text:
2007. XLII. törvény az egyrészről az Európai Közösség és tagállamai, másrészről az Amerikai Egyesült Államok közötti légiközlekedési megállapodás kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e törvénnyel felhatalmazást ad az
egyrészről az Európai Közösség és tagállamai, másrészről
az Amerikai Egyesült Államok közötti légiközlekedési
megállapodás (a továbbiakban: Megállapodás) kötelező
hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés a Megállapodást e törvénnyel kihirdeti.
A törvényt az Országgyűlés a 2007. május 14-i ülésnapján fogadta el.
 A törvényt az Országgyűlés a 2007. május 14-i ülésnapján fogadta el.
3. § A Megállapodás hiteles magyar nyelvű szövege a
következő:
„Légiközlekedési Megállapodás Az Amerikai Egyesült Államok (a továbbiakban: az
Egyesült Államok),
egyrészről; valamint az Osztrák Köztársaság,
a Belga Királyság,
a Bolgár Köztársaság,
a Ciprusi Köztársaság,
a Cseh Köztársaság,
a Dán Királyság,
az Észt Köztársaság,
a Finn Köztársaság,
a Francia Köztársaság,
a Németországi Szövetségi Köztársaság,
a Görög Köztársaság,
a Magyar Köztársaság,
Írország,
az Olasz Köztársaság,
a Lett Köztársaság,
a Litván Köztársaság,
a Luxemburgi Nagyhercegség,
Málta,
a Holland Királyság,
a Lengyel Köztársaság,
a Portugál Köztársaság,
Románia,
a Szlovák Köztársaság,
a Szlovén Köztársaság,
a Spanyol Királyság,
a Svéd Királyság,
Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága,
az Európai Közösséget létrehozó szerződés szerződő feleiként és az Európai Unió tagállamaiként (a továbbiakban: a tagállamok),
és az Európai Közösség, másrészről; azzal az óhajjal, hogy előmozdítsák a légitársaságok közötti piaci versenyen, valamint minimális kormányzati beavatkozáson és szabályozáson alapuló nemzetközi légiközlekedési rendszer létrehozását,
azzal az óhajjal, hogy megkönnyítsék a nemzetközi légiközlekedési lehetőségek bővülését – többek között a légiközlekedési hálózatok fejlesztése révén – annak érdekében, hogy eleget tegyenek az utasok és a fuvaroztatók
megfelelő légiközlekedési szolgáltatások iránti igényeinek,
azzal az óhajjal, hogy lehetővé tegyék a légitársaságok
számára, hogy nyílt piacon versenyképes árakat és szolgáltatásokat nyújthassanak az utazóközönségnek és a fuvaroztatóknak,
azzal az óhajjal, hogy a légiközlekedési ipar minden
ágazata – a légitársaságok munkavállalóit is beleértve – részesüljön a liberalizált megállapodás előnyeiből,
azzal az óhajjal, hogy a nemzetközi légi közlekedésben
a biztonság és a védelem legmagasabb szintjét biztosítsák,
újfent hangsúlyozva a személy- és vagyonbiztonságot veszélyeztető, a légi közlekedés működését károsan befolyásoló és a közvéleménynek a polgári repülésbe vetett bizalmát aláásó olyan cselekedetek, vagy azokkal való fenyegetések miatti súlyos aggodalmukat, melyek a légi járművek biztonsága ellen irányulnak,
tudomásul véve az 1944. december 7-én Chicagóban
aláírásra megnyitott, nemzetközi polgári repülésről szóló
egyezményben foglaltakat,
felismerve, hogy az állami támogatások hátrányosan befolyásolhatják a légitársaságok közötti versenyt, és veszélyeztethetik e megállapodás alapvető célkitűzéseit,
megerősítve, hogy a nemzetközi légiközlekedési politika kidolgozása és alkalmazása során a környezetvédelem
kérdése jelentős szerepet játszik,
megállapítva a fogyasztóvédelem jelentőségét, beleértve a nemzetközi légi szállítás egyes szabályainak egységesítéséről szóló, 1999. május 28-án Montrealban kelt
egyezményben megkövetelt védelmet,
azzal a szándékkal, hogy a meglévő megállapodások
keretére építve megnyissák a piacokat, és hogy a fogyasztók, a légitársaságok, a munkaerő és a közösségek az
Atlanti-óceán mindkét oldalán a legnagyobb előnyöket élvezzék,
felismerve, hogy légitársaságaik globális tőkepiacokhoz való fokozott hozzáférése jelentős szerepet játszik a
verseny megerősítése és e megállapodás célkitűzéseinek
előmozdítása tekintetében,
azzal a szándékkal, hogy globális jelentőségű precedenst hozzanak létre az ezen alapvető gazdasági ágazat liberalizációjából származó előnyük fokozása érdekében,
a következőkben állapodtak meg: 1. Cikk Fogalommeghatározások Eltérő rendelkezés hiányában, e megállapodás alkalmazásában:
(1) ,,megállapodás”: e megállapodás, annak mellékletei
és függelékei és azok módosításai;
(2) ,,légi közlekedés”: utasok, poggyász, áru és postai
küldemények légi járművön, külön vagy együttesen, díj
vagy ellenszolgáltatás ellenében a nagyközönség számára
történő szállítása;
(3) ,,egyezmény”: a nemzetközi polgári repülésről
szóló, 1944. december 7-én Chicagóban aláírásra megnyitott egyezmény, beleértve:
a) az Egyezmény 94. cikkének a) pontja értelmében
hatályba lépő valamennyi módosítást, amelyet az Egyesült
Államok és a tagállam vagy tagállamok egyaránt megerősítettek, az adott kérdés függvényében; valamint
b) az Egyezmény 90. cikkének értelmében elfogadott
valamennyi mellékletet vagy módosítást, amennyiben az
ilyen melléklet vagy módosítás bármely adott időpontban
az Egyesült Államok és a tagállam vagy tagállamok vonatkozásában egyaránt hatályba lépett, az adott kérdés függvényében;
(4) ,,teljes költség”: a szolgáltatásnyújtás költsége és az
ésszerű adminisztratív általános költség;
(5) ,,nemzetközi légi közlekedés”: az egynél több állam
területe feletti légtérben áthaladó légi közlekedés;
(6) ,,fél”: az Egyesült Államok, vagy az Európai Közösség és tagállamai;
(7) ,,ár”: utasok, poggyász és/vagy áru (a postai küldemények kivételével) légi közlekedésben – adott esetben a
nemzetközi légi közlekedéssel összefüggő felszíni közlekedést is beleértve – történő szállításáért a légitársaságok – beleértve képviselőiket – által felszámított díjak, tarifák vagy illetékek, valamint az ilyen díjak, tarifák vagy
illetékek rendelkezésre állásának feltételei;
(8) ,,nem-kereskedelmi célú leszállás”: olyan leszállás,
amely nem utasok, poggyász, áru és/vagy posta küldemény légi fuvarozásba történő felvételére vagy kirakására
szolgál;
(9) ,,terület”: az Egyesült Államok tekintetében a szuverenitása vagy joghatósága alá tartozó (a kontinensen és a
szigeteken fekvő) földterületek, belvizek és felségvizek,
valamint az Európai Közösség és tagállamai tekintetében
az Európai Közösséget létrehozó szerződés hatálya alá tartozó (a kontinensen és a szigeteken fekvő) földterületek,
belvizek és felségvizek, az említett Szerződésben vagy
bármely jogutód okmányban meghatározott feltételeik
szerint; e megállapodás Gibraltár repülőterére történő alkalmazása nem sérti a Spanyol Királyság és az Egyesült
Királyság által a repülőtér helyéül szolgáló terület szuverenitásával kapcsolatos jogvitában elfoglalt jogi álláspontokat, és Gibraltár repülőterének a 2006. szeptember 18-án
a tagállamok között létező közösségi légiközlekedési intézkedések tekintetében való további felfüggesztését a
Gibraltár repülőteréről szóló, 2006. szeptember 18-án
Córdobában elfogadott miniszteri nyilatkozat feltételeinek
megfelelően; valamint
(10) ,,használati díj”: a légitársaságokra a repülőtér, a
repülőtéri környezet, a légiforgalmi, illetve repülésvédelmi berendezések vagy szolgáltatások – a kapcsolódó szolgáltatásokat és berendezéseket is beleértve – igénybevételéért kiszabott díj.
2. Cikk Igazságos és egyenlő lehetőség Mindegyik fél igazságos és egyenlő lehetőséget biztosít
mindkét fél légitársaságainak az e megállapodás hatálya
alá tartozó nemzetközi légi közlekedésben folytatott versenyhez.
3. Cikk Forgalmi jogok nyújtása (1) Mindegyik fél megadja a másik félnek az alábbi jogokat a másik fél légitársaságai által folytatott nemzetközi
légi közlekedés tekintetében:
a) a területén leszállás nélkül történő átrepülés joga;
b) a területén való, nem-kereskedelmi célú leszállás
joga;
c) nemzetközi légi közlekedés folytatása az alábbi út
vonalak pontjai között:
(i) az Egyesült Államok légitársaságai (a továbbiak
ban: az USA légitársaságai) esetében az Egyesült Államok
előtti pontoktól az Egyesült Államokon keresztül, és a
közbenső pontoktól bármely tagállamban vagy tagállamokban lévő és azon túli pontba vagy pontokba; valamint
kizárólag árufuvarozási szolgáltatás esetében bármely tagállam és bármely pont vagy pontok között (bármely egyéb
tagállamot is beleértve);
(ii) az Európai Közösség és tagállamainak légitársaságai (a továbbiakban: közösségi légitársaságok) esetében a
tagállamok előtti pontoktól a tagállamokon keresztül, és a
közbenső pontoktól bármely, az Egyesült Államokban
lévő és azon túli pontba vagy pontokba; kizárólag árufuvarozási szolgáltatás esetében az Egyesült Államok és bármely pont vagy pontok között; valamint kombinált szolgáltatások esetében az Egyesült Államokban lévő, valamint Európai Közös Légtér (a továbbiakban: ECAA) bármely – a megállapodás aláírásának időpontjában
vett – tagja területén lévő bármely pont vagy pontok között; valamint
d) a megállapodásban meghatározott egyéb jogok. (2) Valamennyi légitársaság bármely, illetve valamennyi járatán választása szerint:
a) egyik vagy mindkét irányban légi járatokat üzemeltethet,
b) különböző járatszámokat kombinálhat a légi jármű
ugyanazon üzemeltetése során,
c) kiszolgálhat a felek területe előtti, közbenső és a felek területén túli pontokat, valamint a felek területén lévő
pontok bármely kombinációját és bármely sorrendben,
d) kihagyhat bármilyen pontot vagy pontokat,
e) bármely légi járműjéről bármely másik légi járműjé
re – bármely ponton – átcsoportosíthat forgalmat, f) a légi jármű vagy a járatszám cseréjével, vagy cseréje
nélkül kiszolgálhatja a területén lévő pontok előtti bármely pontot, és az ilyen szolgáltatásokat az utazóközönségnek közvetlen szolgáltatásként kínálhatja és reklámozhatja,
g) megszakíthatja útját bármely fél területén lévő vagy
azon kívüli bármely ponton,
h) a másik fél területén keresztül tranzitszállítást hajthat végre, valamint
i) kombinálhatja a forgalmat ugyanazon a légi járművön, tekintet nélkül a forgalom eredetére,
irány-, illetve földrajzi korlátozás nélkül és a légi fuvarozásra vonatkozóan az e megállapodásban engedélyezett
egyéb jogok elvesztése nélkül.
(3) Az (1) bekezdés rendelkezéseit az alábbi követelményekre figyelemmel kell alkalmazni:
a) az USA légitársaságai esetében – a kizárólag árufuvarozó szolgáltatások kivételével – a légi közlekedés az
Egyesült Államokat kiszolgáló szolgáltatás része, valamint
b) a közösségi légitársaságok esetében – (i) a kizárólag
árufuvarozó szolgáltatások, valamint (ii) az Egyesült Államok és a megállapodás aláírásának időpontjában ECAA
tagsággal bírók között végzett kombinált szolgáltatások
kivételével – a légi közlekedés a valamely tagállamot kiszolgáló szolgáltatás része.
(4) A felek lehetővé teszik az egyes légitársaságok számára, hogy az általuk kínált nemzetközi légi közlekedésben a járatsűrűséget és a kapacitást a piacon érvényesülő
kereskedelmi megfontolások alapján állapítsák meg.
E joggal összhangban, egyik fél sem korlátozhatja egyoldalúan a forgalom nagyságát, a szolgáltatás sűrűségét
vagy rendszerességét, vagy a másik fél légitársaságai által
üzemeltetett légi járművek típusát vagy típusait, és nem írhatja elő a másik fél légitársaságai számára, hogy azok a
menetrendet, a charterrepülések programját vagy az üzemeltetési tervet benyújtsák, kivéve ha ez vámügyi, műszaki, üzemeltetési vagy (a 15. cikkel összhangban lévő) környezetvédelmi okokból, az Egyezmény 15. cikkével összhangban álló egységes feltételek alapján szükséges.
(5) A nemzetközi légi közlekedést folytató légitársaságok a légi jármű típusának vagy számának bármely ponton
való megváltoztatására vonatkozó, bárminemű korlátozás
nélkül végezhetik tevékenységüket, feltéve, hogy a) az
USA légitársaságai esetében a légi közlekedés – a kizárólag árufuvarozási szolgáltatás kivételével – az Egyesült
Államokat kiszolgáló szolgáltatás részét képezi, illetve
b) a közösségi légitársaságok esetében a légi közlekedés – (i) a kizárólag árufuvarozó szolgáltatások, valamint
(ii) az Egyesült Államok és a megállapodás aláírásának
időpontjában ECAA tagsággal bírók között végzett kombinált szolgáltatások kivételével – valamely tagállamot kiszolgáló szolgáltatás része.
(6) E megállapodás egyetlen rendelkezése sem értelmezhető oly módon, hogy az:
a) feljogosítja az USA légitársaságait bármely tagállam
területén az adott tagállam területének egy másik pontja
felé tartó utasok, poggyász, áru vagy postai küldemény
ellentételezés melletti, fedélzetre való felvételére;
b) feljogosítja a közösségi légitársaságokat az Egyesült
Államok területén az Egyesült Államok területének egy
másik pontja felé tartó utasok, poggyász, áru vagy postai
küldemény ellentételezés melletti, fedélzetre való felvételére.
(7) A közösségi légitársaságoknak az Egyesült Államok
kormánya által igénybe vett közlekedéshez való hozzáférését a 3. melléklet szabályozza.
4. Cikk Engedélyezés Az egyik fél valamely légitársasága által az előírt formában és módon benyújtott üzemeltetési és műszaki engedélyekre irányuló kérelmek kézhezvételekor a másik fél a
lehető legrövidebb eljárási időn belül megadja a megfelelő
engedélyeket, amennyiben:
a) az USA légitársaságai esetében a légitársaság tulajdonjogának jelentős része és a légitársaság tényleges ellenőrzése az Egyesült Államok, az USA állampolgárai
vagy mindkettőnek a kezében van, valamint a légitársaságot az USA légitársaságaként engedélyezték, és gazdasági
tevékenységének székhelye az USA területén található;
b) a közösségi légitársaságok esetében a légitársaság
tulajdonjogának jelentős része és a légitársaság tényleges
ellenőrzése valamely tagállam vagy tagállamok, e tagállam vagy tagállamok állampolgárai vagy mindkettőnek a
kezében van, valamint a légitársaságot közösségi légitársaságaként engedélyezték, és gazdasági tevékenységének
székhelye az Európai Közösség területén található;
c) a légitársaság eleget tesz a kérelmet vagy kérelmeket
elbíráló fél által a nemzetközi légi közlekedés tekintetében
rendszerint alkalmazott törvények és rendelkezések értelmében meghatározott feltételeknek; valamint
d) a 8. cikkben (Biztonság) és a 9. cikkben (Légiközlekedés-védelem) foglalt rendelkezéseket fenntartják és alkalmazzák.
5. Cikk Az engedélyek visszavonása (1) Bármely félnek jogában áll a másik fél légitársaságának üzemeltetési, illetve műszaki engedélyeit visszavonni,
felfüggeszteni vagy korlátozni, vagy a másik fél légitársaságának működését egyéb módon felfüggeszteni vagy korlátozni, amennyiben:
a) az USA légitársaságai esetében a légitársaság tulajdonjogának jelentős része és a légitársaság tényleges
ellenőrzése nem az Egyesült Államok, az USA állampolgárai vagy mindkettőnek a kezében van, vagy a légitársaságot nem az USA légitársaságaként engedélyezték, vagy
gazdasági tevékenységének székhelye nem az USA területén található;
b) a közösségi légitársaságok esetében a légitársaság
tulajdonjogának jelentős része és a légitársaság tényleges
ellenőrzése nem valamely tagállam vagy tagállamok,
e tagállam vagy tagállamok állampolgárai vagy mindkettőnek a kezében van, vagy a légitársaságot nem közösségi
légitársaságaként engedélyezték, vagy gazdasági tevékenységének székhelye nem az Európai Közösség területén található; vagy
c) a légitársaság nem tett eleget az e megállapodás
7. cikkében (Jogszabályok alkalmazása) említett törvényeknek és rendelkezéseknek.
(2) Az e cikkben meghatározott jogok – amennyiben
nincs szükség azonnali intézkedések megtételére az ezen
cikk (1) bekezdése c) pontjának való további meg nem felelés megakadályozása céljából – kizárólag a másik féllel
folytatott konzultációt követően gyakorolhatók.
