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény
(a továbbiakban: Áe.) alapján hatósági ellenőrzést végez,
illetve a külön jogszabályban meghatározott ellenőrzési
feladatát látja el.
Ismételt ellenőrzés 5. § (1) Ellenőrzéssel lezárt időszak tekintetében ismételt
vizsgálatra kerülhet sor:
a) ha vámhatóság a korábban lefolytatott utólagos
ellenőrzés megállapításának végrehajtását vizsgálja,
b) az ellenőrzött kérelmére, ha az ellenőrzött által feltárt új tény, körülmény tisztázása vélelmezhetően a korábbi
ellenőrzés megállapításainak megváltoztatását eredményezné,
c) felülellenőrzés keretében. (2) Az (1) bekezdés b) pontja alapján ismételt ellenőrzésnek az utólagos ellenőrzést lefolytató szerv vezetőjének, vagy ha az utólagos ellenőrzés eredményeként hozott
határozatot a kijelölt szerv felülvizsgálta, a másodfokon
eljáró szerv vezetőjének rendelkezésére van helye. Az ellenőrzés elrendeléséről a vámhatóság határozattal dönt.
(3) Az (1) bekezdés a)—b) pontjában meghatározott
ismételt ellenőrzést az utólagos ellenőrzést végző vámszerv folytatja le, míg a c) pontban írt felülellenőrzésre a
külön jogszabályban meghatározott vámszerv jogosult.
Felülellenőrzés 6. § (1) A vám és a vámmal együtt beszedendő nem közösségi
adók és díjak elévülési idején belül a vámhatóság felülellenőrzést folytathat le az ellenőrzéssel lezárt időszak
tekintetében, ha
a) a felülellenőrzést a pénzügyminiszter vagy az Állami
Számvevőszék elnöke rendelte el, és a rendelkezésben szereplő időszakot a vámhatóság már ellenőrizte,
b) az országos parancsnok erre utasítást ad, amelynek
alapján a felettes szerv ellenőrzi az utólagos ellenőrzést
lefolytató vámszerv által korábban lefolytatott vizsgálat
szakszerűségét és törvényességét,
c) a vámhatóság olyan, a vámtartozást befolyásoló új
tényről, adatról, bizonyítékról szerez tudomást, amely a
korábbi ellenőrzéskor nem volt ismert, és az ellenőrzés
lefolytatására a országos parancsnok utasítást ad.
(2) Az (1) bekezdés c) pontjában meghatározott felülellenőrzés nem indítható, ha az elrendelés feltételeinek
meglététől számított 6 hónap eltelt.
Az eljárás lefolytatása 7. § (1) A vámhatóság köteles az utólagos ellenőrzést annak
megkezdése előtt legalább tizenöt nappal az érintettnek
írásban bejelenteni.
(2) Nem kell az érintettet az utólagos ellenőrzésről előzetesen értesíteni, ha fennáll a lehetősége annak, hogy a
vizsgálat alá vonandó bizonylatokat, könyvviteli és egyéb
nyilvántartásokat, iratokat, feljegyzéseket megsemmisítik,
meghamisítják, vagy ha az ellenőrzés más vámhatóság,
illetve a közösségi jogszabályban felhatalmazott szervezet
kérésére történik. Ilyen esetben az írásbeli értesítést az
ellenőrzés megkezdésekor az ellenőrzött részére átadott
megbízólevél helyettesíti.
(3) Az utólagos ellenőrzésről szóló értesítésnek tartalmaznia kell:
a) az ellenőrzést végző vámhatóság megnevezését, iktatószámát, b) az ellenőrzött szervezet megnevezését,
c) a vizsgálat célját, témakörét és azt az időszakot,
amelyre a vizsgálat irányul,
d) azokat a jogszabályokat, amelyeken az ellenőrzés alapul,
e) az ellenőrzés megkezdésének, tervezett befejezésé
nek időpontját,
f) felkérést az ellenőrzést végző tevékenységének előse
gítésére, támogatására, a vele való együttműködésre,
g) az ellenőrzést elrendelő szerv vezetőjének aláírását,
a szerv bélyegzőlenyomatát és a keltezést. 8. §
(1) A bizonylatokat, könyveket, nyilvántartásokat és
egyéb iratokat, adathordozókat átvételi elismervény ellenében a vámhatóság bevonhatja. Az átvételi elismervényen
a bevont iratokat, adathordozókat részletezni kell. Az iratok, adathordozók a hivatali helyiségben történő tanulmányozás céljából is bevonhatók, ilyen esetben 60 napon túl
csak az illetékes vámhatóság vezetőjének engedélyével és
az ellenőrzött személy egyidejű értesítésével tarthatók a
vámhatóságnál.
(2) A vámhatóság utólagos ellenőrzést végző tagja az
ellenőrzés lefolytatásához — az ellenőrzött szervezet működési rendjét figyelembe véve — üzleti, üzemi vagy egyéb
helyiségekbe beléphet, iratokat, adathordozókat, tárgyakat, munkafolyamatokat vizsgálhat meg, felvilágosítást,
nyilatkozatokat kérhet, leltárfelvételt végezhet vagy egyéb
bizonyítást folytathat le.
(3) Ha az ellenőrzött vállalkozási tevékenységét magánszemély lakásában végzi vagy e tevékenységéhez más személy ingatlanát veszi igénybe a (4) bekezdésben foglaltakat
kell alkalmazni.
(4) A (3) bekezdésben foglaltak alapján az ellenőrzés
megkezdésekor tisztázni kell, hogy az ellenőrzött tevékenységét a más tulajdonában levő lakás vagy ingatlan mely
helyiségeiben, részeiben végzi. Az ellenőrzést csak az ellenőrzött által használt helyiségekben, helyeken lehet lefolytatni, a használatra vonatkozó adatokat elsősorban a tulajdonos és a bérlő között létrejött szerződés alapján kell
megállapítani. A tulajdonos által használt helyiségekben,
területeken ellenőrzést tartani csak megalapozott gyanú
esetén a vonatkozó eljárás szabályai alkalmazásával lehet.
(5) A nemzetbiztonsági szolgálatok, valamint a honvédelmi szervek területére történő belépés szabályait külön
jogszabályok tartalmazzák.
(6) Az utólagos ellenőrzés keretében a vámhatóság megvizsgálhatja az árut, illetve azokat az iratokat, adathordozókat, amelyekről feltételezhető, hogy az ellenőrzéshez
szükséges információkat tartalmaznak, továbbá az eljárásban résztvevők eljárási jogosultságát.
9. § (1) Az utólagos ellenőrzésről szóló értesítésben megjelölt vizsgálati időtartamra vonatkozóan az ellenőrzött az
értesítés átvételének időpontjától az ellenőrzés lezárásának napjáig az ellenőrzés tárgyát képező üggyel kapcsolatban kezdeményezhet módosítást, vámvisszatérítést, vámelengedést, mérséklést vagy más olyan eljárást, amely a
vámtartozással és a nem közösségi adókkal és díjakkal
kapcsolatos fizetési kötelezettségét, helyzetét megváltoztatja. Az ilyen kérelmek elbírálását az utólagos ellenőrzés
lezárásáig fel kell függeszteni, és egyidejűleg a kérelem
benyújtásáról értesíteni kell az utólagos ellenőrzést végző
szervet.
(2) Ha az (1) bekezdés szerinti kérelmet a vámhatóság
elbírálja, annak eredményét az utólagos ellenőrzés megállapításainál nem lehet figyelembe venni.
10. § (1) A helyszínen tartott utólagos ellenőrzést lehetőleg
az ellenőrzött tevékenységének folytatása idején munka
időben, más személyeknél napközben 8—20 óra között
lehet lefolytatni. Az ellenőrzésre indokolt esetben a tevékenység folytatásának szünetében, illetőleg a meghatározott időtartamon kívül is sor kerülhet.
(2) A vámhatóság hivatali helyiségében az utólagos
ellenőrzést lehetőleg a hivatali időben kell megtartani.
A hivatali időt szükség esetén úgy kell megállapítani, hogy
az érdekeltet munkaidején kívül is meg lehessen hallgatni.
(3) Utólagos ellenőrzést a vámhatóság megbízólevéllel
ellátott hivatásos állományú tagja végezhet, aki ellenőrzési
jogosultságát szolgálati igazolvánnyal és megbízólevéllel
igazolni köteles.
(4) Az ellenőrzést végzők részére adott megbízólevélnek
tartalmaznia kell:
a) az ellenőrzést elrendelő vámhatóság megnevezését,
adatait, bélyegzőlenyomatát és vezetőjének aláírását,
b) az ellenőrzött személy vagy szervezet megnevezését,
c) az ellenőrzés alapját képező jogszabályok megnevezését,
d) a vizsgálatot végzők nevét, megbízásuk tartalmát.
11. § (1) Az utólagos ellenőrzés során az ellenőrzött szervezet
köteles különösen: a bizonyítékokat — ideértve szükség
esetén azok hitelesített magyar nyelvű fordítását is —
a vámhatóság által meghatározott időpontra az ellenőrzést
végzők rendelkezésére bocsátani, illetve az utólagos ellenőrzéshez szükséges tények, körülmények és egyéb feltételek megismerését biztosítani, szóban vagy írásban tájékoztatást, magyarázatot adni, és a dokumentációs anyagokba
a betekintést lehetővé tenni.
(2) Az (1) bekezdésben szereplő kötelezettségek megszegése esetén a vámhatóság határozattal, határidő megjelölésével kötelezheti az utólagos ellenőrzés alá vont személyt kötelezettségei teljesítésére. Amennyiben az ellenőrzés alá vont a kötelezettségét határidőn belül nem teljesíti, az utólagos ellenőrzést végző vámhatóság intézkedik a
Vtv. 7. §-ának (3) bekezdése szerinti bírság kiszabása iránt,
illetve a bírság kiszabásával egyidejűleg az utólagos ellenőrzést felfüggesztheti és — az ellenőrzött költségére — a
nyilvántartásokat, elszámolásokat szakértővel elkészíttetheti.
(3) A vámhatóság az utólagos ellenőrzést a bizonyítékok
beszerzéséig — a külföldi megkeresések kivételével —
legfeljebb 90 napra felfüggesztheti, ha az ellenőrzött szervezet, illetve személy javára vagy terhére történő megállapítások alapjául szolgáló bizonyíték beszerzése előreláthatólag a vizsgálatra rendelkezésre álló időn belül nem lehetséges.
12. § (1) Az utólagos ellenőrzésről jegyzőkönyv készül, melynek tartalmaznia kell:
a) az ellenőrzést végző vámszerv megnevezését, az ellenőrzést végzők nevét,
b) az ellenőrzés kezdő időpontját,
c) az ellenőrzés tárgyát, az annak alapját képező jogsza
bályok felsorolását, az ellenőrzéssel érintett időszakot,
d) az ellenőrzést végzők megállapításait, a tisztázott
tényállást a vonatkozó jogszabályok megjelölésével, és annak bizonyítékait,
e) az esetlegesen tapasztalt hiányosságok megszüntetésére vonatkozó javaslatokat,
f) utalást arra, hogy a jegyzőkönyvben foglaltakra az
ellenőrzött a törvényben meghatározott határidőn belül
észrevételeket tehet,
g) az ellenőrzést végzők aláírását. (2) Az utólagos ellenőrzés megállapításait tartalmazó
jegyzőkönyvet az ellenőrzött részére az ellenőrzés megkezdésétől számított 60 napon belül át kell adni. Indokolt
esetben az utólagos ellenőrzést lefolytató szerv vezetője
— az ügyfél értesítésével — a határidőt egy alkalommal,
30 nappal meghosszabbíthatja.
(3) Az utólagos ellenőrzés megállapításai alapján részjegyzőkönyvet lehet hozni, ha az utólagos ellenőrzéssel
érintett vámkezelések egy részével kapcsolatban a tényállás megfelelően tisztázásra került. A részjegyzőkönyvre a
jegyzőkönyv szabályait kell értelemszerűen alkalmazni.
13. § Ha a fizetendő vámtartozást utólagos ellenőrzési tevékenység eredményeként szabják ki, akkor a vámtartozással,
illetve kamatával kapcsolatos fizetési halasztást, részletfizetést, a hitelkamat felszámításának mellőzését a kiszabó
vámszerv, a kamat mérséklését pedig a kiszabó vámszerv
kijelölt szerve engedélyezheti.
A vámhatóság jogai és kötelezettségei 14. § (1) Az ellenőrzést végző az ellenőrzés megkezdését megelőzően — erre történő külön felhívás nélkül is — köteles
magát és az ellenőrzési jogosultságát az előírt módon igazolni, az ellenőrzöttet az ellenőrzés típusáról, tárgyáról és
várható időtartamáról tájékoztatni.
(2) Az ellenőrzést végző az ellenőrzés során jogait oly
módon köteles gyakorolni, hogy az ellenőrzött gazdasági
tevékenységét ne, vagy a lehető legkisebb mértékben korlátozza.
(3) Az ellenőrzést végző köteles a tényeket, körülményeket, adatokat értékelni, az ellenőrzöttet, képviselőjét,
alkalmazottját az ellenőrzés során tett megállapításairól
tájékoztatni. Az ellenőrzést végző köteles az ellenőrzött
által felajánlott bizonyíték visszautasítását előzetesen szó
ban, majd az ellenőrzésről szóló jegyzőkönyvben írásban is
indokolni.
(4) A vámhatóság a tényállás tisztázása során az ellenőrzött javára szolgáló tényeket is köteles feltárni. A nem
bizonyított tény, körülmény az ellenőrzött terhére nem
értékelhető.
Az ellenőrzött jogai és kötelezettségei 15. § (1) Az ellenőrzött köteles a vámhatósággal az ellenőrzés
során együttműködni, az ellenőrzés feltételeit a helyszíni
ellenőrzés alkalmával biztosítani.
(2) Az ellenőrzött jogosult:
a) az ellenőrzést végző személyazonosságáról és meg
bízásáról meggyőződni,
b) az ellenőrzési cselekménynél jelen lenni,
c) megfelelő képviseletről gondoskodni.
(3) Ha a vámhatóság a vizsgálat megállapításait más
személynél végzett kapcsolódó vizsgálat eredményével támasztja alá, az erről szóló jegyzőkönyvnek, illetőleg határozatának az ellenőrzöttet érintő részét az ellenőrzöttel
részletesen ismertetni kell.
16. § Az ellenőrzött, ha megítélése szerint az ellenőrzés
határidejének túllépése a vámhatóságnak felróható okból
történik, a határidő lejártát követően panasszal fordulhat
a kijelölt vámszervhez, amely az ellenőrzött észrevételeinek figyelembevételével dönt az eljárási határidő meghosszabbításáról, vagy az eljáró vámhatóságot az ellenőrzés azonnali lezárására utasítja.
II. SZÁRMAZÁSRA VONATKOZÓ
RÉSZLETSZABÁLYOK Elfogadott exportőri engedély 17. §
(1) A vámhatóság szervei engedélyezhetik az olyan
exportőrnek, aki rendszeresen szállít szabadkereskedelmi
megállapodás hatálya alá tartozó terméket, hogy a termék
értékétől függetlenül számlanyilatkozatot tegyen (elfogadott exportőr).
(2) Az elfogadott exportőri engedélyt az a regionális
parancsnokság adja ki, amelynek illetékességi területén az
exportőrnek az a telephelye található, ahol a gazdasági
tevékenységét végzi. Amennyiben a gazdálkodó több telephellyel rendelkezik, az engedélyt annak a szervnek kell
kiadnia, ahol a gazdálkodó könyvelését vezetik. Az engedélyt kérő exportőrnek a vámhatóság számára minden
garanciát biztosítania kell, ami a termék származó helyzetének, valamint a vonatkozó rendeletekben megfogalmazott
egyéb szabályok teljesítésének igazolásához szükséges.
(3) Vámügynök nem kaphat elfogadott exportőri engedélyt függetlenül attól, hogy eleget tesz-e az engedély megadásához előírt feltételeknek.
18. § (1) Az elfogadott exportőri engedély kiadásának feltételei a következők. Az exportőr:
a) a kérelem benyújtását megelőző tizenkét hónapban
rendszeresen szállított árut olyan harmadik országokba,
amelyekkel az érvényben lévő kedvezményes kereskedelemre vonatkozó szabályok lehetővé teszik ilyen engedély
kiadását,
b) megbízható vámadós,
c) az áru származására vonatkozó igazolási kötelezett
ségének minden esetben maradéktalanul eleget tett,
d) az illetékes vámhivatalnak az EUR.1 szállítási bizo
nyítvány hitelesítését, vagy a külföldi vámhatóság felkérésére végzett utólagos megerősítési eljárás eredményeként
a származást igazoló okmányok megerősítését a megelőző
12 hónapban jogerősen elutasítani nem kellett, és a kérelem benyújtásakor nincs folyamatban lévő utólagos megerősítési eljárása,
e) igazolni tudja, hogy a jövőben is rendszeresen fog
árut szállítani kedvezményes kereskedelem keretein belül.
(2) Az (1) bekezdés értelmében rendszeres szállítás
fogalma alatt normál eljárásban legalább heti egy, egyszerűsített eljárásban évente legalább húsz alkalommal történő, vagy normál és egyszerűsített eljárásban összesen évente legalább ötvenkét kiszállítást kell érteni.
(3) Amennyiben a kérelem benyújtásakor az exportőrnek van folyamatban lévő utólagos megerősítési eljárása,
az engedély kiadását ezen eljárás jogerős befejezéséig fel
kell függeszteni.
19. § Az elfogadott exportőri engedélykérelemhez csatolandó
iratok:
a) nyilatkozat arra vonatkozóan, hogy rendszeresen
szállít árut a kedvezményes kereskedelem keretein belül,
b) a Vtv. 1. §-a (3) bekezdésének 3. pontjában meghatározott okmányok,
c) külkereskedelmi szerződés, levelezés, ami igazolja,
hogy a jövőben is rendszeresen fog exportálni szabadkereskedelmi megállapodás keretében,
d) dokumentáció arra nézve, hogy nyilvántartási rendszere alkalmas a kedvezményre jogosító származó helyzet
bizonyítására,
e) az Európai Közösségek és egyes országok közötti
preferenciális kereskedelemre irányuló rendelkezések
alapján az EUR.1 szállítási bizonyítványok kiadásának, a
számlanyilatkozatok és az EUR.2 nyomtatványok kiállításának, valamint egyes elfogadott exportőri engedélyek kiadásának megkönnyítésére irányuló eljárásokról szóló
1207/2001/EK tanácsi rendelet értelmében — ha több tagországban érvényes elfogadott exportőri engedély kiadását
kérvényezi — arra vonatkozó nyilatkozat, hogy mely tagállamokban kívánja az engedélyét felhasználni,
f) nyilatkozat arra vonatkozóan, hogy aláírásával kívánja-e ellátni a kedvezményre jogosító nyilatkozatot vagy
sem. Amennyiben nem kívánja eredeti aláírásával ellátni a
nyilatkozatot, arra nézve is nyilatkozatot kell tenni, hogy
teljes felelősséget vállal minden olyan okmányért, amely az
általa kibocsátott szabályszerű számlán/okmányon szerepel,
g) amennyiben több telephellyel rendelkezik a kérelmező, nyilatkozat arra vonatkozóan, hogy könyvelését hol
vezetik,
h) azon személy megnevezése és elérhetősége, aki felelős a kedvezményre jogosító nyilatkozatok kiadásáért.
Az elfogadott exportőr és a vámhatóság kötelezettségei 20. §
(1) Az elfogadott exportőr:
a) köteles vállalni, hogy csak azokra az árukra ad szám
lanyilatkozatot, amelyekre a kiállítás idején birtokában
van minden szükséges származást igazoló okmány vagy
nyilvántartási adat,
b) teljes felelősséget vállal a felhatalmazás felhasználásnak módjára, különösen a hibás származási nyilatkozatokért vagy a felhatalmazás más helytelen használatáért,
c) biztosítja és felelősséget vállal azért, hogy a vállalkozásában a számlanyilatkozatok kiadásáért felelős személy
ismeri a származási szabályokat,
d) vállalja, hogy a származást alátámasztó okmányokat
a nyilatkozat kiállításának dátumától legalább három évig
megőrzi,
e) vállalja, hogy a vámhatóságnak a d) pontban meghatározott időn belül bármikor bemutatja a származást igazoló okmányokat, és lehetővé teszi, hogy az vizsgálatot
végezzen.
(2) A vámhatóság köteles rendszeresen ellenőrzést
végezni a felhatalmazással rendelkező exportőrnél.
Az engedély visszavonása 21. § (1) Vissza kell vonni az engedélyt, ha
a) az elfogadott exportőr az engedélyben foglaltakkal
nem él, vagy
b) az engedélyezés feltételei már nem állnak fenn, vagy
c) az engedélyben előírt kötelezettségeit az engedélyes
a vámhatóság felszólítása ellenére ismételten megszegi.
(2) Akitől a vámhatóság az elfogadott exportőri engedélyét az (1) bekezdés c) pontja alapján visszavonta, az engedély visszavonásától számított 12 hónapon belül újabb
engedélyt nem kaphat.
Könyvelés szerinti elkülönítés 22. § (1) A külön jogszabályban foglaltak, valamint jelen rendelkezések betartásával a könyvelés szerinti elkülönítésre
vonatkozó engedélyt az a regionális parancsnokság adja ki,
amelynek illetékességi területén az a telephely található,
ahol a gazdasági tevékenységet végzik és a könyvelést
vezetik. Amennyiben a gyártó több telephellyel rendelkezik, az engedélyt annak a regionális parancsnokságnak kell
kiadnia, ahol a gyártó könyvelését vezetik. Ebben az esetben a telephely(ek) szerint illetékes regionális parancsnokságot az engedélyt kiadó regionális parancsnokság a határozat egy példányának megküldésével értesíti.
(2) Az engedély akkor adható ki, ha
a) az engedélyt kérő megbízható vámadós,
b) belföldi termelő tevékenységet folytat,
c) a kérelmező nyilatkozik arra nézve, hogy a termékek
származására vonatkozó igazolási kötelezettségének minden esetben maradéktalanul eleget tesz,
d) a gyártó főkönyvelője vagy pénzügyi vezetője nyilatkozik arról, hogy kettős könyvelést vezet és a készletnyilvántartásánál a ,,first in — first out’’ (elsőként bevételezett
eszköz elsőként kiadva) (a továbbiakban: fifo) elvet alkalmazza, továbbá, hogy a könyvelésben a származó és nemszármazó anyagokat elkülönítve tartja nyilván,
e) a kérelmező nyilatkozik a módszer alkalmazásának
szükségességéről a fizikai elkülönítés költségei miatt, vagy
mert a fizikai elkülönítés nem lehetséges.
(3) Könyvelés szerinti elkülönítés engedélyezéséhez csatolandó iratok: a) külkereskedelmi szerződés, levelezés, ami igazolja,
hogy a jövőben is rendszeresen fog exportálni szabadkereskedelmi megállapodás keretében,
b) az exportálandó termékek kereskedelmi megnevezését, vámtarifaszámát, cikkszámát és a termék előállítási
helyének pontos címét tartalmazó irat,
c) az exportálandó termékek származásának igazolására szolgáló dokumentáció, valamint a származó jelleg részletes kidolgozását tartalmazó irat,
d) a beszerzésre kerülő és készletezett származó és
nem-származó anyagok egyértelmű megkülönböztetését
lehetővé tevő módszer leírására vonatkozó dokumentumok,
e) nyilatkozat arról, hogy nem igazolják több termék
származó helyzetét, mint amennyit fizikai elkülönítés esetén igazolnának.
(4) A könyvviteli rendszerrel szemben támasztott követelmények: a) adjon lehetőséget a származó és nem-származó
anyagok mennyiségének egyértelmű elkülönítésére;
b) kerüljenek feltüntetésre a készletezés időpontjai,
illetve amennyiben szükséges, az említett anyagok értéke;
c) kimutathatóak legyenek az alábbi mennyiségek: 1. a felhasznált származó és nem-származó anyagok,
illetve, ha szükséges, azok összértéke,
2. a legyártott késztermékek,
3. az összes kiszállított késztermék, külön-külön
azonosítva azokat a szállítmányokat, amelyekre
kedvezményes származás igazolását kérik, valamint azokat a szállítmányokat, amelyekre a fenti
igazolást nem kérik;
d) legyen alkalmas annak bizonyítására akár az előállításkor, akár a származási okmány kiállításakor, hogy a
könyvelés szerint elegendő mennyiségű származó anyagkészlet állt rendelkezésre ahhoz, hogy a származó helyzet
igazolható legyen.
(5) A könyvelés szerinti elkülönítés engedélyese köteles: a) vállalni, hogy csak azon termékekre ad ki számlanyilatkozatot, illetve kéri EUR.1 Szállítási Bizonyítvány hitelesítését, amelyekre vonatkozóan a kiállítás idején birtokában van minden szükséges, a származást igazoló okmány
vagy nyilvántartási adat,
b) teljes felelősséget vállalni az engedély felhasználásának módjáért, valamint a téves származási nyilatkozatokból eredő következményekért, illetve az engedély helytelen
alkalmazásáért,
c) eljuttatni az engedélyt kiadó regionális parancsnoksághoz minden könyvviteli időszak végén az adott időszakra vonatkozó analitikus nyilvántartását,
d) a vámhatóság kérésére lehetővé tenni a hozzáférést
— az elévülési időn belül bármely időszakra vonatkozóan — minden okmányhoz, nyilvántartáshoz, könyveléshez,
e) vállalni, hogy a készletnyilvántartás tartalmazza a
könyvelésben szereplő származó és nem-származó anyagokat egyaránt. A készletnyilvántartásban szereplő egyenleget csökkenteni kell minden késztermék előállításakor,
tekintet nélkül arra, hogy a termék kedvezményes származó helyzete igazolásra kerül-e,
f) vállalni, hogy amennyiben a termékek a kedvezményes származás igazolása nélkül kerülnek kiszállításra, a
nem-származó anyagok készletnyilvántartásában szereplő
egyenleget csak olyan mértékben csökkenti, amelyet az
egyenleg lehetővé tesz. Amennyiben ez nem lehetséges, a
származó anyagok készletnyilvántartásában szereplő
egyenlegét kell csökkenteni.
(6) A könyvelés szerinti elkülönítési módszer alkalmazásának kezdő időpontjában a vámhatóság köteles megvizsgálni a gyártó nyilvántartásait a származó és nem származó anyagok nyitókészleteinek meghatározása céljából.
(7) A vámhatóság az engedélyt visszavonja, ha az engedélyes az előírt feltételeket nem teljesíti. Ez esetben az
összes helytelenül kiadott származási okmányt vagy más, a
származás igazolására szolgáló okmányt érvényteleníteni
kell.
23. § A vámkódex végrehajtásáról szóló 2454/93/EGK rendelet (a továbbiakban: EK végrehajtási rendelet) 48. cikk
(3) bekezdésében foglalt rendelkezés alapján magyar származást lehet feltüntetni a kiviteli okmányon az alábbi esetekben:
a) az olyan kézművesipari vagy népművészeti termékekre, amelyek Magyarország történelmi tájegységein kialakult, eredeti népművészeti, népi iparművészeti hagyományok megőrzését, megfelelő színvonalon történő terjesztését segítik,
b) az olyan termékekre, amelyek magyarországi előállítása nagy múltra tekint vissza, magas színvonalú minőséget
képviselnek és harmadik országos piacokon magyar származású termékként hírnevet szereztek,
c) az a) és b) pontban nem említett olyan termékekre,
ahol a termék külpiaci értékesítési lehetőségeit a magyarországi származás feltüntetése segíti azzal a feltétellel,
hogy a magyar vámterületen előállított termékhez felhasznált anyagoknak — a termék előállításához felhasznált
anyagok összértékét figyelembe véve — legalább 70%-át
teljes egészében Magyarországon termesztették, nyerték
vagy állították elő, illetve azt más jogszabály írja elő,
d) ha azt a harmadik ország kereskedelmi szabályai
előírják.
III. AZ ÁRUNYILATKOZAT NEM
FORMANYOMTATVÁNYON TÖRTÉNŐ
KITÖLTÉSÉNEK ÉS BENYÚJTÁSÁNAK
FELTÉTELEI 24. § (1) Az írásbeli árunyilatkozat Egységes Vámárunyilatkozattól (a továbbiakban: EV) eltérő formában, de azonos
adattartalommal történő benyújtását annak engedélyezi a
fővámhivatal, aki azt a vámhatóság által jóváhagyott formában nyújtja be. Az EV-től eltérő formátumú árunyilatkozat alaki és tartalmi, továbbá technikai követelményeit
a Vám- és Pénzügyőrség Országos Parancsnoksága
(a továbbiakban: országos parancsnokság) tájékoztatóban
teszi közzé.
(2) Nem kell a vámhatóság engedélye ahhoz, hogy az
ügyfél az árunyilatkozatot számítógépes feldolgozásra közvetlenül alkalmas módon rögzítve is benyújthassa
az (1) bekezdésben meghatározott tájékoztatónak megfelelően.
(3) Normál eljárás keretében a közösségi árutovábbítási
eljárásra az árutovábbítási nyilatkozat elektronikus úton is
benyújtható. Az árutovábbítási nyilatkozat adatait az engedélyező fővámhivatal által meghatározott formában és
adattartalommal kell benyújtani.
(4) A (3) bekezdésben meghatározott, valamint az engedélyezett feladó és engedélyezett címzett státusz engedéllyel rendelkezők előírt formában történő adatátadásai
árunyilatkozatnak minősülnek.
(5) Vissza kell vonni az engedélyt, ha
a) az engedélyezés feltételei már nem állnak fenn,
b) az engedélyes az engedélyben előírt feltételeknek
nem tesz eleget. IV. A 170/2002. (VIII. 7.) KORM. RENDELETTEL
KIHIRDETETT, A NEMZETKÖZI VASÚTI
ÁRUFUVAROZÁSRÓL SZÓLÓ MEGÁLLAPODÁS
(A TOVÁBBIAKBAN: SZMGSZ) SZERINTI FUVARLEVÉLLEL TÖRTÉNŐ ÁRUTOVÁBBÍTÁS
25. § (1) Az SZMGSZ fuvarlevél árutovábbítási nyilatkozatnak minősül.
(2) A Magyar Köztársaság területén működő és az
SZMGSZ szerint fuvarozó vasúttársaságok központi elszámolási hivatalá(i)ban vezetett nyilvántartásait a vámhatóság ellenőrizheti.
(3) Főkötelezetté válik az a vasúttársaság, amely árukat
árutovábbítási eljárásra SZMGSZ fuvarlevéllel fuvarozásra átvesz.
(4) A szállítási szerződés módosításáról az indító vámhivatalt a vasúttársaságnak haladéktalanul értesítenie kell.
(5) Nem látja el a vámhivatal a szállítóeszközt vagy
csomagot azonossági jellel, vámzárral, ha a vasúttársaság
által alkalmazott azonossági jelet, zárat elfogadja.
(6) A fuvarlevél 1. és 2. példányára az indító vámhivatal
feljegyzi a nyilvántartási számát és visszaadja az árutovábbítást kérő részére. A fuvarlevél 2. példányát a rendeltetési
vámhivatalban kell benyújtani, melyet a vámhivatal a vám
elé állításra vonatkozó záradékolást követően visszaad.
(7) A rendeltetési vámhivatal az árutovábbítási eljárás
befejezéséről haladéktalanul értesíti az indító vámhivatalt.
(8) Az SZMGSZ fuvarlevéllel történő árutovábbítás
esetén a nem közösségi áruk mentesek a vámbiztosíték
nyújtási kötelezettség alól.
V. VÁMSZABAD TERÜLETEK, VÁMRAKTÁRAK A határ menti területeken, a vámszabad területek határain
és a repülőtereken található ingatlanok és épületek
26. § (1) Épületeket, építményeket a vámhatártól — határvizek esetében a partvonaltól —100 méterre, zárt építésmódú területeken 50 méterre, ha a vámjogszabályok eltérően nem rendelkeznek csak a fővámhivatal engedélyével
lehet felépíteni vagy átépíteni.
(2) Az ingatlanok állapotát, művelési ágát az (1) bekezdésben meghatározott terepszakaszon csak az engedélyező
vámhatóság jóváhagyásával lehet megváltoztatni. Az engedély megtagadható, ha a változtatás vámérdeket veszélyeztet.
(3) Amennyiben az építési munkálatokat vagy a változtatásokat az engedélyező vámhatóság jóváhagyása nélkül
hajtják végre, az a változtatást végrehajtó veszélyére és
költségére elrendelheti az eredeti állapot visszaállítását.
(4) Épületek és úszó létesítmények esetében az engedélyező elrendelheti biztonsági berendezések felszerelését.
27. § (1) Egyedi esetekben az engedélyező korlátozhatja — az
ott lakók kivételével — a 26. §-ban megjelölt ingatlanok
használatát.
(2) A Vám- és Pénzügyőrség — a vámjogszabályok érvényesülése érdekében — saját költségén biztonsági berendezéseket helyezhet el, utakat létesíthet a 26. §-ban meghatározott terepszakaszon elhelyezkedő ingatlanokon.
28. § A vámszabad terület körül fekvő területekre
a 26—27. §-okban foglaltak alkalmazandók azzal, hogy a
vámszabad terület kerítésétől számítva a legkisebb távolság három méter.
29. § A 26—27. §-ok rendelkezései nem érintik a gátakat, a
fegyveres erők vagy a szövetséges államok csapatainak létesítményeit, valamint az egyéb, jogszabályban meghatározott forgalomtechnikai berendezéseket.
Vámszabad területekre vonatkozó rendelkezések 30. § (1) Természetes személyek a vámszabad területen csak
a vámhivatal külön engedélyével lakhatnak. Az engedély
megtagadható, ha kiadása a vámérdekeket veszélyezteti.
(2) Vámszabad területen épületeket, építményeket építeni, az épületek szerkezetét jelentősen megváltoztatni
vagy azokat más célra felhasználni — a szakhatósági engedélyek sérelme nélkül — csak a vámhivatal engedélyével
lehet. Az engedély megtagadható, ha a változtatás vámérdeket veszélyeztet.
(3) Ha az építési munkálatokat vagy a változtatásokat a
vámhivatal engedélye nélkül hajtják végre, a fővámhivatal
elrendelheti az eredeti állapot visszaállítását a változtatást
végrehajtó veszélyére és költségére.
(4) A (2)—(3) bekezdésben meghatározott korlátozások nem vonatkoznak az állami, illetve önkormányzati
tulajdonban lévő épületekre és építményekre. Az érintettnek az építési terveket legkésőbb az építési munkálatok
megkezdése előtt egy hónappal be kell nyújtania a vámhivatalhoz.
31. § (1) A vámszabad terület üzemeltetőjének a vámszabad
terület szárazföldi részét — a kijelölésben meghatározottaknak megfelelően — a vám szempontjából biztonságosan kell bekerítenie.
(2) A kerítésnek legalább három méter magas, erős
dróthálóból készültnek kell lennie, amely legfeljebb négy
centiméter hosszú és széles hálószemekből áll. Ahol a
vámszabad terület két oldalán húzódó földterület nem
azonos magasságú, a kerítésnek a magasabban fekvő terület felszínétől számítva kell három méter magasnak lennie.
Ahol a kerítés vízfelülettel érintkezik, a kerítésre derékszögben egy, legalább két méter széles, a tetején őrzött,
vasból vagy bádogból készült falat vagy egy, több méter
széles dróthálórácsot kell emelni.
(3) A vámszabad terület üzemeltetőjének a vámhivatal
utasítása szerint arról is gondoskodnia kell, hogy a vámszabad terület épületeken kívüli részét úgy megvilágítsák,
hogy a vámhivatali felügyelet biztosítható legyen.
Gazdasági vámeljárásokra vonatkozó általános
rendelkezések 32. § (1) Egyedi engedélyezés során az engedélyező vámhivatalnak a kérelmet és az engedély tervezetét haladéktalanul
meg kell küldeni a Vám és Pénzügyőrség Közép-Magyarországi Regionális Parancsnokságának (a továbbiakban:
VPKMRP) a többi tagállammal való egyeztetés céljából.
Az engedélyt csak az érintett vámhatóságok hozzájárulásával lehet kiadni.
(2) Az (1) bekezdés alapján kiadott engedélyt a
VPKMRP másolati példányban tájékoztatásul közvetlenül
megküldi a többi tagállamban található, érintett vámhivatal részére.
Vámraktárakra vonatkozó rendelkezések 33. § Az átmeneti megőrzés alatt álló áruk raktározására az
A, a C vagy a D típusú vámraktár használható.
34. § (1) Vámraktárként zárt helyiségeket, illetve területet
vagy más, állandó jellegű, zárt tárolóberendezést lehet engedélyezni. Folyadékok raktározására állandó jellegű tárolóberendezést csak akkor lehet engedélyezni, ha azt az
Országos Mérésügyi Hivatal hitelesítette, és az erről szóló
okmányokat a vámhivatal részére benyújtották.
(2) Az E típusú raktár esetén raktárlétesítmény az a hely,
amelyet a raktár üzemeltetőjének gazdasági igényei szerint
esetenként raktározásra használnak. Idetartoznak a szállítóeszközök is.
35. § Az EK végrehajtási rendelet 527. cikke (2) bekezdésének a) pontjában meghatározott kiskereskedelmi értékesítés csak abban az esetben folytatható, ha az értékesítési
hely kizárólag az EK végrehajtási rendelet 236. cikke szerinti utasok számára hozzáférhető.
36. § Az engedélyező vámhatóságnak az engedélyt minden
olyan vámhivatalnak meg kell küldenie, amelynek illetékességi területén vámraktár létesítését engedélyezte.
37. § (1) Az engedélyező fővámhivatal — az ügyfél kérelmének figyelembevételével — E típusú vámraktár kivételével
a közösségi vámjogszabályok sérelme nélkül, kijelöli a raktár fekvése szerinti területileg illetékes (fő)vámhivatalt
mint felügyelő vámhivatalt.
(2) Az A típusú vámraktár esetén a vámraktározás vámeljárásra bejelentett árura vonatkozó vámárunyilatkozat
elfogadására (beléptető vámhivatal) csak a raktárlétesítmény fekvése szerint illetékes (fő)vámhivatal jelölhető ki.
A kijelölő fővámhivatal a felügyeletet ellátó vámhivatalt az
engedélyének egy másolati példányával tájékoztatja a kijelölésről. (3) Az EK végrehajtási rendelet 496. cikkének g) pontja
szerinti vámhivatalként minden esetben olyan vámhivatalt
kell kijelölni, amely egyúttal a Vámkódex 161. cikkének
(5) bekezdése szerint a kiviteli eljárást is lefolytathatja.
38. § A nem közösségi áruk az engedély eltérő rendelkezéseinek hiányában — külön jóváhagyás nélkül is — közösen
tárolhatók, ha azok az EK végrehajtási rendelet 534. cikke
(2) bekezdésének 2. albekezdése szerinti azonos áruk.
39. § (1) A Vámkódex 110. cikk alkalmazása tekintetében
indokoltnak tekinthető az ideiglenes kitárolás különösen
akkor, ha
a) a szokásos kezelést a vámraktáron kívül kell elvégezni,
b) a vámraktárt átmenetileg nem lehet használni,
c) az árukat be kell mutatni, vagy ki kell próbálni.
(2) Nem engedélyezhető az (1) bekezdés c) pontja alapján az ideiglenes kitárolás, ha az árut kiállítási vagy értékesítési területeken tartósan kiállítják, bemutatják, vagy azt
mozgó kereskedelemben kínálják.
40. § (1) A vámraktárban a készletnyilvántartásokat a szabályszerű könyvvitel alapelvei szerint kell vezetni úgy, hogy
az a készletet pontosan tükrözze, továbbá, hogy a készletnyilvántartás bármikor a raktárkészletet ellenőrző vámhatóság számára elfogadható idő alatt átlátható legyen.
A készlet pontossága elsősorban belső ellenőrzéssel biztosítható.
(2) A készletnyilvántartásoknak az EK végrehajtási rendelet 516. és 529. cikkeiben meghatározottak mellett — az
EK végrehajtási rendelet 516. cikkének 2. albekezésében
foglaltak fenntartásával — a következő adatokat kell tartalmaznia:
a) amennyiben az áru egyedileg nem azonosítható, a
csökkenéseket a fifo elv alapján mindig a legrégebben
tárolt árukkal kell összevetni,
b) az EK végrehajtási rendeletének 549., 550. és
583. cikkeiben előírt megjegyzéseket,
c) azokat a nem közösségi árukat, amelyeket a vámraktárakban aktív feldolgozási eljárás vagy átalakítási eljárás
keretében feldolgoznak vagy átalakítanak, vagy feldolgoztak és átalakítottak, amennyiben ezt a raktár üzemeltetőjének az engedélyben előírták,
d) a vámraktárakban végzett aktív feldolgozással vagy
átalakítással kapcsolatos egyszerűsített eljárás során készített dokumentumokra történő hivatkozást,
e) a pótolhatatlanul elvesztett vagy megsemmisült árumennyiségeket, hiányokat, többleteket, valamint a raktárkészlet csökkenésének vagy növekedésének egyéb eltéréseit.
(3) A D és az E típusú vámraktárak esetében a raktárnyilvántartást a vámraktár üzemeltetésének engedélyezése
során jóváhagyott, a vámellenőrzés céljára is megfelelő
számítógépes nyilvántartással kell vezetni, amelyből megállapítható a vámraktározás vámeljárás alatt álló áruk pontos vámjogi helyzete.
(4) Amennyiben közvetlen elektronikus kapcsolat biztosított a vámraktár nyilvántartásának vezetésére kötelezett és a nyilvántartás céljára szolgáló adatbázis között, az
adatbázis a vámhivatal illetékességi területén kívüli helyen
is üzemeltethető.
41. § (1) A készletnyilvántartásokat a vámhivatali felügyelet
keretén belül folyamatosan ellenőrizni kell.
(2) A felügyelő vámhivatalnak évente egyszer, az EK
végrehajtási rendelet 515. cikke szerinti leltárt kell elrendelnie. Az egyszerűsített eljárásban működő vámraktárakat legalább kétévenként utólagos ellenőrzés keretében
vizsgálni kell.
VI. A VÁMBIZTOSÍTÉK NYÚJTÁSÁRA VONATKOZÓ
RÉSZLETES SZABÁLYOK 42. §
(1) A Vtv. 46. §-ában meghatározott, készpénzben nyújtott vámbiztosíték után a vámhatóságnak kamatfizetési
kötelezettsége — ha e rendelet eltérően nem rendelkezik — nem keletkezik.
(2) Készpénzben nyújtott vámbiztosítéknak minősül
minden olyan egyedileg azonosított összeg, amely a vámhatóság rendelkezése alatt áll, és vámtartozás fedezetére
különítettek el. A vámletétként befizetett összeg akkor
kerül a vámhatóság rendelkezése alá, ha azt a vámletét
számlán jóváírták. Az egyedileg nem azonosított, továbbá
a felszabadított összegekkel az adós szabadon rendelkezhet. Amennyiben a szabad rendelkezés alatt álló vámletét
visszautalását a befizető kéri, azt a vámhatóságnak a kérelem benyújtásától számított tizenöt napon belül kell teljesítenie. Tizenöt napon túli visszafizetés esetén a vámhatóság kamatot köteles fizetni.
(3) Amennyiben a készpénzben nyújtott biztosíték kapcsán maradványösszeg keletkezik, akkor annak további
elszámolását csak ugyanannál a vámhivatalnál lehet kezdeményezni. (4) Amennyiben a tartozás megfizetésének biztosítása a
központi vámletét számlára befizetett készpénzes vámbiztosíték formájában történt, úgy a vám és a nem közösségi
adók és díjak kiegyenlítésére jogcímenként e letét terhére
kerül sor.
(5) A vámletét egyedi azonosításául az arról szóló okmány Közlemény rovatában feltüntetett vámnyilvántartási
szám (a továbbiakban: VPID szám) szolgál.
43. § (1) Kezességet az vállalhat, aki rendelkezik VPID számmal és a vámhatóság által a (3) bekezdésben meghatározott feltételekkel kiadott érvényes kezességvállalási engedéllyel.
(2) A kezességvállalási engedély kiadására a 17. számú
Vámhivatal az illetékes.
(3) A vámhatóság az engedélyt annak a kérelmezőnek
adja ki, aki
a) megbízható vámadós,
b) biztosítékot nyújt bankgarancia, biztosítási szerző
dés alapján kiállított kötelezvény (a továbbiakban: biztosítói kötelezvény) vagy készpénz formájában, és
c) kérelméhez csatolja a társaság képviseletére jogosult
személy(ek) aláírási címpéldányát.
44. § (1) Az engedélyben meg kell határozni — a nyújtott
biztosítékkal összhangban — a kezességgel összességében
vállalható legmagasabb összeghatárt, valamint az engedély
érvényességi idejét. A vámhatóság az engedély kiadásának
feltételeit bármikor vizsgálhatja, de évente egyszer köteles
azt ellenőrizni.
(2) A vámhatóság megtagadhatja az engedély megadását, ha az engedély kiadása vámérdeket veszélyeztet.
45. § (1) Kezességet csak írásban, ideértve a telefaxot is, az
1. számú mellékletben meghatározott kezességi nyilatkozattal lehet vállalni. A telefaxon adott kezességi nyilatkozat esetén az okmány eredeti példányát a vámhivatal részére három napon belül igazoltan el kell juttatni.
(2) A kezességi nyilatkozatot csak abban az esetben
lehet elfogadni, ha azt a 43. § (3) bekezdés c) pontjában
meghatározott személy aláírta, továbbá a kezességi engedélyben meghatározott és a terheléssel csökkentett összeghatár nem kerül átlépésre.
46. § (1) Amennyiben a kezességi nyilatkozatot a vámhivatal
elfogadja, azt bevonja, és a kezességvállalási engedélyhez
nyújtott biztosítékból a kezességi nyilatkozatban vállalt
összeget elkülönítetten kezeli.
(2) Ha a vámkódex 199. cikke (1) bekezdésében meghatározott esetek valamelyike bekövetkezik, a vámhivatal
felszabadítja a kezességi nyilatkozat alapján elkülönített
összeget, és a kezességi nyilatkozat ügyfél példányát a vámhivatal záradékával késedelem nélkül visszaadja a kezességet nyújtónak.
(3) A kezességi nyilatkozatot vissza kell adni, ha ugyanaz, vagy egy másik kezes a nyilatkozatával új kötelezettségi
viszonyt alapoz meg, és a kezes kifejezetten megerősíti,
hogy azért a tartozásért is helyt áll, amely a kötelezettségi
viszony kezdetén is fennállt.
(4) A kezesség felmondása esetén a nyilatkozatot akkor
kell visszaadni, ha a biztosíték nyújtására kötelezett új
biztosítékot nyújt vagy a (2) bekezdésben meghatározott
eset bekövetkezik.
47. § A vámkódex 199. cikkében foglaltak sérelme nélkül, a
jövedéki adóra nyújtott biztosítékrész akkor szabadítható
fel, ha a jövedéki terméket adóraktárba igazoltan betárolták, vagy adómentes felhasználó üzemében, raktárában
igazoltan átvették.
48. § (1) A TC32 Egyedi garanciajegy kibocsátására vonatkozó engedélyhez benyújtott kezességvállalási okmányt az
engedélyező vámhivatal akkor fogadja el, ha a kérelmező:
a) egy időben legalább 3000 darab egyedi garanciajegyet kíván kibocsátani a közösségi/egységes árutovábbítási
eljáráshoz való felhasználásra, és
b) az egy időben biztosítani vállalt tartozás 52-ed részére a Közösségben bejegyzett bank vagy biztosító kötelezettségvállalását bemutatja.
(2) Az engedélyt kiadó vámhivatal korlátozhatja az egy
időben felhasználható TC32 Egyedi garanciajegyek számát.
49. § A bankgaranciának és a biztosítói kötelezvénynek a lejárata az okmányon megjelölt végső időpontot követő hatvan nap, kedvezményes elbánás igénye esetén fizetett vámteher különbözet biztosítása esetén tíz hónap, a vámérték
vizsgálatánál a vámteher biztosítása esetén tizenkét hónap.
A garanciát vállaló a lejáraton belül benyújtott és a garancia kezdő és végső időpontja között keletkezett fizetési
kötelezettségekről szóló igénybejelentéseket fogadja el.
50. § (1) A vámhatóság csak olyan vámbiztosítékot fogad el,
amely a felmerült vagy felmerülő vám és a Vtv. 1. §-a
(3) bekezdésének 12. pontja szerinti nem közösségi adó és
díjtartozás összegére — kivéve a Vtv. 48. §-ának
(2)—(3) bekezdésében foglalt eseteket — maradéktalanul
fedezetet nyújt.
(2) A vámhatóság az általa elfogadott vámbiztosítékoknak a vámjogszabályokban foglalt célok biztosítása érdekében köteles olyan ellenőrzési rendszert működtetni,
amely a biztosítéknyújtás és felszabadítás folyamatát
kezeli.
VII. KÖZVETLEN KÖZÖSSÉGI BEVÉTELI
SZÁMLÁK, VALAMINT A VÁMHATÓSÁG ÁLTAL
VEZETETT BEVÉTELI SZÁMLÁK
NYILVÁNTARTÁSÁNAK RÉSZLETES SZABÁLYAI 51. §
(1) A vámhatóságnál nyilvántartott, de téves bevételi
számlára és/vagy azonosíthatatlanul — ideértve a túlfizetést is — történt befizetést addig meg nem fizetettnek kell
tekinteni, ameddig a vámadós a tartozást előíró vámhatóságtól a befizetés számlák közötti átvezetését és/vagy azonosítását nem kéri, függetlenül attól, hogy a fizetés egyébként határidőben történt. Ez esetben a vámhatóság az adós
rendelkezése alapján a számlák közötti átvezetésről
és/vagy azonosításról kamatmentesen intézkedik.
(2) Amennyiben előírás nélküli téves befizetés történt,
úgy a befizető kérelmére a befizető székhelye szerint illetékes fővámhivatal intézkedik a visszautalás iránt. Magyarországi székhely hiányában a kérelem elbírálására a
17. számú Vámhivatal illetékes.
(3) A tíz euro vagy azt meghaladó túlfizetés esetén, vagy
ha a befizetési bizonylatból nem állapítható meg a befizetés
rendeltetése, kérelemre a számlavezető vámszerv a fennmaradó összeget köteles elszámolni a vámadós korábbi
tartozásaira. Először a vámot, majd a nem közösségi adót
és díjat és egyéb kötelező befizetést számolja el.
(4) A vámhivatal által kiszabott, illetve visszautalandó,
jogcímenként kis összegű, tíz euronál kevesebb vámot,
nem közösségi adót és díjat nem kell megfizetni, illetve
visszafizetni. Az így meg nem fizetett összeget a vámigazgatási eljárással egyidejűleg törölni kell, a vissza nem térítendő összeget pedig bevételként köteles elszámolni a
vámhivatal. Nem kell megfizetni továbbá, illetve visszafizetni azt a tíz euro alatti, nem közösségi adó- és díjkülön
bözetet, valamint visszafizetni azt a tíz euro alatti vám
túlfizetést, amely az egy határozatban kiszabott és megfizetett összeg különbségéből keletkezett. Az így keletkezett tartozást a vámhivatal utólag törli, a túlfizetést pedig
a számlavezető vámszerv köteles bevételként adónemenként belső bizonylattal előírni és elszámolni. A vámtartozás különbözetét akkor is meg kell fizetni, ha az tíz euronál
kevesebb.
(5) Az (1)—(2) bekezdés alapján a pénzösszeg visszafizetését a vámhatóság a kérelem benyújtásától számított
harminc napon belül kamatmentesen teljesítheti.
(6) A végrehajtásból vagy az áru értékesítéséből befolyt
összeget a (3) bekezdésben foglaltak alkalmazásával kell
elszámolni a vámadós tartozásaira.
(7) A vámhivatal megkövetelheti, hogy a vám és nem
közösségi adók és díjak megfizetését az adós — a pénzforgalmi bizonylat eredeti példányának bemutatásával — igazolja.
(8) A vám, valamint a nem közösségi adók és díjak
megfizetésére szolgáló és azt igazoló okmányoknak a pénzforgalomról szóló külön jogszabályban meghatározott
adatokon túl, tartalmazniuk kell a vámadós:
a) VPID számát, adószámát vagy adóazonosító jelét,
külföldi személy esetében a személyi okmány számát,
b) a terhelendő számla számát,
c) az átvevő hitelintézet adatait,
d) a vámszervezet központi szerve bevételi számlaszá
mát,
e) a fizetendő összeget,
f) a befizetés vagy terhelés dátumát, valamint
g) a fizetési kötelezettséget megállapító határozat szá
mát. (9) A befizetési bizonylatnak nem kell tartalmaznia a
(8) bekezdés e) és g) pontjában foglalt adatokat, ha a halasztott vámfizetésről szóló engedélye — az ügyfél kérelmére — az összevont fizetés lehetőségét tartalmazza.
(10) A számlavezető vámszerv a vámadós javára keletkezett visszafizetéseket csak a nála bejelentett bankszámlákra, vagy bankszámlával nem rendelkező személy esetén
annak bejelentett lakcímére utalhatja vissza.
52. § (1) A vámhatóság által kezelt államháztartási bevételi
számlák felsorolását a 2. számú melléklet tartalmazza.
(2) A vámhatóság által kezelt államháztartási bevételi
számlák kettős könyvvitelét biztosító számlarendet a számlavezető szervek részére — a számvitelről szóló 2000. évi
C. törvény 161. §-a értelmében, valamint az államháztartás
szervezetei beszámolási és könyvvezetési kötelezettségének sajátosságairól szóló 249/2000. (XII. 24.) Korm. rendelet figyelembevételével — az országos parancsnok utasításban határozza meg.
(3) A vámhatóság szervei az általuk kezelt bevételi számlák vezetését, valamint a beszámolási kötelezettségüket a
számlarend alapján végzik.
(4) A Vám- és Pénzügyőrség Számlavezető Parancsnokságának az államháztartási bevételi számlák forgalmáról
a) havonta pénzforgalmi jelentést,
b) negyedévenként főkönyvi kivonatot,
c) az év végi zárást követően főkönyvi kivonatot, záró
mérleget és a kintlévőségekről a főkönyvi kivonattal egyező adósleltárt
kell készíteni a számviteli törvényben meghatározott szabályok szerint.
53. § (1) Az ügyfél a folyószámlán található rendezetlen tételeinek egyeztetése érdekében két példányban a 3. számú
melléklet szerinti Korrekciós Bizonylatot köteles benyújtani a vámhatósághoz. A benyújtott Korrekciós Bizonylat a
számla feletti rendelkezésnek minősül.
(2) A vámhatóság a számla rendezésének elvégzése után
a Korrekciós Bizonylatot igazolja, és annak egyik példányát az ügyfélnek visszaküldi.
54. § A közölt vámösszeg és nem közösségi adók és díjak
megfizetésének időpontja az a nap, amikor a teljes összeg
az előírásnak megfelelően a Vám- és Pénzügyőrség által
kezelt államháztartási számlán jóváírásra került. A pénzintézet és a Vám- és Pénzügyőrség megállapodást köthet a
készpénzben megfizetett vámbiztosíték, a vám és a nem
közösségi adók és díjak Magyar Államkincstáron át történő összevont átutalás teljesítéséről.
VIII. A HITELKAMAT FELSZÁMÍTÁSÁNAK
RÉSZLETES SZABÁLYAI 55. §
(1) A hitelkamat felszámításának módszere fizetéshalasztás esetén: Fizetendő kamat =
fizetéshalasztásban részesített tőke
× jegybanki alapkamat × napok száma
100× 365 A hitelkamat számításánál, a Vtv. 55. §-ának (1) bekezdése alapján, a felszámítás napján érvényes jegybanki alapkamatot kell figyelembe venni.
(2) A hitelkamat felszámításának módszere részletfizetés esetén megegyezik az (1) bekezdésben foglalttal azzal
az eltéréssel, hogy a fizetendő kamat összegét — a részletek
gyakoriságától függően — havi vagy negyedéves időtartamokra előre külön-külön kell megállapítani úgy, hogy a
részletfizetésben részesített tőke összege a második részlettől kezdődően a korábban fizetett tőke összegével csökken, a napok száma pedig havi törlesztésnél a hónap napjainak számával, negyedéves törlesztésnél a negyedév
napjainak számával egyezik meg.
(3) A felszámított hitelkamatot a tőke törlesztésével
egyidejűleg kell teljesíteni. Amennyiben az adós a kedvezmény feltételeit vagy az esedékes részletek befizetését nem
teljesíti, a kedvezmény érvényét veszti, és a tartozás járulékaival együtt egy összegben azonnal esedékessé válik.
56. § (1) A hitelkamat felszámításának mellőzésére akkor kerülhet sor, ha annak megfizetése a kérelmező tevékenységének folyamatosságát súlyosan veszélyeztetné.
(2) A kérelmező a tevékenysége folyamatosságának súlyos veszélyeztetése vizsgálatához köteles benyújtani
a) a tárgyévet megelőző három évre vonatkozó auditált
mérleget a mérlegbeszámolóval,
b) a tárgyévre vonatkozó kimutatást a szállító- és vevőállományról, az egyéb befektetésekről és részesedésekről,
a megelőző három évre vonatkozó vagyonváltozásáról,
c) a 30, 60 és 90 napos, továbbá a folyamatban lévő
peresített követelésállomány kimutatását,
d) igazolást arra vonatkozóan, hogy adó-, társadalombiztosítási és helyi adó tartozása nincs, amennyiben van,
a tartozások átütemezéséről szóló megállapodást,
e) nyilatkozatot arra vonatkozóan, hogy folyik-e a
kérelmező ellen csőd-, felszámolási vagy végelszámolási
eljárás.
(3) A természetes személy szociális nehézségének vizsgálatához az illetékes vámhatóság a kérelemben felhozott
indokok igazolására szólítja fel az adóst, és a szociális
körülmények feltárása érdekében megkeresheti az illetékes helyi önkormányzatot.
IX. SZEMLEDÍJ ÉS EGYÉB DÍJAK 57. § (1) A közúti járművek és szállítótartályok vámzár alatt
történő nemzetközi árufuvarozásra való alkalmassági vizsgálatáért — a vizsgálat eredményétől függetlenül — járművenként, illetve a szállítótartályok esetében típusbizonyítványonként 10 500 forint vizsgálati díjat kell a vizsgálatot
végző vámhivatalnál fizetni. A Honvédelmi Minisztérium,
a Magyar Honvédség, a NATO és a NATO békepartner
tagországok haderőinek tulajdonában lévő járművekre és
szállító tartályokra, valamint a katonai árukat szállító polgári járművekre és szállítótartályokra nem kell vizsgálati
díjat fizetni, ha a nemzetközi árufuvarozás a vámeljárás
során alkalmazandó NATO okmányok köréről, alkalmazásáról, valamint kibocsátásuk eljárási szabályairól szóló
15/2000. (IV. 14.) PM—HM együttes rendeletben meghatározott okmányok alapján történik.
(2) Az áru kérelemre végzett kísérése esetén a tényleges
költséget, de legalább óránként és a hivatalos kíséretet
végző személyenként 3500 forint díjat kell fizetni.
(3) A vámszervezet vámlaboratóriuma által az ügyfél
kérelmére végzett laboratóriumi vizsgálat díja az elvégzett
vizsgálat költsége, amelyet a vizsgálatot kérő a többi költségtől elkülönítve köteles átutalni. A tényleges költséget
kell megfizetni akkor is, ha a vámkezelést kérő a vámhivatal felszólítására nem nyújtja be az analízis bizonyítványt,
és emiatt a vizsgálatot a vámhivatal végezteti el. A díjakat
az érintett a vámlaboratórium által kiállított számla alapján köteles megfizetni. A vizsgálati díj összege a Vám- és
Pénzügyőrség Vegyvizsgáló Intézete által vagy annak megbízása alapján elvégzett vizsgálat költsége. A Vám- és
Pénzügyőrség Vegyvizsgáló Intézetének vizsgálati díjait a
Vám- és Pénzügyőrség tájékoztatóban teszi közzé.
(4) A II. típusú vámudvar és a házi szemle helyén végzett
vámhivatali eljárásért szemledíjat kell fizetni. A szemledíjat az köteles megfizetni, aki az eljárást kérte. A kérelmezőnek, illetőleg közvetlen képviselőjének fel nem róható
akadály következtében előállott várakozás vagy meghiúsult eljárás esetén szemledíjat nem kell fizetni.
(5) A szemledíjak összege: 1. a munkaszüneti napon, heti pihenőnapon
(szabadnapon) végzett vámkezelés esetén
4500 forint,
2. a II. típusú vámudvaron végzett szolgálat ellátása
esetén a megkezdett nyolc és fél órai szolgálat
térítéseként személyenként 10 000 forint,
3. a vámhivatal hivatalos idején belül eseti háziszemle keretében végzett vámkezelés esetében
szemlekérelmenként 4000 forint,
4. a rendszeres háziszemle díja munkanaponként
minimum három óra szolgálatra személyenként
5000 forint, továbbá megkezdett óránként
2000 forint,
5. munkanapon, a vámhivatal hivatalos idején túl
végzett vámkezelés esetében a 3. alpontban említett szemledíj, továbbá megkezdett óránként
2000 forint,
(6) Az e §-ban meghatározott díjakat — a (3) bekezdésben meghatározott díjak kivételével — a vámhatóság
külön határozattal szabja ki. Az államháztartási törvény
hatálya alá tartozó szerv esetén a díjak megfizetésére a
kincstári elszámolásra vonatkozó szabályozást kell figye
lembe venni a 15 munkanapon belül tett intézkedés igazolásának kötelezettségével.
(7) Ha a vámhivatal hivatalos helyén kívüli helyre kért
eljárás a kérelmezőnek vagy közvetlen képviselőjének felróhatóan elmarad, vagy egy órát meghaladó várakozás után
kezdhető meg, illetőleg folytatható, külön jogszabályban
meghatározott kiküldetési költséget és felemelt szemledíjat kell fizetni. A felemelt szemledíj összege a várakozás
minden megkezdett órája után 5000 forint. Meghiúsult
eljárás esetében a felmerült kiküldetési költséget és a
szemledíjat akkor is meg kell fizetni, ha az egy órát nem
haladja meg. Meghiúsult eljárásnak kell tekinteni különösen, ha a kért eljárás az áru vagy fuvareszköz (szállítóeszköz) hiánya miatt nem végezhető el.
(8) A szemledíj megfizetését a szemlebejelentés ügyfélpéldányán igazolni kell. Meghiúsult eljáráskor — amenynyiben a szemledíj összegét az ügyfél vitatja — az esetről
jegyzőkönyvet kell készíteni, amelynek tartalmaznia kell a
szemle elmaradásának okát és a várakozás idejét. A szemledíj összegéről a jegyzőkönyv alapján a vámhivatal határozattal dönt.
(9) Az export-visszatérítésben részesülő mezőgazdasági
termékek körében a visszatérítésben vagy egyéb támogatásban részesülő mezőgazdasági termékek kivitele során
végzett ellenőrzésről szóló 386/90/EGK rendelet alapján a
helyszínen elvégzett fizikai ellenőrzés után 4000 forint
szemledíjat kell fizetni, melyet a vámhatóság külön határozattal szab ki. A szemledíjat az köteles megfizetni, aki a
mezőgazdasági terméke után járó export-visszatérítési
rendszer alkalmazása közös részletes szabályainak megállapításáról szóló 800/1999/EK rendelet (a továbbiakban:
800/1999/EK rendelet) 5. cikk (7) bekezdés szerint a berakodást bejelentette. A fizikai ellenőrzést követően a
helyszínen elvégzett vámeljárás után külön szemledíjat
fizetni nem kell.
(10) Ha a fizikai ellenőrzés a bejelentőnek felróhatóan
elmarad, vagy egy órát meghaladó várakozás után kezdhető
meg, illetőleg folytatható, a (7) bekezdésben előírt kiküldetési költséget és felemelt szemledíjat kell fizetni a (8) bekezdésben szabályozott eljárás lefolytatása mellett. A bejelentőnek fel nem róható akadály következtében meghiúsult eljárás esetén szemledíjat nem kell fizetni.
(11) Az ideiglenesen megnyitott határátkelőhelyen teljesített vámszolgálatért fizetendő díj mértékét külön jogszabály tartalmazza.
(12) A szemlebejelentés mintáját a 4. számú melléklet
tartalmazza.
58. § (1) A vámhatóság által üzemeltetett vámraktárban
raktározott áruk raktározásáért fizetendő díja:
a) talált áruk esetén megkezdett 100 kg-onként és
naponként 1000 forint,
b) utasok által letétbe helyezett, illetve visszatartott
áruk esetében — súlyukra és darabszámukra tekintet nélkül — megkezdett naponként 2000 forint,
c) ha az adós az áru után az esedékes vámtartozást
határidőre nem fizette meg, akkor megkezdett 100 kg-onként és naponként 2000 forint,
d) az a)—c) pontokban nem említett tárolás esetén
megkezdett 100 kg-onként és naponként 1000 forint.
(2) Az (1) bekezdésében meghatározott díjat akkor kell
a vámtartozással egyidejűleg megfizetni vagy elszámolni,
ha a vámhatóság által üzemeltetett raktárból való kitárolás
szabadforgalomba bocsátással történik, vagy ha az árut a
vámhatóság értékesíti. Amennyiben az árunak a vámhatóság által üzemeltetett raktárból való kitárolása olyan vámeljárásban történik, amely vámfizetéssel nem jár, a raktárdíjat az árunak a vámhatóság által üzemeltetett raktárból
való kitárolása előtt meg kell fizetni.
(3) Amennyiben a közvetlen vámfelügyelet alá vételre a
szellemi tulajdonjogok védelme érdekében került sor, a tárolás során felmerült raktározási díjat az áru felett rendelkezésre jogosultnak kell kiszabni, ha szellemi tulajdonjogok megsértése miatt a bíróság a rendelkezésre jogosultat elmarasztalta, vagy a szellemi tulajdonjog jogosultjával
peren kívül egyezséget kötött. Egyéb esetben a raktárdíjat
a közvetlen vámfelügyelet alá vételt kérő részére kell kiszabni.
(4) Mentesek a raktárdíj fizetési kötelezettsége alól a
kizárólag a vámhatóság által üzemeltetett raktárban raktározott alábbi áruk:
a) az államnak ellenszolgáltatás nélkül felajánlott és
elfogadott áruk a felajánlás napjától,
b) a lefoglalt áruk,
c) a lefoglalt, de az elkobzás mellőzésével kiadni ren
delt áruk a kiadást elrendelő jogerős határozat kézbesítését követő 15 napig, illetve a jogerős határozatban megállapított teljesítési határidő elteltét követő napig,
d) a talált és elhagyott áruk addig a napig, ameddig azok
tulajdonjogát nem igazolják,
e) a nem kereskedelmi jellegű áru forgalmában behozott áruk a beraktározás napjától számított tizenötödik
napig, illetve, ha a kért vámeljáráshoz engedély szükséges
— és az engedély iránti kérelmet legkésőbb a belépést
követő két munkanapon belül benyújtották —, az engedély
vagy annak elutasítása keltétől számított nyolcadik napig,
f) a bíróság, illetve más hatóság által elkobzott, karitatív célra felajánlott áruk a vonatkozó törvényben meghatározott ideig.
A c) pont alkalmazásában a kiadást elrendelő jogerős
határozat kézbesítés időpontjának minősül — az ügyfél
ellenkező tartalmú igazolása hiányában — a keletbélyegzőn szereplő dátumtól számított ötödik nap.
(5) A kötelező felvilágosítás kiadása ingyenes, a kérelmezőnek azonban meg kell téríteni a vámhatóság részére
a határozat kiadásával kapcsolatos költségeket, így különösen a laboratóriumi vizsgálattal, az árura vonatkozó
szakértői véleménnyel és az áruminta visszaküldésével
kapcsolatos igazoltan felmerült költségeket, az 57. §
(3) bekezdésében foglaltak figyelembevételével.
(6) A Vám- és Pénzügyőrség által kezelt elektronikus
adatbázisokban tárolt közérdekű adatok költségtérítés,
illetve az adatbázisok felépítését leíró műszaki információkat tartalmazó dokumentációk díjazás ellenében
— figyelembe véve az adat- és titokvédelmi jogszabályok
rendelkezéseit — hozzáférhetők. A rendszeres információszolgáltatás a Vám- és Pénzügyőrséggel kötött külön szerződés alapján, díjazás ellenében lehetséges. A hozzáférhetővé tett adatok, valamint műszaki dokumentációk körét,
illetve az eseti adat- és információszolgáltatás ellenértékét
az országos parancsnok tájékoztatóban teszi közzé.
A rendszeres adat- és információszolgáltatás esetén fizetendő ellenérték mértékét a vonatkozó ,,általános szerződési feltételek’’ határozza meg.
X. EGYSZERŰSÍTETT VÁMELJÁRÁSOK 59. § (1) Az EK végrehajtási rendeletének 254—259. cikkeiben maghatározott hiányos árunyilatkozattal kért egyszerűsített eljárást az árunyilatkozat elfogadásával engedélyezi a vámhivatal.
(2) Gazdasági vámeljárások esetében az egyszerűsített
vámeljárásra vonatkozó engedélyt is az az illetékes fővámhivatal adja ki, amelyik a gazdasági vámeljárást engedélyezte.
Egyszerűsített vámeljárás nem engedélyezhető az olyan
áruk esetében, amelyek az export-visszatérítési rendszer
keretében kerülnek kivitelre.
60. § (1) Az egyszerűsített eljárás engedélyese az engedélyező
által — az EK végrehajtási rendelet 266. cikke (3) bekezdésében foglaltak fenntartásával — jóváhagyott, a vámellenőrzés céljára is megfelelő nyilvántartást köteles vezetni, amelyből megállapíthatók az egyszerűsített eljárás alatt
álló áruk adatai.
(2) A nyilvántartásnak a következő adatokat kell tartalmaznia:
a) az engedély számát, az engedélyező fővámhivatal
nevét, az egyszerűsített eljárás formáit és az engedélyezett
vámeljárás(ok) megnevezését,
b) az engedélyes, megbízó nevét, címét, VPID számát,
telephelyét vagy az eljárás végzésére a vámhivatal által
engedélyezett egyéb helyet,
c) a nyilvántartás sorszámát,
d) az egyszerűsített árunyilatkozat azonosítószámát és
az árukiadásának dátumát,
e) az esetleges megelőző vámeljárás azonosítószámát,
f) az árunyilatkozat 31., 33., 36., 37., 38. és 47. rovatában
lévő adatokat, továbbá az áru értékét devizában és forint
ban, az áru cikkszámát, különös mértékegységben kifejezett mennyiségét, vámtartozás összegét jogcímenként,
g) az egyszerűsített vámeljárást lezáró vámigazgatási
eljárás azonosító- vagy tételszámát, vámfizetéssel járó
vámeljárás esetén a pénzügyi teljesítés adatait,
h) az egyszerűsített árunyilatkozathoz, valamint a vámeljárást lezáró vámigazgatási eljáráshoz tartozó egyéb
okmányok megnevezését, azonosítószámát és dátumát,
továbbá a tiltó, korlátozó rendelkezések betartására vonatkozó okmány esetén, a fenti adatokon túl annak érvényességét, valamint a felhasznált mennyiséget és/vagy értéket
és a maradványt,
i) minden egyéb adatot, amely az áruk azonosításához
szükséges lehet.
(3) A nyilvántartást az engedélyesnél hozzáférhetővé
kell tenni a felügyeletet ellátó vámhivatal számára.
(4) Az egyszerűsített eljárás engedélyese a fővámhivatal
által — az engedélyezés során jóváhagyott — a vámellenőrzés céljára is megfelelő számítógépes nyilvántartást köteles
vezetni, amelyből megállapíthatók az egyszerűsített vámeljárás alatt álló áru adatai.
61. § Az engedélyes haladéktalanul közölni köteles az engedélyezővel az engedélyezési feltételekben bekövetkezett
változásokat. Az engedélyező az engedélyezési feltételek
meglétét megvizsgálja, és ennek megfelelően dönt a tevékenységi engedély módosításáról.
62. § Az egyszerűsített vámeljárások alkalmazása szempontjából az engedélyben előírt kötelezettségek súlyos megszegésének minősül, ha
a) az engedélyes az egyszerűsített vámeljárás alatt álló
közösségi/nem közösségi áruk tekintetében nem vezeti az
előírt nyilvántartásokat,
b) a nyilvántartás adattartalmát olyan hiányosan vezeti,
amely alapján nem ellenőrizhetők az egyszerűsített vámeljárás alatt álló közösségi/nem közösségi áruk,
c) az engedélyes a vámhivatal felszólítása ellenére a
nyilvántartásában észlelt — a b) ponton kívüli — hiányosságot nem szüntette meg. Ilyen hiányosságnak tekinthető
a nyilvánvaló tévedés, így különösen a név- vagy számelírás,
a számítási hiba,
d) elszámolási kötelezettségének a vámhivatal által
előírt határidőn belül nem tesz eleget.
63. § (1) A D típusú vámraktár raktárnyilvántartásának a szabad forgalom számára történő helyi vámkezelési adatokat
is értelemszerűen tartalmaznia kell.
(2) Nem kell külön nyilvántartást vezetni az egyszerűsített eljárás céljára, ha a raktárnyilvántartás az egyszerűsített eljárásban meghatározott adatokat maradéktalanul
tartalmazza.
64. § Az egyszerűsített vámeljárásoknak a nyilvántartásai az
engedélyben meghatározott telephelyeken, illetve jóváhagyott egyéb helyeken külön-külön is vezethetők. A kiegészítő árunyilatkozatot és mellékleteit több helyen vezetett nyilvántartás esetén nyilvántartásonként vagy összesítve kell benyújtani.
XI. ADATFELDOLGOZÁSI TECHNIKA
ALKALMAZÁSÁHOZ SZÜKSÉGES FELTÉTELEK 65. §
(1) A vámkódex 43. cikke alapján az áru vám elé állítása
— az elektronikus vám elé állítás kivételével — legkésőbb
az érkezést követő első munkanapon gyűjtő árunyilatkozat
benyújtásával történik. A nemzetközi vámokmány vagy az
EV másolata gyűjtő árunyilatkozatnak minősül. A gyűjtő
árunyilatkozat mintáját — a vámkódex 49. cikke (1) bekezdésében foglaltak alapján — az országos parancsnokság
tájékoztatóban teszi közzé. A vámhivatal a kereskedelmi
vagy hivatalos okmány gyűjtő árunyilatkozatként történő
benyújtását annak elfogadásával engedélyezi.
(2) Az EK végrehajtási rendelet 183. cikkének (4) bekezdése alapján a vám elé állítás elektronikus úton is teljesíthető a 17. számú Vámhivatal engedélyével. Ebben az
esetben a szállítóeszköz felszabadításához, illetve a kiviteli
vámeljáráshoz a nyilvántartásba vételi tételszámot és a
berakási engedélyt elektronikus formában adja meg a vámhivatal.
(3) A 17. számú Vámhivatal elektronikus vám elé állítást annak engedélyez, aki
a) engedélyezett címzetti/feladói engedéllyel rendelkezik, vagy b) normál eljárás keretében az Új Számítógépesített
Árutovábbítási Rendszer (a továbbiakban: NCTS) rendelkezéseit alkalmazó indító és/vagy rendeltetési vámhivatalhoz árutovábbítási nyilatkozatai benyújtására adatfeldolgozási technikát kíván alkalmazni, vagy
c) egyszerűsített vámeljárási engedéllyel rendelkezik. (4) Az elektronikus vám elé állításra — a 66. § (6) bekezdése kivételével — a vámhivatal automatikusan és
folyamatosan, elektronikus formában közli döntését.
(5) Az NCTS rendelkezései szerint végrehajtott eljárások kivételével, amennyiben a vámhivatal az elektronikus
vám elé állításra adott válaszában:
a) nem ad engedélyt az áru szállítóeszközből történő
kirakására, vagy az abba történő berakására, ezeket a mű
veleteket csak a vámhatóság közreműködésével, a vámhivatal hivatalos helyén vagy házi szemle tartásával lehet
elvégezni,
b) az áru szállítóeszközből való kirakását, illetve berakását vámfelügyelet mellett engedélyezi, az áru a szállítóeszközből a bejelentésre adott elektronikus válaszüzenettől számított, munkanapokon 8—16.30 óra között 3 óra,
egyébként 6 óra elteltével a vámhivatal jelenléte nélkül is
kirakható, illetve berakható, ha ez idő alatt a vámhatóság
az ellenőrzés elvégzésére nem jelent meg.
(6) Az elektronikus vám elé állításra adott engedélyt
vissza kell vonni, ha:
a) az engedélyes a tevékenységét az engedély kiadásától
számított 6 hónapon belül nem kezdi meg, vagy tevékenységét rendszeresen — legalább heti egy alkalommal — nem
gyakorolja,
b) az engedélyezés feltételei már nem állnak fenn,
továbbá
c) az engedélyes jogszabályi kötelezettségeinek a vámhatóság figyelmeztetését követően ismételten nem tesz
eleget.
(7) Az az engedélyes, akitől a vámhatóság a (6) bekezdés
c) pontja alapján vonta vissza az engedélyt, az engedély
visszavonásától számított 12 hónapon belül újabb engedélyt e tevékenységre nem kaphat.
66. § (1) Az elektronikus vám elé állítás az áru bemutatását,
valamint a fuvarokmányok és egyéb kísérő okmányok benyújtását megelőzően történhet. Az elektronikus vám elé
állítás engedélyezése nem mentesíti az ügyfelet a vámeljárások során meghatározott kötelezettségei teljesítése alól,
hanem az engedélyben meghatározott időbeni eltérést teszi lehetővé.
(2) Az engedélyezett címzetti/feladói tevékenység kizárólag elektronikus vám elé állítási engedély birtokában
folytatható.
(3) A vámhivatal a szállítóeszközből történő kirakási
vagy a szállítóeszközbe történő berakási engedélyt az elektronikus bejelentésre adott elektronikus válaszában adja
meg. Az elektronikus vám elé állítás során a ki- vagy berakási engedélyt a vámhivatal a rendelkezésére álló adatbázisában tárolt törzsadatok alapján — a (7) bekezdésben
szabályozott esetek kivételével — automatikusan és folyamatosan adja meg.
(4) Az elektronikus vám elé állítás engedélyezését követő gyakorlásának feltételei az EK végrehajtási rendelet
183. cikk (4) bekezdésében foglaltak alkalmazásában:
a) az áruk további vámkezeléséig elkülönített helyen
történő tároláshoz szükséges raktár vagy tároló terület,
b) a rendszer üzemeltetéséhez szükséges technikai feltételek, c) igazoltan jogtiszta és a vámhatóság által bevizsgált
szoftverek
biztosítását jelentik. (5) Az elektronikus vám elé állítás engedélyesének:
a) elektronikus üzenetében meg kell adnia a külön
engedélyben jóváhagyott tárolási hely pontos adatait, ahol
az átmeneti megőrzés alatt álló árut tárolja, vagy ahol a
kivitelre kerülő áru szállítóeszközre történő berakását
végezte, és
b) a vonatkozó okmányokat legkésőbb az elektronikus
vám elé állítás napját követő hét első munkanapján át kell
adnia a területileg illetékes vámhivatalnak, valamint
c) a szállítóeszköz kirakása vagy berakása során tapasztalt eltérésekről haladéktalanul értesítenie kell a területileg illetékes vámhivatalt, és a vámhivatal intézkedéséig a
szállítmányt változatlan állapotban kell megőriznie,
d) a vámhivatal elektronikus válaszát ki kell nyomtatnia és az okmányok mellékleteként kell kezelnie.
(6) Amennyiben az érintett vámhivatal alkalmazza az
NCTS-ben foglaltakat, úgy
a) az engedélyezett címzetti/feladói tevékenység kizárólag a Külső Kommunikációs Központra vonatkozó
elektronikus vám elé állítási engedély birtokában folytatható, vagy
b) normál eljárásban az árutovábbítási nyilatkozat,
illetve az érkezési bejelentés elektronikus adatainak továbbítása a vámhatóság részére a Külső Kommunikációs Központra vonatkozó elektronikus vám elé állítási engedély
birtokában tehető meg.
(7) A vámhatóságnak fel nem róható okból bekövetkező
üzemszünet esetére vonatkozó eljárási rendet az engedélyező vámhatóság a kiadott engedélyben szabályozza.
(8) Az NCTS-ben foglaltak alkalmazása esetében a normál eljárásban minden esetben, az egyszerűsített eljárásban csak a Rakományjegyzék alkalmazása során a ki- vagy
berakási engedélyt a vámhivatal nem automatikusan adja
meg.
(9) A (6) bekezdés b) pontjában meghatározott engedélyes:
a) indítványozhatja, hogy az áruvizsgálat a felügyeletet
ellátó vámhivatal hivatalos helyétől eltérő helyszínen történjen, amelyhez a felügyeletet ellátó vámhivatal esetenként, elektronikus üzenetben — a megállapított áruhely
elfogadásával — adja meg jóváhagyását, és
b) köteles a vonatkozó okmányokat legkésőbb a vám
elé állítási indítvány megtételét követő munkanapon átadni, vagy az indítvány visszavonásáról elektronikus üzenetben a Külső Kommunikációs Központon keresztül tájékoztatni a területileg illetékes vámhivatalt, valamint
c) köteles a szállítóeszközt/csomagot és az árut a
b) pontban meghatározott határidőn belül a területileg
illetékes vámhivatal által meghatározott helyen bemutatni.
XII. EXPORT-VISSZATÉRÍTÉS
ELŐFINANSZÍROZÁSA 67. § (1) Az export-visszatérítésnek a mezőgazdasági termékekre vonatkozó export-visszatérítés előzetes kifizetéséről
szóló 565/80/EGK rendelet (a továbbiakban: Rendelet)
4. és 5. cikke alapján történő előzetes kifizetése (előfinanszírozása) esetén a termékek exportot megelőző feldolgozása vagy tárolása során az e részben meghatározott különleges rendelkezéseket is érvényesíteni kell.
(2) A Rendelet 4. cikke esetén a vámeljárás alá vont
termékeket az előírt feldolgozási határidőn belül mezőgazdasági termékekké vagy Non-Annex I. árukká dolgozzák
fel (visszatérítéses feldolgozás).
(3) A Rendelet 5. cikke esetén a termékeket határidőhöz
kötött raktározási időtartamra vámraktárba vagy vámszabad területre, illetve vámszabad raktárba szállítják be
(visszatérítéses raktározás).
(4) Amennyiben a kiszállítandó termék vagy áru exportengedély- vagy bizonyítvány-köteles, az érvényes engedélyt
a vámkezelést végző vámhatóságnál záradékolás céljából,
a vámkezeléshez szükséges más okmányokkal együtt, be
kell nyújtani.
(5) A feldolgozási vagy a raktározási határidőt az exportengedély vagy bizonyítvány érvényességi idejének figyelembevételével kell meghatározni. E határidő alól csak az
egyes ágazatokra vonatkozó jogszabályok tehetnek kivételt. Amennyiben a kivitel nem engedélyköteles, a feldolgozási vagy raktározási határidő két hónap lehet. A határidő az árunyilatkozat elfogadásának időpontjával kezdődik.
(6) A Rendelet 4. és 5. cikke alkalmazása esetén az
előfinanszírozási eljárás alá vont termékeket más termékektől elkülönítve kell tárolni, illetve azokról külön nyilvántartást kell vezetni. Az előfinanszírozás alatt álló termékeket el kell különíteni — nyilvántartás szerint is —
többek között a szabad forgalomban lévő, a más vámeljárás
alatt lévő és az intervencióból származó termékek felhasználásának és/vagy rendeltetési helyének igazolására vonatkozó közös részletszabályok megállapításáról szóló
3002/92/EGK rendelet hatálya alá tartozó intervenciós
készletből származó termékektől.
(7) Azonos árukra azonos eljárás, és a különböző eljárások egymást követően nem vehetők igénybe.
(8) Az engedélyes az árunyilatkozat leadásával kötelezettséget vállal arra, hogy a feldolgozásból származó termékeket vagy a raktározott árukat legkésőbb a feldolgozási
vagy raktározási határidő utolsó napján bemutatja az eljárást lezáró vámhatóságnál a Közösség területéről történő
kiszállítás céljából, majd ezt követően ki is szállítja.
68. § (1) Az előfinanszírozási eljárás alá helyezett termékek
visszatérítéses feldolgozása esetén a vámfelügyelet, a vámellenőrzés, valamint az elszámolás tekintetében az aktív
feldolgozásra vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni.
A vámfelügyelet szempontjából ezeket az árukat nem közösségi áruként kell kezelni.
(2) Az előfinanszírozott termékek feldolgozása — az
áruk vámraktározási eljárásban történő vámkezelése
nélkül — engedélyezett vámraktárban is elvégezhető.
(3) Az előfinanszírozási eljárás során történő feldolgozási tevékenység minden esetben engedélyköteles. Az engedélyezési eljárás az aktív feldolgozásra vonatkozó szabályok szerint történik, azonban a gazdaságossági feltételeket ennek során nem kell vizsgálni.
69. § (1) A visszatérítéses feldolgozást legkésőbb 30 nappal a
feldolgozási határidő lejártát követően kell elszámolni
a felügyeletet ellátó vámhatóságnál. Az elszámolásnak tartalmaznia kell:
a) az engedély számát,
b) az alapanyagok mennyiségét és jellegét, utalva a
visszatérítéses feldolgozásban történő vámkezeléshez kapcsolódó vámárunyilatkozatokra, c) az alapanyagok KN-kódját,
d) az alapanyagok vámértékét,
e) elszámolási kulcsot,
f) a feldolgozásból származó termékek jellegét,
mennyiségét és vámjogi rendeltetését, utalva azon vámárunyilatkozatokra, amelyekkel az alapanyagok elérték az
engedélyezett vámjogi rendeltetésüket.
(2) Amennyiben az elszámoláskor megállapítják, hogy
nem tartották be a feldolgozási határidőt, a felügyeletet
ellátó vámhatóság a visszatérítési határozat felülvizsgálata
céljából haladéktalanul tájékoztatja a Mezőgazdasági és
Vidékfejlesztési Hivatalt. A tájékoztatásnak tartalmaznia
kell az érintett alapanyagokat, azok mennyiségét, valamint
a vonatkozó árunyilatkozatok számát.
70. § (1) Az előfinanszírozási eljárás alá helyezett termékeknek a visszatérítéses raktározása csak engedélyezett vámraktárban vagy vámszabad raktárban történhet.
(2) A raktárengedélyesnek valamennyi termék vagy áru
be- és kitárolásáról a vámhivatal által ellenjegyzett, évente
felfektetett nyilvántartást kell vezetnie. A nyilvántartás az
alábbi adatokat tartalmazza:
a) a betárolás napját az árunyilatkozat azonosító számának feltüntetésével,
b) a raktározott tételt,
c) a csomagok darabszámát, a csomagokon esetlegesen
szereplő számokat, a bruttó súlyt,
d) az azonosság megállapítására szolgáló jelzéseket,
azok darabszámát és számát,
e) a raktározási hely pontos megnevezését,
f) a kitárolás napját az export-árunyilatkozat azonosító
számának feltüntetésével. (3) A megfelelő adatokat az árunyilatkozat (beraktározás), illetve az export-árunyilatkozat (kiraktározás) elfogadását követően haladéktalanul rögzíteni kell a nyilvántartásban annak érdekében, hogy a raktárban található termékek vagy áruk helyzete bármikor megállapítható legyen.
71. § (1) A 800/1999/EK rendelet 5. cikk (7) bekezdés
b) pontja szerinti bejelentés megtehető személyesen a
vámhivatalban, vagy eljuttatható telefax útján is.
(2) Az (1) bekezdésben hivatkozott bejelentést az e rendelet 5. számú mellékletében meghatározott minimális
adattartalommal kell megtenni.
(3) Ha az export-visszatérítésben részesülő szállítmány
berakodásának tervezett időpontja szabadnapra, vagy
munkaszüneti napra esik, akkor a 800/1999/EK rendelet
5. cikk (7) bekezdés szerinti bejelentést a szabadnapot,
vagy munkaszüneti napot megelőző munkanapon kell
megtenni.
XIII. A VÁMJEGY FELHASZNÁLÁSÁNAK,
KEZELÉSÉNEK SZABÁLYAI 72. §
(1) Amennyiben az EK végrehajtási rendelet 225. és
226. cikkében foglaltak szerint szóbeli árunyilatkozat megtételére is lehetőség van, és az így bejelentett áru után
vámfizetési kötelezettség keletkezik, a vámhatóság köteles
az érintett személy részére a vámtartozás kifizetéséről elismervényt (a továbbiakban: Vámjegy) adni.
(2) A vámtartozás megállapítása nem történhet Vámjegyen, ha:
a) az áru összértéke a 350 eurot meghaladja,
b) az utas nem ebben a formában kíván árunyilatkoza
tot adni,
c) az utasnak feladott poggyásza van és a vámkedvez
ményt arra érvényesíteni kívánja,
d) az áru vámeljárás alá vonásához államigazgatási
szerv engedélye szükséges,
e) az áruk között — úti holmin felül — a jövedéki
adóról és a jövedéki termékek forgalmazásának szabályairól szóló törvény hatálya alá tartozó áru is van,
f) a vámáruk között olyan termék van, amely után környezetvédelmi termékdíjat is kell fizetni.
(3) A szóbeli árunyilatkozat alapján a vámhivatal vámvizsgálatot tart, megállapítja a vámértéket és azt, hogy a
Vámjegyen történő árunyilatkozat-adás feltételei fennállnak-e. A megállapított vámérték alapján a vámhivatal szóban közli a fizetendő vám összegét.
(4) Ha a vámeljárást kezdeményező a megállapított
összeget elfogadja, a vámot a vámhivatal a Vámjegyen
írásban is közli. A vámeljárás lefolytatásának elfogadását
az ügyfél a Vámjegy ,,B’’ rovatában aláírásával igazolja.
A fizetendő vámot a vámhivatal egy összegben, a vámkiszabás alapját képező vámérték 3,5%-ában, míg a nem közösségi adókat és díjakat a külön jogszabályban meghatározottak szerint kell megállapítani.
(5) Amennyiben a vámeljárást kérő a megállapított vámértékkel vagy a szóban közölt vám mértékével nem ért
egyet, a vámeljárást az általános szabályok szerint írásban
kell kezdeményeznie.
(6) A vám és a nem közösségi adók és díjak megfizetését
a vámhivatal a Vámjegy ,,C’’ rovatában bélyegzőlenyomattal és aláírással igazolja. A Vámjegy eredeti példányát
— a vámfizetési kötelezettség teljesítésének igazolásául —
a vámhivatal az utasnak átadja.
(7) Ha a vámteher kiegyenlítése vámbiztosíték elszámolásával történik, úgy az A/6. rovatban az elszámolt vám
összegét fel kell tüntetni.
(8) A Vámjegy alkalmazása mellett is biztosítani kell az
utas részére a vámkönnyítések közösségi rendszerének felállításáról szóló 918/83/EGK rendelet 45—47. cikkeiben,
illetve a Vtv. 65. §-ában meghatározott kedvezményeket.
(9) A Vámjegy mintáját e rendelet 6. számú melléklete
tartalmazza.
XIV. VEGYES RENDELKEZÉSEK 73. § (1) Az EV kitöltésére vonatkozó részletes szabályokat
— a (2) bekezdésben foglaltak figyelembevételével —
az EK végrehajtási rendeletet módosító 2286/2003/EK
rendelet 3. cikkének (4) bekezdésében kapott felhatalmazással élve, a csatlakozás időpontjától alkalmazni kell.
(2) Az EV kitöltésére vonatkozó magyarázó jegyzeteket,
az EK végrehajtási rendelete 212. cikke (3) bekezdésében
kapott felhatalmazás alapján, továbbá a Vtv. 17. §-ában
meghatározott nyilvántartásba vételhez szükséges Adatlap
mintáját az országos parancsnokság tájékoztatóban teszi
közzé.
(3) Az EV 33. rovatának ötödik alrovatában feltüntetendő nemzeti kiegészítő kódok alkalmazásának általános
szabályait az e rendelet 7. számú melléklete tartalmazza.
A nemzeti kiegészítő kódok alkalmazására vonatkozó
magyarázó jegyzeteket az országos parancsnokság tájékoztatóban teszi közzé.
(4) A nemzeti kiegészítő kódok meghatározásánál
elsőbbséget élvez a nemzeti hatáskörben megállapítható, a
Vám- és Pénzügyőrség által vámigazgatási eljárás keretében beszedésre kerülő adók, díjak és illetékek beszedését
elősegítő kódok kialakítása.
74. § (1) A gazdasági vámeljárásokra vonatkozó engedélykérelmek mintáit e rendelet 8. számú melléklete tartalmazza.
(2) A vámkontingensek igénylési rendjére vonatkozó
részletes szabályokat és az egyszerűsített eljárásoknál
alkalmazandó kérelem mintákat e rendelet 9. számú
melléklet tartalmazza.
(3) A tartozásról szóló Igazolás kérő lap mintáját e rendelet 10. számú melléklete tartalmazza.
75. § (1) A VPID számot az ügyfélnek minden, a vámhatóságnál írásban kezdeményezett eljárás során fel kell tüntetni.
(2) A vámhatóság a Vtv. 17. § (6) bekezdésének a) és
d) pontjában meghatározott nyilvántartásokból történő
adat igénylést elektronikus formában is végrehajthatja, ha
az adatvédelem feltételei biztosítottak.
76. § Az NCTS keretében alkalmazott megállapított áruhely
a Vtv. 1. §-a (3) bekezdésének 10. pontja b) alpontjában
meghatározott házi szemle helyének minősül.
77. § Külön jogszabályban meghatározott rendelkezések
alapján az exportőr a területileg illetékes fővámhivatalnál
kezdeményezheti az INF 4 adatalap hitelesítését az összes,
a nyilatkozaton szereplő áru származásának igazolására
vonatkozó dokumentáció egyidejű benyújtásával.
78. § (1) Az exportőrnek nyilatkoznia kell az előfinanszírozási eljárás alá vonásra kerülő áru után igénybe vehető
export-visszatérítés összegéről.
(2) Az export szállításokhoz igényelt nem preferenciális
származási bizonyítványok és igazolások kiállítása és igazolása — a közös agrárpolitika hatálya alá tartozó termékek kivételével — a kereskedelmi és iparkamarák feladata.
79. § A Vtv. 44. §-a alapján nyújtott vámbiztosíték összegét
nem haladhatja meg — a Vámkódex 189. cikke (5) bekezdésben meghatározott összeget meghaladóan — a vámigazgatási eljárások alá vont áruk után szóba jöhető vámtartozás együttes összege.
80. § Az EK végrehajtási rendelet 169. cikke alapján alkalmazandó árfolyam alatt a Magyar Nemzeti Bank által közzétett középárfolyamot kell érteni.
XV. ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 81. § (1) E rendelet — a (2) bekezdés kivételével — a Magyar
Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő csatlakozásáról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésének napján lép hatályba.
(2) E rendelet 84. és 85. §-a, valamint a 8. számú melléklete a kihirdetés napján lép hatályba.
82. § (1) Azon áruk esetében, amelyek esetében a vámjogi
rendeltetés kijelölésére vonatkozó átmenti szabályozás
nem került meghatározásra a csatlakozási szerződés
V. Vámunió mellékletében, az áru közösségi státuszát igazolni kell vagy vámjogi rendeltetést kell számára kijelölni
a csatlakozást követően haladéktalanul, de legkésőbb a
csatlakozást követő 21. napig.
(2) A Magyar Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő csatlakozása előtt ideiglenes behozatalban vámkezelt
vámáruk után fizetendő vámot a csatlakozás napjáig a
vámjogról, a vámeljárásról valamint a vámigazgatásról
szóló 1995. évi C. törvény (a továbbiakban: vámtörvény),
a csatlakozást követően az akkor hatályos vámjogszabályok szerint kell megfizetni.
83. § Azok az ügyfelek, akik 2004. május 1-je előtt kerültek
felvételre a Vám- és Pénzügyőrség nyilvántartásába, és ezt
az időpontot követően a Vtv. 17. §-ának (1) bekezdése
alapján nem regisztráltatják magukat 2004. május 1-jéig,
azok a vámtörvény 157. §-ának (2) és (4) bekezdésében
meghatározott adataikban bekövetkezett változásokat a
változást követő 15 napon belül a számlavezető vámszervnél kötelesek e rendelet hatálybalépésétől számított, a
vámtörvényben meghatározott elévülési időn belül írásban
bejelenteni.
84. § (1) A kumulációs vámteher megfizetéséről szóló igazolást a vámtörvény végrehajtásáról szóló 45/1996. (III. 25.)
Korm. rendelet 213. §-ának (4) bekezdésében foglaltaktól
eltérően legkésőbb 2004. április 30-ig kell a vámfizetésre
kötelezettnek a vámhivatalnál bemutatnia.
(2) A vámtörvény végrehajtásának részletes szabályairól
szóló 10/1996. (III. 25.) PM rendelet 22. §-a (14) bekezdésében meghatározottaktól eltérően az ipari vámszabad terület üzemeltetője a belföldi forgalom számára történő
vámkezelést legkésőbb 2004. április 30-ig köteles indítványozni.
(3) A Magyar Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő csatlakozásának napja előtt benyújtott egyszerűsített
vámárunyilatkozathoz — ide értve a helyi vámkezelés esetén a nyilvántartásba történő bejegyzést is — a csatlakozás
napját követően benyújtott kiegészítő árunyilatkozat alapján keletkezett jogviszonyokra is a Vtv. 75. §-a (1) bekezdésének b) pontjában foglaltakat kell alkalmazni.
(4) A vámtörvény 82. §-a (3) bekezdésének g) pontjában
és a 212. §-ának (9) bekezdésében meghatározott gazdasági tesztre vonatkozó követelmény teljesül, ha a Gazdasági
és Közlekedési Minisztérium írásban nyilatkozik arról,
hogy hozzájárul a vámfelügyelet melletti feldolgozásra
vonatkozó engedély kiadásához.
(5) A vámtörvény 12. §-ának (5) bekezdésében foglalt
rendelkezést kell alkalmazni az árunyilatkozatot adó kérésére a felszerelési és berendezési tárgyak és ezek alkatrészei, valamint az adókról, járulékokról és egyéb költségvetési befizetésekről szóló 2003. évi XCI. törvény
213. §-ban meghatározott vámáruk belföldi forgalom számára történő vámkezelése esetén is.
(6) Abban az eseten, ha az áru a vámtörvény 1. §-a
16. pontjának e) alpontja szerint vámárunak minősül és a
vámfelügyelet megszüntetését a vámtörvény a kiviteli okmány bemutatásához köti, a kiviteli okmány helyett az
Európai Unió tagállamaiba történő kiszállítás igazolásaként a másik tagállamban lévő, az áru címzettjének az áru
átvételét igazoló okiratát kell elfogadni. A vámtörvényben
előírt elszámoláshoz az áru címzettjének az áru átvételét
igazoló okirat mellett a kumulációs vámteher megfizetéséről szóló igazolást is be kell csatolni.
85. § A Vtv. 75. §-a (1) bekezdésének l) pontjában előírt
technológiai csere bizonyítására elegendő az ügyfél ezirányú nyilatkozata.
86. § A 2004. május 1-jéig forgalomban volt Egységes Vámárunyilatkozat, továbbá a Vámjegy a készlet kimerüléséig,
de legkésőbb 2005. december 31-ig használható.
87. § E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg hatályát veszti
a vámtörvény végrehajtásának részletes szabályairól szóló
10/1996. (III. 25.) PM rendelet, és az azt módosító 13/1996.
(VI. 28.) PM rendelet, a 15/1996. (VII. 10.) PM rendelet, a
30/1996. (XII. 21.) PM rendelet, a 8/1997. (II. 21.) PM
rendelet, a 22/1997. (VI. 30.) PM rendelet, a 27/1997.
(VIII. 1.) PM rendelet, a 28/1997. (VIII. 26.) PM rendelet,
a 47/1997. (XII. 31.) PM rendelet, a 43/1998. (XII. 31.) PM
rendelet, a 15/1999. (VII. 13.) PM rendelet, a 25/1999.
(XI. 24.) PM rendelet, a 37/1999. (XII. 28.) PM rendelet, a
27/2000. (VI. 23.) PM rendelet, a 37/2000. (X. 30.) PM
rendelet, a 47/2000. (XII. 18.) PM rendelet, a 24/2001.
(VI. 20.) PM rendelet, az 55/2001. (XII. 28.) PM rendelet,
a 22/2002. (VII. 1.) PM rendelet, a 27/2002. (IX. 20.) PM
rendelet, a 47/2002. (XII. 28.) PM rendelet, a 22/2003.
(IX. 26.) PM rendelet és a 44/2003. (XII. 29.) PM rendelet.
Dr. Veres János s. k.,
pénzügyminisztériumi politikai


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
21/2010. (II. 19.) HM utasítása a külföldi szolgálati helyen megvásárolt gyógyászati készítmény árának és felhasználásának megtérítéséről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló 2004. évi CV. törvény 52. §-a (1) bekezdésének f) pontja alapján az alábbi
utasítást adom ki: 1. § Az utasítás hatálya kiterjed
a) a Honvédelmi Minisztérium Fejlesztési és Logisztikai Ügynökségre, a Honvédelmi Minisztérium Közgazdasági és
Pénzügyi Ügynökségre, a Magyar Honvédség Dr. Radó György Honvéd Egészségügyi Központra (a továbbiakban:
MH HEK), b) a Magyar Honvédség hivatásos és szerződéses állományú katonáinak jogállásáról szóló 2001. évi XCV. törvény
(a továbbiakban: Hjt.) 2. § (32) bekezdése alapján külföldi szolgálatot teljesítő katonákra, a honvédelmi tárcánál
foglalkoztatott külszolgálatot teljesítő köztisztviselőkre és közalkalmazottakra (a továbbiakban együtt: személyi
állomány), illetve c) a védőoltással való ellátás tekintetében a Magyar Honvédség külföldi szolgálatot teljesítő és külföldi
tanulmányokat folytató személyi állománya devizaellátmányáról és egyes ellátmányon kívüli pénzbeli
járandóságairól szóló 26/2007. (VI. 20.) HM rendelet szerint a személyi állomány családtagi pótlékra jogosító
hozzátartozóira. 2. § Ezen utasítás alkalmazásában gyógyászati készítmény a gyógyszer és az oltóanyag.
3. § (1) A honvédelmi szervezetek beszerzéseinek eljárási rendjéről szóló 120/2007. (HK 20.) HM utasítás 7. §-ának
(2) bekezdésétől eltérően, a Hjt. 2. §-a (32) bekezdésének c) pontja alapján a külföldi szolgálatot teljesítő katonák
esetében a gyógyászati készítmény külföldi szolgálati helyen történő megvásárlására jogosult az ellátásért felelős
logisztikai ellátó szerv, illetve a személyi állomány tagja, ha
a) a Magyar Köztársaság területén felhasználásra kerülő gyógyászati készítmény (a továbbiakban: hazai gyógyászati
készítmény) külföldi szolgálati helyre történő kiszállítása akadályba ütközik, vagy
b) a külföldi szolgálati helyen a hazai gyógyászati készítmény felhasználása tilos.
(2) A gyógyászati készítmény külföldi szolgálati helyen történő megvásárlására akkor kerülhet sor, ha annak
szükségességét az MH HEK parancsnoka előzetesen írásban igazolja.
(3) Az (1) bekezdés alapján megvásárolt gyógyászati készítmény beszerzésével és felhasználásával kapcsolatban
felmerült, indokolt költségek MH HEK nevére kiállított számlával igazolt ellenértékét – átfutó kiadásként nyilvántartva
– a pénzügyi ellátást végző illetékes szervezet téríti meg.
(4) A (3) bekezdés szerint megtérített költségeket az MH HEK költségvetése terhére kell elszámolni.
4. § A 3. §-ban írtakat az 1. § b) és c) pontja szerinti egyéb személyek esetében azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy az
MH HEK parancsnoka csak oltóanyag megvásárlásának szükségességére jogosult igazolást kiállítani.
5. § (1) Ez az utasítás a közzététele napján lép hatályba.
(2) Ezen utasítás hatálybalépése előtt a külföldi szolgálati helyen már megvásárolt új A/H1N1 influenzavírus elleni
oltóanyaggal összefüggésben felmerült, 3. § (3) bekezdése szerinti költségeket keletkezésük idejére visszamenőleges
hatállyal kell megtéríteni. Budapest, 2010. február 10. Dr. Szekeres Imre s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
288/2013. (VI. 4.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9. cikk (3) bekezdés k) pontja, valamint a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII.  törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Hlavács Imrét
2013. június 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2013. május 27. áder jános s. k.,
 köztársasági elnök


text:
102/2018. (VI. 11.) Korm. rendelete a Modern Települések Fejlesztéséért felelős kormánybiztos irányítási jogköréről.
A Kormány a  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010.  évi
XLIII.  törvény 75.  § (4a)  bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény 15.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott
feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § A Modern Települések Fejlesztéséért felelős kormánybiztos irányítja a Miniszterelnökségen belül működő, a modern
városok és falvak fejlesztésének koordinációjáért felelős helyettes államtitkár tevékenységét.
2. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök