text:
3/2013. (II. 14.) AB határozata a Fővárosi Törvényszék 29.Kpk.45.266/2012/2. számú végzése alaptörvény-ellenességéről és megsemmisítéséről.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése bírói döntések alaptörvény-ellenességének megállapítására irányuló alkotmányjogi
panaszok alapján – dr. Balsai István és dr. Pokol Béla alkotmánybírók párhuzamos indokolásával, dr. Bihari Mihály
alkotmánybírónak a határozat 2. pontjára vonatkozó párhuzamos indokolásával, valamint dr. Bihari Mihály
alkotmánybírónak a határozat 1. pontjára vonatkozó különvéleményével és dr. Bragyova András alkotmánybírónak
a határozat 2. pontjára vonatkozó különvéleményével – meghozta a következő
határozatot: 1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a Fővárosi Törvényszék 29.Kpk.45.266/2012/2. számú végzése sérti az
Alaptörvény VIII. cikk (1) bekezdésében biztosított békés gyülekezéshez való jogot, ezért a bírósági végzést
megsemmisíti. 2. Az Alkotmánybíróság megállapítja: az Alaptörvény VIII. cikk (1) bekezdéséből fakadó alkotmányos követelmény, hogy
a gyülekezési jogról szóló 1989. évi III. törvény 9. §-a szerinti bírói felülvizsgálatnak van helye a rendőrségnek a
rendezvény bejelentéséről hozott, hatáskör hiányát megállapító határozatával szemben. A bíróság a hatáskör hiányát
megállapító rendőrhatósági határozat jogszerűségét és megalapozottságát érdemben vizsgálja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. 1. A Lehet Más a Politika (a továbbiakban: indítványozó) 2012. április 25-én érkezett első alkotmányjogi panaszában a
Fővárosi Törvényszék 29.Kpk.45.266/2012/2. számú végzését (a továbbiakban: első bírósági végzés) támadta.
Az alapul szolgáló tényállás szerint 2012. február 6-án az indítványozó a gyülekezési jogról szóló 1989. évi III. törvény
(a továbbiakban: Gytv.) 6. §-ának megfelelően az illetékes rendőrkapitányságnak bejelentette, hogy 2012. március
15-én rendezvényt kíván tartani a Hősök terén. A Budapesti Rendőr-főkapitányság (a továbbiakban: BRFK)
ugyanaznap hozott 01000/6480-2/2012. ált. számú végzésében (a továbbiakban: első rendőrségi végzés)
megállapította a hatáskörének hiányát. Az első rendőrségi végzés indokolása szerint Budapest Főváros
Önkormányzata a 2012. január 10-ei FPH061/555-3/2012. számú közterület-használati megállapodásban a Fővárosi
Önkormányzat Főpolgármesteri Hivatal használatába adta a Hősök terét. A közterület-használati engedély folytán
pedig a rendőrség szerint a megjelölt terület elvesztette „a Gytv. 15. § a) pontja értelmében vett közterületi jellegét”,
következésképpen a szóban forgó területre bejelentett rendezvény nem tartozik a Gytv. hatálya alá, s a rendőrségnek
nincs hatásköre a rendezvény elbírálására. A panaszos ezt követően a Gytv. 9. § (1) bekezdése alapján a Fővárosi Törvényszékhez fordult, és kérte az első
rendőrségi végzés hatályon kívül helyezését, tekintettel arra, hogy az az ügy érdemében hozott olyan döntésnek
minősül, amely a rendezvény megtiltásával azonos hatályú, s a végzés alaptörvény-ellenes módon korlátozza a békés
gyülekezéshez való jogot. A Fővárosi Törvényszék megállapította, hogy a BRFK a bejelentést nem vizsgálta érdemben, és nem is döntött
érdemben a rendezvény megtiltásáról. Az első bírósági végzés szerint a BRFK a rendezvényre vonatkozó bejelentést
azért utasította el, mert azt állapította meg, hogy a kérdésben nincs hatásköre. A bíróság ezért arra a következtetésre
jutott, hogy neki sincs lehetősége a kérdés érdemi elbírálására, ezért a végzésben a Gytv. 8. § (3) bekezdése alapján
– a Ket. rendelkezéseit figyelembe véve – hatáskörének hiányát állapította meg, és az ügyet fellebbezésként áttette
az Országos Rendőr-főkapitánysághoz (a továbbiakban: ORFK). Az indítványozó az első bírósági végzéssel szemben az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény
(a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a alapján alkotmányjogi panasszal fordult az Alkotmánybírósághoz, amelyben az első
bírósági végzés megsemmisítését kérte. Ezt az alkotmányjogi panaszt az Alkotmánybíróság a IV/2878/2012. számon
nyilvántartásba vette. 2. A IV/2878/2012. számon nyilvántartásba vett első panasz szerint az Alaptörvényben biztosított békés gyülekezéshez
és a jogorvoslathoz való alapvető jog sérelmét okozta, hogy a Fővárosi Törvényszék az első rendőrségi végzést
érdemben nem vizsgálta. Az indítványozó utal arra, hogy a békés gyülekezéshez való jog érvényesülése érdekében
a Gytv. gyors, egyfokú hatósági és bírósági eljárást intézményesít, rövid határidőkkel. Ez a garanciája annak, hogy
a közéleti eseményekre időben reagáló rendezvényeket lehessen tartani. Az indítványozó szerint a gyülekezések
esetében akkor hatékony a jogorvoslat, ha a rendezvény előzetes megtiltásával és az azzal azonos hatású más
közigazgatási döntéssel szemben olyan időpontban kerülhet sor a jogorvoslati döntésre, mely lehetővé teszi
a jogsérelem időben történő orvosolását. Az indítvány szerint ennek megfelelően értelmezendő a Gytv. 9. §
(1) bekezdése, amely „az államigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát” biztosítja. A határozat szó ugyanis
magában foglalja az ügy érdemében és nem érdemében hozott közigazgatási aktusokat is. Ellenkező esetben ugyanis
a Gytv. garanciarendszere egyes rendőrségi döntések esetében nem érvényesülne, ahogyan arra a jelen ügy is példa.
Az indítványozó szerint az alapjogsérelmet a Gytv. 9. § (1) bekezdésének alaptörvénysértő értelmezése okozta, ezért
az indítványozó elsődlegesen az első bírósági végzés megsemmisítését kezdeményezte. Ha azonban az
Alkotmánybíróság azt állapítaná meg, hogy a bíróság a Gytv. 9. § (1) bekezdésének az egyetlen helyes és az
Alaptörvénnyel is összhangban álló értelmezését követte, akkor az indítványozó másodlagosan a Gytv. 9. §-a
megsemmisítését kérte. 3. Az Alkotmánybíróság 2012. augusztus 3-án megkereste Budapest főpolgármesterét, hogy a jogvita alapjául
szolgáló közterület-használati engedély másolatát küldje el az Alkotmánybíróság részére. A főpolgármester a
2012. augusztus 29-én érkezett leveléhez csatolta a 2012. január 10-én kelt FPH061/555-3/2012. számú
közterület-használati megállapodás másolatát. Eszerint a fővárosi önkormányzat összesen tíz budapesti közterületet
(ideértve a Hősök terének teljes területét) „az 1848-as forradalom emlékére rendezett nemzeti ünnep
rendezvényeinek lebonyolítása céljából” 2012. március 15-ére a főpolgármesteri hivatal használatába adott.
A főpolgármester tájékoztatta továbbá az Alkotmánybíróságot arról, hogy a főpolgármesteri hivatal
2012. február 28-án kelt FPH015/117-6/2012. számú levélben lemondott arról, hogy a március 15-ei ünnepségek során
a Hősök tere, az Andrássy út és a Blaha Lujza tér közterületeket használja.
4. Az Alkotmánybíróság 2012. augusztus 3-án levelet küldött az indítványozónak is, amelyben az alkotmányjogi panasz
benyújtása óta született, az ORFK-nak a fellebbezés ügyében hozott döntését és az azt követő bírósági határozat
másolatának megküldését kérte. Az indítványozó a 2012. augusztus 23-án érkezett levelében azt a tájékoztatást
küldte, hogy a hatáskör hiányát megállapító első rendőrségi végzést az ORFK 29000/7337-3/2012. ált. számú
végzésében (a továbbiakban: második rendőrségi végzés) helybenhagyta, a Fővárosi Törvényszék
7.Kpk.45.646/2012/3. számú végzése (a továbbiakban: második bírósági végzés) viszont hatályon kívül helyezte
a rendőrségi végzéseket, valamint a BRFK-t új eljárásra utasította. Az indítványozó levélben megküldte a végzések
másolatát, és arról is tájékoztatta az Alkotmánybíróságot, hogy az indítványozó a jogorvoslati eljárással eltelt idő miatt
a 2012. március 15-ei rendezvény megtartására vonatkozó bejelentését visszavonta.
5. 2012. szeptember 3-án az indítványozó újabb alkotmányjogi panaszt terjesztett elő, melyet az Alkotmánybíróság
a IV/3351/2012. számon vett nyilvántartásba. Ebben a panaszos a második rendőrségi végzést felülvizsgáló második
bírósági végzés megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól. A második bírósági végzés szerint valamely terület
közterületi minősége nem változik attól, hogy az önkormányzati tulajdonú közterület használatát megállapodás
korlátozza. Ellenkező esetben ugyanis, közterület-használati engedély birtokában a közterület magánterületnek
számítana, ahol a szóban forgó rendezvény bejelentés nélkül is megtarthatóvá válna. Tekintettel arra, hogy a Hősök
tere közterületi minőségét a közterület-használati megállapodás ellenére megtartotta, a rendőrségnek a bejelentést
érdemben kellett volna vizsgálnia. A bíróság ezért a rendőrségi végzéseket hatályon kívül helyezte.
A panaszos szerint a második bírósági végzés sértette a békés gyülekezéshez fűződő jogát, mert „a bíróság a Gytv.
jogorvoslatra vonatkozó rendelkezéseit olyan módon értelmezte, hogy az az időbeli dimenzióra tekintettel már nem
volt alkalmas arra, hogy a jogsértően tudomásul nem vett rendezvény megtartható legyen”. Álláspontja szerint sérült
továbbá a jogorvoslathoz való jog is, mert a gyülekezés bejelentésével összefüggő rendőrhatósági határozat érdemi
felülvizsgálatára nyitva álló, törvényben biztosított háromnapos határidő helyett a bíróság a rendezvény
megtartásának biztosítására nem alkalmas időpontban állapította meg, hogy a rendőrségi végzések törvénysértőek
voltak. A panaszos szerint az első bírósági végzés az ügy érdemében hozott döntésnek minősül, ezért az Abtv. 27. §-ában
meghatározott feltételeknek megfelel. Ha ennek ellenére az Alkotmánybíróság az első bírósági végzést nem tekintené
az ügy érdemében hozott döntésnek, akkor a panaszeljárás a második bírósági végzéssel szemben lefolytatható.
II. A panasz elbírálása során irányadó jogszabályi rendelkezések
1. Az Alaptörvénynek az alkotmányjogi panaszban hivatkozott rendelkezései:
„VIII. cikk (1) Mindenkinek joga van a békés gyülekezéshez.”
„XXVIII. cikk (7) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogorvoslattal éljen az olyan bírósági, hatósági és más közigazgatási
döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.”
2. A Gytv. vonatkozó rendelkezései: „6. § A közterületen tartandó rendezvény szervezését a rendezvény helye szerint illetékes rendőrkapitányságnak,
Budapesten a Budapesti Rendőr-főkapitányságnak (a továbbiakban: rendőrség) legalább három nappal a rendezvény
megtartásának tervezett időpontját megelőzően kell bejelenteni. A bejelentési kötelezettség a rendezvény
szervezőjét terheli.” „8. § (3) A rendőrség eljárására a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályai az irányadók.”
„9. § (1) A rendőrség határozata ellen fellebbezésnek helye nincs; a határozat közlésétől számított három napon belül
a szervező kérheti az államigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát. A kérelemhez csatolni kell a rendőrség
határozatát. (2) A bíróság a kérelem beérkezésétől számított három napon belül, nemperes eljárásban, népi ülnökök
közreműködésével, szükség esetén a felek meghallgatása után határoz. Ha a kérelemnek helyt ad, hatályon kívül
helyezi a rendőrség határozatát, ellenkező esetben a kérelmet elutasítja. A bíróság határozata ellen nincs helye
jogorvoslatnak. […]” „15. § E törvény alkalmazásában a) közterület: a mindenki számára korlátozás nélkül igénybevehető terület, út, utca, tér; […]”
III. Az Alkotmánybíróság mindenekelőtt azt vizsgálta, hogy az alkotmányjogi panaszok befogadhatók-e, vagyis
megfelelnek-e az Abtv.-ben foglalt, a panaszok befogadhatóságára vonatkozó kritériumoknak.
1. A befogadhatóság formai feltételeit vizsgálva az Alkotmánybíróság az alábbi következtetésekre jutott:
1.1. Az indítványozó teljesítette az Abtv. 51. § (2) bekezdésében meghatározott feltételeket, mert képviseletében
a Budapesti Ügyvédi Kamara által nyilvántartott ügyvéd nyújtotta be az alkotmányjogi panaszt, és az indítványozó
csatolta a szabályos ügyvédi meghatalmazást. 1. 2. Az indítvány megfelel az Abtv. 52. § (1) bekezdésében foglalt feltételeknek is. Az alkotmányjogi panasz tartalmazza
az Alkotmánybíróság Abtv. 27. §-a szerinti hatáskörére vonatkozó indokolt hivatkozást. Az indítványozó kifejezetten
megjelöli az Alaptörvény VIII. cikk (1) bekezdésében elismert békés gyülekezéshez való jogot és a XXVIII. cikk
(7) bekezdésében biztosított jogorvoslathoz fűződő jogot. Az Alkotmánybíróságnak állást kellett foglalnia abban a kérdésben is, hogy az alkotmányjogi panasz határozott
kérelmet tartalmaz-e, a panaszos ugyanis elsődlegesen az első bírósági végzés, másodlagosan a második bírósági
végzés, illetve a Gytv. 9. §-ának megsemmisítését indítványozza.
Az Abtv. 52. § (1) bekezdés f) pontja szerint az indítvány – többek között – akkor minősül határozottnak, ha kifejezett
kérelmet tartalmaz a jogszabály, jogszabályi rendelkezés vagy a bírói döntés megsemmisítésére. Az Abtv. 52. §
(2) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság által lefolytatott vizsgálat kizárólag a megjelölt alkotmányossági
kérelemre vonatkozik. Ez a rendelkezés ugyanakkor nem érinti az Alkotmánybíróságnak – többek között – az Abtv.
28. § (1) bekezdésében meghatározott, hivatalból megtehető megállapításokra vonatkozó hatáskörét. Az Abtv. 28. §
(1) bekezdése lehetővé teszi az Alkotmánybíróság számára az átjárást a 27. § szerinti panaszból a 26. § szerinti
panaszeljárásba. [Az Abtv. 52. § (2) bekezdésének szövegszerű értelmezése szerint az Alkotmánybíróság az Abtv.
27. §-ában meghatározott eljárásban a 26. § szerinti normakontrollt lefolytathatja, de a 26. § alapján indult eljárásban
a bírói döntést nem vizsgálhatná. Az Abtv. 52. § (2) bekezdésének az alkotmányjogi panasz rendszerére figyelemmel
lévő értelmezése szerint viszont az Abtv. nem zárja ki annak a lehetőségét, hogy az „átjárás” a másik irányba, a 26. §-ból
a 27. §-ba is megtörténhessen.] Az alkotmányjogi panaszt beküldőnek – főszabály szerint – el kell tudnia dönteni, hogy mit kezdeményez:
az Alkotmánybíróság Abtv. 26. § (1) bekezdése, esetleg (2) bekezdése vagy a 27. §-a szerinti eljárását. Ugyanakkor
elképzelhető, hogy egy konkrét ügyben nem dönthető el egyértelműen, hogy a jogi norma vagy annak eseti
alkalmazása okozza-e az állítólagos alaptörvény-sérelmet. Sőt, elképzelhető, hogy a bíróság jogalkalmazása és
az annak alapjául szolgáló norma alkotmányossága egyaránt kétséges. Nem zárható ki ezért teljesen annak
a lehetősége, hogy az indítványozó alkotmányjogi panaszában elsődleges és másodlagos kérelmet fogalmazzon meg.
[Ezt támogatja a korábbi alkotmánybírósági gyakorlat is, amely érdemben elbírálta azokat az indítványokat, amelyek
elsődleges és másodlagos kérelmeket fogalmaztak meg (alkotmányjogi panaszban utólagos normakontroll-kérelmet,
vagy például utólagos normakontroll indítványban mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség
megállapítását).] Jelen esetben az indítványozó elsődlegesen a bíróság eseti jogalkalmazó döntését sérelmezi. Kifejezésre juttatja
ugyanakkor, hogy a norma alkotmányosságának kérdése is felvetődik, ha a sérelmezett jogértelmezés „élő jognak”
tekinthető, vagyis a norma jellemzően azzal a tartalommal érvényesül, ahogyan az első bírósági végzést hozó bíróság
értelmezte. Az Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy a konkrét ügyben az Alkotmánybíróság érdemi vizsgálatát igényli annak
a kérdésnek az eldöntése, hogy az állított alaptörvény-ellenesség a jogalkotás vagy a jogalkalmazás szintjét érinti-e.
1. 3. Az Abtv. 30. § (1) bekezdése alapján az alkotmányjogi panaszt a sérelmezett döntés kézbesítésétől számított hatvan
napon belül lehet írásban benyújtani. Az indítványozó az első bírósági végzést 2012. március 20-án vette át,
alkotmányjogi panasza tehát a hatvan napos határidőn belül, 2012. április 25-én érkezett az Alkotmánybíróságra.
A 2012. július 13-án kelt második bírósági végzést a panaszos számára 2012. július 20-án kézbesítették, az
alkotmányjogi panaszt ebben az esetben is az előírt hatvan napos határidőn belül, 2012. augusztus 23-án nyújtották
be az első fokon eljárt bírósághoz. 2. A befogadhatóság tartalmi feltételeit vizsgálva az Alkotmánybíróság az alábbiakat állapította meg:
Az Abtv. 56. § (2) bekezdése alapján a befogadhatóságról dönteni jogosult tanács mérlegelési jogkörében vizsgálja
az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, különösen a 27. § szerinti
érintettséget, a jogorvoslat kimerítését, valamint a 29–31. § szerinti tartalmi követelményeket. Az Abtv. 27. §-a alapján
alaptörvény-ellenes bírói döntéssel szemben az egyedi ügyben érintett személy vagy szervezet alkotmányjogi
panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz, ha az ügy érdemében hozott döntés vagy a bírósági eljárást befejező
egyéb döntés a) az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogát sérti, és b) az indítványozó a jogorvoslati
lehetőségeit már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
2.1. Az indítványozó az Abtv. 27. §-a és az 51. § (1) bekezdése szerinti jogosultnak tekinthető, nyilvánvalóan érintett, hiszen
a jelen ügyre okot adó jogvitában félként szerepel.
2.2. Az indítványozó a rendelkezésére álló jogorvoslati lehetőséget kimerítette. A panaszos a jogvitában született első
bírósági végzéssel szemben nyújtotta be első alkotmányjogi panaszát (IV/2878/2012.). E bírósági végzéssel szemben
további jogorvoslatnak helye nincs. Az első alkotmányjogi panasz benyújtását követően a második rendőrségi
végzéssel szemben a panaszos bírói felülvizsgálattal élt. Az ügyben hozott jogerős bírósági végzéssel szemben
a panaszos ismét Alkotmánybírósághoz fordult (IV/3351/2012.). A második bírósági végzéssel szemben sincs helye
jogorvoslatnak. 2.3. Az Abtv. 29. §-a alapján az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt a bírói döntést érdemben befolyásoló
alaptörvény-ellenesség vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés esetén fogadja be. Bár e két követelmény
vagylagos, jelen ügy befogadását mindkét szempont alátámasztja. Egyfelől a most vizsgált ügyben elmaradt annak bírósági vizsgálata, hogy a Gytv. procedurális rendelkezései akadályát
jelentik-e egy közéleti rendezvény megtartásának, ha a bejelentett helyszínre a bejelentőtől eltérő személy
közterület-használati engedéllyel rendelkezik. A rendőrségi végzés érdemi vizsgálatát elutasító bíróság nem a
gyülekezési szabadsággal kapcsolatos jogvitaként tekintett a problémára, és ez a tény az ügy kimenetelét, a kifogásolt
bírósági végzéseket érdemben befolyásolta. Másfelől az Alkotmánybíróság figyelemmel volt arra, hogy jelen ügy tárgya egy 2012. március 15-ei rendezvény Hősök
terén való megtartásának elmaradása. Az alkotmánybírósági határozat értelemszerűen nem tudja utólag biztosítani,
hogy az indítványozók gyülekezési jogukat visszamenőlegesen érvényesíthessék. A döntésnek tehát ily módon nem
lehet közvetlen hatása az alkotmányjogi panaszt benyújtó konkrét ügyére {3003/2012. (IV. 21.) AB végzés Indokolás
[5]–[6]}. Az alkotmányossági vizsgálat jelen ügyben a panaszos helyzetének változását oly módon tudja befolyásolni,
hogy az Alkotmánybíróság – amennyiben annak feltételei fennállnak –, megállapíthatja a gyülekezési jog
megsértésének megtörténtét, ami a mostani ügyben morális elégtételt jelenthet a jogsérelmet szenvedettek számára.
[Ehhez hasonlóan az Emberi Jogok Európai Bírósága a Bukta és Mások kontra Magyarország (25691/04., 2007. július 17.)
ügyben hozott ítéletében egy feloszlatott gyülekezés kapcsán állapította meg utólag a jogsértés megtörténtét, és azt
a bíróság – az esetlegesen elszenvedett morális károkra tekintettel – elégséges jogorvoslatnak ítélte.]
Emellett az alkotmányjogi probléma vizsgálata az egyedi ügyön túlmutató jelentőségű, hiszen az Alkotmánybíróság
érdemi határozata a jövőre nézve megfogalmazhatja azokat a szempontokat, amelyeket figyelembe véve
a gyülekezési ügyben eljáró jogalkalmazók ilyen és hasonló jogvitákban kellőképpen mérlegelni tudnak.
Az Alkotmánybíróság az érdemi eljárás során megválaszolandó alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdésnek
elsősorban azt tekinti, hogy összhangban áll-e az Alaptörvénnyel a Gytv. 9. § (1) bekezdésének az az értelmezése,
amely kizárólag a gyülekezést formálisan megtiltó rendőrségi döntés esetében biztosít érdemi bírói felülvizsgálatot.
Mindezen szempontok alapján az Alkotmánybíróság 2012. október 1-jei teljes ülése az alkotmányjogi panaszokat
befogadta. Ez követően az előadó alkotmánybíró az Ügyrend 32. § (1) bekezdése alapján az alkotmányjogi panaszok
alapjául szolgáló jogvita tárgyára és a jogvitában résztvevő felek személyének azonosságára tekintettel elrendelte
a IV/3351/2012. számú ügynek a IV/2878/2012. számú ügyhöz való egyesítését.
IV. Az Alkotmánybíróság a határozat IV. részében a panaszosnak azt az állítását vizsgálta, amely szerint a gyülekezéshez
való alapvető jog sérelmét okozta, hogy a Fővárosi Törvényszék az első rendőrségi végzésről érdemben nem döntött.
Ennek során elsőként bemutatja az indítványozó érveit (1), majd felvázolja, hogy az Alkotmánybíróság a
2011. december 31-ig hatályos Alkotmány alapján milyen értelmet adott a gyülekezési szabadságnak, megvizsgálja,
hogy az Alaptörvény miképpen biztosítja a gyülekezés szabadságát, s hogy az Alaptörvény szövege változtatott-e
a gyülekezési jog korábban érvényesülő felfogásán (2). Ezt követően a mostani ügyben felmerült, a gyülekezés
helyének megválasztásával kapcsolatos irányadó alkotmányjogi szempontokat mutatja be (3).
1. Az indítványozó szerint a Gytv. által intézményesített gyors, egyfokú hatósági és bírósági eljárás a garanciája annak,
hogy a közéleti eseményekre időben reagáló rendezvényeket lehessen tartani. A gyülekezések esetében akkor
hatékony a jogorvoslat, ha a rendezvény előzetes megtiltásával és az azzal azonos hatású más közigazgatási döntéssel
szemben olyan időpontban kerülhet sor a jogorvoslati döntésre, amely lehetővé teszi a jogsérelem időben történő
orvosolását. Az indítványozó szerint ennek megfelelően értelmezendő a Gytv. 9. § (1) bekezdése, amely
„az államigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát” biztosítja. A határozat szó magában kell hogy foglalja az ügy
érdemében és nem érdemében hozott közigazgatási aktusokat, ellenkező esetben (ahogyan azt a mostani ügy
bizonyítja) a Gytv. garanciarendszere egyes rendőrhatósági döntések esetében nem tud érvényesülni.
2. Az Alkotmánybíróság az alaptörvénybeli gyülekezési jog tartalmának értelmezésekor a 22/2012. (V. 11.) AB határozat
következő megállapításából indult ki: Az Alkotmánybíróság „az újabb ügyekben felhasználhatja azokat az érveket,
amelyeket az Alaptörvény hatályba lépése előtt hozott korábbi határozata az akkor elbírált alkotmányjogi kérdéssel
összefüggésben tartalmazott, feltéve, hogy az Alaptörvény konkrét – az előző Alkotmányban foglaltakkal azonos vagy
hasonló tartalmú – rendelkezései és értelmezési szabályai alapján ez lehetséges.” (Indokolás [40])
A 2011. december 31-éig hatályos Alkotmány 62. § (1) bekezdésében a Magyar Köztársaság elismerte a békés
gyülekezés jogát és biztosította annak szabad gyakorlását. A 2012. január elsejétől hatályos Alaptörvény mindenki
jogát biztosítja a „békés gyülekezéshez”. Bár az Alaptörvény VIII. cikk (1) bekezdésének szövege kifejezetten nem
követeli meg az államtól, hogy az emberek szabad gyülekezését biztosítsa, ez a kötelezettség az Alaptörvény I. cikk
(1) bekezdéséből következik, ez utóbbi rendelkezés ugyanis minden alapvető (ideértve a gyülekezési) jog védelmét
az állam elsőrendű kötelezettségévé teszi. Az állam jogalkotó és jogalkalmazó intézményei tehát kötelesek biztosítani,
hogy a gyülekezni kívánók élhessenek az Alaptörvény VIII. cikk (1) bekezdésében foglalt alapvető jogukkal.
Az Alkotmánybíróság ezért továbbra is irányadónak tekinti a korábbi határozataiban foglalt gyülekezési szabadsággal
kapcsolatos megállapításokat. Az alkotmánybírósági gyakorlatban a gyülekezési jog a tágabb értelemben vett véleménynyilvánítási szabadság része,
amely a közügyekre vonatkozó, békés jellegű közös vélemény-kifejezést biztosítja. Az alkotmányos védelem tehát
a közügyekről folytatott nyilvános vitában való részvételt célzó rendezvényeket illeti meg, amelyek segítik a közérdekű
információk megszerzését és másokkal való megosztását, valamint a vélemények közös kinyilvánítását [55/2001.
(XI. 29.) AB határozat, ABH 2001, 442, 449.; 75/2008. (V. 29.) AB határozat, ABH 2008, 651, 662–663.]. Az, hogy egy
rendezvény közügyet érint-e, következésképpen gyülekezésnek minősül-e az Alaptörvény értelmében, a kifejezésre
juttatni szándékozott vélemény tartalmától, formájától és kontextusától függ.
A békés gyülekezéshez való jognak (együtt a véleménynyilvánítás szabadságával és az egyesülés szabadságával) van
egy egymáshoz szorosan kapcsolódó lényeges tartalma, amely a demokratikus társadalmi gyakorlat előfeltétele.
Kollektív véleménynyilvánítási joguk alapján a polgárok az országos és a helyhatósági választások időpontja közötti
időben is véleményt nyilváníthatnak a széles értelemben vett közügyeket érintő kérdésekben. Ilyen közügyet érintő
kérdés például, hogy miként viszonyulunk a történelemhez, milyen eseményt és milyen módon tartunk ünneplésre
méltónak. A gyülekezési jog alapján megtartott rendezvények alkalmasak az egymás mellett élő, de egymástól
részben vagy jelentősen eltérő történelmi narratívák megjelenítésére. Ettől nem teljesen független a gyülekezési
jognak az a korábbi alkotmánybírósági gyakorlatban megjelent aspektusa, amely a rendezvények szervezésében
elsősorban azt az eszközt látja, amellyel a polgárok a politikai folyamatokat kritikával illethetik. E felfogásban a
gyülekezési jog a politikai, társadalmi rend, a képviseleti szervek legitimitásának megszilárdítása szempontjából is
értéket jelent. A gyülekezés ugyanis a kormányzat és a közvélemény számára is jelzi a meglévő társadalmi
feszültségeket, és lehetővé teszi a nyilvános politika korrekcióját. [Lásd 4/2007. (II. 13.) AB határozat, ABH 2007, 911,
914.] Az egyén gyülekezési szabadságába tartozik, hogy gyülekezést szervezzen és gyülekezésen vegyen részt. A gyülekezés
szervezésének lényegi eleme (olykor egy adott közügyben való vélemény-kifejezés része) annak megválasztása, hogy
a rendezvényre milyen céllal, hol, mikor és milyen körülmények között kerüljön sor. A gyülekezési szabadság a
gyülekezés helyszínéül szolgáló terület megválasztására is kiterjed. [Ehhez hasonlóan lásd a strasbourgi bíróság Sáska
kontra Magyarország ügyben hozott ítéletének 21. pontját (58050/08, 2012. november 27.).] A gyülekezéssel elérni
kívánt cél ugyanis szorosan kapcsolódhat a kiválasztott helyszínhez. Talán mert a rendezvény éppen az adott helyen
történtekre kíván emlékezni és emlékeztetni, vagy mert a helyszínnek szimbolikus jelentése van. Ilyen esetekben
a gyülekezés szabadsága magában foglalja az adott helyen való gyülekezés jogát, amely az Alaptörvény I. cikk
(3) bekezdésének megfelelően korlátozható. 3.1. A gyülekezési jog a közterületen és a nyilvánosság számára szabadon hozzáférhető, magántulajdonban lévő területen
tartott, békés jellegű, közügyet érintő nyilvános rendezvényeket egyaránt védelemben részesíti. Ezt a felfogást
támogatja a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányának 21. cikke, valamint az Emberi Jogok Európai
Egyezményének 11. cikke, és az ahhoz kapcsolódó esetjog, továbbá a Velence Bizottságnak a gyülekezési
szabadsággal kapcsolatos összefoglaló álláspontja is. [Rassemblement Jurassien Unité kontra Svájc (8191/78,
04 October 2012, CDL(2012)014rev2, 2.] Ez vezethető le továbbá az Alaptörvény VIII. cikk (1) bekezdésének általános megfogalmazásából, és ezt az álláspontot
képviseli az 55/2001. (XI. 29.) AB határozat, amikor megállapítja, hogy az előzetes bejelentés kötelezettsége csak
a közterületen tartandó rendezvény esetében áll fenn, nem pedig általánosságban, valamennyi rendezvényre nézve.
A Gytv. a hatóságnak csak a közterületen tartandó rendezvénnyel kapcsolatban ad feladatot. Ha a békés összejövetelt
nem közterületen tartják, a hatóságnak nincs jogi lehetősége semmiféle intézkedésre a Gytv. alapján. (ABH 2001, 442,
454, 458.) Ez következik a gyülekezési jog érvényesülését biztosító Gytv. rendelkezéseiből is. A Gytv. 2. § (1) bekezdése szerint
„a gyülekezési jog gyakorlása keretében békés összejövetelek, felvonulások és tüntetések (a továbbiakban együtt:
rendezvény) tarthatók, amelyeken a résztvevők véleményüket szabadon kinyilváníthatják”. A Gytv. 3. §-a pedig
a választási gyűlések mellett a jellemzően magánterületen tartott, vallási, kulturális, sport- és családi rendezvényeket
veszi ki a Gytv. hatálya alól. Ezeken kívül minden közterületen és a nyilvánosság számára szabadon hozzáférhető,
magántulajdonban lévő területen tartott rendezvény a gyülekezési jog védelmi körébe tartozik, de a Gytv. 6. §-a
alapján kizárólag a közterületen tartandó rendezvény szervezését kell bejelenteni a rendezvény helye szerint illetékes
rendőrkapitányságnak. A Gytv. 8. § (1) bekezdése alapján is csak ez utóbbi, a „bejelentéshez kötött rendezvény”
esetében van lehetősége a rendőrségnek arra, hogy amennyiben az a népképviseleti szervek vagy a bíróságok
zavartalan működését súlyosan veszélyeztetné, vagy ha a közlekedés más útvonalon nem volna biztosítható,
megtilthassa a rendezvénynek a megjelölt helyen vagy időben való megtartását. A bejelentési kötelezettséget
közterületen tartandó rendezvény esetében az indokolja, hogy a hatóságok képesek legyenek biztosítani a gyülekezés
lebonyolítását. 3.2. Tekintettel arra, hogy a közterületek egyik rendeltetése tradicionálisan éppen az, hogy a nyilvánosság egyik
legkézenfekvőbb, mindenki által hozzáférhető fórumai legyenek, ezért a közterületen tartandó rendezvények
különösen erős alkotmányjogi védelemben részesülnek. Ez abban nyilvánul meg, hogy ha a gyülekezés helyéül
választott közterület igénybe vételét közhatalmi rendelkezés korlátozza, az alapjogot érintő korlátozásnak meg kell
felelnie a szükségességi és arányossági követelményeknek. A korlátozás akkor felel meg az Alaptörvénynek, ha az
feltétlenül (vagyis elkerülhetetlenül) szükséges valamely alapvető jog érvényesülése vagy alkotmányos érték védelme
érdekében. Ráadásul a korlátozásnak arányban kell állnia az elérni kívánt céllal, és nem szabad érintenie a gyülekezési
szabadság lényeges tartalmát. [Alaptörvény I. cikk (3) bekezdés] A korlátozás alkotmányosságának mérlegelésekor
különös tekintettel kell lenni arra, hogy egy közterületen tartandó gyülekezés előzetes megtiltása az Alaptörvény által
biztosított gyülekezési szabadság legsúlyosabb korlátozása. Összhangban van ez a mérlegelésre vonatkozó teszt a strasbourgi bíróság gyakorlatával is. Az Emberi Jogok Európai
Bírósága ugyanis arányossági tesztet alkalmazott, amikor például azt vizsgálta a Patyi kontra Magyarország (35127/08,
2012. január 17.) ügyben, hogy megfelelt-e az Egyezmény 11. cikkében biztosított békés gyülekezés jogának, hogy
a rendőrség a panaszos gyülekezéssel kapcsolatos bejelentéséről a Kossuth tér biztonsági műveleti területté
nyilvánítása miatt nem döntött érdemben. Szigorú tesztet alkalmaz az amerikai Legfelsőbb Bíróság is azokban az
esetekben, amikor olyan nyilvános fórumokon történő gyülekezés korlátozásáról van szó, amelyeket tipikusan
kommunikációs tevékenységek jellemeznek. Egy ilyen terület esetében a gyülekezés korlátozása akkor alkotmányos,
ha a korlátozás szűkre szabott módon kényszerítő állami érdeket szolgál és tartalom-, illetve nézőpontsemleges. [Lásd
A Velence Bizottság összefoglaló jelentése olyan törvényeket vizsgált, amelyek egyes közterületeket vagy eleve
kizártak a lehetséges gyülekezési helyszínek közül, vagy csak bizonyos területeket jelöltek ki gyülekezések helyszínéül.
A Bizottság szerint a gyülekezési jogot mindkét eset aránytalanul korlátozza, a hatóságok ugyanis legitim módon csak
az emberi életre, illetve egészségre való tényleges veszélyességük miatt zárhatnak ki egyes helyszíneket a választható
Strasbourg, 04 October 2012, CDL(2012)014rev2, 5.2.] 3.3. A Gytv. alkalmazásában közterület a mindenki számára korlátozás nélkül igénybe vehető terület, út, utca, tér [Gytv.
15. § a) pont]. Főszabály szerint tehát minden, a köz számára korlátlanul nyitva álló területen szervezhető gyülekezés.
Az alkotmánybírósági gyakorlat szerint a „mindenki számára való hozzáférhetőség itt azt jelenti, hogy a közterület
használatára egyaránt képesnek kell lenniük a rendezvény résztvevőinek, valamint mindenki másnak, aki nem vesz
azon részt”. [55/2001. (XI. 29.) AB határozat, ABH 2001, 442, 458.] A közterület használata a gyülekezés gyakorlása során
ingyenes, sőt, a rendőrség – adott esetben – a gyülekezés biztosítására köteles. A Gytv. 8. § (3) bekezdésének
megfelelően ezért a rendőrség a közterületen tartandó rendezvény bejelentését követően a közigazgatási hatósági
eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) alapján vizsgálja többek
között azt, hogy a gyülekezést közterületre jelentették-e be. Ennek során a rendőrségnek meg kell győződnie arról,
hogy van-e hatásköre a bejelentés vizsgálatára: a rendezvény bejelentett helyszíne nem magánterület, és a megjelölt
közterület mindenki számára hozzáférhető. A rendőrség, ha a bejelentés vizsgálatára nincs hatásköre, mert a rendezvényt nem egy mindenki számára korlátozás
nélkül igénybe vehető területen kívánják megtartani, a Gytv. 8. § (1) és (3) bekezdése, továbbá 15. § a) pontja alapján,
a Ket. vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően bejelentést elutasító határozatot hoz. Egyéb esetben tudomásul veszi
a bejelentést, vagy a Gytv. 8. § (1) bekezdésében megjelölt ok miatt a rendezvény adott helyen és időben való
megtartását megtiltó határozatot hoz. A mostani jogvita tárgya az első esetkör, amikor a rendőrség bejelentést
elutasító határozatot hoz, ezért az alábbiakban az Alkotmánybíróság azt vette sorra, hogy mik lehetnek az elutasítás
lehetséges indokai. 3.4.1. A rendőrségi gyakorlat a helyszínt illetően jellemzően két okból utasít el – hatáskör hiányára hivatkozással – végzésben
rendezvény megtartására vonatkozó bejelentést. Az első ilyen ok a terület „biztonsági műveleti területté” nyilvánítása.
Ha a rendőrség biztonsági területté nyilvánított egyes területeket, az e területekre szóló bejelentéseket a rendőrség
hatáskörének hiánya miatt elutasította azzal az indokolással, hogy a „biztonsági műveleti területté nyilvánítás együtt
jár a közterületi jelleg elvesztésével”. 2006 ősze előtt a Terror Háza Múzeum és a Dohány utcai Zsinagóga előtti
területen nem lehetett emiatt rendezvényt tartani, 2006. október 23-án pedig a rendőrség a Kossuth tér Parlament
felőli, kordonnal elzárt részét minősítette biztonsági műveleti területnek. A Fővárosi Bíróság ezekben az esetekben
a bejelentést elutasító rendőrségi határozatokat helybenhagyta, és jogerősen megállapította, hogy a biztonsági
műveleti területté nyilvánítással az adott területek elveszítették közterületi jellegüket, ezért arra rendezvényt
bejelenteni nem lehetett. Bár a kérelmek a rendőrfőkapitány biztonsági műveleti területté nyilvánító intézkedésének
jogszerűségét is vitatták, a bíróság úgy látta, a rendőrfőkapitánynak a köztársasági őrezred felkérésére meghozott
utasítása nem olyan egyedi államigazgatási határozat, amellyel szemben bárki bírósághoz fordulhatna. Később
azonban, a BRFK-nak a személy- és létesítménybiztosítási intézkedés elrendelése elleni panasz elbírálása során a
Fővárosi Bíróság 27.K.31.354/2012/9. számú ítélete megállapította, hogy bár a szóban forgó terület „biztonsági
műveleti területté” nyilvánítása 2006. október 23-án szükséges és jogszerű volt, annak 2006. november 22. napján
történő meghosszabbításáról ugyanez nem volt megállapítható. A meghosszabbításkor ugyanis a BRFK nem jelölte
meg, hogy arra milyen okok és körülmények fennállta miatt volt szükség. A Fővárosi Bíróság ezért a rendőri intézkedést
aránytalannak minősítette, mert az kellő indok nélkül korlátozta a polgárok mozgásszabadságát és gyülekezési jogát.
(A Fővárosi Bíróság az első fokon eljárt BRFK-t új eljárásra kötelezte. A budapesti rendőrfőkapitány
01000-105-300/16/2011.P. számú, 2011. április 4-én kelt határozata már elismerte: aránytalan és ezért jogszerűtlen
volt a Kossuth téren alkalmazott személy- és létesítménybiztosítási intézkedés 2006. november 22-ei
meghosszabbítása.) Ezt a megállapítást vette alapul az Emberi Jogok Európai Bírósága, amikor a Patyi kontra Magyarország (35127/08,
2012. január 17.) és a Szerdahelyi kontra Magyarország (30385/07, 2012. január 17.) ügyekben megállapította:
Magyarország megsértette a panaszosok gyülekezési jogát, amikor a Kossuth tér jogszerűtlen módon történő
biztonsági műveleti területté nyilvánításával lehetetlenné tette a panaszosok által 2007 márciusára bejelentett
demonstráció megtartását. 3.4.2. A bejelentés érdemi vizsgálat nélküli elutasítására vezető másik gyakran előforduló ok, ha a bejelentés olyan területre
szól, amely felett rendelkezési jogot – közterület-használati megállapodás alapján – más személy vagy szervezet
gyakorol. A helyi önkormányzatok a rendőrséget folyamatosan tájékoztatják a közterület használatának
engedélyezéséről. Ennek során az önkormányzatok megnevezik a közterület-használati engedéllyel érintett területet,
a használatba adott terület nagyságát, a használat idejét, indokát és a használó személyét. Ez azt jelenti, hogy az
illetékes rendőrkapitányság rendelkezik azzal az információval, hogy a megjelölt időpontban egy adott területre
vonatkozóan kinek van közterület-használati engedélye. A rendőrség azonban ezeket az információkat csak
tudomásul veszi, nincs joga és lehetősége azok jogszerűségének és indokoltságának vizsgálatára. A jelenlegi gyakorlat
szerint ezért a rendőrség, ha azt állapítja meg, hogy a megjelölt területre másnak közterület-használati engedélye van,
akkor – hatásköre hiányában – végzéssel utasítja el a bejelentést, mondván, a bejelentés nem tartozik a Gytv. hatálya
alá, mert a megjelölt terület korlátozás nélkül mindenki számára nem hozzáférhető. Ez történt a mostani ügyben is,
amelynek részletes vizsgálatára a határozat V. részében kerül sor.
V. 1. A bejelentő 2012. március 15-én 9 órától 20 óráig a Hősök terén kívánt „az 1848/1849-es szabadságharcról” való
megemlékezést tartani. A bejelentést vizsgáló BRFK 2012. február 6-án hozott végzésében megállapította
hatáskörének hiányát, mert 2012. március 15-én a bejelentésben szereplő helyszínt a Főpolgármesteri Hivatal
közterület-használati megállapodás alapján használhatta. Az indítványozó a bejelentést elutasító végzéssel szemben
a Gytv. 9. § (1) bekezdése alapján bírósághoz fordult, mert úgy vélte, hogy az első rendőrségi végzés eredményében és
joghatásában hasonló a rendezvényt megtiltó határozathoz, ezért annak jogszerűségéről a határozat közlésétől
számított 3 napon belül nemperes eljárásban a bíróságnak kell döntést hoznia.
Az első bírósági végzés ugyanakkor megállapította, hogy a Fővárosi Törvényszéknek nincs hatásköre az ügyben
eljárni, a rendőrségi végzéssel szemben fellebbezés vehető igénybe, ezért a bíróság végzésének rendelkező részében
a kérelmet áttette az ORFK-hoz. A végzés indokolása szerint a rendőrség „nem döntött érdemben a rendezvény
megtiltásáról, azt nem érdemi vizsgálatot követően, a Gytv.-ben felsorolt két okból utasította el, hanem azért, mert azt
állapította meg, hogy a kérdésben való döntésre nincs hatásköre”. A bíróság érdemben tehát nem vizsgálta felül
a rendőrségi végzést, de megjegyezte, hogy „a Gytv. a bejelentéshez kötött rendezvény tárgyában való döntésre
kétségkívül biztosít hatáskört a kérelmezett számára, ezért a »hatáskör hiányát megállapító« rendelkezése nem
helytálló.” 2. Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint az illetékes rendőrkapitányságnak a közterületen tartandó rendezvénnyel
kapcsolatos bejelentést elbíráló, hatáskör hiányát megállapító határozata olyan, a Gytv. 9. § (1) bekezdése értelmében
vett „államigazgatási határozat”, amellyel szemben a Gytv. szerinti bírósági felülvizsgálat kérhető, és amelyet a bíróság
érdemben köteles felülbírálni. Ennek indokai a következők. A Gytv. 9. § (1) bekezdésének első mondata szerint a rendőrség határozata ellen fellebbezésnek helye nincs;
a határozat közlésétől számított három napon belül a szervező kérheti az államigazgatási határozat bírósági
felülvizsgálatát. A Gytv.-nek ez a rendelkezése elfogadása óta változatlan. A 9. § (1) bekezdésben foglalt
„államigazgatási határozat” kifejezés a Gytv. elfogadásakor hatályos, az államigazgatási eljárás általános szabályairól
szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) szóhasználatát vette át. Az Áe. 72. § (1) bekezdése alapján az ügyfél
– jogszabálysértés esetén – az államigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát kérhette. Az „államigazgatási”
fogalom alkotmánynak megfelelő értelmezése aztán „közigazgatási” lett, így a 3/1998. Közigazgatási jogegységi
határozat már úgy rendelkezett, hogy a közigazgatási szervnek a közigazgatási jogviszony hiányára alapított hatáskör
hiányát megállapító határozata az Áe. 72. § (1) bekezdésének alkalmazása szempontjából az ügy érdemében
hozott döntésnek minősül. Bár az Áe. hatályon kívül helyezésével e jogegységi határozat meghaladottá vált, és
a 6/2010. (XI. 25) Közigazgatási jogegységi határozat értelmében nem alkalmazható, az abban foglalt dogmatikai
megállapítások továbbra is relevánsak. A most vizsgált ügyben az illetékes rendőrkapitányság arról döntött, hogy az ügy tárgya, a bejelentés a Gytv. 6. §-ának
hatálya alá tartozik-e. Az első rendőrségi végzés szerint a bejelentés nem tartozik a Gytv. 6. §-nak hatálya alá, ezért
a BRFK-nak a bejelentés elbírálására nincs hatásköre. Ugyanakkor a BRFK-nak, ha valóban a Ket. 22. § (2) bekezdésének
megfelelően járt volna el, akkor a hatásköre hiányának megállapításával egyidejűleg a kérelmet és az ügyben
keletkezett iratokat át kellett volna tennie a hatáskörrel rendelkező hatósághoz. Nem tette, és nem is tehette, mert
nincs olyan közigazgatási szerv, amelynek a hatáskörébe tartozna az ügy. A bejelentés hatáskör hiánya miatti
elutasításakor tehát az illetékes rendőrkapitányság valójában azt állapította meg, hogy az adott ügy tárgya nem
közigazgatási jogviszony. Ez azt jelenti, hogy a rendőrkapitányság közigazgatási jogviszony fennállásáról döntött:
azért hárította el a jogok és kötelezettségek tárgyában az érdemi döntést, mert a közigazgatási jogviszony fennállását
tagadta. A hatáskör hiányát megállapító határozat azonban a bejelentést tevő gyülekezéshez való alapvető jogának
az elbírálását is kizárta, ügye nem kerülhetett olyan szakaszba, amelyben érdemi határozat születhetett volna. Ebben
az esetben ezért a hatáskör hiányára történő hivatkozás ténylegesen egy érdemi elutasítást eredményezett.
Mindezek miatt a Fővárosi Törvényszéknek az első bírósági végzésben a Gytv. 9. § (1) bekezdése alapján érdemben
kellett volna vizsgálnia, hogy a rendőrségi végzés jogalapja valós és jogszerű volt-e.
3. A jelenlegihez hasonló ügyekben a bíróságnak az érdemi felülvizsgálat során kell döntést hoznia abban a kérdésben,
hogy a rendőrségi végzésben a rendezvény megtartásának akadályául megjelölt, az adott helyszínre szóló
közterület-használati megállapodás jogszerűen jött-e létre, és indokolt volt-e a használati megállapodás megkötése.
3.1. A jogvita eldöntésekor a bíróságnak figyelemmel kell lennie arra, hogy az önkormányzati és állami tulajdonban lévő
közterületek egyik rendeltetése tradicionálisan éppen az, hogy a nyilvánosság mindenki által hozzáférhető fórumai
legyenek. Az önkormányzati tulajdonnal való rendelkezést ezért behatárolja az a cél, hogy a közterület betölthesse
funkcióját: a terület a közügyekre vonatkozó, közösen kinyilvánított vélemény fórumává válhasson.
Ezt juttatja kifejezésre az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 54. § (4) bekezdés
d) pontja, amely szerint „a közterület rendeltetése a felvonulás, a gyülekezés, a közösségi megnyilvánulás biztosítása”.
Budapest Főváros Közgyűlésének a fővárosi közterületek használatáról és a közterületek rendjéről szóló 59/1995.
(X. 20.) önkormányzati rendelete (a továbbiakban: Ör1.) 3. § (1) bekezdése szerint a közterületet rendeltetésének
megfelelő célra – a jogszabályok keretei között – bárki szabadon használhatja. A 3. § (4) bekezdés szerint a
rendeltetésétől eltérő célú a közterület használata, ha a használat a közterület mások általi rendeltetésszerű
igénybevételét a rendeletben megfogalmazott módon akadályozza. A közterület rendeltetésétől eltérő
használatához a 4. § (1) bekezdés alapján közterület-használati hozzájárulás szükséges. Az Ör1. 4. § (4) bekezdés
g) pontja viszont kifejezetten rendelkezik arról, hogy nem kell közterület-használati megállapodás a politikai
rendezvényekhez. Az Ör1. 4. § (4) bekezdés g) pontja korábbi szövegének alkotmányosságát az Alkotmánybíróság már vizsgálta,
és alkotmányellenesnek minősítette, hogy a fővárosi önkormányzat a politikai rendezvényeken közterület-használati
engedélyhez kötötte az építmények, berendezések, valamint járművek parkolásnak nem minősülő elhelyezését.
A határozat szerint a gyülekezési jog gyakorlásának részletes szabályait a Gytv. tartalmazza, amikor meghatározza,
hogy a közterületen tartandó rendezvények szervezéséhez milyen bejelentési kötelezettség kapcsolódik. A helyi
önkormányzat a gyülekezési szabadságot alkotmánysértő módon korlátozza, ha kiegészíti a Gytv.-ben meghatározott
feltételrendszert. A döntés azt is kimondta: „[a]mennyiben nyilvánvaló, hogy a közterület-használat adott módon
történő szabályozásának mögöttes célja a gyülekezési jog korlátozása, és a közterület-használat feltételeinek
módosítása csupán eszköze a gyülekezési jog korlátozásának, ez alkotmányellenessé tehet olyan szabályokat is,
melyek önmagukban alapjogi relevanciával nem bírnak”. [4/2007. (II. 13.) AB határozat, ABH 2007, 911.] Néhány évvel
később az Alkotmánybíróság az Ör. 4. § (2) bekezdés l) pontjának azt a szövegrészét semmisítette meg, amely
közterület-használati engedélyhez kötötte az ún. „egyéb rendezvényhez” kapcsolódó építmények, berendezések és
ezzel összefüggő elkerített területek és a járművek parkolásnak nem minősülő egyéb célú elhelyezését. A határozat
megállapította, hogy a gyülekezési jog nem csupán a közterületen tartott, kifejezetten politikai rendezvényeket védi,
hanem a gyülekezésnek minősülő egyéb, nem közvetlenül politikai összejöveteleket is, amelyek közügyet érintenek.
Annak eldöntése pedig, hogy egy adott összejövetel a Gytv. hatálya alá tartozó rendezvény-e, a rendesbíróságra
tartozó kérdés. [40/2010. (IV. 15.) AB határozat, ABH 2010, 1055.] A most ismertetett szempontokat érvényesítette
az Alkotmánybíróság egy évvel később, amikor megsemmisítette a mikepércsi önkormányzatnak azt a rendeleti
szabályozását, amely a politikai pártok rendezvényeihez követelt közterület-használati engedélyt. [142/2011. (XII. 2.)
AB határozat, ABH 2011, 805.]. Ebben a döntésben az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a törvény által nem
szabályozott helyi társadalmi viszonyok körében a közterület-használat szabályozása az önkormányzat jogalkotó
hatáskörébe tartozik, azonban ez a jogköre nem terjed ki arra, hogy a közterület-használat szabályozása során
az alapvető jogok gyakorlását sértő, azokat korlátozó szabályokat állapítson meg.
A gyülekezési jogvitában eljáró bíróság ezeket az alkotmányossági szempontokat nem hagyhatja figyelmen kívül
érdemi döntésének meghozatalakor. Tekintettel azonban arra, hogy a most vizsgált ügyben a fővárosi önkormányzat
nem mint jogalkotó, hanem mint a közterület-használatot a Fővárosi Polgármesteri Hivatal számára biztosító szerződő
fél jelent meg, és a közterület-használati megállapodás nem a gyülekezés megtartásának előfeltétele volt, hanem
a megállapodás léte jelentette a gyülekezés megtartásának akadályát, az alábbi szempontok sem hagyhatók
figyelmen kívül. 3.2. Budapest Főváros Önkormányzata és a Fővárosi Önkormányzat Főpolgármesteri Hivatal között létrejött
FPH061/555-3/2012. iktatószámú használati megállapodás (a továbbiakban: használati megállapodás) az Ör1. és
Budapest Főváros Közgyűlésének a Fővárosi Önkormányzat tulajdonában lévő közterületek használatáról és rendjéről
szóló 60/1995. (X. 20.) önkormányzati rendelete (a továbbiakban: Ör2.) pontosabban meg nem határozott
rendelkezései alapján jött létre. A használati megállapodásban a használatba adó a Fővárosi Polgármesteri Hivatal
használatába adta 2012. március 15-ére az alábbi közterületeket az 1848-as forradalom emlékére rendezett nemzeti
ünnep lebonyolítása céljából: V. ker. Kossuth tér teljes területe, I.–V. ker. Erzsébet-híd, Szabadsajtó u.–Pesti alsó rakpart,
V.–VI. ker. Bajcsy-Zs. út teljes területe, V.–VIII. ker. Múzeum körút teljes területe, V.–VI.–VII. ker. Deák tér teljes területe,
XIV. ker. Hősök tere teljes területe, VI. ker. Andrássy út teljes területe, I. ker. Clark Ádám tér teljes területe, V. ker.
Alkotmány utca teljes területe és a VIII. ker. Blaha Lujza tér teljes területe.
A konkrét ügyben a használati megállapodás jogszerűsége és indokoltsága is kérdéses volt. Egyfelől, mert az Ör2.
5. § (1) bekezdése alapján a jelen ügy alapját adó ügyben a közterület használatáról a Fővárosi Közgyűlés
Közterület-hasznosítási Bizottsága döntött. A döntés meghozatalát követően pedig e bizottság elnöke a bizottság
nevében, a fővárosi közgyűlés képviseletében használatba adóként írta alá a használati megállapodást. Használóként
a fővárosi közgyűlés hivatala, a Főpolgármesteri Hivatal van feltüntetve. Ez azt jelenti, hogy a megállapodásban
a fővárosi közgyűlés képviseletében eljáró Bizottság a fővárosi közgyűlés hivatalának, azaz saját magának adott
használati engedélyt. Másfelől, az Ör1. 4. § (4) bekezdés g) pontja kifejezetten úgy rendelkezik, hogy nem kell
közterület-használati hozzájárulás a politikai rendezvényekhez. Ez azt jelenti, hogy nemcsak a gyülekezési szabadság
alapján megtartott rendezvények, hanem más politikai rendezvények, így például az állami ünnepségek és
önkormányzati megemlékezések megtartásához sincs szükség közterület-használati engedély beszerzésére.
A Fővárosi Polgármesteri Hivatalnak az 1848-as forradalom emlékére rendezett nemzeti ünnepsége kétségtelenül
ebbe a körbe tartozik. Mivel a használati megállapodás jogalapjaként megjelölt Ör1. és Ör2. szövegéből nyilvánvalóan
következik, hogy közterület-használati engedélyre a polgármesteri hivatalnak nem volt szüksége, alappal
feltételezhető, hogy a használati megállapodás megkötésekor joggal való visszaélés történt. Erre utal az a tény is, hogy
a Fővárosi Önkormányzat Főpolgármesteri Hivatala e használati megállapodással – a saját közgyűlése által alkotott
Ör1. és Ör2. rendelkezéseit megsértve – 2012. március 15-ére, készletező módon az összes olyan budapesti helyszínt
lefoglalta előzetesen, amely az 1848-as forradalom megemlékezését célzó, nagy létszámú résztvevőkre számító
rendezvény megtartására alkalmas lett volna. 3.3. Különös mérlegelést igényel továbbá az a tény, hogy a bejelentő a gyülekezés helyszínéül a Hősök terét jelölte meg.
Itt kívánt az 1848/1849-es szabadságharcról való megemlékezést tartani 2012. március 15-én 9 órától 20 óráig.
Budapest néhány terének és utcájának kommunikatív funkciója van. A Hősök tere ilyen különleges terület, mert
a politikai véleménynyilvánítás egyik emblematikus helyszíne. Az 1848-as forradalom emléknapján ide bejelentett
gyülekezés nem váltható ki egyszerűen egy másik terület megjelölésével. A Hősök terének erre a különleges
helyzetére utal az a tény is, hogy Budapest Főváros Közgyűlése külön rendeletben, a 33/2002. (VI. 21.) Főv. Kgy.
rendeletben (a továbbiakban: Ör3.) szabályozza a Hősök tere közterület-használatát és rendjét. Az Ör3. 2. §
(1) bekezdése megkülönbözteti a tér ünnepi, protokolláris, idegenforgalmi és köznapi használatát. A használat
ünnepinek minősül „a Magyar Köztársaság nemzeti és állami ünnepein szervezett megemlékezések idején”,
protokollárisnak az „államhatalmi, a központi közigazgatási szervek, valamint a Fővárosi Önkormányzat által
meghatározott rendezvények idején”. [2. § (2) bekezdés a) és b) pont] Az Ör3. 4. § (2) bekezdése az ünnepi és
protokolláris használat esetén kifejezetten csak a rendezvény lebonyolításához feltétlenül szükséges építmény
(pl. szónoki emelvény) elhelyezéséhez követel engedélyt, egyebekben visszautal az Ör1. és Ör2. rendelkezéseire, azaz
a téren tartandó politikai rendezvényhez sem kell közterület-használati engedély.
3.4. Végül nem hagyható figyelmen kívül az a szempont, hogy a jelen ügyben hozott első rendőrségi végzést követően
a Fővárosi Önkormányzat Főpolgármesteri Hivatala az FPH061/555-4/2012. iktatószámú, 2012. február 28-án kelt
levélben indokolás nélkül lemondott a XIV. ker. Hősök tere, a VI. kerület Andrássy út és a VIII. kerület Blaha Lujza tér
közterületek 2012. március 15-ei használatáról. Erre a tényre a 2012. március 9-én kelt első bírósági végzés nem utal,
bár a végzés szerint a bíróság a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 331. §-a szerint eljárva beszerezte
az ügy iratait a BRFK-tól, és azok 2012. március 6-án meg is érkeztek a bíróságra.
Ha a bíróság érdemben vizsgálódott volna, és e lemondó nyilatkozatot figyelembe veszi, akkor a panaszos által
2012. március 15-ére szervezni kívánt rendezvény a bejelentésben megjelölt helyszínen (más, annak akadályát jelentő,
jogszerű indok hiányában) megtartható lett volna. Mindezek alapján az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a Fővárosi Törvényszék 29.Kpk.45.266/2012/2. számú
végzése az ügy érdemi felülvizsgálatának mellőzésével alaptörvény-ellenesen korlátozta a gyülekezés szabadságához
fűződő jogot, ezért a végzést az Abtv. 43. § (1) bekezdésének megfelelően megsemmisítette. Tekintettel arra, hogy
az Alkotmánybíróság a Fővárosi Törvényszék 29.Kpk.45.266/2012/2. számú végzésének alaptörvény-ellenességét
az Alaptörvény VIII. cikkének (1) bekezdése alapján megállapította, nem vizsgálta, hogy a bírósági végzés megfelel-e
az Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdésében biztosított jogorvoslathoz való jognak.
A második alkotmányjogi panaszban az indítványozó elsődlegesen az első bírósági végzés
alaptörvény-ellenességének vizsgálatát kérte. Ugyanakkor indítványozta, hogy ha az Alkotmánybíróság azt nem
tekinti az ügy érdemében hozott döntésnek, a panaszeljárást a második bírósági végzés tekintetében folytassa le.
Az alkotmánybírósági eljárás tárgya a jogsérelmet okozó első bírósági végzés volt, amelynek megsemmisítése
az Alkotmánybíróság szerint a mostani ügyben morális elégtételt jelent a jogsérelmet szenvedetteknek,
az alkotmánybírósági határozatban ismertetett szempontok pedig iránymutatóul szolgálnak a jövőbeli gyülekezési
jogvitákban eljáró bíróságok számára. Az Abtv. 43. § (4) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság a bírói döntés
megsemmisítése esetén megsemmisítheti a döntéssel felülvizsgált más bírósági vagy hatósági döntéseket is.
Az Alkotmánybíróság a mostani ügyben az első rendőrségi végzést nem semmisítette meg, mert azt a második
bírósági végzés már hatályon kívül helyezte. Az Alkotmánybíróság, mivel az indítványban foglalt elsődleges kérelemnek helyt adott, a második bírósági végzés és
a Gytv. 9. § (1) bekezdése alaptörvény-ellenességének vizsgálatát mellőzte.
Az Alkotmánybíróság e határozatának a Magyar Közlönyben történő közzétételét az Abtv. 44. § (1) bekezdés második
mondata alapján rendelte el. Budapest, 2013. február 12.
Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1011/2018. (II. 1.) Korm. határozata a digitális oktatás tartalomfejlesztésért felelős kormánybiztos kinevezéséről és feladatairól.
1. A Kormány a központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló
2010. évi XLIII. törvény (a  továbbiakban: Ksztv.) 31.  § (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva
a  digitális oktatás tartalomfejlesztéssel összefüggő feladatok ellátására – 2018. február 15. napjától – Czunyiné
dr. Bertalan Juditot kormánybiztossá (a továbbiakban: kormánybiztos) nevezi ki.
2. A kormánybiztos az 1. pont szerinti feladatkörében ellátja
a) a digitális tanítási és tanulási környezet koncepciójának kidolgozásával,
b) az oktatási rendszer digitális tananyagai előállításának koordinációjával, valamint
c) a digitális tanítási és tanulási módszer bevezetésével
összefüggő feladatokat.
3. A kormánybiztos tevékenységét az emberi erőforrások minisztere irányítja.
 4. A kormánybiztos e tevékenységéért a Ksztv. 31. § (7) bekezdése szerinti díjazásban és juttatásokban részesül.
 5. A kormánybiztos tevékenységét az Emberi Erőforrások Minisztériuma szervezetében működő titkárság segíti.
 6. Ez a határozat 2018. február 15-én lép hatályba.
 7. Hatályát veszti a  digitális oktatás tartalomfejlesztésért felelős kormánybiztos kinevezéséről és feladatairól szóló
1060/2016. (II. 25.) Korm. határozat. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
191/2013. (IV. 23.) KE határozata rendkívüli és meghatalmazott nagykövet megbízásáról.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés b) pontja alapján – a külügyminiszter előterjesztésére – maris zsolt rendkívüli és
meghatalmazott nagykövetet – Magyarországnak a Nigériai Szövetségi Köztársaságban, a Ghánai Köztársaságban
és a Dél-szudáni Köztársaságban való képviseletére kapott megbízása érintetlenül hagyása mellett – megbízom
Magyarországnak az Angolai Köztársaságban való képviseletével, budapesti székhellyel.
Budapest, 2012. február 28. schmitt Pál s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1486/2014. (VIII. 28.) Korm. határozata a Nemzeti Közlekedési Infrastruktúra-fejlesztési Stratégiáról.
1. A Kormány
a) a  közlekedési ágazat közép-, hosszú és nagytávú céljainak meghatározása, a  közlekedéssel összefüggő
gazdasági, társadalmi, környezeti és területhasználati folyamatok tervezhetőségének biztosítása érdekében
megtárgyalta és elfogadta a  2030-ig terjedően – 2050-ig távlati kitekintéssel – elkészített „Nemzeti
Közlekedési Infrastruktúra-fejlesztési Stratégia” című stratégiai tervdokumentumot és felhívja a  nemzeti
fejlesztési minisztert, hogy azt a  2014–2020 közötti Integrált Közlekedésfejlesztési Operatív Program
elfogadása érdekében küldje meg az Európai Bizottság részére;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2014. október 31.
b) felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a  2014–2020-as időszak közúti és vasúti fejlesztési programja
keretében előkészítésre és kivitelezésre javasolt indikatív projektek listáját terjessze a  Kormány elé
jóváhagyásra;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2014. október 31.
c) felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a 2007–2013-as Közlekedés Operatív Program keretének terhére
előkészített közút- és vasútfejlesztési beruházásokat a  2015-ig tervezett megvalósítás elmaradása esetén
vizsgálja felül és azok megvalósítását a 2014–2020 közötti időszakra tervezze be;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2016. március 31.
d) felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy készítse elő a Nemzeti Járműgyártási Stratégiát.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2014. december 31.
2. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
 3. Hatályát veszti
a) a  2007–2013 közötti időszakban megvalósítani tervezett közlekedésfejlesztési projektek indikatív listájáról
szóló 1004/2007. (I. 30.) Korm. határozat,
b) a gyorsforgalmi- és a főúthálózat hosszú távú fejlesztési programjáról és nagytávú tervéről szóló 1222/2011.
(VI. 29.) Korm. határozat 1. pont b) alpontja, valamint 4, 5, 6. és 7. pontja,
c) a kormányzati stratégiai dokumentumok felülvizsgálatával kapcsolatos feladatokról szóló 1657/2012. (XII. 20.)
Korm. határozat 2. pontja.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
25/2015. (V. 26.) NFM rendelete az energiahatékonyság növelését elősegítő tájékoztatásról.
Az energiahatékonyságról szóló 2015. évi LVII. törvény 45. § a)–b) pontjában,
a 8. § tekintetében a villamos energiáról szóló 2007. évi LXXXVI. törvény 170. § (2) bekezdés 10. pontjában kapott felhatalmazás
alapján, az egyes miniszterek, valamint a Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 109. §
7. pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. Általános rendelkezések 1. § E rendelet alapján a  Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal (a  továbbiakban: tájékoztatásért felelős
szerv) az  energiahatékonyság növelését elősegítő információkról az  energiahatékonyságról szóló 2015.  évi
LVII. törvény 20. §-ában meghatározott energiahatékonysági tájékoztató honlap (a továbbiakban: honlap) keretében
a lehető legszélesebb körű tájékoztatást köteles nyújtani.
2. Az energiahatékonysági tájékoztató honlap működtetése 2. § (1) A honlap felelős kiadója a tájékoztatásért felelős szerv vezetője, aki egyben a honlaptevékenység irányítója.
 (2) A honlap kapcsán a tájékoztatásért felelős szerv gondoskodik
a) a közzétett információk átlátható módon történő közzétételéről;
b) a folyamatos működtetésről és az ezzel összefüggő teendők elvégzéséről;
c) az információk folyamatos frissítéséről;
d) a honlapon megvalósuló tájékoztatás nyilvánossághoz való eljuttatásáról elektronikus hírlevelek formájában;
e) a honlapot népszerűsítő online (elsősorban közösségi oldalakat érintő) menedzsment folyamatos
biztosításáról.
 (3) A tájékoztatásért felelős szerv a honlapon történő széleskörű tájékoztatás céljából
a) a 3. §-ban foglalt információkkal kapcsolatban közfeladatot ellátó szervekkel;
b) energiahatékonysági szolgáltatókkal;
c) kiskereskedelmi energia-értékesítő vállalatokkal és
d) egyéb érintett szervekkel
együttműködik, ezektől tájékoztatást kérhet.
3. A tájékoztatás témakörei 3. § (1) A  tájékoztatásért felelős szerv a  honlapon különösen az  alábbi energiahatékonyságot érintő témakörökben nyújt
tájékoztatást:
a) az energiahatékonysággal kapcsolatos jogi szabályozás;
b) az energiahatékonysági szolgáltatások, beruházások finanszírozására, támogatására rendelkezésre álló
pénzügyi eszközök;
c) az energiahatékonyságot javító tájékoztató, szemléletformáló, képzési kezdeményezések;
d) energiahatékonysággal kapcsolatos gyakorlati módszerek, energiahatékonysági magatartásminták;
e) energiahatékonysági szolgáltatási szerződésminták és azoknak a végső fogyasztó jogait szavatoló záradékai;
f ) az energiahatékonyság-alapú szerződések alkalmazása;
g) energiahatékonysági szolgáltatókra vonatkozó tanúsítási, minősítési rendszerek kialakításának lehetősége,
a vonatkozó legjobb gyakorlatok nemzetközi példák alapján;
h) pénzügyi intézmények számára az energiahatékonysági szolgáltatások, beruházások finanszírozásában való
részvételi lehetőség;
i) energiaszolgáltatókra, termékekre vonatkozó energiacímkézési rendszerek.
(2) Az  (1) bekezdés szerinti témakörök tekintetében – amennyiben az a könnyebb tájékozódás biztosítása érdekében
indokolt – a tájékoztatást az alábbi címzetti csoportok szerint csoportosítva kell megvalósítani:
a) lakosság;
b) vállalkozások;
c) építőipari szakemberek, mérnökök, tervezők, energetikai szakemberek;
d) pénzügyi intézmények;
e) energiahatékonysági szolgáltatók;
f ) közintézmények. (3) A  honlap tájékoztatást valósít meg a  kis- és középvállalkozások számára az  energetikai auditálásról,
az  energiagazdálkodási rendszerekről és az  energetikai auditálás lefolytatásával, valamint az  energiagazdálkodási
rendszerek alkalmazásával járó előnyökről. Az előnyök bemutatásának konkrét példák bemutatása útján is meg kell
történnie.
(4) A honlap tájékoztatást valósít meg a lakosság számára az energetikai auditálásról, valamint az energetikai auditálás
lefolytatásával járó előnyökről.
4. § (1) Az energiahatékonysági szolgáltató – a gazdasági reklámtevékenység alapvető feltételeiről és egyes korlátairól szóló
törvényben foglalt rendelkezések figyelembevételével – jogosult az energiahatékonysági honlapon közzétenni
a) nevét, cégnevét;
b) elérhetőségét;
c) a végzett energiahatékonysági szolgáltatás ismertetését;
d) az alkalmazott energiahatékonysági szolgáltatási szerződésmintáját;
e) képesítését; valamint
f ) a saját honlapjára vezető hivatkozást.
(2) A  pénzügyi szolgáltatók jogosultak – a  gazdasági reklámtevékenység alapvető feltételeiről és egyes korlátairól
szóló törvényben foglalt rendelkezések figyelembevételével – célzottan energiahatékonysági szolgáltatások és
energiahatékonysági támogatási programok igénybevételének elősegítéséhez kínált pénzügyi termékeikről szóló
tájékoztatást a honlapon közzétenni.
5. § (1) A honlap tájékoztatást nyújt a közintézmények számára
a) az  energia-megtakarítási és energiahatékonysági célkitűzéseket és intézkedéseket tartalmazó intézményi
energiahatékonysági tervek kialakításával és elfogadásával elérhető energia-megtakarítási lehetőségekről;
a honlapon az energiahatékonysági terv kialakításához minta-dokumentum kerül közzétételre;
b) az  a)  pontban meghatározott intézményi energiahatékonysági terv végrehajtásának részeként energetikai
auditot tartalmazó energiagazdálkodási rendszer létrehozásának energiahatékonysági előnyeiről;
c) a  felújítások finanszírozását és az  energiahatékonyság hosszú távú fenntartását és javítását szolgáló tervek
végrehajtása céljából energiahatékonysági szolgáltatók igénybevételének és energiahatékonyság-alapú
szerződések alkalmazásának előnyeiről, valamint az  energiahatékonyság-alapú szerződésekkel kapcsolatos
legjobb gyakorlati módszerekről, amennyiben lehetséges, az életciklus-megközelítésre épülő költség-haszon
elemzéseket is beleértve.
(2) A  honlapon közzé kell tenni az  energiahatékonyságról szóló törvény végrehajtásáról szóló kormányrendeletben
meghatározott tartalmi elemekkel rendelkező energiahatékonyság-alapú szerződésmintát.
4. Záró rendelkezések 6. § Ez a rendelet 2015. június 7-én lép hatályba.
7. § Ez a  rendelet az  energiahatékonyságról, a  2009/125/EK és a  2010/30/EU irányelv módosításáról, valamint
a  2004/8/EK és a  2006/32/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 2012/27/EU európai
parlamenti és tanácsi irányelvnek való megfelelést szolgálja.
8. § A megújuló forrásokból előállított energia részarányának kiszámítási módszertanáról szóló 1/2012. (I. 20.)
NFM rendelet 7/A. §-ában a „miniszter” szövegrész helyébe a „Hivatal” szöveg lép.
Dr. Seszták Miklós s. k.,
 nemzeti fejlesztési miniszter


text:
11/2016. (IV. 29.) ORFK utasítása az arcképelemzési nyilvántartás és az arcképelemző rendszer igénybevételével kapcsolatos feladatokról.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjában, valamint a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény
6.  § (1)  bekezdés b)  pontjában kapott felhatalmazás alapján, az  arcképelemzési nyilvántartás és az  arcképelemző rendszer
igénybevételével kapcsolatos, az  általános rendőrségi feladatok ellátására létrehozott szervre háruló feladatok egységes
végrehajtásának meghatározása érdekében kiadom az alábbi utasítást:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. Az utasítás szervi hatálya kiterjed:
a) az Országos Rendőr-főkapitányságra;
b) a Készenléti Rendőrségre;
c) a Repülőtéri Rendőr Igazgatóságra;
d) a Bűnügyi Szakértői és Kutatóintézetre;
e) a Nemzetközi Bűnügyi Együttműködési Központra;
f ) a megyei (fővárosi) rendőr-főkapitányságokra;
g) a rendőrkapitányságokra és a határrendészeti kirendeltségekre
[a továbbiakban az a)–g) alpontok együtt: igénybevételre jogosult rendőri szervek].
2. Az utasítás hatálya kiterjed:
a) a bűncselekmények megelőzése, megakadályozása, felderítése és megszakítása, valamint az  elkövetők
elfogása és felelősségre vonása érdekében – a nyomozó hatóság által folytatott büntetőeljárásban – a nyomozó
hatóság rendelkezésére álló vagy általa rögzített arcképmás felhasználásával a  terhelt személyazonossága
megállapítására, valamint ellenőrzésének igénylésére [az arcképelemzési nyilvántartásról és az arcképelemző
rendszerről szóló 2015. évi CLXXXVIII. törvény (a továbbiakban: Törvény) 9. § (1) bekezdés];
b) a bűncselekmények megelőzése, megakadályozása, felderítése és megszakítása, valamint az  elkövetők
elfogása és felelősségre vonása érdekében – a nyomozó hatóság által folytatott büntetőeljárásban – a nyomozó
hatóság által kezelt, a  feltételezett elkövetőről készült arcképmás felhasználásával az  ismeretlen személy
azonosításának igénylésére [Törvény 9. § (2) bekezdés a) pont];
c) a körözési eljárást folytató szerv által kezelt arcképmás felhasználásával a körözési nyilvántartási rendszerről és
a személyek, dolgok felkutatásáról és azonosításáról szóló 2013. évi LXXXVIII. törvény 8. § (1) bekezdésében
meghatározott körözött személyek azonosításának és az eltűnt személyek felkutatásának igénylésére [Törvény
9. § (4) bekezdés];
d) a titkos információgyűjtő és a  titkos adatszerző tevékenység támogatása érdekében – törvényben
meghatározott titkos információgyűjtő, valamint titkos adatszerző tevékenység folytatására feljogosított
szervek rendelkezésére álló arcképmás felhasználásával – a személyazonosság ellenőrzésének és az ismeretlen
személy azonosításának igénylésére [Törvény 9. § (6) bekezdés b) pont];
e) a kiemelten védett vezetők tekintetében, a  személyvédelmi feladatok ellátása során, a  rendelkezésre álló
arcképmás felhasználásával a  személyazonosság ellenőrzésének és az  ismeretlen személy azonosításának
igénylésére [Törvény 9. § (8) bekezdés a) pont];
f ) a jogszabályban meghatározott központi államhatalmi és kormányzati tevékenység szempontjából fontos
szervek (intézmények) és létesítmények, valamint a kiemelten fontosnak minősített rendőrségi épületek, az ott
folyó tevékenységek megfelelő szintű védelme, valamint a  belépési jogosultság ellenőrzése során
a rendelkezésre álló arcképmás felhasználásával a személyazonosság ellenőrzésének igénylésére [Törvény 9. §
(10) bekezdés b) pont];
g) a jogsegély vagy nemzetközi bűnügyi együttműködés keretében, a  külföldi hatóságtól érkezett álló- vagy
mozgófelvételeken, rajzokon szereplő feltételezett elkövetők személyazonossága megállapításának, valamint
ellenőrzésének igénylésére [Törvény 9. § (11) bekezdés a)–b) pont];
h) a rendkívüli halál esetén, illetve az  ismeretlen személyazonosságú holttest azonosítása céljából folytatott
közigazgatási eljárás során a  rendelkezésre álló arcképmás felhasználásával az  ismeretlen személy
azonosításának igénylésére [Törvény 9. § (12) bekezdés];
i) a Tanúvédelmi Szolgálat rendelkezésére álló vagy általa rögzített arcképmás felhasználásával
ia) a büntetőeljárásban részt vevők, az igazságszolgáltatást segítők Védelmi Programjáról szóló 2001. évi
LXXXV. törvényben meghatározott fenyegetett helyzetben lévő személy vagy érintett,
ib) a biztonsági kockázatot felmérő vizsgálat, illetve a  különleges óvintézkedések előkészítése és
végrehajtása során felmerülő személy,
ic) a nemzetközi együttműködés keretében a  külföldi társszervtől közvetlenül a  Tanúvédelmi
Szolgálathoz érkezett álló- vagy mozgófelvételeken, rajzokon szereplő személy
 személyazonossága megállapításának, valamint ellenőrzésének igénylésére [Törvény 9. § (13) bekezdés];
j) a határforgalom-ellenőrzés során az  államhatár átlépésére jelentkező személyek személyazonossága
megállapításának, valamint ellenőrzésének igénylésére [Törvény 9. § (14) bekezdés];
k) az idegenrendészeti hatóság által a harmadik országbeli állampolgárnak minősülő személy személyazonossága
megállapításának, valamint ellenőrzésének igénylésére [Törvény 9. § (15) bekezdés].
3. Az utasítás alkalmazásában:
a) azonnali eljárás: az  arcképelemző rendszer működtetésének részletes szabályairól szóló 78/2015. (XII. 23.)
BM rendelet (a továbbiakban: BM rendelet) 5. § (5)–(6) bekezdésében meghatározott eljárás;
b) hozzáférésre felhatalmazott személy: az igénybevételre jogosult rendőri szervek állományának azon tagja, aki
az  igénybevételre jogosult rendőri szerv nevében jogosult a  rendelkezésre álló arcképmás felhasználásával
a központi szerv arcképelemző tevékenységét igénybe venni személyazonosság ellenőrzése vagy ismeretlen
személy azonosítása érdekében;
c) soron kívüli eljárás: a BM rendelet 5. § (1)–(4) bekezdésében meghatározott eljárás.
II. FEJEZET
RÉSZLETES RENDELKEZÉSEK 1. Az igénybevételre jogosult rendőri szervek, illetve a hozzáférésre felhatalmazott személyek jogosultság
nyilvántartásba való felvételének kezdeményezésével összefüggő rendelkezések
4. Az igénybevételre jogosult rendőri szerv vezetője – az 1. mellékletben szereplő, a központi szervvel létrehozandó
együttműködési megállapodás megkötése iránti szándéknyilatkozat megküldésével – haladéktalanul kezdeményezi
a jogosultság nyilvántartásba történő felvételét. A 2. mellékletben szereplő, az igénybevételre jogosult rendőri szerv
adatait tartalmazó adatlap a szándéknyilatkozat mellékletét képezi.
5. Az igénybevételre jogosult rendőri szerv vezetője a jogosultság nyilvántartásba való felvételét követően bekövetkezett,
a 2. melléklet szerinti adatokat érintő változás esetén – az adatlap újraküldésével – a központi szervet haladéktalanul
értesíti.
6. A központi szerv és az  igénybevételre jogosult rendőri szerv közötti, az arcképelemző tevékenység nyújtásának és
igénybevételének feltételeit tartalmazó együttműködési megállapodás hatálybalépését követően az igénybevételre
jogosult rendőri szerv vezetője az  Integrált Portálalapú Lekérdező alkalmazás (a továbbiakban: IPL) felületén
a központi szerv által rendszeresített jogosultság nyilvántartó adatlapon kezdeményezi a hozzáférésre felhatalmazott
személyek részére az egyedi azonosítók kiadását.
7. A hozzáférésre felhatalmazott személyekről a jogosultság nyilvántartásban kezelt adatokban bekövetkezett változást,
illetve a  hozzáférési jogosultság megszűnését is az  IPL felületén rendszeresített adatlap útján kell haladéktalanul
jelezni a központi szerv felé.
8. A soron kívüli, illetve az azonnali eljárás IPL felületen történő kezdeményezésére az igénybevételre jogosult rendőri
szerv vezetője, illetve az  általa meghatalmazott személy jogosult. A  6.  pontban meghatározott együttműködési
megállapodás hatálybalépését követően az igénybevételre jogosult rendőri szerv vezetője által kitöltött, a 3. melléklet
szerinti nyilatkozatot a  központi szerv részére kell megküldeni. Az  igénybevételre jogosult rendőri szerv vezetője
a  legalább osztályvezetői, illetve ügyeletvezetői beosztást betöltő személyeket, valamint a  bűnügyi készenléti
szolgálatot ellátó állomány vezetőjét hatalmazhatja fel soron kívüli, illetve azonnali eljárás igénylésére.
9. A hozzáférésre felhatalmazott személyek körének meghatározásakor, illetve az egyedi arcképelemzési szolgáltatás
igénybevételekor figyelemmel kell lenni az  arcképprofil-nyilvántartásnak a  Törvény 4.  § (1)  bekezdésében
meghatározott forrásnyilvántartásaira. A  központi szerv által kezelt arcképprofil-nyilvántartás
a forrásnyilvántartásokban szereplő arcképmásból képzett arcképprofilokat tartalmazza, illetve a központi szerv által
az  elemzés eredményeként átadott technikai kapcsoló szám alapján is a  forrásnyilvántartásból igényelhető
az azonosított személy természetes személyazonosító adata.
2. Az arcképelemző tevékenység igénybevételével kapcsolatos rendelkezések 10. A hozzáférésre felhatalmazott személy az igénybevételre jogosult rendőri szerv és a központi szerv közötti közvetlen
rendszer-rendszer kapcsolaton keresztül, mind az  IPL, mind a  Robotzsaru integrált ügyviteli, ügyfeldolgozó és
elektronikus iratkezelő rendszer (a továbbiakban: Robotzsaru rendszer) erre a célra implementált felületén elektronikus
úton arcképelemző tevékenységet kezdeményezhet ismeretlen személy azonosításának vagy a személyazonosság
ellenőrzésének elemzői támogatása érdekében.
11. Az elektronikus úton benyújtott kérelemben az alábbi adatokat kell rögzíteni:
a) az ügy azonosítását szolgáló adatot (szervezeti belső iktatószám);
b) az igénybevétel célját megalapozó, a Törvényben meghatározott adatkezelési felhatalmazást (a 2.  pontban
foglaltak alapján);
c) a feladat tárgyát (ismeretlen személy azonosítása, személyazonosság ellenőrzése);
d) az ügy prioritását (normál, soron kívüli, azonnali);
e) soron kívüli vagy azonnali prioritás esetén a hozzáférésre felhatalmazott nyilatkozatát arra, hogy a BM rendelet
5. § (1) vagy (5) bekezdésében foglaltak szerint mire hivatkozva kéri a soron kívüli vagy azonnali eljárást (soron
kívüli: kiskorú személy veszélyeztetettsége, a  közbiztonságot vagy a  nemzetbiztonságot közvetlenül és
súlyosan fenyegető helyzet, kiemelt bűnüldözési érdek, azonnali: különleges jogrendben alkalmazandó
intézkedés, tömeges bevándorlás okozta válsághelyzet kezelése);
f ) az arcképmást tartalmazó fényképet;
g) amennyiben indokolt – így különösen, ha több személy is látható a fényképen – a fényképhez tartozó leírást.
12. Az IPL felületen a hozzáférésre felhatalmazott személy által megadott szervezeti belső iktatószám nem tartalmazhat
olyan információt, amely megalapozhatja a  kérelmet benyújtó igénybevételre jogosult rendőri szervre vagy
az azonosításra beküldött felvételhez kapcsolódó ügyre vonatkozó bármilyen következtetés levonását. A szervezeti
belső iktatószám képzése az utasítás 4. melléklete alapján történik.
13. A fényképhez tartozó leírás nem tartalmazhat a  kérelmet benyújtó igénybevételre jogosult rendőri szervre vagy
az ügyre vonatkozó, illetőleg a  fényképen látható személyre utaló, azzal kapcsolatba hozható információt. A  leírás
célja kizárólag a felvételen található személy azonosítását elősegítő kiegészítő információk közlése.
14. A hozzáférésre felhatalmazott személynek a központi szerv által – a kérelem adattartalmának hiányosságai, a felvétel
azonosításra való alkalmatlansága vagy az abból a beküldő igénybevételre jogosult rendőri szervre, az ügyre vagy
az érintett személyre levonható következtetéseket megalapozó információra tekintettel – megküldött hiánypótlási
felhívás teljesítésére 15 nap áll a  rendelkezésére. A  hozzáférésre felhatalmazott személy minden igénylés esetén
különös körültekintéssel köteles az  egyes kérelmekkel kapcsolatban esetlegesen megküldött hiánypótlási
felhívásoknak eleget tenni, figyelemmel arra, hogy a  kért hiánypótlás elmaradása esetén a  központi szerv 15 nap
elteltével a  kérelmet eredmény nélkül lezárja. A  hozzáférésre felhatalmazott személy a  hiánypótlás teljesítésével
összefüggésben köteles tekintettel lenni arra is, hogy a hiánypótlásra irányuló felhívástól az annak teljesítéséig eltelt
idő az ügyintézési határidőbe nem számít bele.
15. A hozzáférésre felhatalmazott személy az IPL vagy a Robotzsaru rendszer felületén keresztül, a központi szerv által
a  kiértékelés eredményeként továbbított technikai kapcsoló szám segítségével – külön eljárásban megvalósuló
hatósági adatszolgáltatás keretében – a  felvételhez kapcsolódó személy jogszabályban meghatározott adatait két
munkanapon belül lekérdezi, eredményét a Robotzsaru rendszerben az ügyirathoz csatoltan rögzíti.
3. Az azonosításra beküldött felvételekre vonatkozó követelmények 16. Az igénybevételre jogosult rendőri szerv által készített vagy rendelkezésére álló arcképmást tartalmazó fényképet
a Robotzsaru rendszerben, az arcképmás kezelését megalapozó ügyirathoz csatoltan, az erre rendszeresített felületen
kell rögzíteni.
17. Nem rendőrségi helyiségben történő arcképmás felvételekor – amennyiben az arcképmás Robotzsaru rendszerben
történő rögzítésének feltételei nem adottak – az  arcképmást készítő a  felvételeket először informatikai eszköz
igénybevételével köteles eltárolni, majd ezt követően az  informatikai lehetőségektől függően haladéktalanul,
strukturáltan rögzíteni a Robotzsaru rendszerben, és az informatikai eszközön előzőleg rögzített arcképmást törölni.
18. Az azonosításra beküldött felvételnek – lehetőség szerint – az alábbi követelményeknek kell megfelelnie:
a) az azonosításra beküldött felvételen csak egy személy szerepelhet, amennyiben ez  nem lehetséges, akkor
az  elemzés tárgyát képező arcképmást a  fényképhez tartozó rövid leírás mezőben kell egyértelműen
meghatározni;
b) az azonosítandó felvételen található személynek szemből kell elhelyezkednie az alábbiak szerint:
ba) a fej oldalirányú elfordulása nem lehet több mint 30°,
bb) a fej függőleges billenése nem haladhatja meg a 10°-ot;
c) az arcnak jól, szórt fénnyel megvilágítottnak kell lennie;
d) kerülni kell az oldalról megvilágított arc felvételen történő szerepeltetését arra figyelemmel, hogy az orr által
vetett árnyék jelentősen ronthatja az eredményes azonosítást;
e) az azonosításra beküldött felvételen az azonosítandó személy:
ea) nem viselhet olyan jellegű sapkát, kapucnit, bármilyen ruhadarabot, amely az arcát kitakarja,
eb) nem viselhet napszemüveget,
ec) a szemeinek nyitva kell lenniük;
f ) az azonosításra beküldött felvételnek jó minőségűnek, minél nagyobb felbontásúnak kell lennie az  alábbi
minimum értékek szerint:
fa) az azonosításra beküldött felvétel elfogadott formátuma „jpg” kiterjesztés,
fb) az azonosításra beküldött felvételen az azonosítandó személy két szem között mért pupillatávolsága
minimum 50 pixel lehet,
fc) az arckép felbontása nem lehet kisebb mint 0,3 megapixel, amin a  személy arcának térfoglalása
a felvétel 2/3-a. 4. Az ismeretlen személyazonosságú holttestek halottszemléinél alkalmazott fényképfelvételi eljáráshoz
kapcsolódó eltérő szabályok
19. Az ismeretlen személyazonosságú holttestek halottszemléinél alkalmazott fényképfelvételi eljárás során a digitális
arcfelismeréshez az alábbiakra kell figyelemmel lenni:
a) amennyiben a  holttest szeme zárt állapotban van, akkor az  orvos vagy a  szemlebizottság rendőr tagja
sterilkesztyűben a  két kezének mutatóujjával a  szemhéjat felhúzza oly módon, hogy elkerülje a  szem
természetes nyitott állapotán túlmutató torzulást (felfeszítést);
b) amennyiben a megtalálás helyén az arcról a szennyeződés eltávolítása vagy a száj zárt állapotba helyezése
nem megoldható, akkor az arcról készített fényképfelvételi eljárást a boncolás helyszínén meg kell ismételni;
c) amennyiben a holttest állapota lehetővé teszi, akkor az arcképmás a szem alsó-felső szemhéjának felhúzásával,
majd az alsó szemhéj aláhajtásával is rögzíthető;
d) a szemek nyitott állapotának biztosításánál figyelemmel kell lenni arra, hogy a  szemhéj erős felhúzásával
nagymértékben torzulhatnak a szem és a homlok egyedi jellemző pontjai, amelyek ronthatják az eredményes
azonosítást;
e) egy személyről legalább 4 közeli felvételt szükséges készíteni úgy, hogy a képfelvételező eszköz (fényképezőgép)
optikájának hossztengelye az arcra merőleges legyen;
f ) a fényképezőgép lencséjének geometriai közepe az orrcsúcsra fókuszáljon;
g) az arc egyenletes, szemből szórt fénnyel történő megvilágítását úgy kell végrehajtani, hogy a fényképezőgép
optikájának hossztengelye és a megvilágítás fényforrásának hossztengelye egymással 35-40° szöget zárjon be,
ahol a  megvilágítás fényforrásának hossztengelye a  fényképezőgép optikájának hossztengelye felett
helyezkedik el;
h) az ismeretlen személyazonosságú holttest testsúlyfeleslege esetén a lehajtott fej tokájának torzító hatását úgy
kell megszüntetni, hogy egy sterilkesztyűvel a fejet megemelve a tokát kézzel le kell fogni;
i) az ismeretlen személyazonosságú holttestek halottszemléinél alkalmazott fényképfelvételi eljárás során
ajánlott a tükörreflexes fényképezőgép használata, a digitális nagyítás nem alkalmazható;
j) a fényképfelvételeket az adott fényképezőgéptípushoz, a gyártó által meghatározott, torzításmentes felvétel
készítésére alkalmas gyújtótávolságú (normál) objektívvel kell elkészíteni.
III. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 20. Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
21. Hatályát veszti az  Automatikus Arcképfelismerő és Azonosító Rendszer bevezetéséről szóló 58/2010. (OT 33.)
ORFK utasítás.
Papp Károly r. altábornagy s. k.,
 országos rendőrfőkapitány


text:
49/2008. (II. 16.) KE határozata államtitkári kinevezésről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2006.
évi LVII. törvény 46. § (2) bekezdése alapján a miniszterelnök előterjesztésére Keller Lászlót 2008. február 18-i hatállyal a Pénzügyminisztérium államtitkárává kinevezem.
Budapest, 2008. február 15. Sólyom László s. k.,
köztársasági elnök


text:
2040/2013. (XII. 30.) Korm. határozata a Kutatási és Technológiai Innovációs Alap vonatkozásában az egyes miniszterek feladat- és hatáskörének megváltozásával kapcsolatos intézkedésekről.
1. A Kormány felhívja
a) a nemzetgazdasági minisztert és a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a Kutatási és Technológiai Innovációs
Alap kezelésével kapcsolatos létszám és költségvetési előirányzatok átadás-átvételéhez kapcsolódó
megállapodásokat kössék meg, és ennek alapján készítsenek előterjesztést a Kormány részére,
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
határidő: 2014. január 31.
b) a  nemzetgazdasági minisztert, hogy a  kutatás-fejlesztési és innovációs források összehangolása érdekében
tegyen javaslatot a  kutatás-fejlesztési és technológiai innovációs rendszer legfőbb irányító szervének
intézményi modelljére.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
határidő: azonnal
orbán viktor s. k.,
 miniszterelnök