(3) Ez a cikk nem korlátozza a felek azon jogait, hogy a
8. cikkben (Biztonság) és a 9. cikkben (Légiközlekedés-védelem) foglalt rendelkezésekkel összhangban a másik fél légitársaságának vagy légitársaságainak üzemeltetési engedélyét vagy műszaki engedélyét visszatartsa,
visszavonja, korlátozza, vagy feltételekhez kösse.
6. Cikk A tulajdonjoggal, befektetéssel és ellenőrzéssel
kapcsolatos egyéb kérdések
A megállapodás bármely egyéb rendelkezése ellenére a
felek a tulajdonjogra, befektetésre és ellenőrzésre vonatkozó törvényeik és rendelkezéseik szerint hozott határozataikban végrehajtják a 4. melléklet rendelkezéseit.
7. Cikk Jogszabályok alkalmazása (1) Az egyik fél területére történő belépéskor, ott tartózkodáskor, valamint kilépéskor a másik fél légitársaságai
által használt légi járműveknek alkalmazniuk kell és be
kell tartaniuk a nemzetközi légi közlekedésben részt vevő
légi járműveknek az adott fél területére történő belépésével, valamint onnan történő kilépésével kapcsolatos, illetve az ilyen légi járművek üzemeltetésére és navigálására
vonatkozó, az adott fél területén alkalmazandó törvényeket és rendelkezéseket.
(2) Az egyik fél területére történő belépéskor, ott tartózkodáskor, valamint kilépéskor a másik fél légitársaságai
által szállított utasoknak, személyzetnek vagy árunak meg
kell felelniük – illetve azok nevében meg kell felelni – a
légi járműben szállított utasoknak, személyzetnek vagy
árunak az adott fél területére történő belépésére, valamint
onnan történő kilépésére vonatkozó, az adott fél területén
alkalmazandó törvényeknek és rendelkezéseknek (ideértve a belépéssel, vámkezeléssel, bevándorlással, útlevelekkel, vámeljárásokkal, karanténnal vagy – postai küldemények esetén – a postai szolgáltatásokkal kapcsolatos rendelkezéseket).
8. Cikk Biztonság (1) A felek illetékes hatóságai – az e megállapodás szerinti légi közlekedés üzemeltetése céljából – érvényesnek
ismerik el a másik fél által kiadott vagy érvényesített és hatályban lévő légialkalmassági bizonyítványokat, képesítési bizonyítványokat és engedélyeket, amennyiben az e bizonyítványokkal vagy engedélyekkel szemben támasztott
követelmények legalább megegyeznek az Egyezmény értelmében meghatározott minimumszabályokkal. Az illetékes hatóságok azonban megtagadhatják a más ilyen hatóságok által saját állampolgáraik számára kiállított vagy érvényesített képesítési bizonyítványoknak és engedélyeknek a területük feletti átrepülés céljából érvényesként való
elfogadását.
(2) Bármely fél illetékes hatóságai konzultációt kérhetnek más illetékes hatóságoktól az e hatóságok által felügyelt légitársaságok légiközlekedési berendezéseire, személyzetére, légi járműveire és üzemeltetésére vonatkozóan az e hatóságok által fenntartott biztonsági előírásokat
illetően. E konzultációt – eltérő megállapodás hiányában – a kérelem benyújtásától számított 45 napon belül
meg kell tartani. Amennyiben e konzultációt követően a
kérelmező illetékes hatóságok megállapítják, hogy az
adott hatóságok az említett területeken ténylegesen nem
tartanak fenn, és nem alkalmaznak olyan biztonsági előírásokat és követelményeket, amelyek az Egyezmény
alapján megállapított minimumszabályokkal legalább azonosak, a kérelmező illetékes hatóságok az adott hatóságokat értesítik e megállapításaikról és az e minimumszabályoknak való megfeleléshez szükségesnek vélt intézkedésekről, az adott hatóságok pedig megteszik a megfelelő
korrekciós intézkedést. A kérelmező illetékes hatóságok
fenntartják maguknak a jogot, hogy visszatartsák, visszavonják vagy korlátozzák az olyan légitársaság vagy légitársaságok üzemeltetési, illetve műszaki engedélyeit, amelyek biztonsági felügyeletét az adott hatóságok gyakorolják, amennyiben az adott hatóságok ésszerű időn belül
nem teszik meg a megfelelő korrekciós intézkedéseket, továbbá fenntartják maguknak a jogot, hogy az ilyen légitár
saság vagy légitársaságok esetében azonnali intézkedéseket tegyenek, ha az a fent említett előírások és követelmények fenntartására és alkalmazására vonatkozó kötelezettség további – a repülésbiztonságot érintő azonnali fenyegetést eredményező – megsértésének megakadályozása érdekében elengedhetetlenül szükséges.
(3) Az e cikk szerinti kérelmeket és értesítéseket egyidejűleg az Európai Bizottsághoz is el kell juttatni.
(4) E cikk egyetlen rendelkezése sem akadályozza a felek illetékes hatóságait abban, hogy megbeszéléseket folytassanak a biztonságról, beleértve a biztonsági előírások és
követelmények rendszeres alkalmazására vagy az időszakosan felmerülő vészhelyzetekre vonatkozó vitákat is.
9. Cikk Légiközlekedés-védelem (1) A felek a nemzetközi jogból eredő jogaikkal és kötelezettségeikkel összhangban megerősítik, hogy a polgári
repülés védelmének jogellenes beavatkozásokkal szembeni biztosítására irányuló kölcsönös kötelezettségük e megállapodás szerves részét képezi. A felek – a nemzetközi jog
szerinti jogaik és kötelezettségeik általános érvényének
korlátozása nélkül – különösen az alábbi megállapodásokkal járnak el összhangban: a légi járművek fedélzetén elkövetett bűncselekményekről és egyéb cselekményekről
szóló, 1963. szeptember 14-én Tokióban aláírt egyezmény, a légi járművek jogellenes hatalomba kerítésének
leküzdéséről szóló, 1970. december 16-án Hágában aláírt
egyezmény, a polgári légi közlekedés biztonsága elleni
jogellenes cselekmények leküzdéséről szóló 1971. szeptember 23-án Montrealban aláírt egyezmény, valamint a
polgári légi közlekedést szolgáló nemzetközi repülőtereken elkövetett erőszakos jogellenes cselekmények leküzdéséről szóló, 1988. február 24-én Montrealban aláírt
jegyzőkönyv.
(2) A felek kérésre minden szükséges segítséget megadnak egymásnak a polgári repülés védelme ellen irányuló
fenyegetések leküzdése érdekében, beleértve a polgári légi
járművek jogellenes hatalomba kerítésére irányuló cselekmények, valamint az ilyen légi jármű, utasai és személyzete, a repülőterek és a léginavigációs berendezések biztonsága elleni jogellenes cselekmények megakadályozását is.
(3) A felek egymással fenntartott kapcsolataikban a
Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet által megállapított
és az Egyezmény mellékletét képező, a légi közlekedés védelmére vonatkozó rendelkezéseknek és javasolt gyakorlatnak megfelelően járnak el; előírják, hogy a területükön
bejegyzett légi járművek üzemeltetői; azok az üzemeltetők, akiknek fő telephelye vagy állandó lakhelye a területükön van; valamint a területükön lévő repülőterek üzemeltetői ezen repülésvédelmi előírásoknak megfelelően
járjanak el.
(4) Mindkét fél biztosítja a hatékony intézkedések megtételét saját területén a légi járművek védelme, az utasok, a
személyzet és csomagjaik és kézipoggyászaik átvizsgálása, valamint a teherárunak és a légi járművön található
készleteknek a beszállás vagy berakodás előtt és közben
történő ellenőrzése érdekében, továbbá biztosítja, hogy
ezeket az intézkedéseket a polgári repülés védelme ellen
irányuló fenyegetés növekedésének megfelelően kiigazítják. A felek egyetértenek abban, hogy a másik fél által
megkövetelt, a területéről történő felszállásra és ezen másik fél területén való tartózkodásra vonatkozó védelmi előírásokat betartják. A felek méltányos megfontolás tárgyává teszik a másik félnek az egyes konkrét fenyegetéssel
szembeni különleges védelmi intézkedések megtételére
irányuló kérelmét.
(5) Teljes mértékben figyelembe véve és kölcsönösen
tiszteletben tartva egymás szuverenitását, a területére történő belépésre vonatkozóan bármely fél védelmi intézkedéseket fogadhat el. E fél lehetőség szerint figyelembe veszi a másik fél által már alkalmazott védelmi intézkedéseket, valamint a másik fél által nyújtott bármely véleményt.
Mindegyik fél elismeri azonban, hogy e cikk egyetlen rendelkezése sem korlátozza a felek azon jogát, hogy a repülés védelmére fenyegetést jelentő járat vagy járatok területükre való belépését megtagadják.
(6) A védelem elleni konkrét fenyegetés esetén bármely
fél szükséghelyzeti intézkedéseket tehet, a módosításokat
is beleértve. Ezen intézkedésekről a másik fél illetékes hatóságait késedelem nélkül értesíteni kell.
(7) A felek hangsúlyozzák, hogy az összeegyeztethető
gyakorlat és előírások kialakítása a légi közlekedés védelme előmozdításának és a szabályozás terén mutatkozó különbségek minimalizálásának fontos eszköze. E célból a
felek teljes mértékben kihasználják és továbbfejlesztik a
jelenlegi és a javasolt védelmi intézkedésekre vonatkozó
egyeztetések meglévő fórumait. A felek várakozása szerint ezen egyeztetések többek között a másik fél által javasolt vagy mérlegelt új védelmi intézkedésekkel, ezen belül
a védelmi intézkedéseknek a körülmények változása
miatti felülvizsgálatával; a másik fél által támasztott védelmi intézkedéseknek való megfelelés érdekében az
egyik fél által javasolt intézkedésekkel; a légi közlekedés
védelmére vonatkozó intézkedéseket illetően az előírások
eredményesebb kiigazításának lehetőségeivel; valamint az
egyik fél követelményeinek a másik fél jogi kötelezettségeivel való összeegyeztethetőségével foglalkoznak. Ezen
egyeztetések célja, hogy elősegítsék az új védelmi kezdeményezések és követelmények mielőbbi bejelentését és
előzetes vitáját.
(8) A közlekedés védelmének biztosítására tett azonnali
intézkedések szükségességének sérelme nélkül a felek
megerősítik, hogy a védelmi intézkedések mérlegelésekor
értékelik a nemzetközi légi közlekedésre gyakorolt lehetséges kedvezőtlen hatásokat, és – jogi előírás hiányában – e tényezőket figyelembe veszik a védelmi kérdések
megoldásához szükséges és megfelelő intézkedések meghatározásakor. (9) Légi jármű jogellenes hatalomba kerítése, illetve
ilyen veszély fennállása, vagy más, az utasok, a személyzet, a légi járművek, a repülőterek vagy a léginavigációs
berendezések biztonsága elleni jogellenes cselekmény
vagy annak veszélye esetén a felek segítséget nyújtanak
egymásnak a kommunikáció elősegítése és más, az ilyen
cselekmény vagy veszély gyors és biztonságos megszüntetésére szolgáló megfelelő intézkedések megtétele révén.
(10) Amennyiben valamelyik fél megalapozottan véli
úgy, hogy a másik fél nem e cikk légiközlekedés-védelmi
rendelkezéseinek megfelelően járt el, illetékes hatóságai
azonnali konzultációt kérhetnek a másik fél illetékes hatóságaitól. Amennyiben az ilyen kérelemtől számított 15 napon belül nem sikerül kielégítő megegyezésre jutni, ez alapot szolgáltat a fél légitársasága vagy légitársaságai üzemeltetési engedélyének és műszaki engedélyeinek visszatartására, visszavonására, korlátozására, vagy feltételekhez kötésére. Szükséghelyzetben a felek a 15 nap letelte
előtt ideiglenes intézkedéseket hozhatnak.
(11) A repülőtérnek az e cikk (3) bekezdésében említett
légiközlekedés-védelmi előírásoknak és gyakorlatnak
való megfelelése tekintetében végzett értékelésektől függetlenül, a felek a másik fél együttműködését kérhetik annak megállapításához, hogy a másik fél különleges védelmi intézkedései a kérelmező fél követelményeinek eleget
tesznek-e. A felek illetékes hatóságai előzetesen egyeztetik az értékelendő repülőtereket és az értékelés időpontjait,
továbbá megállapítják az értékelések eredményeinek
elemzésére vonatkozó eljárást. Az értékelések eredményeit figyelembe véve, a kérelmező fél határozhat úgy,
hogy a másik fél területén azonos szintű védelmi intézkedéseket alkalmaznak, annak érdekében, hogy az átszálló
utasok, poggyászaik és/vagy az átrakandó rakomány a kérelmező fél területén mentesüljön az újabb vizsgálat alól.
E határozatot a másik féllel közölni kell.
10. Cikk Kereskedelmi lehetőségek (1) A felek légitársaságai képviseleteket hozhatnak létre
a másik fél területén a légi közlekedés, valamint a kapcsolódó tevékenységek hirdetése és értékesítése céljából.
(2) A felek légitársaságai – a másik fél belépésre, tartózkodásra és munkavállalásra vonatkozó törvényeivel
és rendelkezéseivel összhangban – a másik fél területére
bevihetik, és ott alkalmazásban tarthatják a légi közlekedési szolgáltatások nyújtásához szükséges irányító,
értékesítési, műszaki, üzemeltetési és egyéb szakmai
személyzetet.
(3) a) Az alábbi b) pont sérelme nélkül mindegyik légitársaságnak jogában áll a másik fél területén való földi kiszolgálás tekintetében:
(i) saját földi kiszolgálását (,,saját kiszolgálás”) elvégezni, vagy választása szerint
(ii) teljes vagy részleges földi kiszolgálást nyújtó, egymással versenyben álló szolgáltatók közül választani,
amennyiben a felek törvényei és rendelkezései az ilyen
szolgáltatók számára lehetővé teszik a piacra jutást, és
amennyiben ilyen szolgáltatók jelen vannak a piacon.
b) Az (i) és (ii) alpont, valamint a fenti a) pont szerinti
jogok kizárólag a repülőtér biztonságos üzemeltetése
fenntartásának szükségességével indokolható hely- vagy
kapacitáshiány miatt korlátozhatók. Amennyiben az ilyen
korlátozások nem teszik lehetővé a saját kiszolgálást, és
amennyiben nem létezik valódi verseny a földi kiszolgálást nyújtó szolgáltatók között, minden ilyen szolgáltatást
egyenlően és megfelelő mértékben hozzáférhetővé kell
tenni valamennyi légitársaság számára; az ilyen szolgáltatások díjai nem haladhatják meg azok összköltségét, beleértve az eszközök értékcsökkenés utáni ésszerű megtérülését.
(4) Mindkét fél bármely légitársasága közvetlenül
és/vagy – a légitársaság szabad mérlegelése szerint – értékesítési ügynökein vagy a légitársaság által kijelölt egyéb
közvetítőn keresztül értékesítheti légiközlekedési szolgáltatásait a másik fél területén. Minden légitársaság jogosult
ilyen légiközlekedési szolgáltatást értékesíteni, és bármely
személy jogosult ilyen légiközlekedési szolgáltatást a terület pénznemében vagy szabadon átváltható pénznemekben
megvásárolni.
(5) Minden légitársaság jogosult a helyben kiadott
összegeken felüli helyi bevételek átváltására és a másik fél
területéről saját országa vagy – kérelemre és amennyiben
az nem összeegyeztethetetlen az általánosan alkalmazott
törvényekkel vagy rendelkezésekkel – a választása szerinti
ország vagy országok területére történő átutalására. Az átváltást és átutalást haladéktalanul, korlátozás vagy adó
megállapítása nélkül, a légifuvarozó átutalásra vonatkozó
alapkérelme benyújtásának napján a folyó ügyletekre és
átutalásra érvényes átváltási árfolyamon engedélyezni
kell.
(6) A felek légitársaságai jogosultak a másik fél területén a helyi pénznemben fizetni a helyi kiadásokért, az
üzemanyag-vásárlást is beleértve. A felek légitársaságai a
másik fél területén szabad mérlegelésük szerint a helyi valutaátváltási szabályozás szerint szabadon átváltható pénznemben is fizethetnek az ilyen kiadásaikért.
(7) A megállapodás hatálya alá tartozó szolgáltatások
nyújtása vagy kínálása tekintetében a felek bármely légitársasága együttműködési kereskedelmi – például helyfoglalási (blocked space) vagy közös üzemeltetési (code
share) – megállapodásokat köthet:
a) a felek bármely légitársaságával vagy légitársaságaival, b) harmadik ország bármely légitársaságával vagy légitársaságaival, valamint
c) bármely ország felszíni (szárazföldi vagy vízi) közlekedési szolgáltatójával,
feltéve, hogy (i) az ilyen megállapodás valamennyi résztvevője rendelkezik a megfelelő engedéllyel; és (ii) a megállapodások eleget tesznek a nemzetközi légiközlekedési
szolgáltatások üzemeltetése és nyújtása tekintetében a felek által szokásosan alkalmazott törvények és rendelkezések értelmében meghatározott feltételeknek.
(8) A felek légitársaságai jogosultak bármely fél vagy
harmadik országok társaságaival – a légitársaságokat is
beleértve – franchise- vagy márkahasználati megállapodásokat kötni, feltéve, hogy a légitársaságok rendelkeznek a
megfelelő engedéllyel; és eleget tesznek az ilyen megállapodások tekintetében a felek által szokásosan alkalmazott
törvények és rendelkezések értelmében meghatározott feltételeknek. E megállapodásokra az 5. mellékletet kell alkalmazni.
(9) A felek légitársaságai a nemzetközi légi közlekedésben a légi jármű személyzettel való ellátása érdekében
megállapodást köthetnek:
a) a felek bármely légitársaságával vagy légitársaságaival, valamint
b) harmadik ország bármely légitársaságával vagy légitársaságaival,
feltéve, hogy az ilyen megállapodás valamennyi részes
fele rendelkezik a megfelelő engedéllyel, és eleget tesz az
ilyen megállapodások tekintetében a felek által szokásosan alkalmazott törvények és rendelkezések értelmében
meghatározott feltételeknek. Egyik fél sem írhatja elő a
másik fél légi járművet szolgáltató légitársasága számára,
hogy azon útvonalak e megállapodás szerinti forgalmi jogainak birtokában legyen, amelyen a légi járművet üzemeltetni fogják.
(10) E megállapodás bármely egyéb rendelkezése ellenére a felek légitársaságai és közvetett árufuvarozási szolgáltatói korlátozás nélkül igénybe vehetnek a nemzetközi
légi közlekedéshez kapcsolódó bármilyen felszíni árufuvarozást, a felek területén lévő bármely pontra vagy pontról vagy harmadik országokban, beleértve minden vámhivatallal rendelkező repülőtérre és repülőtérről való szállítást, és beleértve adott esetben a vámszabad raktárban lévő
áru fuvarozásának a hatályos törvények és rendelkezések
szerinti jogát. Az ilyen – felszínen vagy légi úton haladó – áru vámkezelésre jogosult, illetve azzal a repülőtéri
vámhivatalhoz lehet fordulni. A légitársaságok maguk
gondoskodhatnak saját felszíni közlekedésükről, vagy biztosíthatják azt egyéb felszíni fuvarozóval kötött megállapodás révén, beleértve a más légitársaságok által üzemeltetett felszíni fuvarozást és a közvetett légi árufuvarozó
szolgáltatókat is. Az ilyen intermodális árufuvarozási szolgáltatásokat kínálhatják a kombinált légi- és a felszíni fuvarozásra együttesen kiszabott áron, amennyiben a fuva
roztatót nem tévesztik meg az ilyen fuvarozás tényleges
adatai tekintetében.
11. Cikk Vámok és egyéb terhek (1) Az egyik fél területére történő megérkezéskor a másik fél légitársaságai által a nemzetközi légi közlekedésben
üzemeltetett légi járművek, szokásos berendezéseik, földi
berendezéseik, az üzem- és kenőanyagok, a műszaki fogyóeszközök, a tartalék alkatrészek (a hajtóműveket is beleértve), a légi járművek készletei (többek között az utasok
által a repülés alatt korlátozott mennyiségben megvásárolható vagy elfogyasztható élelmiszereket, italokat és égetett szeszes italokat, dohányárut és egyéb termékeket), valamint egyéb, kizárólag a nemzetközi légi közlekedésben
részt vevő légi jármű üzemeltetésére vagy kiszolgálására
szolgáló vagy azzal kapcsolatban használt cikkek – viszonossági alapon – mentesek a) az Európai Közösség nemzeti hatóságai által kivetett és b) nem a nyújtott szolgáltatások költségén alapuló valamennyi importkorlátozás, vagyon- és tőkeadó, vám, jövedéki adó, valamint a hasonló
díjak és egyéb terhek alól, feltéve hogy e berendezések és
készletek a légi jármű fedélzetén maradnak.
(2) Viszonossági alapon mentesek továbbá az e cikk
(1) bekezdésében említett adók, vámok, díjak és egyéb terhek alól, a nyújtott szolgáltatás költségén alapuló díjak kivételével:
a) a valamely fél területére – ésszerű határokon belül – bevitt vagy ott beszerzett, és a másik fél nemzetközi
légi közlekedésben részt vevő légitársaságának a területről
eltávozó légi járművén való felhasználás céljából a légi
jármű fedélzetére felvitt készletek, még abban az esetben
is, ha ezeket a készleteket a repülésnek azon fél területére
eső szakaszán használják fel, ahol azokat a fedélzetre felvitték;
b) az egyik fél területére a másik fél légitársasága által
a nemzetközi légi közlekedésben használt légi jármű műszaki kiszolgálása, karbantartása vagy javítása céljából bevitt földi berendezések és tartalék alkatrészek (beleértve a
hajtóműveket is);
c) a valamely fél területére a másik fél nemzetközi légi
közlekedésben részt vevő légitársaságának légi járművén
való felhasználás céljából bevitt vagy ott beszerzett kenőanyagok és műszaki fogyóeszközök, még abban az esetben
is, ha ezeket a készleteket a repülésnek azon fél területére
eső szakaszán használják fel, ahol azokat a fedélzetre felvitték; valamint
d) a valamely fél területére – a felek vámjogszabályai
értelmében – bevitt vagy ott beszerzett, és a másik fél nemzetközi légi közlekedésben részt vevő légitársaságának a
területről eltávozó légi járművén való felhasználás céljából a légi jármű fedélzetére felvitt nyomtatott kiadványok,
még abban az esetben is, ha ezeket a készleteket a repülés
nek azon fél területére eső szakaszán használják fel, ahol
azokat a fedélzetre felvitték.
(3) Az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett berendezéseket és készleteket felszólításra a megfelelő hatóságok
felügyelete vagy ellenőrzése alá kell helyezni.
(4) Az e cikkben biztosított mentességek abban az esetben is igénybe vehetők, ha az egyik fél légitársaságai az
e cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott árucikkek
kölcsönbeadása vagy a másik fél területén történő átadása
érdekében olyan légitársasággal kötöttek szerződést,
amelynek részére a másik fél hasonló mentességeket biztosít.
(5) A megállapodás egyetlen rendelkezése sem akadályozza a feleket abban, hogy adókat, járulékokat, vámokat,
díjakat vagy egyéb terheket vessenek ki az utasok részére
értékesített, nem a fedélzeten történő fogyasztásra szánt
árukra, a területükön belüli két olyan pont között üzemeltetett légi járat működtetésének egy szakasza során, ahol a
beszállás vagy a kiszállás engedélyezett.
(6) Abban az esetben, ha kettő vagy több tagállam az
USA légitársaságai – e tagállamok között üzemeltetett – légi járműveinek az e tagállamok területén való ellátására szánt üzemanyag tekintetében a 2003. október 27-i
2003/96/EK tanácsi rendelet 14. cikkének b) pontjában
foglalt mentességről való lemondással kíván élni, a
18. cikk (4) bekezdése e) pontjának megfelelően a vegyes
bizottság vizsgálja meg e kérdést.
(7) A felek kérhetik légitársaságuk vagy légitársaságaik
nevében a másik fél együttműködését az állami vagy helyi
önkormányzatok vagy hatóságok által az e cikk (1) és
(2) bekezdésében meghatározott árukra kiszabott adók,
vámok, díjak és egyéb terhek alóli, valamint az üzemanyag-forgalmi adó alóli mentesség biztosítása tekintetében, az e cikkben meghatározott feltételek szerint, kivéve
amennyiben e díjak a szolgáltatás nyújtásának költségein
alapulnak. E kérelemre való válaszában a másik fél a megfelelő kormányzati egység vagy hatóság tudomására hozza
a kérelmező fél álláspontját, és annak megfelelő figyelembevételére ösztönzi.
12. Cikk Használati díjak (1) A felek díjszabásért felelős illetékes hatóságai vagy
szervei által a másik fél légitársaságaira kivethető díjaknak
igazságosnak, ésszerűnek, a jogtalan hátrányos megkülönböztetéstől mentesnek, és a felhasználók csoportjai között
méltányosan megosztottnak kell lenniük. A másik fél légitársaságaira kiszabott ilyen használati díjakat semmilyen
esetben sem lehet a bármely más légitársaság számára a díjak meghatározásakor rendelkezésre álló legelőnyösebb
feltételeknél kedvezőtlenebb feltételek alapján kiszabni.
(2) A másik fél légitársaságaira kiszabott használati díjak tükrözhetik – de nem haladhatják meg – a repülőtéren
vagy a repülőtérrendszeren belül található megfelelő repülőtéri, repülőtéri környezeti, léginavigációs és repülésbiztonsági berendezések és szolgáltatások biztosításának a
díjszabásért felelős illetékes hatóságok vagy szervek számára felmerülő teljes költségét. Az ilyen díjak tartalmazhatják az eszközök értékcsökkenés utáni ésszerű megtérülését. A díjszabás alá tartozó berendezéseket és szolgáltatásokat hatékony és gazdaságos módon kell biztosítani.
(3) A felek ösztönzik a területükön a díjszabásért felelős
illetékes hatóságok vagy szervek és a szolgáltatásokat és a
berendezéseket igénybe vevő légitársaságok közötti konzultációt, valamint a díjszabásért felelős illetékes hatóságok vagy szervek és a légitársaságok közötti azon információk cseréjét, amelyek szükségesek lehetnek – e cikk (1) és
(2) bekezdésének elveivel összhangban – a díjak ésszerűségének megfelelő felülvizsgálatához. A felek ösztönzik a
díjszabásért felelős illetékes hatóságokat arra, hogy a felhasználókat a használati díjak módosítására irányuló minden javaslat esetében ésszerű időn belül értesítsék annak
érdekében, hogy ismertethessék álláspontjaikat a módosítások végrehajtása előtt.
(4) A 19. cikk szerinti vitarendezési eljárás során a fél
megszegi e cikk rendelkezéseit, amennyiben a) elmulasztja a másik fél által kifogásolt díjak vagy gyakorlat ésszerű
határidőn belüli felülvizsgálatát; vagy b) az ilyen felülvizsgálatot követően elmulasztja a hatáskörébe tartozó valamennyi, az e cikkel összeegyeztethetetlen díjak vagy
gyakorlat orvoslását szolgáló intézkedést megtenni.
13. Cikk Díjszabás (1) Az e megállapodás értelmében nyújtott légiközlekedési szolgáltatások díjai szabadon kerülnek megállapításra, és nem képezhetik jóváhagyás tárgyát, és nem kérhető
azok benyújtása.
(2) Az (1) bekezdés ellenére:
a) Az USA légitársaságai által egy tagállam valamely
pontja és egy másik tagállam valamely pontja közötti nemzetközi légi közlekedésre megállapítani javasolt vagy
megállapított ár bevezetésének vagy fenntartásának összhangban kell állnia az 1992. július 23-i 2409/92/EGK tanácsi rendelet 1. cikkének (3) bekezdésével vagy a helyébe
lépő, annál nem szigorúbb rendelettel.
b) E bekezdés értelmében a felek légitársaságai kérelemre azonnali hozzáférést biztosítanak a korábbi, a hatályos és a javasolt árakhoz a felek illetékes hatóságai
számára az e hatóságok által elfogadható módon és formában.
14. Cikk Állami szubvenciók és támogatás (1) A felek elismerik, hogy az állami szubvenciók és támogatás hátrányosan befolyásolhatják a légitársaságoknak az e megállapodás hatálya alá tartozó nemzetközi légi
közlekedés terén való tisztességes és egyenlő versenylehetőségeit.
(2) Amennyiben valamelyik fél úgy véli, hogy a másik
fél által mérlegelt vagy általa a légitársaságainak juttatott
állami szubvenciók és támogatás hátrányosan befolyásolná vagy befolyásolja saját légitársaságai tisztességes és
egyenlő versenylehetőségeit, észrevételeit közölheti az
adott féllel. Kérelmezheti továbbá a vegyes bizottság
összehívását a 18. cikkben foglaltak szerint a kérdés megvitatása és a jogos aggályokra való megfelelő válaszok kidolgozása érdekében.
(3) A felek a másik fél területén lévő illetékes kormányzati szervekhez fordulhatnak – az állami, tartományi és helyi egységeket is beleértve –, ha úgy vélik, hogy az ilyen
egységek által mérlegelt vagy juttatott szubvenciók vagy
támogatás a (2) bekezdésben említettek szerint hátrányosan befolyásolja a versenyt. Amennyiben valamelyik fél
ilyen közvetlen kapcsolatfelvétel mellett határoz, erről
diplomáciai úton késedelem nélkül értesti a másik felet.
Kérheti a vegyes bizottság összehívását is.
(4) E cikk hatálya alá tartozik például a bármely kormányzati szerv által juttatott tőkeinjekciók, kereszttámogatások, támogatások, biztosítékok, tulajdonjog, adókönnyítés vagy adómentesség kérdése.
15. Cikk Környezetvédelem (1) A felek elismerik, hogy a környezetvédelem fontos
szerepet játszik a nemzetközi légiközlekedési politika kidolgozása és alkalmazása során. A felek elismerik, hogy a
környezetvédelmi intézkedések költségeit és hasznait körültekintően mérlegelni kell a nemzetközi légiközlekedési
politika kialakítása során.
(2) A javasolt környezetvédelmi intézkedések mérlegelése során a felek megvizsgálják az e megállapodásban
foglalt jogok gyakorlására irányuló, lehetséges kedvezőtlen hatásukat, és amennyiben ilyen intézkedéseket fogadnak el, megfelelő lépéseket tesznek e kedvezőtlen hatások
mérséklése érdekében.
(3) Környezetvédelmi intézkedések meghatározásakor
az Egyezmény mellékleteiben szereplő, a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet által elfogadott légiközlekedési
környezetvédelmi előírásokat kell követni, kivéve, ha
ezektől való eltérések bevezetésére került sor. A felek
e megállapodás 2. cikkével és 3. cikkének (4) bekezdésével összhangban alkalmazzák az e megállapodás hatálya
alá tartozó légi szolgáltatásokat befolyásoló környezetvédelmi intézkedéseket.
(4) Amennyiben az egyik fél úgy véli, hogy a légi közlekedéssel kapcsolatos környezetvédelmi ügy e megállapodás alkalmazása és végrehajtása tekintetében aggályokat
vet fel, kérheti a vegyes bizottság összehívását a 18. cikk
értelmében a kérdés megvitatása és a jogos aggályokra
való megfelelő válaszok kidolgozása érdekében.
16. Cikk Fogyasztóvédelem A felek megerősítik a fogyasztóvédelem jelentőségét,
és bármely fél kérheti a vegyes bizottság összehívását az
általa fontosnak tartott fogyasztóvédelmi kérdések megvitatása érdekében.
17. Cikk Számítógépes helyfoglalási rendszerek (1) Az egyik fél területén működő számítógépes helyfoglalási rendszerek (CRS) szállítói jogosultak CRS-üket
azon utazási irodák vagy utazási társaságok számára bevezetni, azt karbantartani és szabadon rendelkezésre bocsátani, amelyek fő gazdasági tevékenységként utazáshoz
kapcsolódó termékeket forgalmaznak a másik fél területén, amennyiben a CRS megfelel a másik fél által előírt valamennyi vonatkozó szabályozási követelménynek.
(2) A CRS-képernyők tekintetében (a szerkesztési és a
megjelenítési paramétereket is beleértve) egyik fél sem
szabhat ki saját területén a másik fél CRS-szállítói számára
a saját CRS-szállítóinak előírt követelményeknél szigorúbb követelményeket, továbbá nem engedélyezheti ilyen
követelmények kiszabását.
(3) A felek azon CRS-tulajdonosai/üzemeltetői,
akik – adott esetben – megfelelnek a másik fél által előírt
valamennyi vonatkozó szabályozási követelménynek,
ugyanolyan feltételek mellett jogosultak a másik fél területén CRS-tulajdonjoggal rendelkezni, mint a másik fél tulajdonosai/üzemeltetői.
18. Cikk A vegyes bizottság (1) A felek képviselőiből álló vegyes bizottság évente
legalább egyszer ülésezik az e megállapodással kapcsola
tos konzultációk lefolytatása, valamint a megállapodás alkalmazásának felülvizsgálata érdekében.
(2) Bármely fél kérheti a vegyes bizottság összehívását
az e megállapodás értelmezésére vagy alkalmazására vonatkozó kérdések megoldása érdekében is. A 20. cikk vagy
a 2. melléklet tekintetében azonban a vegyes bizottság kizárólag a vállalt kötelezettségek végrehajtásának valamely
részes fél általi megtagadására, valamint a versennyel
összefüggő döntések által a megállapodás alkalmazására
kifejtett hatásra vonatkozó kérdésekkel foglalkozhat. Az
ülést a lehető legkorábbi időpontra, de – eltérő megállapodás hiányában – legkésőbb a kérelem kézbesítésétől számított hatvan napon belül kell összehívni.
(3) A vegyes bizottság legkésőbb az első éves ülésén – azt követően pedig szükség szerint – felülvizsgálja a
megállapodás végrehajtásának egészét, beleértve a légiközlekedési infrastruktúra korlátainak a 3. cikkben megállapított jogok gyakorlására kifejtett hatását, a 9. cikk értelmében tett biztonsági intézkedések hatását, a versenyfeltételekre – a számítógépes helyfoglalási rendszereket is beleértve – gyakorolt hatást, valamint a megállapodás végrehajtásának valamennyi társadalmi hatását.
(4) A vegyes bizottság továbbá segíti az együttműködést azáltal, hogy:
a) ösztönzi – többek között a védelem, a biztonság, a
környezetvédelem, a légiközlekedési infrastruktúra (a résidőt is beleértve) és a fogyasztóvédelem területén – a szakértői szintű, új jogszabályi vagy szabályozási kezdeményezésekről és fejleményekről szóló eszmecseréket;
b) figyelembe veszi a megállapodás alkalmazása során
jelentkező társadalmi hatásokat, és megfelelő válaszokat
dolgoz ki a jogosnak talált aggályokra;
c) mérlegeli a megállapodás továbbfejlesztésének lehetséges területeit, többek között ajánlásokat tesz a megállapodás módosítására;
d) nyilvántartja a felek által a vegyes bizottságban az
állami szubvenciókkal vagy támogatással kapcsolatosan
felvetett kérdéseket;
e) konszenzuson alapuló döntéseket hoz a 11. cikk
(6) bekezdésének alkalmazására vonatkozó bármely ügyben;
f) az ideiglenes alkalmazás első évében a légitársaságok állampolgárság tekintetében vett megfelelését illetően
a szabályozási döntésekre vonatkozó megközelítéseket
alakít ki az ilyen döntések kölcsönös elismerése érdekében;
g) a légitársaságok ellenőrzésére vonatkozó ügyekben
hozott döntéseik során a felek által alkalmazott kritériumok tekintetében egységes értelmezést alakít ki a titoktartási követelmények által megengedett mértékig;
h) adott esetben erősíti a nemzetközi szervezetekben
felvetett és a harmadik országokkal kapcsolatos légiközlekedési kérdésekben folytatott konzultációt, beleértve a közös megközelítés elfogadása kérdésének mérlegelését is;
i) konszenzuson alapuló döntést hoz a 4. melléklet
1. cikkének (3) bekezdése és a 4. melléklet 2. cikkének
(3) bekezdése által szabályozott esetekben.
(5) A felek közös célja – e megállapodás harmadik országokra való kiterjesztésével – az Atlanti-óceán mindkét
oldalán a fogyasztók, a légitársaságok, a munkaerő és a közösség számára a legnagyobb előnyök biztosítása. Ennek
érdekében a vegyes bizottságnak olyan javaslat kidolgozására kell törekednie, amely a harmadik országoknak
e megállapodáshoz való csatlakozásához szükséges feltételekre és eljárásokra vonatkozik, beleértve a megállapodás szükséges módosításait is.
(6) A vegyes bizottság működése konszenzuson alapul. 19. Cikk
Választottbíráskodás (1) A 20. cikk vagy a 2. melléklet alapján felmerülő kérdésektől eltekintve bármely, az e megállapodás alkalmazásával vagy értelmezésével összefüggő, a vegyes bizottság
ülésén nem rendezett vita – a felek egyetértésével – döntésre egy személy vagy testület elé terjeszthető. Amennyiben a felek ebben nem állapodnak meg, a vitát bármely fél
kérésére az alábbi eljárással összhangban választottbíróság elé kell terjeszteni.
(2) A felek eltérő megállapodása hiányában a választottbíróság három választottbíróból áll, akiket a következőképpen választanak ki:
a) A választottbíráskodás iránti kérelem kézhezvételétől számított 20 napon belül mindegyik fél megnevez egy
választottbírót. E két választottbíró a megnevezésüket követő 45 napon belül közös megegyezéssel egy harmadik
választottbírót jelöl ki, aki a választottbíróság elnökeként
jár el.
b) Amennyiben valamelyik fél nem nevez meg választottbírót, vagy a harmadik választottbíró e bekezdés
a) pontja szerinti kijelölésére nem kerül sor, bármely fél
kérheti a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet Tanácsának elnökét, hogy jelölje ki a szükséges választottbírót
vagy választottbírákat a kérelem kézhezvételétől számított
30 napon belül. Amennyiben a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet Tanácsának elnöke az Egyesült Államok
vagy valamely tagállam állampolgára, akkor az ilyen alapon nem kizárt rangidős alelnök végzi a kinevezést.
(3) Eltérő megállapodás hiányában a bíróság e megállapodással összhangban állapítja meg joghatóságát és határozza meg eljárási szabályzatát. Megalakulása után a bíróság – bármely fél kérelmére – felkérheti a másik felet
ideiglenes könnyítő intézkedések végrehajtására a bíróság
végleges határozatáig. A bíróság utasítására vagy bármelyik fél kérésére a bíróság teljes felállását követően legkésőbb 15 napon belül konferenciát kell tartani a bíróság szá
mára a választottbíráskodás tárgyát képező kérdések és a
konkrét követendő eljárások meghatározásának céljából.
(4) Eltérő megállapodás vagy a bíróság utasítása hiányában:
a) A keresetet a bíróság teljes felállásától számított
30 napon belül, az ellenkérelmet az ezt követő 40 napon
belül kell benyújtani. A felperes bármely válaszát az ellenkérelem beadását követő 15 napon belül nyújtja be. Az alperes bármely válaszát az ezt követő 15 napon belül nyújtja be.
b) A bíróság köteles bármely fél kérésére meghallgatást tartani, illetve saját kezdeményezésére is tarthat meghallgatást, az utolsó válasz iktatását követő 15 napon belül.
(5) A bíróságnak törekednie kell arra, hogy a meghallgatás lefolytatását követő 30 napon belül, illetve meghallgatás hiányában az utolsó válasz beadását követő 30 napon
belül meghozza írásbeli határozatát. A bíróság többségi
döntése az irányadó.
(6) A döntés meghozatalától számított 10 napon belül a
felek a határozat pontosítását kérhetik, ezt a kérelem benyújtásától számított 15 napon belül meg kell adni.
(7) Amennyiben a bíróság e megállapodás megsértését
állapítja meg, és a felelős fél nem orvosolja azt, vagy a bíróság határozatának közlését követő 40 napon belül nem
állapodik meg a másik féllel kölcsönösen kielégítő megoldásról, a másik fél felfüggesztheti az e megállapodásból
eredő, hasonló előnyök alkalmazását, amíg a felek megállapodásra nem jutottak a vita rendezéséről. E bekezdés
egyetlen rendelkezése sem értelmezhető oly módon, hogy
az korlátozná bármely fél azon jogát, hogy a nemzetközi
joggal összhangban arányos intézkedéseket tegyen.
(8) A bíróság költségei, beleértve a választottbírók díjait
és költségeit, a felek között egyenlően oszlanak meg. A
Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet Tanácsának elnöke vagy e Tanács bármely alelnöke számára az e cikk
(2) bekezdése b) pontjában foglalt eljárásokkal kapcsolatban felmerülő bármely költség a bíróság költségeinek részeként tekintendő.
20. Cikk Verseny (1) A felek elismerik, hogy a transzatlanti piacon működő légitársaságok közötti verseny fontos e megállapodás
célkitűzéseinek előmozdításához, valamint megerősítik,
hogy versenyszabályozó rendszereiket a verseny egészének, nem pedig az egyéni versenytársak védelme és ösztönzése érdekében alkalmazzák.
(2) A felek elismerik, hogy versenyszabályozó rendszereiknek a nemzetközi légi közlekedésre való alkalmazása
során felmerülhetnek olyan különbségek, amelyek a
transzatlanti piacra hatással vannak, és hogy e különbségek minimálisra csökkentésével ösztönözhető ezen a
piacon a légitársaságok közötti verseny.
(3) A felek elismerik, hogy a versenyhatóságaik közötti
együttműködés elősegíti a piaci versenyt, és összeegyeztethető szabályozásokhoz vezethet, valamint a fuvarozók
közötti megállapodások versenyszempontú felülvizsgálata
tekintetében minimalizálhatja a megközelítésbeli különbségeket. Következésképpen a feleknek a lehetőségekhez
mérten elő kell mozdítaniuk ezen együttműködést, a
2. melléklettel összhangban figyelembe véve a hatóságok
különböző feladatait, hatásköreit és eljárásait.
(4) A vegyes bizottságot évente tájékoztatni kell a
2. melléklet szerinti együttműködés eredményeiről.
21. Cikk A tárgyalások második fordulója (1) A felek közös célja a piacok további megnyitása, valamint az Atlanti-óceán mindkét oldalán a fogyasztók, a
légitársaságok, a munkaerő és a közösség számára a legnagyobb előnyök biztosítása, ideértve a globális légiközlekedési ágazat tényeinek megfelelőbb tükrözése érdekében a
beruházások megkönnyítését, a transzatlanti légiközlekedési rendszerek megerősítését, továbbá egy olyan keretrendszer létrehozását, amely a többi országot saját légiközlekedési szolgáltatási piacának megnyitására ösztönzi.
A felek e megállapodás ideiglenes alkalmazásától számított legkésőbb 60 napon belül megkezdik a tárgyalásokat a
második szakasz gyors kidolgozása érdekében.
(2) E célból a második forduló tárgyalási menetrendje a
felek egyike vagy mindegyike számára kiemelt fontossággal bíró, alábbi pontokat tartalmazza:
a) a forgalmi jogok további liberalizálása;
b) további külföldi beruházási lehetőségek;
c) a környezetvédelmi intézkedések és az infrastruktu
rális korlátok hatása a forgalmi jogok gyakorlására;
d) a kormány által finanszírozott légi közlekedéshez
való további hozzáférés; valamint
e) a légi járművek személyzettel való ellátása.
(3) A felek a tárgyalások megkezdésének az (1) bekezdés értelmében esedékes időpontjától számított legkésőbb
18 hónapon belül felülvizsgálják a második fordulós megállapodás megkötése tekintetében elért eredményeket.
Amennyiben a felülvizsgálat kezdetétől számított tizenkét
hónapon belül a felek nem érnek el a második fordulóban
megállapodást, a felek fenntartják maguknak a jogot az
e megállapodásban meghatározott jogok felfüggesztésére.
A jogok e felfüggesztése leghamarabb a Nemzetközi Légifuvarozási Szövetség (IATA) forgalmi idényének kezdetekor, a felfüggesztésről küldött értesítés időpontjától számított legalább tizenkét hónap elteltével léphet hatályba.
22. Cikk Más megállapodásokhoz való viszony (1) E megállapodás 25. cikk szerinti ideiglenes alkalmazása folyamán az 1. melléklet 1. szakaszában felsorolt kétoldalú megállapodásokat – az 1. melléklet 2. szakaszában
meghatározottak kivételével – fel kell függeszteni.
(2) E megállapodás 26. cikk szerinti hatálybalépésekor
a megállapodás az 1. melléklet 1. szakaszában felsorolt
kétoldalú megállapodások helyébe lép, az 1. melléklet
2. szakaszában meghatározott megállapodások kivételével.
(3) Amennyiben a felek többoldalú megállapodás szerződő felévé válnak, vagy jóváhagynak valamely, a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet vagy más nemzetközi
szervezet által elfogadott, e megállapodás hatálya alá tartozó kérdéseket érintő határozatot, a vegyes bizottság keretében konzultálnak annak meghatározása céljából, hogy
e fejlemények figyelembevétele érdekében felül kell-e
vizsgálni e megállapodást.
23. Cikk A megállapodás megszűnése Bármelyik fél, bármely időpontban diplomáciai úton
írásban értesítheti a másik felet azon döntéséről, hogy a
megállapodást fel kívánja mondani. A felmondásról szóló
értesítést egyidejűleg a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetnek is meg kell küldeni. E megállapodás a megszűnésről küldött írásbeli értesítés időpontját követően egy
évvel, a Nemzetközi Légifuvarozási Szövetség (IATA)
forgalmi idénye végén, greenwichi középidő szerint éjfélkor szűnik meg, amennyiben ezen időszak lejárta előtt a
felek nem egyeznek meg a bejelentés visszavonásáról.
24. Cikk A Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetnél történő
nyilvántartásba vétel
Ezt a megállapodást és valamennyi módosítását a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet nyilvántartásba veszi.
25. Cikk Ideiglenes alkalmazás A 26. cikk szerinti hatálybalépésig:
(1) A felek megállapodnak, hogy e megállapodást 2008.
március 30-tól alkalmazzák.
(2) Bármely fél, bármely időpontban diplomáciai úton
írásban értesítheti a másik felet azon döntésről, hogy a megállapodást nem kívánja tovább alkalmazni. Ebben az esetben
az alkalmazás az írásbeli értesítés időpontját követően egy
évvel, a Nemzetközi Légifuvarozási Szövetség (IATA) forgalmi idénye végén, greenwichi középidő szerint éjfélkor
szűnik meg, amennyiben ezen időszak lejárta előtt a felek
nem egyeznek meg a bejelentés visszavonásáról.
26. Cikk Hatálybalépés Ez a megállapodás a felek közötti diplomáciai jegyzékváltás során megküldött azon utóbbi értesítés keltét követő
egy hónappal lép hatályba, amely megerősíti, hogy a megállapodás hatálybalépéséhez szükséges valamennyi eljárás
lezárult. E jegyzékváltás során az Egyesült Államok eljuttatja a Európai Közösség számára az Európai Közösségnek és tagállamainak szóló diplomáciai értesítést, az Európai Közösség pedig eljuttatja az Egyesült Államok számára az Európai Közösségtől és tagállamaitól származó diplomáciai értesítést vagy értesítéseket. Az Európai Közösségtől és tagállamaitól származó diplomáciai értesítésben
vagy értesítésekben minden egyes tagállam megerősíti,
hogy a megállapodás hatálybalépéséhez szükséges eljárásokat lezárta.
Fentiek hiteléül, az alulírott, erre kellően feljogosított
meghatalmazottak aláírták ezt a megállapodást.
Kelt [...]-ban/-ben, a 200[...] év [...] havának [...] napján,
két eredeti példányban.
Az Amerikai Egyesült Az Osztrák Köztársaság
Államok részéről részéről
A Belga Királyság részéről A Bolgár Köztársaság részéről
A Ciprusi Köztársaság részéről A Cseh Köztársaság részéről
A Dán Királyság részéről Az Észt Köztársaság részéről
A Finn Köztársaság részéről A Francia Köztársaság részéről
A Németországi Szövetségi Köztársaság részéről A Görög Köztársaság részéről
A Magyar Köztársaság részéről Írország részéről Az Olasz Köztársaság részéről
A Lett Köztársaság részéről A Litván Köztársaság részéről
A Luxemburgi Nagyhercegség részéről Málta részéről A Holland Királyság részéről
A Lengyel Köztársaság részéről A Portugál Köztársaság részéről
Románia részéről A Szlovák Köztársaság részéről A Szlovén Köztársaság részéről
A Spanyol Királyság részéről A Svéd Királyság részéről
Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága
részéről Az Európai Közösség részéről
Együttes nyilatkozat Az Egyesült Államoknak, valamint az Európai Közösségnek és tagállamainak a képviselői megerősítették, hogy
a légiközlekedési megállapodást, amelyet Brüsszelben,
2007. március 2-án parafáltak és amelynek aláírását 2007.
április 30-ra tervezik, más nyelveken is hitelesíteni kell,
vagy levélváltás alapján, a megállapodás aláírása előtt,
vagy a vegyes bizottság határozata alapján, a megállapodás aláírása után.
Ez az együttes nyilatkozat a légiközlekedési megállapodás szerves részét képezi.
Az Egyesült Államok Az Európai Közösség
részéről és tagállamai részéről,
jóváhagyás fenntartásával
John Byerly Daniel Calleja Dátum: 2007. április 18.
I. Melléklet 1. szakasz Az e megállapodás 22. cikkében foglaltak értelmében
az alábbi, az Egyesült Államok és a tagállamok között létrejött kétoldalú megállapodásokat fel kell függeszteni, illetve e megállapodás lép azok helyébe:
a) Osztrák Köztársaság: az 1989. március 16-án, Bécsben aláírt és 1995. június 14-én módosított légiközlekedési
megállapodás.
b) Belga Királyság: az 1980. október 23-án, Washingtonban, jegyzékváltással létrejött, 1986. szeptember 22-én
és november 12-én, 1993. november 5-én és 1994. január
12-én módosított légiközlekedési megállapodás.
(1995. szeptember 5-én aláírt, és ideiglenesen alkalmazott módosítás.)
c) Bolgár Köztársaság: az 1991. április 24-én, Szófiában aláírt, a polgári légi közlekedés védelméről szóló megállapodás.
d) Cseh Köztársaság: az 1996. szeptember 10-én, Prágában aláírt, 2001. június 4-én és 2002. február 14-én módosított légiközlekedési megállapodás.
e) Dán Királyság: az 1944. december 16-án, Washingtonban jegyzékváltással létrejött, 1954. augusztus 6-án és
1995. június 16-án módosított légiközlekedési megállapodás.
f) Finn Köztársaság: az 1949. március 29-én, Helsinkiben aláírt légiközlekedési megállapodás; az 1980. május
12-én aláírt, kapcsolódó jegyzőkönyv; az 1995. június
9-én aláírt, az 1949. évi megállapodás és az 1980. évi jegyzőkönyv módosításáról szóló megállapodás.
g) Francia Köztársaság: az 1998. június 18-án,
Washingtonban aláírt, 2000. október 10-én és 2002. január
22-én módosított légiközlekedési megállapodás.
h) Németországi Szövetségi Köztársaság: az 1955. július 7-én, Washingtonban aláírt, 1989. április 25-én módosított légiközlekedési megállapodás és jegyzékváltás.
[Az 1978. november 1-jén aláírt kapcsolódó jegyzőkönyv; az 1994. május 24-én megkötött kapcsolódó megállapodás; az 1996. május 23-án aláírt, az 1955. évi megállapodás módosításáról szóló jegyzőkönyv; a 2000. október
10-én megkötött, az 1996. évi jegyzőkönyv módosításáról
szóló megállapodás (valamennyi ideiglenesen alkalmazva).]
i) Görög Köztársaság: az 1991. július 31-én, Athénben
aláírt, és a 2006. június 22-i és 28-i jegyzékváltással 2007.
július 31-ig meghosszabbított légiközlekedési megállapodás.
j) Magyar Köztársaság: az 1989. július 12-én, Budapesten aláírt, és a 2006. július 11-i és 20-i jegyzékváltással
2007. július 12-ig meghosszabbított légiközlekedési
egyezmény és egyetértési emlékeztető.
k) Írország: az 1945. február 3-án, Washingtonban
jegyzékváltással létrejött, 1988. január 25-én és 1989.
szeptember 29-én, valamint 1990. július 25-én és szeptember 6-án módosított, légiközlekedési megállapodás.
[Az 1993. október 28-án, Washingtonban aláírt tárgyalási feljegyzés (ideiglenesen alkalmazva).]
l) Olasz Köztársaság: az 1970. június 22-én, Rómában
aláírt, 1988. október 25-én módosított légiközlekedési
egyezmény, emlékeztetővel és jegyzékváltással; az 1990.
szeptember 27-én aláírt, kapcsolódó egyetértési emlékeztető; az 1970. évi megállapodás és az 1990. évi szándéknyilatkozat módosítása, amelyet 1991. november 22-én és
december 23-án kötöttek meg; az 1970. évi megállapodás
és az 1990. évi emlékeztető 1997. május 30-án és október
21-én aláírt módosítása; az 1998. december 30-án és 1999.
február 2-án aláírt, az 1970. évi megállapodást kiegészítő
megállapodás.
[Az 1970. évi megállapodás módosításáról szóló, 1999.
december 6-án aláírt jegyzőkönyv (ideiglenesen alkalmazva).]
m) Luxemburgi Nagyhercegség: az 1986. augusztus
19-én, Luxembourgban aláírt, 1995. június 6-án, valamint
1998. július 13-án és 21-én módosított légiközlekedési
megállapodás.
n) Málta: a 2000. október 12-én, Washingtonban aláírt
légiközlekedési megállapodás.
o) Holland Királyság: az 1957. április 3-án, Washingtonban aláírt légiközlekedési megállapodás; az 1978. március 31-én aláírt, az 1957. évi megállapodás módosításáról
szóló jegyzőkönyv; az 1978. évi jegyzőkönyv 1986. június
11-én aláírt módosítása; az 1957. évi megállapodás 1987.
október 13-án és december 22-én aláírt módosítása; az
1957. évi megállapodás 1992. január 29-én és március
13-án aláírt módosítása; az 1957. évi megállapodás és az
1978. évi jegyzőkönyv 1992. október 14-én aláírt módosítása.
p) Lengyel Köztársaság: a 2001. június 16-án, Varsóban aláírt légiközlekedési megállapodás.
q) Portugál Köztársaság: a 2000. május 30-án, Lisszabonban aláírt légiközlekedési megállapodás.
r) Románia: az 1998. július 15-én, Washingtonban aláírt légiközlekedési megállapodás.
s) Szlovák Köztársaság: a 2001. január 22-én, Pozsonyban aláírt légiközlekedési megállapodás.
t) Spanyol Királyság: az 1973. február 20-án, Madridban aláírt légiközlekedési megállapodás; az 1987. február
20-i, március 31-i és április 7-i kapcsolódó megállapodás;
az 1973. évi megállapodás 1989. május 31-én aláírt módosítása; az 1973. évi megállapodás 1991. november 27-én
aláírt módosítása.
u) Svéd Királyság: az 1944. december 16-án, Washingtonban jegyzékváltással létrejött, 1954. augusztus 6-án és
1995. június 16-án módosított légiközlekedési megállapodás.
v) Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága: az 1977. július 23-án, Bermudán aláírt légiközlekedési megállapodás és levélváltás; az észak-atlanti viteldíjakra vonatkozó, 1978. március 17-én aláírt megállapodás;
az 1977. évi megállapodás módosításáról szóló, 1978. április 25-én aláírt megállapodás; az 1978. évi, az észak-atlanti viteldíjakra vonatkozó megállapodás módosításáról
és meghosszabbításáról szóló, 1978. november 2-án és
9-én aláírt megállapodás; az 1977. évi megállapodás módosításáról szóló, 1980. december 4-én aláírt megállapodás; az 1977. évi megállapodás módosításáról szóló, 1985.
február 20-án aláírt megállapodás; az 1977. évi egyezmény 7. cikkének, 2. mellékletének és 5. mellékletének
módosításáról szóló, 1989. május 25-én aláírt megállapodás; az 1977. évi megállapodás módosításairól, az Egyesült Államok és Nagy Britannia között folyó, a heathrow-i
repülőtér-használati díjakkal foglalkozó választottbírósági
eljárás lezárásáról és a Nagy-Britannia által az 1993. október 13-i 87. sz. diplomáciai jegyzékben beterjesztett, választottbírósági eljárás iránti kérelemről, valamint az említett eljárás alapjául szolgáló kérdések rendezéséről szóló,
1994. március 11-én aláírt megállapodás; az 1977. évi
megállapodás módosításáról szóló, 1997. március 27-én
aláírt megállapodás.
[Az 1986. szeptember 11-i tárgyalási feljegyzésben foglalt, ideiglenesen alkalmazott megállapodások; az 1990.
július 27-i levélváltásban foglalt megállapodások; az
1991. március 11-i tárgyalási feljegyzésben foglalt megállapodások; az 1994. október 6-i levélváltásban foglalt
megállapodások; az 1995. június 5-i tárgyalási feljegyzésben foglalt megállapodások; a 2000. március 31-i és április
3-i levélváltásban foglalt megállapodások (valamennyi
ideiglenesen alkalmazva).]
2. szakasz E melléklet 1. szakasza ellenére, az e megállapodás
1. cikkében szereplő „terület” fogalommeghatározásba
nem tartozó területek esetében az e szakasz e) pontjában
(Dánia–Egyesült Államok), g) pontjában (Franciaország–Egyesült Államok) és v) pontjában (Egyesült Királyság–Egyesült Államok) említett megállapodásokat a bennük foglalt feltételeknek megfelelően továbbra is alkalmazni kell.
3. szakasz E megállapodás 3. cikke ellenére, az USA légitársaságai
nem jogosultak a tagállamokból kiinduló vagy oda tartó járatokkal olyan kizárólag árufuvarozási szolgáltatások
nyújtására, amelyek nem az Egyesült Államokat kiszolgáló szolgáltatás részét képezik, kivéve a Cseh Köztársaságból, a Francia Köztársaságból, a Lengyel Köztársaságból,
a Luxemburgi Nagyhercegségből, Máltáról, a Németországi Szövetségi Köztársaságból, a Portugál Köztársaságból és a Szlovák Köztársaságból kiinduló vagy oda tartó
járatokat.
4. szakasz E megállapodás egyéb rendelkezései ellenére e szakaszt
a 2006–2007-es IATA téli forgalmi idény kezdetétől a
2007–2008-as IATA téli forgalmi idény végéig alkalmazni kell az Írország és az Egyesült Államok közötti menetrendszerű és charter kombinált légi közlekedésre.
a) (i) Az Egyesült Államok és Shannon között közvetlen járatot üzemeltető valamennyi egyesült államokbeli és
közösségi légitársaság minden járat után 3 közvetlen járatot üzemeltethet az Egyesült Államok és Dublin között. A
közvetlen dublini járatokra szóló engedély a három idényt
magában foglaló teljes átmeneti időszak alatti járatszámok
átlagán alapul. Valamely járat az első írországi belépési
vagy az utolsó írországi kilépési pont szerint minősül közvetlen dublini vagy közvetlen shannoni járatnak.
(ii) A Shannon kiszolgálására vonatkozó, e szakasz
a) pontjának (i) alpontjában meghatározott követelmény
megszűnik, ha bármely légitársaság menetrendszerű vagy
charter kombinált szolgáltatást indít Dublin és az Egyesült
Államok között bármely irányba, anélkül, hogy az átmeneti időszak átlagát tekintve minden három dublini közvetlen
járatra vetítve legalább egyetlen közvetlen járatot üzemeltetne Shannonba.
b) Az Egyesült Államok és Írország közötti szolgáltatások tekintetében a közösségi légitársaságok kizárólag Bostont, New Yorkot, Chicagót, Los Angelest, valamint három további egyesült államokbeli pontot szolgálhatnak ki,
ez utóbbiak kiválasztásakor vagy változtatásakor az Egyesült Államokat tájékoztatni kell. E szolgáltatások egyéb
tagállamokban vagy harmadik országokban lévő közbenső
pontokon keresztül is üzemeltethetők.
c) Az Írország és az Egyesült Államok közötti közös
üzemeltetés (code sharing) csak egyéb európai közösségi
pontokon keresztül engedélyezett. Az egyéb közös üzemeltetési megállapodások mérlegelésére a kölcsönös jóindulat és a viszonosság alapján kerül sor.
II. Melléklet A légiközlekedési ágazatbeli versennyel
kapcsolatos együttműködésről
1. Cikk Az e melléklet szerinti együttműködésre az Amerikai
Egyesült Államok Közlekedési Minisztériuma és az Európai Közösségek Bizottsága (a továbbiakban: részvevő felek) között kerül sor, a légi közlekedés terén az Egyesült
Államokat és az Európai Közösséget érintő versennyel
kapcsolatos feladatkörükkel összhangban.
2. Cikk Cél Ezen együttműködés célja a következő:
(1) A vonatkozó versenyszabályozás keretébe tartozó
jogszabályok, eljárások és gyakorlatok részvevő felek általi alkalmazásának jobb kölcsönös megértése a légiközlekedési ágazatbeli verseny ösztönzése érdekében;
(2) A légiközlekedési ágazatbeli fejlemények által a
nemzetközi légiközlekedési piaci versenyre gyakorolt hatásnak a részvevő felek általi jobb megértése;
(3) A résztvevő felek versenyszabályozásának a transzatlanti piacot érintő egyezményekre és egyéb együttműködési megállapodásokra történő alkalmazása során felmerülő esetleges konfliktusok esélyének csökkentése; valamint
(4) Az egyezményekre és egyéb együttműködési megállapodásokra alkalmazandó összeegyeztethető szabályozási szemléletek ösztönzése, a módszertan és az elemzési
módszerek – beleértve az érintett piac(ok) meghatározását
és a versenybefolyásoló tényezők elemzését is –, valamint
a résztvevő felek által a független versenyértékelés során
alkalmazott jogorvoslatok jobb megértése révén.
3. Cikk Fogalommeghatározások E melléklet alkalmazásában a „versenyszabályozás” fogalmába azon jogszabályok, eljárások és gyakorlatok tartoznak, amelyek a részvevő feleknek a nemzetközi piacon
működő légitársaságok közötti egyezmények és egyéb
együttműködési megállapodások felülvizsgálatával kapcsolatos jogkörének gyakorlására vonatkoznak. Az Európai Közösség esetében e jogszabályok közé tartozik, többek között, az Európai Közösséget létrehozó szerződés
81., 82. és 85. cikke, valamint az említett szerződés értelmében ezek végrehajtási rendelkezései, illetve ezek módosításai. Az USA Közlekedési Minisztériuma esetében
e jogszabályok közé tartozik, többek között, az Egyesült
Államok Szövetségi Törvénykönyve 49. címének 41308.,
41309., és 41720. szakasza, valamint végrehajtási rendelkezései és megfelelő jogi precedensei.
4. Cikk Együttműködési területek Az 5. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában megállapított jogkörökre is figyelemmel a részvevő felek közötti
együttműködés fajtái az alábbiak:
(1) A részvevő felek közötti, versenyszakértők részvételével általában félévenként megrendezett találkozók,
melyek célja a légiközlekedési ágazat fejleményeinek, a
kölcsönös érdekű versenypolitikai kérdéseknek, valamint
a versenyjog nemzetközi légi közlekedésre történő, analitikus szemléletű alkalmazásának – különös tekintettel a
transzatlanti piacra – megvitatása. A fenti megbeszélések
eredményeképpen a részvevő felek jobban megérthetik
egymás versenykérdésekkel kapcsolatos megközelítését – többek között a meglévő közös vonásokat –, valamint
e megközelítések összeegyeztethetőbbé válhatnak, különösen a fuvarozók közötti megállapodások esetében.
(2) A részvevő felek közötti, kölcsönös megállapodáson
alapuló vagy valamely részvevő fél által kérelmezett, bármikor megtartott konzultáció, az e melléklethez kapcsolódó bármely kérdés – a konkrét eseteket is beleértve – megtárgyalása céljából.
(3) Bármely részvevő fél, saját döntése alapján, adott
esetben felkérheti más kormányhatóságok képviselőit az
1. és 2. pont szerint megtartott találkozókon és egyeztetéseken való részvételre.
(4) Az alábbi eljárásokról vagy kérdésekről – amelyek
az értesítést küldő részvevő fél megítélése szerint jelentős
hatást gyakorolhatnak a másik részvevő fél versenyérdekeire – küldött időszerű értesítések:
a) Az USA Közlekedési Minisztériuma esetében (i) a
nemzetközi légi közlekedésben részt vevő légitársaságok
közötti egyezmények és más együttműködési megállapodások jóváhagyása iránti kérelmek vizsgálati eljárásai, különösen az Egyesült Államok és az Európai Közösség joga
alapján létrehozott légitársaságokat is érintő, a trösztellenes előírások alóli mentességre vonatkozó kérelmek tekintetében, valamint (ii) az Egyesült Államok Szövetségi Törvénykönyve 49. címének 41720. szakasza szerinti közös
vállalkozásról szóló megállapodásnak a Közlekedési
Minisztérium általi elfogadása; valamint
b) Az Európai Közösségek Bizottsága esetében (i) a
nemzetközi légi közlekedésben részt vevő légitársaságok
közötti egyezmények és egyéb együttműködési megállapodások felülvizsgálati eljárásai, különös tekintettel az
Egyesült Államok és az Európai Közösség joga alapján
létrehozott légitársaságokat is érintő társulási és egyéb
együttműködési megállapodásokra, valamint (ii) az európai uniós versenyjog alóli egyéni vagy csoportos mentességek mérlegelése;
(5) A valamely részvevő félnél elektronikus formában
vagy más módon bejelentett olyan információ és adatok
rendelkezésre állásáról – valamint a rendelkezésre állásra
vonatkozó feltételekről – szóló értesítés, amelyek e részvevő fél megítélése szerint jelentős hatást gyakorolhatnak
a másik részvevő fél versenyérdekeire; valamint
(6) A légiközlekedési versenypolitikához kapcsolódó
egyéb tevékenységekről szóló értesítés, az értesítést küldő
részvevő fél megítélése szerint.
5. Cikk Az információ felhasználása és közlése (1) E melléklet egyéb rendelkezései ellenére, egyik
részvevő fél sem köteles információt nyújtani a másik
részvevő félnek, amennyiben az információnak a kérelmező részvevő féllel való közlése:
a) az információ birtokában lévő részvevő fél törvényei, rendelkezései vagy gyakorlata értelmében tilos;
vagy
b) az információ birtokában lévő részvevő fél jelentős
érdekeivel összeegyeztethetetlen.
(2) Mindegyik részvevő fél a lehetséges mértékben
megőrzi a másik részvevő fél által e melléklet alapján bizalmasan közölt információ bizalmas jellegét, és megtagadja az információ olyan harmadik fél számára történő
közlésére vonatkozó kérelmeket, amely számára az információt nyújtó részvevő fél nem engedélyezte az információhoz jutást. Mindegyik részvevő fél kész a másik részvevő felet értesíteni, amennyiben szükségessé válhat a megbeszélések során vagy bármely más módon kicserélendő
információ nyilvános eljárásban történő közzététele.
(3) Amennyiben valamely részvevő fél a másik részvevő félnek bizalmas alapon, a 2. cikkben meghatározott célból információt nyújt, a másik részvevő fél ezen információt csak az adott célra használhatja fel.
6. Cikk Végrehajtás (1) Mindegyik részvevő fél kijelöli az e melléklet alapján folytatott tevékenységek koordinálásáért felelős képviselőt.
(2) Ez a melléklet, valamint a valamely részvevő által a
melléklet alapján folytatott valamennyi tevékenység:
a) kizárólag az adott részvevő félre alkalmazandó törvényekkel, rendelkezésekkel és gyakorlatokkal összhangban levő mértékben hajtandó végre; valamint
b) az Európai Közösségek és az Amerikai Egyesült Államok kormánya között létrejött, a versenyjogaik alkalmazásáról szóló megállapodás sérelme nélkül hajtandó végre.
III. Melléklet Az Egyesült Államok kormánya által vásárolt
közlekedési szolgáltatás
A közösségi légitársaságok jogosultak utasok és áru
szállítására olyan menetrendszerű vagy charterjáratokon,
amelyek esetében az Egyesült Államok kormányának valamely hatósága, hivatala vagy közvetítője (1) saját maga
szállíttat, vagy olyan megállapodás keretében veszi igénybe, amelyet a kormány térít, vagy a kormány rendelkezésére bocsátott összegekből térítik, vagy (2) más országba,
nemzetközi vagy egyéb szervezethez vagy ezek számára
ellentételezés nélkül biztosít szállítást, és erre a szállításra
a) az Egyesült Államok bármely pontja és a tagállamok
bármely pontja között kerül sor, kivéve – csak utasok esetében – azon pontokat, amelyek esetében várospárokról
szóló megállapodás van érvényben, vagy b) az Egyesült
Államokon kívüli bármely két pont között. E bekezdést
nem kell alkalmazni a védelmi miniszter vagy valamely
katonai hatóságának vezetője által igénybe vett vagy finanszírozott szállításra.
IV. Melléklet A tulajdonjoggal, befektetéssel és ellenőrzéssel
kapcsolatos egyéb kérdésekről
1. Cikk Tulajdoni részesedés valamely fél légitársaságában (1) Valamely tagállam vagy tagállamok állampolgárai
kétféle korlátozás betartásával tulajdoni részesedést szerezhetnek az Egyesült Államok légitársaságaiban. Elsőként, az összes külföldi állampolgár részesedése nem haladhatja meg a vállalat szavazatra jogosító részvényeinek
25%-át. Másodszor, tilos az Egyesült Államok légitársaságainak külföldi állampolgárok általi tényleges ellenőrzése.
A külföldi tulajdonban levő, szavazatra jogosító részvényekre vonatkozó 25%-os összesített korlátozásra is figyelemmel:
a) valamely tagállam vagy tagállamok állampolgárainak az Egyesült Államok valamely légitársaságában megszerzett alábbi mértékű tulajdoni részesedése:
1. a szavazatra jogosító részvények legfeljebb
25%-a, és/vagy
2. az alaptőke legfeljebb 49,9%-a
önmagában nem minősül a légitársaság fölötti ellenőrzésnek;
valamint
b) valamely tagállam vagy tagállamok állampolgárai nak az Egyesült Államok valamely légitársaságának alaptőkéjéből való legalább 50%-os részesedése nem tekintendő a légitársaság fölötti ellenőrzésnek. Az ilyen tulajdonjogot eseti alapon kell mérlegelni.
(2) Az Egyesült Államok állampolgárai kétféle korlátozás betartásával tulajdoni részesedést szerezhetnek a Közösség légitársaságaiban. Elsőként, a légitársaság többségi
tulajdonosai a tagállamok és/vagy a tagállamok állampolgárai. Másodszor, a légitársaságot ténylegesen az említett
állampolgárok és/vagy állampolgárok ellenőrzik.
(3) E megállapodás 4. cikke b) pontjának és 5. cikke
(1) bekezdése b) pontjának alkalmazásában az az állam,
amely e megállapodás aláírásának időpontjában a közös
európai légtér (ECAA) tagja, valamint ezen állam állampolgárai tagállamnak és a tagállam állampolgárainak minősülnek. A vegyes bizottság határozhat úgy, hogy e rendelkezés az ECAA új tagjaira és azok állampolgáraira is
vonatkozzon.
(4) A (2) bekezdés ellenére, az Európai Közösség és tagállamai fenntartják a jogot egyesült államokbeli állampolgárok közösségi légitársaság szavazatra jogosító részvényeibe történő, e megállapodás aláírását követő befektetéseinek olyan szintre való korlátozására, amely azonos az
Egyesült Államok által külföldi állampolgárok egyesült
államokbeli légitársaságokba történő befektetései tekintetében engedélyezett szinttel, amennyiben ezen jog gyakorlása összhangban áll a nemzetközi joggal.
2. Cikk Tulajdoni részesedés és ellenőrzés harmadik országok
légitársaságai esetében
(1) Egyik részvevő fél sem használja fel a valamely harmadik országgal fennálló légiközlekedési megállapodásban biztosított jogait arra, hogy az érintett harmadik ország
bármely légitársaságától engedélyeket megtagadjon, az
engedélyeket visszavonja, felfüggessze vagy korlátozza
amiatt, mert a kérdéses légitársaságban a másik részvevő
félnek, e fél állampolgárainak vagy mindkettőnek jelentős
tulajdoni részesedése van.
(2) Az Egyesült Államok nem használja fel a légiközlekedési megállapodásokban biztosított jogait arra, hogy a
Liechtensteini Nagyhercegségnek, a Svájci Államszövetségnek, az e megállapodás aláírásának időpontjában az
ECAA valamely tagjának, vagy bármely olyan afrikai országnak, amely az Egyesült Államokkal e megállapodás
aláírásának időpontjában nyitott égbolt légiközlekedési
megállapodást alkalmaz, bármely légitársaságától engedélyeket megtagadjon, az engedélyeket visszavonja, felfüggessze vagy korlátozza amiatt, mert a kérdéses légitársaságot valamely tagállam vagy tagállamok, ezek állampolgárai vagy mindkettő ténylegesen ellenőrzi.
(3) A vegyes bizottság határozhat úgy, hogy adott ország
vagy országok légitársaságai esetében egyik részvevő fél sem
gyakorolhatja az e cikk (2) bekezdésében említett jogait.
3. Cikk Légitársaságok fölötti ellenőrzés (1) A közösségi légifuvarozók tulajdonjogára és ellenőrzésére az Európai Közösségben vonatkozó szabályokat
jelenleg a légifuvarozók engedélyezéséről szóló, 1992. július 23-i 2407/92/EGK tanácsi rendelet 4. cikke tartalmazza. A rendelet értelmében a közösségi légifuvarozók működési engedélyének megadása a tagállamok felelőssége.
A tagállamok a 2407/92/EGK rendeletet nemzeti rendelkezéseikkel és eljárásaikkal összhangban alkalmazzák.
(2) Az Egyesült Államokban jelenleg alkalmazandó
szabályokat az Egyesült Államok Szövetségi Törvénykönyve 49. címének 40102(a)(2)., 41102. és 41103. szakasza tartalmazza, amelyek értelmében a Közlekedési Minisztérium által egyesült államokbeli „légifuvarozónak” – bizonyítvány, mentesség vagy belföldi (commuter)
járat üzemeltetésére vonatkozó engedély formájában – kiadott, a „légi közlekedésben” „általános légifuvarozóként” való részvételre szóló engedélyek birtokosai a Szövetségi Törvénykönyv 49. címének 40102(a)(15) szakaszában foglaltak szerint kizárólag az Egyesült Államok állampolgárai lehetnek. Az említett szakasz értelmében a
vállalat elnökének, valamint az igazgatótanács és más
ügyvivő tisztviselők kétharmadának egyesült államokbeli
állampolgárnak kell lennie, a szavazatra jogosító részvények 75%-ának egyesült államokbeli állampolgárok tulajdonában kell lennie, továbbá a vállalatnak ténylegesen
egyesült államokbeli állampolgárok ellenőrzése alatt kell
állnia. Ezt a követelményt a kérelmezőnek már kezdetben,
majd az engedéllyel rendelkező egyesült államokbeli légitársaságnak folyamatosan teljesítenie kell.
(3) E melléklet függeléke tartalmazza a részvevő felek
által jogszabályaik és rendelkezéseik alkalmazásakor követett gyakorlatot.
IV. melléklet függeléke 1. Az Egyesült Államokban a bizonyítványért, mentességért vagy belföldi (commuter) járat üzemeltetésére vonatkozó engedélyért folyamodó valamennyi egyesült államokbeli légifuvarozó esetében az állampolgárság meghatározására van szükség. Az első engedélykérelmet hivatalosan nyilvántartásba veszik, és a kérelmező és más érdekelt felek beadványaival együtt hivatalosan „jegyzőkönyvbe véve” feldolgozzák. A Közlekedési Minisztérium az ügy hivatalos jegyzőkönyve alapján – figyelembe
véve a bizalmasan kezelt dokumentumokat is – végzés formájában hoz végső döntést. A „folyamatos alkalmasságra”
vonatkozó ügyeket a Minisztérium kezelheti informálisan,
vagy az első kérelem esetében alkalmazott eljáráshoz hasonlóan nyilvántartásba vett eljárással.
2. A Minisztérium által alkalmazott meghatározások
sokféle precedens révén alakulnak, amelyek tükrözik többek között a pénzügyi piacok és a befektetési struktúrák
változó jellegét, valamint a Minisztérium hajlandóságát
aziránt, hogy az Egyesült Államok törvényeivel összhangban levő külföldi befektetéseket új szempontok szerint
mérlegelje. A Minisztérium a kérelmezőkkel közösen
mérlegeli a javasolt befektetési formákat, segítséget nyújt
az Egyesült Államok állampolgársági törvényének teljes
mértékben megfelelő tranzakciók kialakításához, a kérelmezők pedig kérelmeik véglegesítése előtt rendszeresen
konzultálnak a Minisztériummal. A Minisztérium ügyintézői a hivatalos eljárás megindítása előtt bármikor megtárgyalhatják az állampolgársággal kapcsolatos kérdéseket
vagy a tervezett tranzakció egyéb vonatkozásait, és szükség esetén olyan alternatívákat javasolhatnak, amelyek lehetővé teszik, hogy a tervezett tranzakció megfeleljen az
Egyesült Államok állampolgársági követelményeinek.
3. A Minisztérium mind az első, mind a folyamatos állampolgársági, valamint az alkalmassági döntés meghozatalakor az egyesült államokbeli légitársaságot érintő valamennyi körülményt mérlegeli, és a minisztériumi precedensek lehetővé teszik az Egyesült Államok és a külföldi
befektetők országa(i) közötti légiközlekedési kapcsolatok
jellegének mérlegelését is. E megállapodás keretében a
Minisztérium az uniós állampolgárok befektetéseit legalább olyan kedvezően kezeli, mint amilyen módon a kétvagy többoldalú, nyitott égbolt partnerek állampolgárainak befektetéseit kezelné.
4. Az Európai Unióban a 2407/92/EGK rendelet 4. cikkének (5) bekezdése rendelkezik arról, hogy a Bizottság
egy tagállam kérelme alapján eljárva megvizsgálja, hogy a
4. cikkben foglalt követelményeknek eleget tettek-e, és
amennyiben szükséges, határozatot hoz. A Bizottságnak a
határozat meghozatalakor biztosítania kell az Európai
Bíróság által a közösségi jog általános elveiként elismert
eljárási jogok – többek között az érdekelt feleknek az időben történő meghallgatáshoz való jogának – betartását.
5. Jogszabályainak és rendeleteinek alkalmazásakor
valamennyi részvevő fél biztosítja, hogy a légitársaságait
érintő, a másik részvevő fél állampolgárai által végzett befektetést jelentő tranzakciók tisztességes és gyors elbírálásban részesüljenek.
V. Melléklet Franchise és márkahasználat 1. Egyik részvevő fél légitársaságai számára sem tiltható meg a franchise- vagy márkahasználati megállapodások
megkötése, beleértve a márkavédelemmel és működési
kérdésekkel kapcsolatos feltételeket, amennyiben: megfelelnek különösen az ellenőrzésre vonatkozó, alkalmazandó jogszabályoknak és rendelkezéseknek; nem kerül veszélybe a légitársaságnak a franchise-on kívüli létezése; a
megállapodás következtében külföldi légitársaság nem végez belföldi kereskedelmi célú műveleteket; teljesülnek az
alkalmazandó – például fogyasztóvédelmi – rendelkezé
sek, beleértve a járatot üzemeltető légitársaság megnevezésére vonatkozó rendelkezéseket is. Ameddig a fenti követelmények teljesülnek, megengedhetők a valamely részvevő fél légitársaságai és a külföldi vállalkozások közötti
szoros üzleti kapcsolatok és együttműködési megállapodások, és a franchise- vagy márkahasználati megállapodásoknak, többek között, az alábbi egyedi vonatkozásai önmagukban – a rendkívüli körülmények kivételével – nem
vetnek fel ellenőrzési kérdéseket:
a) a franchise-ba adó egyedi márkanevének vagy védjegyének használata vagy feltüntetése, beleértve azon
földrajzi területre vonatkozó kikötéseket, ahol a márkanév
vagy védjegy használható;
b) a franchise-ba vevő légi járművén a franchise-ba adó
márkaszíneinek és emblémájának feltüntetése, beleértve a
márkanévnek, védjegynek, emblémának vagy hasonló
azonosítónak a légi járművön vagy a személyzet egyenruháján való feltűnő elhelyezését;
c) a márkanévnek, védjegynek, emblémának a franchise-ba vevő repülőtéri létesítményein és berendezésein,
vagy azokkal összefüggésben történő használata és feltüntetése;
d) marketingcélú vevőszolgálati előírások betartása;
e) a franchise sértetlen márkanevének védelmét szolgá
ló vevőszolgálati előírások betartása;
f) az engedélyek díjainak szokásos kereskedelmi felté
telek szerinti megszabása;
g) törzsutasprogramokban való részvétel, beleértve a
pontszámgyűjtést is; valamint
h) a franchise- vagy márkahasználati megállapodásban
a franchise-ba adónak vagy franchise-ba vevőnek a megállapodás megszüntetésére és a márkanévhasználat visszavonására szóló jogának kikötése, feltéve hogy az egyesült
államokbeli, illetve közösségi légitársaság továbbra is az
Egyesült Államok, illetve a tagállamok állampolgárainak
ellenőrzése alatt marad.
2. A franchise- és márkahasználati megállapodások
függetlenek a közös üzemeltetési megállapodástól – bár
azokkal párhuzamosan létezhetnek –, amely előírja, hogy
mindkét légitársaság, e megállapodás 10. cikke (7) bekezdése értelmében, a felektől megfelelő engedéllyel rendelkezzen.
Tárgyalási feljegyzés 1. Az Európai Közösséget és tagállamait, valamint az
Amerikai Egyesült Államokat képviselő delegációk 2007.
február 27. és 2007. március 2. között, Brüsszelben találkoztak az átfogó légiközlekedési megállapodásról folytatott tárgyalások lezárása céljából. A delegációk felsorolását az A. melléklet tartalmazza.
2. A delegációk jóváhagyás fenntartásával megegyeztek a megállapodás (a B. mellékletben szereplő megállapo
dás) szövegében, és azt kézjegyükkel látták el. A delegációk jóváhagyás céljából be kívánják nyújtani a megállapodás-tervezetet az illetékes hatóságuknak annak érdekében, hogy az a közeljövőben hatályba léphessen.
3. Az 1. cikk (2) bekezdésével kapcsolatban a delegációk megerősítették, hogy a „légi közlekedés” fogalommeghatározásába valamennyi fajta charter légi járat is beletartozik. Megjegyezték továbbá, hogy a „közszolgáltatásként” történő szállításra való hivatkozás nem érinti a
résztulajdonlás kérdéséről folyamatban levő tárgyalások
kimenetelét.
4. Az 1. cikk (5) bekezdésével kapcsolatban az EU delegációja megjegyezte, hogy a közösségi jog értelmében a
tagállamok közötti járatok Közösségen belüli járatoknak
minősülnek.
5. Az 1. cikk (6) bekezdésével kapcsolatban az EU delegációja megjegyezte, hogy e megállapodás egyetlen rendelkezése sem érinti az Európai Közösség és a tagállamok
közötti, az Európai Közösséget létrehozó szerződésből
eredő hatáskörmegosztást.
6. Az EU delegációja megerősítette, hogy az Európai
Közösséget létrehozó szerződést az alábbi tengerentúli területekre kell alkalmazni: Franciaország tengerentúli megyéi (Guadeloupe, Martinique, Réunion, Guyana), az
Azori-szigetek, Madeira és a Kanári-szigetek.
7. Az USA delegációjának kérdésére válaszolva az EU
delegációja megerősítette, hogy az Európai Közösség joga
értelmében egy közösségi légitársaságnak mind az üzemben tartási engedélyt, mind a működési engedélyt abban az
országban kell megszereznie, amelyben gazdasági tevékenységének székhelye van. Továbbá valamely légitársaság kizárólag egy országtól kaphat üzemben tartási engedélyt vagy működési engedélyt.
8. A 3. cikk (1), (3) és (5) bekezdésével, a 4. melléklet
1. cikke (3) bekezdésével és a 4. melléklet 2. cikke (2) bekezdésével kapcsolatban, valamint az USA delegációjának kérdésére válaszolva az EU delegációja arról tájékoztatott, hogy a megállapodás aláírásának időpontjában az
Európai Közösség tagállamain kívül az Európai Közös
Légtérbe tartozik az Albán Köztársaság, Bosznia és Hercegovina, a Horvát Köztársaság, az Izlandi Köztársaság,
Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság, a Montenegrói
Köztársaság, a Norvég Királyság, a Szerbiai Köztársaság,
valamint az Egyesült Nemzetek Koszovói Ideiglenes Közigazgatási Missziója.
9. Az EU delegációjának kérdésére válaszolva az USA
delegációja arról tájékoztatott, hogy a megállapodás aláírásának időpontjában az Egyesült Államok az alábbi országokkal alkalmaz nyitott égbolt légiközlekedési megál
lapodást: Burkina Faso, a Csádi Köztársaság, az Etióp Demokratikus Szövetségi Köztársaság, a Gaboni Köztársaság, a Gambiai Köztársaság, a Ghánai Köztársaság, a Kameruni Köztársaság, a Libériai Köztársaság, a Madagaszkári Köztársaság, a Mali Köztársaság, a Marokkói Királyság, a Namíbiai Köztársaság, a Nigériai Szövetségi Köztársaság, a Szenegáli Köztársaság, a Tanzániai Egyesült
Köztársaság, az Ugandai Köztársaság és a Zöld-foki Köztársaság. Az USA delegációja jelezte még, hogy a 4. melléklet 2. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában a Kenyai
Köztársaság légitársaságait a nyitott égbolt légiközlekedési megállapodást alkalmazó államok légitársaságaival
megegyező módon kívánja kezelni.
10. A 4. cikkel kapcsolatban az USA delegációja megjegyezte, hogy a Közlekedési Minisztérium az e megállapodás értelmében járatengedélyért folyamodó külföldi légifuvarozóktól megköveteli, hogy megnevezzék az üzemben tartási engedélyüket és működési engedélyüket kiállító hatóságot, egyértelművé téve ezáltal, hogy melyik hatóság felelős a fuvarozó biztonságáért és egyéb szabályozási
felügyeletéért.
11. A 8. cikk alkalmazásában az „illetékes hatóságok”
kifejezés az ügytől függően egyrészt az Egyesült Államok
szövetségi légügyi hatóságát jelenti, másrészt az Európai
Közösség és/vagy a tagállamok azon hatóságait, amelyek
az (1) bekezdésben említett bizonyítványok és engedélyek
kiadásáért vagy érvényesítéséért, vagy a (2) bekezdésben
említett biztonsági előírások és követelmények aktualizálásáért és nyilvántartásáért felelősek. Továbbá, amennyiben a (2) bekezdés szerinti konzultációra kerül sor, az illetékes hatóságoknak biztosítaniuk kell az olyan területi
vagy regionális hatóságok bevonását a konzultációba,
amelyek jogszabály, rendelkezés vagy a gyakorlat alapján
az üggyel kapcsolatban biztonsági felügyeleti jogkörrel
rendelkeznek.
12. A 9. cikkel kapcsolatban a delegációk megerősítették, hogy a felek a lehetséges mértékben törekszenek a tervezett biztonsági intézkedések minél erőteljesebb koordinációjára a veszélyek minimalizálása és az új intézkedések
esetlegesen káros következményeinek enyhítése érdekében. A delegációk megjegyezték továbbá, hogy a 9. cikk
(7) bekezdésében említett fórumok – különösen a határ- és
közlekedésbiztonsági politikai párbeszéd, valamint az
EU–USA közlekedésbiztonsági együttműködési munkacsoport – igénybe vehetők a jelenlegi és tervezett biztonsági követelményekre vonatkozó alternatív intézkedések
mérlegelése céljából. Az USA delegációja emellett megjegyezte, hogy az USA rendelkezések elfogadására vonatkozó jogalkotási folyamata szokásosan lehetőséget biztosít
az érdekelt feleknek arra, hogy a tervezett rendelkezésekkel kapcsolatban észrevételeket tegyenek, és alternatívákat javasoljanak, és az ilyen észrevételeket a jogalkotási
folyamat során mérlegelik.
13. A 9. cikk (6) bekezdésének megtárgyalásakor az
USA delegációja arról tájékoztatott, hogy a közlekedésbiztonsági hivatalnak haladéktalanul biztonsági irányelvet
kell kiadnia, amint megállapítja, hogy a közlekedés biztonságának védelmére szükséghelyzeti intézkedésekre
van szükség. Ezen intézkedések célja a biztonsági fenyegetés kezelése, hatályukat és időtartamukat korlátozni
kell. A hosszabb ideig fennálló szükséghelyzeti intézkedéseket nyilvános tájékoztatási és észrevételezési eljárással
kell beépíteni a közlekedésbiztonsági hivatal követelményei közé.
14. A 9. cikk (11) bekezdése értelmében létrehozandó
eljárással kapcsolatban a delegációk megerősítették, hogy
az említett bekezdés alapján elvégzett vizsgálatok előkészítésére, lebonyolítására és a következtetések számára
szabályzatot kell összeállítani.
15. A 10. cikk (2) bekezdése tekintetében a delegációk
megerősítették, hogy készek megkönnyíteni a bekezdésben említett személyzet engedély-, vízum- és okmánykérelmeinek az illetékes hatóságok általi azonnali elbírálását, többek között olyan helyzetekben, amikor a személyzet belépésére vagy tartózkodására szükséghelyzetben
vagy időlegesen van szükség.
16. A delegációk megjegyezték, hogy a 10. cikk (5) bekezdésében említett „általánosan alkalmazott törvények
vagy rendelkezések” közé tartoznak az egyes országokkal
vagy személyekkel folytatott tranzakciók korlátozását jelentő gazdasági szankciók is.
17. Mindkét delegáció elismerte, hogy a 10. cikk
(7) bekezdése alapján mindkét fél megfelelő engedéllyel
rendelkező légitársaságai – valamennyi légitársaságra érvényes, megkülönböztetéstől mentes feltételekkel – kínálhatnak közös üzemeltetésű járatokat a másik fél területének minden olyan pontjáról vagy pontjára, amelyről vagy
amelyre bármely más légitársaság nemzetközi közvetlen,
nem közvetlen, online vagy interline járatokat kínál, feltéve, hogy a közös üzemeltetésű járatok:
(i) egyéb tekintetben összhangban vannak e megállapodással; valamint
(ii) megfelelnek a forgalommegosztási szabályok adott
repülőtérre vonatkozó rendszerének.
18. A delegációk megvitatták az utasok arra vonatkozó
tájékoztatásának fontosságát, hogy közös üzemeltetési
megállapodás esetében mely légitársaság vagy felszíni
közlekedési szolgáltató üzemelteti ténylegesen a légi szolgáltatás egyes szakaszait. Megállapították, hogy mindkét
félnek vannak ilyen tájékoztatást előíró rendelkezései.
19. A 10. cikk (7) bekezdésének c) pontja tekintetében
a delegációk kifejezték azzal kapcsolatos egyetértésüket,
hogy a felszíni fuvarozást végző szolgáltatók nem tartoz
nak a légi közlekedésre vonatkozó törvények és rendelkezések hatálya alá kizárólag azon az alapon, hogy az ilyen
felszíni fuvarozást valamely légitársaság a saját nevében
kínálja. A felszíni fuvarozást végző szolgáltatók továbbá a
légitársaságokhoz hasonlóan szabad mérlegelésük szerint
dönthetnek arról, hogy együttműködési megállapodásokat
kötnek-e. A konkrét megállapodásokra vonatkozó döntés
meghozatala során a felszíni fuvarozást végző szolgáltatók
figyelembe vehetik többek között a fogyasztók érdekeit,
valamint a technikai, gazdasági, térbeli és kapacitásbeli
korlátokat.
20. Az EU delegációjának kérdésére válaszolva az
USA delegációja arról tájékoztatott, hogy az USA törvényeinek jelenlegi értelmezése szerint az USA kormánya
által finanszírozott légi szállítások (Fly America) esetében
egyesült államokbeli fuvarozó általi szállításnak minősül
az, ha közös üzemeltetési megállapodás keretében az
egyesült államokbeli fuvarozó járatszámával, de külföldi
légifuvarozó által üzemeltetett légi járművön történik a
szállítás.
21. Az USA delegációja arról tájékoztatott, hogy a
megállapodás 3. melléklete értelmében, valamint az USA
általános szolgáltatási hatósága által jóváhagyott várospárokról szóló megállapodás hiányában az USA kormányának valamely alkalmazottja vagy más olyan személy, akinek utazását az USA kormánya fizeti (az olyan alkalmazottak, a hadsereg tagjai vagy más személyek kivételével,
akiknek utazását az USA védelmi minisztériuma vagy katonai hatósága fizeti), az USA és az Európai Közösség között vagy az Egyesült Államokon kívül bármely két pont
között igénybe vehet olyan járatot – közösségi légitársaság
járatát is –, amely a kormány számára a legalacsonyabb
költséggel jár, és megfelel az utazó igényeinek. Az USA
delegációja megjegyezte továbbá, hogy a szerződéses várospárok költségvetési évenként változnak. Az USA kormányhatósága, hivatala, vagy közvetítője (a védelmi minisztérium vagy katonai hatóság kivételével), az USA és
az Európai Közösség között vagy az Egyesült Államokon
kívül bármely két pont között szállíthat árut olyan járaton – közösségi légitársaság járatán is –, amely a kormány
számára a legalacsonyabb költséggel jár, és megfelel a hivatal igényeinek.
22. Az EU delegációja arról tájékoztatott, hogy az Unió
nem rendelkezik a Fly America programhoz hasonló programmal.
23. Mindkét delegáció kifejezte azon szándékát, hogy
további lehetőségeket tárjon fel a kormány által finanszírozott légi közlekedés fokozottabb igénybevételére.
24. Az EU delegációjának az USA Közlekedési Minisztériuma által a közösségi légitársaságoknak kiadandó
gazdasági működési engedéllyel kapcsolatos kérdésére
válaszolva az USA delegációja elsőként megjegyezte,
hogy a Közlekedési Minisztérium gazdasági engedélyezési eljárásai az évek során egyszerűsödtek. A külföldi légitársaságok által benyújtott, a légiközlekedési megállapodásokban előírt engedélyek iránti kérelmek általában
gyorsan feldolgozhatók. Az USA delegációja hozzátette,
hogy a közösségi légitársaságoknak lehetőségük van arra,
hogy a 3. cikk (1) bekezdésében előírt, a menetrendszerű
és charter járatokra is érvényes útvonalengedélyekre vonatkozóan egyetlen kérelmet nyújtsanak be. A Közlekedési Minisztérium 2005. augusztus 23-án további gyorsított
eljárásokat jelentett be, amelyek szerint az új útvonalengedélyért folyamodó külföldi légifuvarozók egyidejűleg
nyújtanának be mentesség és engedély iránti kérelmet.
Amennyiben a Közlekedési Minisztérium – a jegyzőkönyv és az engedélyezési döntését alátámasztó közérdekű megfontolások alapján – kedvező döntést tud hozni,
egyetlen végzést adna ki, amely (1) megadná a mentességet a szokásosan engedélyezett időtartamra vagy ameddig
az engedély érvénybe nem lép – amelyik időtartam rövidebb –, valamint (2) próbaképpen megadná a vonatkozó
engedélyt, szintén a szokásosan engedélyezett időtartamra
(például megállapodások esetében meghatározatlan időre). Azokban az esetekben, amikor a fuvarozók már benyújtották a mentesség és az engedély iránti kérelmet is, és
a kérelmekre vonatkozó jegyzőkönyv még érvényes, a
Közlekedési Minisztérium az augusztus 23-i szemlélet
szerint megkezdte a kérelmek feldolgozását.
25. Amennyiben valamely közösségi légitársaság a
10. cikk (7) bekezdése szerint közös üzemeltetésű járaton
kívánja felhasználni az engedélyt, a közös üzemeltetésben
érintett partnerek együttes kérelmet nyújthatnak be a szükséges engedélyek megszerzésére. A szolgáltatást nyilvánosan értékesítő légitársaságnak gazdasági engedélyt kell
beszereznie a Közlekedési Minisztériumtól, függetlenül
attól, hogy a járatszámával milyen jellegű szolgáltatást
(menetrendszerű vagy charter) kínál. A légi járművet üzemeltető légitársaságnak hasonlóképpen gazdasági engedélyt kell beszereznie a Közlekedési Minisztériumtól:
charterengedélyt ahhoz, hogy a másik légitársaság értékesíthesse a szolgáltatást, és charter- vagy menetrendszerű-engedélyt ahhoz, hogy saját jogon értékesíthessen. A
légi járművet üzemeltető légitársaságnak továbbá engedélyre van szüksége ahhoz, hogy az érintett járatokon a
partner járatszámát is feltüntesse. A légi járművet üzemeltető légitársaság meghatározatlan időtartamú keretengedélyt kérhet a közös üzemeltetésre, amelyben megjelöli
azokat a konkrét piacokat, amelyre a közös üzemeltetési
engedélyt kéri. A Közlekedési Minisztériumhoz harminc
napos határidővel benyújtott kérelemmel az engedély további piacokra terjeszthető ki. A közös üzemeltetési engedély adott légitársaságra érvényes, és minden egyes külföldi közös üzemeltetési megállapodáshoz külön engedélyre,
valamint adott esetben a Közlekedési Minisztérium által
közzétett iránymutatások szerint az egyesült államokbeli
légitársaság által elvégzett biztonsági ellenőrzésre van
szükség.
26. Amennyiben a 10. cikk (9) bekezdése értelmében
valamely közösségi légitársaság teljes légi járművet és
személyzetet kíván egyesült államokbeli légitársaság rendelkezésére bocsátani, amely ez utóbbi járatszámával üzemelne, a közösségi légitársaságnak szintén charterengedélyt és nyilatkozatot kell kérnie a Közlekedési Minisztériumtól. Az USA delegációja jelezte, hogy véleménye szerint valamennyi olyan közösségi légitársaság, amely jelenleg az Egyesült Államokba közlekedő menetrendszerű járatokat üzemeltet, az egész világra érvényes charterengedéllyel rendelkezik a Közlekedési Minisztériumtól. Ezért a
gazdasági engedély szempontjából mindössze nyilatkozatra lenne szükségük ahhoz, hogy teljes légi járművet és
személyzetet bocsássanak egyesült államokbeli légitársaság rendelkezésére. Az USA delegációja jelezte továbbá,
hogy nem számít arra, hogy egyéb közösségi légitársaságoktól érkező, charterengedély iránti kérelmekkel kapcsolatban nehézségek merülnének fel.
27. A közös üzemeltetésnek, vagy teljes légi jármű és
személyzet rendelkezésre bocsátásának engedélyezéséhez
a Közlekedési Minisztériumnak meg kell állapítania, hogy
a tervezett üzemeltetés közérdek. Ennek megállapítását jelentősen megkönnyíti az, ha a tervezett szolgáltatásokat az
alkalmazandó légiközlekedési megállapodások tartalmazzák. A jogok megállapodásba foglalása a viszonosság
fennállását is bizonyítja.
28. A 10. cikk (7) és (9) bekezdése szerinti közös üzemeltetésnek, vagy teljes légi jármű és személyzet rendelkezésre bocsátásának esetében a közérdek vizsgálatakor
elsődlegesen az alábbiakra kell összpontosítani:
– az egyesült államokbeli légitársaság elvégezte-e a
külföldi légitársaság biztonsági ellenőrzését,
– a külföldi légitársaság üzemben tartási engedélyét kiállító ország az IASA 1. kategóriába tartozik-e,
– a külföldi légitársaság anyaországa alkalmazza-e a
viszonosság elvét az USA fuvarozóival szemben,
– az engedélyezés okot adna-e a versennyel kapcsolatos aggodalmakra.
29. Légi jármű és személyzet rendelkezésre bocsátásának esetében a közérdek vizsgálatakor az alábbiakat is
szem előtt kell tartani:
– a bérleti szerződés előírja-e, hogy az operatív ellenőrzés a bérbeadó fuvarozó feladata marad,
– a szabályozási felügyelet továbbra is a bérbeadó
üzemben tartási engedélyét kiállító hatóság feladata marad-e,
– a bérleti szerződés jóváhagyása munkaügyi vita esetén egyik felet sem juttatja indokolatlan előnyhöz,
amennyiben valamely piacon a közlekedés biztosítása a
vita következtében válik lehetetlenné.
30. A légi jármű és személyzet rendelkezésre bocsátására szóló engedélyt, legalább is kezdetben, korlátozott időtartamra (pl. hat–kilenc hónapra) vagy kivételes alapon
kell megadni, ami összhangban van az Európai Unió szemléletével.
31. Az EU delegációjának aggodalmára – amelyben a
Közlekedési Minisztériumnak a „közérdek” meghatározásával kapcsolatos szabadságát vetette fel – válaszolva az
USA delegációja elmondta, hogy a nyitott égbolt légiközlekedési kapcsolatok esetében a Közlekedési Minisztérium közérdekűnek találta a közös üzemeltetési megállapodásokat, és rövid eljárási időn belül kiadta az engedélyeket. Az USA delegációja jelezte, hogy a kizárólag a felek
légitársaságait érintő közös üzemeltetés vagy teljes légi
jármű és személyzet rendelkezésre bocsátása esetén,
amennyiben a Közlekedési Minisztérium nem találkozik
szokatlan – nemzetbiztonsági, biztonsági vagy bűnügyi
kérdéseket felvető – körülményekkel, a közérdek vizsgálatát a fent felsorolt elemekre összpontosítja. Továbbá, szokatlan körülmények fennállása esetén az Egyesült Államok haladéktalanul értesítené a másik felet.
32. Az USA delegációjának kérdésére válaszolva az
EU delegációja megerősítette, hogy a jelenleg alkalmazandó közösségi jogszabály értelmében (az 1992. július 23-i
2407/92/EGK tanácsi rendelet) a valamely közösségi légitársaság által használt légi járműveket a Közösségben kell
bejegyeztetni. Rövid távú bérleti megállapodások esetén
azonban az átmeneti igények kielégítésére vagy más rendkívüli körülmények között a tagállamok felmentést adhatnak e követelmény betartása alól. Az ilyen megállapodásban részes közösségi légitársaság köteles előzetes engedélyt szerezni az illetékes engedélyező hatóságtól, és a
tagállamok kizárólag akkor hagyhatnak jóvá olyan megállapodást, amelynek értelmében légi járművet és személyzetet bocsátanak valamely, működési engedély birtokában
levő légitársaság rendelkezésére, ha teljesülnek a közösségi jogszabályokban, vagy adott esetben a nemzeti jogszabályokban foglalt biztonsági előírások.
33. Mindkét delegáció elismerte, hogy a légitársaságok
tisztességes és egyenlő versenylehetőségét befolyásolhatja, ha a megállapodásban biztosított jogok gyakorlására
szóló engedélyt nem vagy indokolatlanul későn kapják
meg. Ha valamelyik fél úgy véli, hogy légitársaságai nem
kapják meg a megállapodás értelmében járó gazdasági működési engedélyt, az üggyel a vegyes bizottsághoz fordulhat.
34. A 14. cikk (4) bekezdésével kapcsolatban az EU
delegációja emlékeztetett arra, hogy az Európai Közösséget létrehozó szerződés, annak 295. cikkével összhangban,
nem sérti a tagállamokban fennálló tulajdoni rendet. Az
USA delegációja válaszában megjegyezte, hogy az a tény,
hogy valamely légitársaság kormányzati tulajdonban van,
hátrányosan befolyásolhatja a légitársaságoknak az e megállapodás hatálya alá tartozó nemzetközi légi közlekedés
terén való tisztességes és egyenlő versenylehetőségeit.
35. A 15. cikkel kapcsolatban a delegációk megemlítették a légiközlekedési környezetvédelmi ügyekben a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO) keretében kialakítandó nemzetközi konszenzus fontosságát. Ezzel
összefüggésben kiemelték az ICAO 35. közgyűlésén elért
egyhangú megállapodás jelentőségét, amely mind a légi
járművek által okozott zajra, mind a kibocsátásokra vonatkozik (A35–5. sz. határozat). Mindkét fél elkötelezett a határozat teljes körű betartása mellett. E határozattal összhangban mindkét fél elkötelezett amellett, hogy a „kiegyensúlyozott megközelítés” elvét alkalmazza a légi járművek által okozott zajok hatásainak kezelését szolgáló
intézkedésekre (többek között bizonyos időpontokban a
repülőterek igénybevételének korlátozása), valamint biztosítsa azt, hogy a légi járművek hajtóműveiből repülőtéri
szinten származó kibocsátásért felszámított díjak a pontosan megállapított és közvetlenül a légi közlekedésnek tulajdonított hajtómű-kibocsátások környezeti hatásainak
csökkentésével kapcsolatosan felmerülő költségeken alapulnak. Mindkét fél megjegyezte továbbá, hogy amennyiben nemzetközi, regionális, nemzeti vagy helyi jogszabályi kötelezettségek érvényesülnek, ezeket is teljes mértékben be kell tartani; az Egyesült Államok esetében a vonatkozó dátum 2001. október 5., az Európai Közösség esetében pedig 2002. március 28.
36. A delegációk tudomásul vették továbbá a G8 országok 2005. évi gleneagles-i nyilatkozatában, valamint a
szövetségi légügyi hatóság és a Bizottság által 2006. július
18-án aláírt egyetértési megállapodásban meghatározott
légiközlekedési irányítási kérdésekkel kapcsolatos együttműködési keretben megfogalmazott, az éghajlatváltozásról, energiáról és a fenntartható fejlődésről szóló rendelkezéseket. A delegációk tudomásul vették az illetékes egyesült államokbeli és európai uniós hatóságoknak a technikai
együttműködés fokozására irányuló szándékát – többek
között az éghajlattal kapcsolatos tudományos kutatás és a
technológiafejlesztés területén –, amely növeli a biztonságot, javítja az üzemanyag-hatékonyságot és csökkenti a
légi közlekedésből származó kibocsátásokat. A nemzetközi légi közlekedés kibocsátáskereskedelmi kérdéseire vonatkozó álláspontjával kapcsolatban a két delegáció kijelentette, hogy az Egyesült Államok és az Európai Unió a
Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet keretében kíván
tevékenykedni.
37. Az USA delegációja a vegyes bizottság összetételével kapcsolatban jelezte, hogy az Egyesült Államok több
hivatal révén, a Külügyminisztérium elnökletével kívánja
magát képviseltetni. Az EU delegációja előadta, hogy az
Uniót az Európai Közösség és tagállamai képviselik majd.
A két delegáció jelezte továbbá, hogy az érdekeltek részvétele a vegyes bizottsági eljárás fontos elemét képezi, és
ezért az érdekeltek képviselőit – amennyiben valamelyik
vagy mindkét fél másképpen nem határoz – megfigyelőként meghívják.
38. A 18. cikkel kapcsolatban a delegációk kifejezték
azon szándékukat, hogy a vegyes bizottság e megállapodás aláírását követően legfeljebb 60 nappal előzetes ülést
tartson.
39. A delegációk megerősítették arra vonatkozó egyetértésüket, hogy az első megtagadás követelménye, a forgalomfelvételi arány és kifogásemeléstől eltekintés díja, valamint a kapacitást, gyakoriságot vagy forgalmat korlátozó
bármely más gyakorlat összeegyeztethetetlen e megállapodással.
40. Az EU delegációjának javaslata szerint mindkét félnek a lehető legteljesebb mértékben át kell látnia, hogy az
USA Közlekedési Minisztériumának és az Európai Bizottságnak a képviselői saját törvényeik, rendeleteik és gyakorlatuk értelmében milyen szintű információcserét folytathatnak a megállapodás 2. mellékletében tárgyalt versenykérdésekről, különösen az említett hatóságok által aktívan mérlegelt eljárásokkal kapcsolatos kérdésekre vonatkozó adatokról és előrejelzésekről.
41. Az USA delegációja jelezte, hogy a megállapodás
2. mellékletében szereplő eljárások az USA törvényei értelmében határozatnak számítanak, és így törvényi, szabályozási és igazságügyi rendelkezések vonatkoznak rájuk,
amelyek biztosítják, hogy a hivatal döntése kizárólag az
eljárás nyilvántartásában szereplő információn alapuljon – beleértve a Közlekedési Minisztérium által hivatalosan figyelembe vehetőnek minősített nyilvános információt is –, amellyel kapcsolatban a felek a hivatal végleges
döntését megelőzően észrevételeket tehettek.
42. Az USA delegációja előadta, hogy az említett előírások nem zárják ki annak lehetőségét, hogy a Közlekedési Minisztérium döntéshozójának valamely folyamatban
levő eljárás során tanácsot adó képviselők az alábbi kérdéseket megtárgyalják a Bizottság képviselőivel: (1) bármely piacon fennálló versenyhelyzet, a nem titkos adatok
alapján; (2) a meglévő társulások és más együttműködési
formák hatása, valamint a versenykérdések kezelésére korábban bevezetett előírások és más korlátozások eredményei; (3) a verseny elemzésének általános szemléletei vagy
módszerei; (4) korábbi esetek, beleértve a jegyzőkönyveket és határozatokat is; (5) az esetekre alkalmazandó anyagi jog, politikák és eljárások; (6) a hivatalosan meg nem indított ügyek kapcsán esetlegesen felmerülő kérdések, feltéve hogy a Közlekedési Minisztérium képviselői nem zár
ják ki eleve az ilyen esetek megállapításait vagy kimenetelét; valamint (7) folyamatban levő eljárásokban a felek által eddig felvetett kérdések és a jegyzőkönyvbe vehető,
nem titkos bizonyítékok, szintén amilyen mértékben a
megállapítások és az ügy kimenetele előre nem zárható ki.
43. A folyamatban levő ügyek megtárgyalásával kapcsolatban két alapvető eljárási követelményt kell figyelembe venni. Az első nagyrészt a Közlekedési Minisztériumnak címzett bizottsági közleményekre vonatkozik: a
Minisztérium döntései nem alapulhatnak olyan dologi információn vagy érven, amely a végső döntés meghozatala
előtt nem áll valamennyi fél rendelkezésére, a jegyzőkönyvvel kapcsolatos észrevételek megtétele céljából.
Amennyiben ilyen információ érkezik, az a döntéshozatalkor csak akkor vehető figyelembe, ha rendelkezésre bocsátották. A második követelmény inkább a Közlekedési Minisztérium által kiadott közleményekre vonatkozik: a hivatal nem mutathat „előítéletet” az ügyekkel kapcsolatban,
vagy nem keltheti ennek látszatát – tehát az ügy jegyzőkönyvének véglegesítése és a végső döntés nyilvánosságra
hozatala előtt nem fogalmazhat meg következtetéseket. Ez
a követelmény bármilyen összefüggésben vonatkozik a
Minisztériumra, mind az Unióval, mind más, az USA kormánya belső döntéshozatali folyamatának törvényesen részét nem képező, érdekelt vagy nem érdekelt szervezettel
folytatott tárgyalások során. A Minisztériumnak szándékában áll, hogy haladéktalanul értesítse a Bizottság képviselőit, ha tapasztalatai alapján egy adott téma megtárgyalása során felmerül az előítélet vagy a döntés befolyásolásának lehetősége, és így a képviselők dönthetnek a folytatásról.
44. Az EU delegációja biztosítékot kért az USA delegációjától arra vonatkozóan, hogy a törvényben előírt
„közérdek” feltételt nem használják fel arra, hogy az USA
versenyszabályozásának keretében előnyben részesítsék
az egyesült államokbeli egyedi légitársaságok érdekeit
más, egyesült államokbeli vagy külföldi légitársaságok érdekeivel szemben. Az USA delegációja válaszában közölte, hogy ez a feltétel, valamint a Minisztérium által a döntéshozatalkor figyelembe veendő versenyelőírások nem az
egyes versenyző légitársaságok, hanem a teljes piaci verseny védelmét szolgálják. Az USA delegációja egyéb
szempontok figyelembevételével megjegyezte, hogy a
nemzetközi légi közlekedés területén a „közérdek” törvényi meghatározásába beletartozik az egyesült államokbeli és külföldi légitársaságoknak biztosítandó egyenlő lehetőség, és a legteljesebb verseny. Továbbá a Minisztériumra vonatkozó törvényekben előírt közérdek, amelyek
alapján a fuvarozók közti megállapodásokat és a trösztellenes előírások alóli mentességet jóváhagyja, nem „kivételt” jelent a hivatal által elvégzendő versenyelemzés alól,
hanem inkább további követelményt, amelynek meg kell
felelni ahhoz, hogy a Minisztérium megadja a trösztellenes
előírások alóli mentességet. Befejezésül az USA delegá
ciója hangsúlyozta, hogy a Minisztérium valamennyi döntésének összhangban kell lennie a nemzeti jogszabályokkal és a nemzetközi kötelezettségekkel, többek között a
polgári légi közlekedési megállapodásokkal, amelyek egységesen előírják, hogy valamennyi fél köteles „tisztességes és egyenlő versenylehetőséget” biztosítani a többi fél
légitársaságainak.
45. A megbeszélés keretében mindkét delegáció kijelentette, hogy versenyszabályaik alkalmazása során a felek
valamennyi légitársaságának biztosítják az azt megillető
tisztességes és egyenlő versenylehetőséget, és betartják a
teljes piaci verseny védelmének és erősítésének általános
elvét, az egyes versenyző légitársaságok esetleges ellenkező érdekei ellenére is.
46. Az Európai Bizottság eljárásaival kapcsolatban az
EU delegációja elmondta, hogy az Európai Bizottságot
alapvetően az akadályozza a külföldi kormányhivatalokkal folytatandó aktív együttműködésben, hogy nem közölhet bizalmas információt. A Bizottság és a tagállami hatóságok által valamely vizsgálat során megszerzett, és a
szakmai titoktartási kötelezettség alá eső információra az
EK-Szerződés 287. cikke és az 1/2003/EK rendelet
28. cikke vonatkozik. Lényegében olyan, nem nyilvános
információról van szó, amely valamilyen vizsgálat folyamán tárható fel, vagy amelyet információkérésre adott válaszként, vagy önkéntesen közölnek a Bizottsággal. Ide
tartozik az üzleti vagy kereskedelmi titok is. Az ilyen információ kizárólag az érintett információforrás kifejezett
hozzájárulásával közölhető harmadik ország hivatalával.
Ezért amennyiben a Bizottság indokoltnak és kívánatosnak tartja, hogy külföldi hivatallal (hivatalokkal) bizalmas
információt közöljön, meg kell szereznie az információforrás jóváhagyását (lemondását).
47. A valamely vizsgálat lefolytatásával vagy esetleges
lefolytatásával kapcsolatos információ nem tartozik a fenti
rendelkezések hatálya alá. Ilyen információ valamely vizsgálat folytatásának a ténye, a vizsgálat általános tárgya, a
vizsgált vállalat(ok) megnevezése (bár bizonyos körülmények között ez is védett információ lehet), a vizsgálat által
érintett ágazat megnevezése, valamint a vizsgálat folyamán tervezett lépések. Ezt az információt a vizsgálat megfelelő lefolytatásának biztosítására általában bizalmasan
kezelik. A Közlekedési Minisztériumnak azonban átadható, ez ugyanis a megállapodás 2. mellékletének 5. cikke értelmében köteles megőrizni az információ bizalmas jellegét.
48. Az EU delegációjának kérdésére válaszolva az
USA delegációja megerősítette, hogy az USA illetékes hatóságai a kereskedelmi együttműködési megállapodások – beleértve a felülvizsgált megállapodásokat is – esetében a trösztellenes előírások alóli mentesség iránti hiánytalan kérelmeket tisztességesen és gyorsan elbírálják. Az
USA delegációja megerősítette továbbá, hogy a közösségi
légitársaságok esetében a 25. cikk alapján alkalmazott,
vagy a 26. cikk alapján hatályos USA–EU légiközlekedési
megállapodás megfelel a Közlekedési Minisztérium azon
követelményének, amely szerint az Egyesült Államok és a
kérelmező külföldi légitársaság(ok) anyaországai között
nyitott égbolt megállapodásnak kell érvényben lennie ahhoz, hogy a külföldi légitársaságok trösztellenes előírások
alóli mentesség iránti kérelmeit elbírálják, vagy a mentességet meghosszabbítsák. A fenti biztosíték az 1. melléklet
4. szakaszának hatályvesztéséig nem vonatkozik az
írországi kérelmezőkre.
49. Az EU delegációjának kérdésére válaszolva az
USA delegációja közölte, hogy a Közlekedési Minisztériumnak a számítógépes helyfoglalási rendszerekre vonatkozó valamennyi szabálya 2004. július 31-én lejárt. A
Közlekedési Minisztérium azonban fenntartja magának a
jogot, hogy megtiltsa a tisztességtelen és megtévesztő gyakorlatot és a tisztességtelen versenymódszereket a légiközlekedési és légiközlekedési forgalmazási ágazatban, és
élhet e jogkörével, amennyiben valamely helyfoglalási
rendszerben a légiközlekedési szolgáltatások értékesítésekor nyilvánvalóan versenyellenes gyakorlat tapasztalható.
Továbbá az Igazságügyi Minisztérium és a Szövetségi Kereskedelmi Bizottság rendelkezik joghatósággal olyan panaszok esetén, amikor egy helyfoglalási rendszerben megszegik a trösztellenes törvényeket.
50. A 25. cikkel kapcsolatban az EU delegációja elmondta, hogy néhány tagállamban az ideiglenes alkalmazást az alkotmányos előírásoknak megfelelően először a
parlamentnek jóvá kell hagynia.
51. Mindkét delegáció megerősítette, hogy amennyiben valamelyik fél a 25. cikk (2) bekezdésével összhangban meg kívánja szüntetni a megállapodás ideiglenes alkalmazását, a felek egyetértése esetén a megállapodás
1. mellékletének 4. szakaszában foglalt rendelkezések azt
követően is alkalmazhatók.
52. A 26. cikkel kapcsolatban az EU delegációja arról
tájékoztatott, hogy néhány tagállamban az e cikkben említett eljárások közé tartozik a megerősítés is.
53. Az USA delegációjának a tagállamok közötti kétoldalú légiközlekedési megállapodások érvényben levő
elemeiből eredő korlátozásokkal kapcsolatos kérdésére
válaszolva az EU delegációja megerősítette, hogy a továbbiakban egyetlen olyan korlátozást sem alkalmaznak,
amely az egyesült államokbeli vagy közösségi légitársaságokat akadályozná az e megállapodásban biztosított jogaik
gyakorlásában.
54. A két delegáció hangsúlyozta, hogy e megállapodás egyetlen rendelkezése sem érinti semmilyen módon a
légi közlekedéssel összefüggő egyes környezetvédelmi
kérdésekkel kapcsolatos jogi és politikai állásfoglalásukat.
55. A két delegáció tudomásul vette, hogy egyik fél
sem hivatkozik e megállapodásra vagy annak bármely részére abból a célból, hogy az alapján tiltakozzon a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet által mérlegelt, e megállapodás hatálya alá tartozó bármely kérdésre vonatkozó
alternatív politika ellen.
56. A megállapodás 1. mellékletének 1. szakasza nem
sorolja fel az Egyesült Államok és valamely tagállam közötti olyan légiközlekedési megállapodásokat, amelyek alkalmazhatósága e megállapodás aláírásának időpontjában
kérdéses volt. A delegációk szándéka azonban az, hogy az
Egyesült Államok és az érintett tagállam vagy tagállamok
a megállapodást a 25. cikkben foglalt rendelkezéseknek
megfelelően ideiglenesen alkalmazzák.
Az Európai Közösség Az Amerikai Egyesült
és tagállamai delegációinak Államok delegációja
részéről részéről Daniel Calleja John Byerly” 4. § (1) Az Országgyűlés jóváhagyja a Megállapodásnak a 2008. március 30. napjától történő ideiglenes alkalmazását.
(2) A Budapesten 1989. július 12. napján aláírt magyar–amerikai légi közlekedési egyezményt 2008. március 30. napjától nem kell alkalmazni.
5. § (1) E törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) E törvény 2–3. §-a 2008. március 30-án lép hatályba.
(3) E törvény 4. §-a, valamint a Budapesten 1989. július
12. napján aláírt magyar–amerikai légi közlekedési egyezmény kihirdetéséről szóló 23/1990. (VIII. 13.) Korm. rendelet a Megállapodás 26. cikkében meghatározott időpontjában hatályát veszti.
(4) A Megállapodás hatálybalépésének naptári napját,
valamint a (3) bekezdésében meghatározott időpont naptári napját a külügyminiszter azok ismertté válását követően
a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett egyedi határozatával állapítja meg.
(5) E törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről a közlekedésért felelős miniszter gondoskodik.
Sólyom László s. k., Dr. Szili Katalin s. k.,
köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke