type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1219/2014. (IV. 3.) Korm. határozata a TÁMOP-6.2.5-B/13/1-2014-0001 azonosító számú („Szervezeti hatékonyság fejlesztése az egészségügyi ellátórendszerben – Területi együttműködések kialakítása” című) kiemelt projekt akciótervi nevesítéséről és támogatásának jóváhagyásáról.
A Kormány
 1. jóváhagyja az  1.  melléklet szerint a  TÁMOP-6.2.5-B/13/1-2014-0001 azonosító számú, „Szervezeti hatékonyság
fejlesztése az  egészségügyi ellátórendszerben – Területi együttműködések kialakítása” című, egymilliárd forintot
meghaladó támogatási igényű projektjavaslatot,
2. elfogadja az 1. melléklet szerint az 1. pontban meghatározott projekt kiemelt projektként történő nevesítését,
 3. hozzájárul az 1. pont szerinti projekt támogatási szerződésének megkötéséhez.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: a támogathatósági feltételek teljesítését követően azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
509/B/2007. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítványok tárgyában meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság a szövetkezetekről szóló 2006.
évi X. törvény 99. § (1) bekezdése, valamint 101. § (2) bekezdés első mondata alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
I. Az indítványozó a szövetkezetekről szóló 2006. évi
X. törvény (a továbbiakban: Sztv.) 99. § (1) bekezdésének,
valamint 101. § (2) bekezdése első mondata alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését kéri az
Alkotmánybíróságtól. Az indítványozó álláspontja szerint
az Sztv. 99. §-a a szövetkezeti üzletrészek befektetői részjeggyé, illetve a nem szövetkezeti tag tulajdonos esetén átalakított befektetői részjeggyé történő átalakítása során
úgy tesz különbséget a tag és nem tag szövetkezeti üzletrész-tulajdonosok között, hogy a korábban született, és
már nyugdíjba vonult korábbi tagoknak nem ad lehetőséget a vagyonnal történő elszámolásra, így annak kiadására,
míg a később belépett személyek, fiatal tagok vonatkozásában ezt a lehetőséget a tagsági viszony megszűnésétől
számított 8 éven belül lehetővé teszi. Nézete szerint ez a
rendelkezés, figyelemmel az Sztv. 101. § (2) bekezdés első
mondatának első fordulatában rögzítettekre – amely szerint az átalakított befektetői részjegy a szövetkezetből nem
vonható ki – gyakorlatilag egyet jelent azzal, hogy azok a
személyek, akik a vagyont ténylegesen létrehozták és már
nyugdíjasok, nem juthatnak az üzletrészükhöz, velük az
elszámolást a jogszabály nem teszi lehetővé. A támadott
rendelkezések alkotmányellenességét az indítványozó az
Alkotmány 70/A. § (1) és (3) bekezdésének sérelmére
alapozza, amennyiben azok különbséget tesznek „születés
szerint, illetve nem adják meg az esélyegyenlőséget a szövetkezeti üzletrésszel kapcsolatos rendelkezés során”.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezése:
„70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a terüle
tén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve
az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más
vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni,
születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.”
(…)
„(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvaló
sulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.”
2. Az Sztv. támadott rendelkezései:
„99. § (1) A szövetkezet közgyűlése az üzletrész tulaj
donosoknak felajánlhatja, hogy a szövetkezeti üzletrészt
2007. április 30-ig a 102. § szerinti árfolyamon, de legfeljebb annak névértékén szövetkezeti tag tulajdonos esetén
– a vele a 20. § (2) bekezdése l) pontjában említett megállapodás alapján – befektetői részjeggyé, nem szövetkezeti
tag tulajdonos esetén pedig átalakított befektetői részjeggyé alakítja át azzal, hogy az így keletkezett befektetői
részjeggyel a tagsági jogviszony megszűnése esetén az
alapszabályban meghatározott időpontban kell elszámolni, amelynek meghatározásánál a szövetkezet egyéb kötelezettségeire is figyelemmel kell lenni, de a kifizetés a tagsági jogviszony megszűnésétől számított 8 évnél nem lehet hosszabb.”
„101. § (2) Az átalakított befektetői részjegy a szövetkezetből annak működése során nem vonható ki, azonban
örökölhető, a szövetkezetre, szövetkezeti tagra átruházható. Átruházás esetén a szövetkezetet, bármely más tagot
ebben a sorrendben elővásárlási jog illeti meg. Az átalakított befektetői részjeggyel kapcsolatos elővásárlási jog
szabályait az alapszabályban kell meghatározni azzal,
hogy az elővásárlásra jogosultak az átalakított befektetői
részjegy értékesítésére vonatkozó szándéknak a szövetkezethez történő bejelentésétől számított 30 napon belül gyakorolhatják az elővásárlási jogukat.”
III. Az indítvány nem megalapozott. Az indítványozó az érintettek életkorától függő hátrányos
megkülönböztetést vél felfedezni az Sztv. – egymásra vonatkoztatott – 99. § (1) bekezdésének, illetve 101. § (2) bekezdésének rendelkezéseiben. Az indítványból megállapíthatóan az alkotmányellenességet abban látja, hogy az életkoruknál fogva nyugdíjas, és így nem szövetkezeti tag üzletrész-tulajdonosok üzletrészei az Sztv. 99. § (1) bekezdésében foglaltak alapján átalakított befektetői részjeggyé alakulnak át, amelyek a 101. § (2) bekezdése szerint a szövetkezetből annak működése során nem vonhatók ki.
Az Sztv. 101. § (2) bekezdésének a diszkrimináció tilalmába való ütközését 376/B/ 2007. számú határozatában
(a továbbiakban: Abh.) már vizsgálta az Alkotmánybíróság. Határozatában megállapította, hogy az Sztv. szabályozási koncepciójában a „befektetői részjegy” és az „átalakított befektetői részjegy” két egymástól különböző
jogintézményt jelent, a két egymástól különböző jogosultságokat megtestesítő részjegy tulajdonosai sem tekinthetők homogén csoportnak, így az Sztv. 101. § (2) bekezdését illetően a hátrányos megkülönböztetés tilalmának
sérelmét az Alkotmánybíróság nem találta megállapíthatónak. (ABK 2009. november, 2040.)
Az Abh. alapjául szolgáló egyik indítvány az Sztv. 99. §
(1) bekezdésének és 101. § (2) bekezdésének együttes
vizsgálatát is kérte az Alkotmánybíróságtól a megkülönböztetés tilalmának sérelmére hivatkozva. A támadott rendelkezések alkotmányellenességére vonatkozóan az indítvány semmiféle konkrét érvelést nem tartalmazott, ebből
következően az Alkotmánybíróság az indítványt, mint érdemi elbírálásra alkalmatlant visszautasította. Az érdemi
döntés hiányában a kérdés ítélt dolognak nem tekinthető,
így nincs akadálya annak, hogy az Alkotmánybíróság az
Sztv. 99. § (1) bekezdésének és 101. § (2) bekezdésének
egymásra vonatkoztatott alkotmányossági vizsgálatát a jelen ügyben elvégezze.
Az Alkotmánybíróság a 9/1990. (IV. 25.) AB határozatában a megkülönböztetés tilalmát úgy értelmezte, hogy a
jognak mindenkit egyenlő méltóságú személyként kell kezelnie. (ABH 1990, 46, 48.) A mindenkori szabályozást
tárgyi és alanyi összefüggésében kell megvizsgálni, annak
megállapítása céljából, hogy a hátrányos megkülönböztetés az alkotmányos határok között maradt-e. Az egyenlőségnek az adott tényállás lényeges elemére nézve kell
fennállnia. A megkülönböztetés tilalmába ütközik, ha
adott szabályozási koncepción belül eltérő szabályozás
vonatkozik valamelyik csoportra. [21/1990. (X. 4.) AB ha
tározat, ABH 1990, 73, 77, 78.] Az Alkotmánybíróság következetes álláspontja szerint az a személyi kör, amelyben
a diszkrimináció esetleges alkotmányellenes volta értelmezhető, csak homogén csoport lehet, így a diszkrimináció csak az azonos helyzetben lévők által alkotott körön
belül, e csoport tagjai egymáshoz viszonyított helyzetére
vonatkozó jogi szabályozás tekintetében vizsgálható.
[21/1990. (X. 4.) AB határozat, ABH 1990, 73, 77–79.]
Az Sztv. 99. § (1) bekezdése szerint a szövetkezeti üzletrészek attól függően alakulnak át befektetői részjeggyé, illetve átalakított befektetői részjeggyé, hogy azok tulajdonosai
tagjai-e a szövetkezetnek, vagypedig sem. A részjegyek
ezen két, egymástól eltérő fajtáját tekintve tehát a csoportképző ismérv a korábbi üzletrész-tulajdonosok szövetkezeti
tagsága, illetve ennek hiánya. A törvényhely szabályozási
koncepciójában tehát semmilyen formában nem jelenik meg
az indítványozó által hivatkozott életkor, mint elkülönítő ismérv, mint olyan momentum, amely a hátrányos megkülönböztetés tilalmába való ütközést eredményezne. A részjegyek tekintetében tehát a szövetkezeti tagsághoz, illetve annak hiányához kötött megkülönböztető ismérv az Alkotmány 70/A. §-ában szabályozott hátrányos megkülönböztetés tilalmát, illetve az esélyegyenlőtlenség kiküszöbölésére
irányuló kötelezettségget nem sérti.
Az Sztv. 101. § (2) bekezdésének az indítványozó által alkotmányellenesnek tartott fordulata („az átalakított befektetői részjegy a szövetkezetből annak működése során nem
vonható ki”) a 99. § (1) bekezdésében konstituált jogintézményhez, az átalakított befektetői részjegyhez kapcsolódó
jogi sajátosságot rögzít. Mivel a fentiek szerint a 99. § (1) bekezdésében írt szabály, és – az indítványozó által hivatkozott
életkor szerinti megkülönböztetés miatt – az Alkotmány
70/A. §-ának sérelmét eredményező összefüggés nem áll
fenn, nem állapítható meg ez az összefüggés az Sztv. 101. §
(2) bekezdésének támadott fordulata tekintetében sem.
Mindezek alapján az Alkotmánybíróság megállapítja,
hogy az Sztv. támadott rendelkezései az Alkotmány 70/A.
§-át az indítványozó által felhozott indokok alapján nem
sértik, ezért az Alkotmánybíróság az indítványt a rendelkező részben foglaltak szerint elutasította.
Budapest, 2010. január 25. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
2010. XXIX. törvény a Magyar Köztársaság és az Indiai Köztársaság között a szociális biztonságról szóló Egyezmény kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e törvénnyel felhatalmazást ad a Magyar Köztársaság és az Indiai Köztársaság között a szociális
biztonságról szóló Egyezmény (a továb biak ban: Egyezmény) kötelező hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés az Egyezményt e törvénnyel kihirdeti.
3. § Az Egyezmény hiteles magyar és angol nyelvű szövege a következő:
„EGYEZMÉNY A SZOCIÁLIS BIZTONSÁGRÓL A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG
ÉS AZ INDIAI KÖZTÁRSASÁG KÖZÖTT
A Magyar Köztársaság és az Indiai Köztársaság,
(továb biak ban a Szerződő Államok), azzal a szándékkal, hogy rendezzék a két ország közötti kölcsönös kapcsolatokat
a szociális biztonság területén, az alábbiakban állapodtak meg:
A törvényt az Országgyűlés a 2010. február 22-i ülésnapján fogadta el.
I. RÉSZ
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. cikk
Fogalommeghatározások (1) A jelen Egyezményben a következő kifejezések az alábbi jelentéstartalommal szerepelnek:
a) „Magyarország”: a Magyar Köztársaságot jelenti;
„India”: az Indiai Köztársaságot jelenti.
b) „állampolgár”: Magyarország vonatkozásában minden olyan természetes személyt jelent, aki a magyar jogszabályok szerint
Magyarország állampolgárának tekintendő;
India vonatkozásában az Indiai Köztársaság állampolgára, az alkalmazandó jogszabályok szerint.
c) „jogszabályok”: A szociális biztonságnak a jelen Egyezmény 2. cikkében meghatározott ágazataira és rendszereire
vonatkozó törvények, rendeletek.
d) „hatóság”:
Magyarország vonatkozásában: a 2. cikkben megjelölt jogszabályok által szabályozott szociális biztonsági
ágazatokért és rendszerekért felelős miniszterek, minisztériumok vagy megfelelő hatóságok;
India vonatkozásában a Tengeren Túli Indiai Ügyek Minisztériuma.
e) „teherviselő”: jelenti azt az intézményt, szervezetet, hatóságot vagy testületet, amely részben vagy egészben felel
a 2. cikkben meghatározott jogszabályok végrehajtásáért.
f) „biztosítási időszak”: a Szerződő Állam jogszabályai szerinti járulékfizetési időszak, vagy a járulékfizetési időszakkal
ezen állam jogszabályai szerint egyenértékűnek elfogadott bármilyen időszak.
g) „ellátás”: a jelen Egyezmény 2. cikkében meghatározott jogszabályokban rögzített pénzbeli ellátások, ideértve
a nyugdíjakat.
h) „lakóhely”: szokásos lakóhely.
i) „tartózkodás helye”: az a hely, ahol az illető személy ideiglenes jelleggel rövid távon tartózkodik, amely esetben
a tartózkodás tartama rendszerint kapcsolódik az elő ze tesen meghatározott tartózkodási célkitűzés
meg valósulásához.
(2) A jelen cikk (1) bekezdésében nem meghatározott kifejezések azzal a jelentéssel bírnak, amelyet a Szerződő Államok
által alkalmazandó jogszabályok meghatároznak.
2. cikk
Tárgyi hatály (1) A jelen Egyezményt az alábbi jogszabályokra kell alkalmazni:
Magyarország vonatkozásában a biztosítási kötelezettségről, a társadalombiztosítási ellátások és a munkanélküliség
esetén járó ellátások fedezetére fizetendő járulékokról, valamint a társadalombiztosítási nyugellátásokról szóló
jogszabályok;
India vonatkozásában mindazon jogszabályok, amelyek
(i) az alkalmazott személyek öregségi és hátramaradottjai részére járó nyugdíjára;
(ii) az alkalmazott személyek állandó teljes rokkantsági nyugdíjára
vonatkoznak;
valamint, kizárólag a II. Rész vonatkozásában, mindazon jogszabályokra, amelyek
(iii) az alkalmazott személyek társadalombiztosítására vonatkoznak.
(2) A jelen Egyezmény alkalmazandó azokra a jövőbeni jogszabályokra is, amelyek a jelen cikk (1) bekezdésében
meghatározott jogszabályokat módosítják, kiegészítik, egységesítik vagy ezeket hatályon kívül helyezik.
(3) A jelen Egyezmény alkalmazható azokra a jogszabályokra, amelyek az egyik Szerződő Állam meglévő jogszabályainak
hatályát terjesztik ki egy új kedvezményezetti körre, ha arról az egyik Szerződő Állam ille té kes hatósága írásban értesíti
a másik Szerződő Állam ille té kes hatóságát, és ez utóbbi az értesítés kézhezvételétől számított hat hónapon belül
nyilatkozik a kiterjesztés elfogadásáról.
3. cikk
Személyi hatály
A jelen Egyezmény mindazon személyekre alkalmazandó, akik korábban vagy jelenleg is valamelyik Szerződő Állam
joghatósága alá tartoztak vagy tartoznak, valamint e személyek azon hozzátartozóira és hátramaradottjaira, akik
az adott Szerződő Állam alkalmazandó jogszabályai szerint annak minősülnek.
4. cikk
Egyenlő bánásmód
Amennyiben a jelen Egyezmény eltérően nem rendelkezik, a 3. cikkben meghatározott azon személyek, akiknek
tartózkodási helye az egyik Szerződő Állam területén van, az adott Szerződő Állam állampolgáraival azonos
elbánásban részesülnek az adott Szerződő Állam jogszabályainak alkalmazása során.
5. cikk
Az ellátások kivitele (1) Amennyiben a jelen Egyezmény eltérően nem rendelkezik, egyik Szerződő Állam sem jogosult a jogszabályai alapján
megszerzett ellátások csökkentésére, módosítására, felfüggesztésére vagy visszavonására kizárólag a miatt, hogy
a kedvezményezettnek a másik Szerződő Állam területén van a lakóhelye vagy tartózkodási helye.
(2) A Szerződő Állam jogszabályai és a jelen Egyezmény alapján járó ellátásokat a harmadik állam területén lakó
kedvezményezettek részére ugyanazon feltételek mellett kell kifizetni, amelyeket az adott harmadik állam területén
lévő kedvezményezettek részére történő kifizetés esetére a nemzeti jogszabályai megállapítanak.
6. cikk
Tények elismerése
Azokat az eseményeket, amelyeknek joghatásuk van a jogosultság keletkezésére, az ellátás összegének csökkentésére,
módosítására, felfüggesztésére vagy visszavonására, és amelyek az egyik Szerződő Állam területén keletkeztek, úgy
kell figye lembe venni, mintha a másik Szerződő Állam területén keletkeztek volna.
II. RÉSZ
AZ ALKALMAZANDÓ JOGSZABÁLYOKKAL KAPCSOLATOS RENDELKEZÉSEK 7. cikk
Általános rendelkezések
Amennyiben a jelen rész másként nem rendelkezik, az a személy, aki az egyik állam területén munkavállalóként
dolgozik, vagy munkaviszony létesítése nélkül más keresőtevékenységet folytat – e munka vagy tevékenység
vonatkozásában –, kizárólag e Szerződő Állam joghatósága alá tartozik.
8. cikk
Kiküldöttekre, tengerészekre és repülőgépek személyzetére vonatkozó különleges rendelkezések
(1) Ha a személy olyan munkáltatóval áll munkaviszonyban, amelynek bejegyzett irodája az egyik Szerződő Állam
területén van, és a munkáltatója e személyt a másik Szerződő Állam területére küldi, hogy a munkáltató javára munkát
végezzen, az ilyen munkaviszonyra továbbra is az előbbi Szerződő Állam jogszabályait kell alkalmazni úgy, mintha
a munkavállaló továbbra is az első Szerződő Állam területén dolgozna, feltéve, hogy a kiküldetés előrelátható
időtartama nem haladja meg az öt évet. A jelen bekezdést azon munkavállalóra is alkalmazni kell, akit az egyik
Szerződő Állam területén működő munkáltatója újabb munkaszerződés megkötése nélkül kiküld a másik Szerződő
Állam területén működő leány- vagy fiókvállalatához.
(2) Az egyik Szerződő Állam területén bejegyzett, a más vagy saját részére nemzetközi személy- vagy áruforgalmat végző
vállalat utazó vagy repülő személyzetére e Szerződő Állam jogszabályait kell alkalmazni.
(3) Az egyik Szerződő Állam zászlaja alatt közlekedő hajón dolgozó munkavállalóra e Szerződő Állam jogszabályait kell
alkalmazni.
9. cikk
Közszolgálati jogviszonyban álló személyek, diplomáciai és konzuli képviseletek tagjai
(1) Valamely Szerződő Államban közszolgálati jogviszonyban álló és velük azonos elbírálás alá eső azon személyekre,
akikre a (2) bekezdés nem vonatkozik, és akiket a másik Szerződő Állam területére küldenek dolgozni, kizárólag az első
Szerződő Állam jogszabályait kell alkalmazni.
(2) A jelen Egyezmény nem érinti a diplomáciai kapcsolatokról szóló 1961. április 18-i bécsi egyezmény, illetve a konzuli
kapcsolatokról szóló 1963. április 24-i bécsi egyezmény rendelkezéseit.
10. cikk
Kivételek
A munkáltató és a munkavállaló közös kérelmére a Szerződő Államok ille té kes hatóságai vagy az általuk kijelölt
teherviselők kivételeket állapíthatnak meg e rész rendelkezései alól az egyes személyek, személyek csoportjai
tekintetében, feltéve, ha az érintett személy valamely Szerződő Állam jogszabályai alá fog tartozni. Az ilyen kivételek
a foglalkoztatás jellegén és körülményein alapulnak.
11. cikk
A biztosításra és mentességekre vonatkozó igazolások
(1) A 8–10. cikkekben említett esetekben az olyan, határozott időre szóló igazolást, amely jelzi, hogy az érintett személy
az említett munka tekintetében a Szerződő Állam jogszabályainak hatálya alá tartozik, a munkavállaló vagy
a munkáltató kérésére egy megállapított formanyomtatványon kell kiadni:
– Magyarországon,
a kötelező egészségbiztosítási igazgatási szerv által;
– Indiában,
a Munkavállalók Segélyalap Szervezete által.
A kiadott igazolást a kérelmező(k)nek kell megküldeni, és a 8–10. cikkekben említett esetekben pedig az igazolás egy
példányát a másik Szerződő Állam fent említett hivatalának is meg kell küldeni.
(2) A jelen Egyezmény 10. cikke szerinti kivételek jóváhagyása tekintetében az (1) bekezdésben megjelölt hivatalok
ille té kesek. A munkavállaló és munkáltatója azon Szerződő Állam kijelölt hivatalához nyújtja be írásban a mentességre
vonatkozó közös kérelmet, amelynek jogszabályait a kérelem értelmében alkalmazni kell.
(3) A hozzájárulást, az e cikk (1) bekezdésével összhangban kiállított és továbbított igazolással tanúsítják.
III. RÉSZ
AZ ELLÁTÁSOKRA VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK 12. cikk
A biztosítási idők összeszámítása
(1) Ha biztosítási időszakokat a két Szerződő Állam jogszabályai szerint teljesítettek, a Szerződő Államok teherviselői
az általuk alkalmazandó jogszabályok szerinti ellátásokra való jogosultság megszerzésének, megtartásának vagy
újraéledésének megállapításakor, amennyiben szükséges, figye lembe veszik a másik Szerződő Állam jogszabályai
alapján teljesített biztosítási időszakokat, amennyiben azok nem esnek egybe a jogszabályaik szerinti biztosítási
időszakokkal.
(2) Ha egy személy a Szerződő Államok jogszabályai szerinti, az (1) bekezdés rendelkezései alapján összeszámított
időszakok alapján nem jogosult ellátásra, az érintett személy adott ellátásra való jogosultsága ezen időszakok és olyan
harmadik állam jogszabályai szerint szerzett biztosítási időszakok összeszámításával állapítandó meg, amely államhoz
mindkét Szerződő Államot az időszakok összeszámításáról is rendelkező szociális biztonsági jogi eszközök kötnek.
(3) Ha az egyik Szerződő Állam jogszabályai szerint meghatározott ellátások nyújtása olyan foglalkozásban szerzett
biztosítási idő megszerzésétől függ, amelyre külön rendszer létezik, vagy az ellátásra való jogosultság meghatározott
szakmában vagy foglalkozásban szerzett biztosítási időtől függ, úgy ezen ellátások nyújtására a másik Szerződő Állam
jogszabályai szerint szerzett biztosítási időket csak akkor lehet figye lembe venni, ha azokat megfelelő rendszerben,
ennek hiányában pedig hasonló szakmában vagy foglalkozásban szerezték. Ha a biztosítási idők összeszámítása nem
alapozza meg az ellátásra való jogosultságot a külön rendszerben, a biztosítási időket a biztosítás általános
rendszerében kell összeszámítani.
13. cikk
Az ellátások kiszámítása (1) Ha egy személy a másik Szerződő Állam jogszabályai alapján teljesített biztosítási időszak figye lembevétele nélkül
szerez az egyik Szerződő Állam jogszabályai szerint ellátásra való jogosultságot, e Szerződő Állam teherviselője
az ellátást kizárólag az általa alkalmazandó jogszabályok alapján teljesített biztosítási időszakok figye lembe véte lével
állapítja meg.
(2) Amennyiben a Szerződő Állam jogszabályai szerint az ellátásra való jogosultság csak a másik Szerződő Állam vagy
– a 12. cikk alapján – egy harmadik ország jogszabályai alapján teljesített biztosítási időszakok figye lembe véte lével
állapítható meg, az első Szerződő Állam teherviselője:
a) kiszámítja az ellátás azon elméleti összegét, amelyet igényelni lehetett volna, ha az összes biztosítási időszakot
a saját jogszabályai alapján teljesítették volna; és
b) ezt köve tően – az a) pont alapján kiszámított elméleti összeg alapulvételével – arányosítással (a saját jogszabályai
alapján teljesített biztosítási időszakok és az összeszámított biztosítási időszakok arányának megállapításával)
meghatározza a fizetendő ellátás összegét.
(3) Az ellátás számítási alapjának megállapítása érdekében a Szerződő Államok teherviselői kizárólag az általuk
alkalmazott jogszabályok alapján teljesített biztosítási időszakok alatt elért jövedelmet veszik figye lembe.
14. cikk
A biztosítási időszakok átváltása
Szükség esetén a biztosítási időszakoknak a jelen Egyezmény 12. cikke értelmében vett összeszámítása céljából
a következő szabályoknak meg fele lően kell elvégezni az átváltást:
a) a magyar jogszabályok értelmében megszerzett 365 (366) nap az indiai jogszabályok szerinti 12 hónappal
egyenértékű, és minden olyan naptári hónap, amelyben legalább egy napi biztosítási időt teljesítettek, egy
hónapnak felel meg. Az egy naptári éven belül teljesített összes biztosítási idő nem haladhatja meg a 12 hónapot.
b) az indiai jogszabályok értelmében megszerzett 12 hónap a magyar jogszabályok szerinti 365 (366) nappal
egyenértékű, egy hónap az adott naptári hónapban lévő napok számának, ha pedig a naptári hónap
meghatározása nem lehetséges, akkor 30 napnak felel meg. Az egy naptári éven belül teljesített összes biztosítási
idő nem haladhatja meg a 365 (366) napot.
15. cikk
Egy évnél rövidebb időszakok (1) A jelen Egyezmény 12–13. cikke csak akkor alkalmazható az egyik Szerződő Állam esetében a személy öregségi,
rokkantsági vagy hozzátartozói ellátásra való jogosultságának megállapítására, ha az illető személy e Szerződő Állam
jogszabályai szerint legalább 1 év biztosítási időszakot szerzett. Az egy évnél rövidebb időszakokat a másik Szerződő
Állam a teljesítés és az elszámolás szempontjából úgy veszi figye lembe, mintha azok a saját jogszabályai szerint
teljesültek volna, feltéve, hogy ezen időszakok az első Szerződő Államban nem alapoznak meg ellátásra való
jogosultságot.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltaktól eltérően az egy évnél kevesebb biztosítási idő után a Szerződő Államok jogszabályai
alapján más ellátásokra szerzett jogosultság továbbra is alkalmazandó.
IV. RÉSZ
IGAZGATÁSI MEGÁLLAPODÁS 16. cikk
Kapcsolattartó hivatalok
(1) Az ille té kes hatóságok kapcsolattartó hivatalokat jelölnek ki, melyekről értesítik egymást.
(2) A kapcsolattartó hivatalok elősegítik a Szerződő Államok teherviselői közötti kommunikációt, és segítik egymást
a jelen Egyezmény végrehajtásában. 17. cikk
Formanyomtatványok és részletes eljárások
(1) A kapcsolattartó hivatalok közösen állapítják meg a jelen Egyezmény végrehajtásához szükséges
formanyomtatványokat és részletes eljárásokat.
(2) A Szerződő Államok teherviselői vagy kapcsolattartó hivatalai megtagadhatják a nem a megállapított
formanyomtatványon benyújtott ellátás iránti kérelem vagy bármely más kérelem vagy igazolás befogadását.
18. cikk
Az ellátások megfizetése (1) Az ellátásokat közvetlenül a kedvezményezettek számára kell kifizetni nemzeti jogszabályoknak meg fele lően.
(2) A Szerződő Államok teherviselői a jelen Egyezmény szerinti ellátásaikat igazgatási kiadásaik bármiféle levonása nélkül
fizetik meg. 19. cikk
Statisztikai adatok cseréje
A Szerződő Államok kapcsolattartó hivatalai december 31-ével kicserélik a jelen Egyezmény 11. cikke szerint kiadott
igazolások számára és a jelen Egyezmény alapján a kedvezményezetteknek juttatott kifizetésekre vonatkozó éves
statisztikákat. E statisztikák tartalmazzák a jelen Egyezmény alapján kifizetett ellátástípusok szerint
a kedvezményezettek számát és az ellátások teljes összegét. Ezeket a statisztikákat a kapcsolattartó hivatalok által
megállapított formanyomtatványon nyújtják.
20. cikk
A kapcsolattartó hivatalok közötti együttműködés
A kapcsolattartó hivatalok képviselői felváltva találkoznak a két Szerződő Államban az Egyezmény alkalmazásával
kapcsolatos kérdések megvitatása céljából.
21. cikk
Igazgatási együttműködés (1) A jelen Egyezmény alkalmazásában a Szerződő Államok hatóságai, valamint ille té kes teherviselői egymásnak
segítséget nyújtanak az ellátásokra való jogosultság és a kifizetések ezen Egyezmény alapján történő
megállapításában, illetve teljesítésében, úgy mintha ezt a saját jogszabályaik alkalmazása során tennék.
A (3) bekezdésben foglaltakat nem érintve, az e cikkben említett segítségnyújtás költségtérítés nélkül történik.
(2) Valamely Szerződő Állam teherviselője a másik Szerződő Állam teherviselője számára – kérésre – biztosítja az igénylő
vagy a kedvezményezett rokkantságára vonatkozóan rendelkezésre álló orvosi információkat és dokumentációt.
Az információkra és dokumentációra irányuló kérelem benyújtása, valamint az információk és kérelmek továbbítása
a Szerződő Államok kapcsolattartó hivatalain keresztül történik.
(3) Ha az egyik Szerződő Állam teherviselője megkívánja, hogy egy kérelmező vagy kedvezményezett, aki a másik
Szerződő Állam területén lakik, orvosi vizsgálaton essen át, az utóbbi Szerződő Állam teherviselője, az első Szerződő
Állam teherviselőjének kérésére, intézkedik e vizsgálat elvégeztetése iránt. Ha az orvosi vizsgálat kizárólag az azt kérő
teherviselő céljait szolgálja, az adott teherviselő megtéríti a másik Szerződő Állam teherviselőjének a vizsgálat
költségeit. Amennyiben azonban az orvosi vizsgálat mindkét teherviselő céljait szolgálja, költségek megtérítésére
nem kerül sor. A vizsgálatra irányuló kérelem továbbítása a Szerződő Államok kapcsolattartó hivatalain keresztül
történik.
(4) Ha az egyik Szerződő Állam jogszabályai úgy rendelkeznek, hogy a Szerződő Állam hatóságához vagy teherviselőjéhez
benyújtott valamely dokumentumot részben vagy egészben mentesíteni kell az illetékek és díjak, így a konzuli és
igazgatási díjak alól, ez a kivétel azon megfelelő dokumentumokra is vonatkozik, amelyeket a másik Szerződő Állam
hatóságának vagy teherviselőjének nyújtanak be a jelen Egyezmény alkalmazása során.
(5) A jelen Egyezmény alkalmazása során kiállítandó dokumentumok és igazolások mentesülnek a diplomáciai vagy
konzuli hitelesítés alól. Az egyik Szerződő Állam teherviselője által hitelesnek és pontosnak tanúsított
dokumentummásolatokat a másik Szerződő Állam teherviselője is hiteles és pontos másolatként fogadja el, további
hitelesítés nélkül.
(6) A jelen Egyezmény végrehajtása során a Szerződő Államok hatóságai és teherviselői közvetlenül kommunikálnak
egymással és bármely személlyel, függetlenül annak lakóhelyétől. A kommunikáció a Szerződő Államok által
hivatalosan használt nyelvek valamelyikén folyik. A Szerződő Állam hatósága vagy teherviselője nem utasíthat
kérelmet vagy dokumentumot vissza kizárólag azért, mert az a másik Szerződő Állam hivatalos nyelvén íródott.
22. cikk
Kérelmek, nyilatkozatok és jogorvoslatok (1) Ha az egyik Szerződő Állam jogszabályai szerinti ellátásra vonatkozó kérelmet a másik Szerződő Államnak egy olyan
teherviselőjénél nyújtották be, amely a rá vonatkozó jogszabályok szerint jogosult a megfelelő ellátás folyósítása iránti
kérelem átvételére, akkor a kérelem úgy tekintendő, mintha azt az első Szerződő Állam teherviselőjénél ugyanazon
a napon nyújtották volna be. Ez a rendelkezés, amennyiben helyén való, az egyéb kérelmekre, valamint nyilatkozatokra
és jogorvoslatokra is alkalmazandó.
(2) Az egyik Szerződő Állam azon ille té kes hatósága vagy teherviselője, amelynél a kérelmet, nyilatkozatot vagy
jogorvoslatot benyújtották, rögzíti, hogy a dokumentumot mikor kapta kézhez, és haladéktalanul továbbítja azt
a másik Szerződő Állam ille té kes hatóságához vagy teherviselőjéhez.
(3) Az egyik Szerződő Állam jogszabályai szerint folyósítandó ellátás iránti kérelem a másik Szerződő Állam jogszabályai
szerint folyósítandó megfelelő ellátás iránti kérelemnek is minősül, feltéve, ha a kérelmező tájékoztatást ad arról, hogy
az illető személy biztosítási időszakot szerzett a másik Szerződő Állam jogszabályai szerint. Ez a rendelkezés nem
alkalmazandó akkor, ha a kérelmező kifejezetten kéri, hogy a másik Szerződő Állam jogszabályai szerint megszerzett
ellátásra való jogosultság megállapítását halasszák el.
23. cikk
A kérelem feldolgozása (1) Amennyiben az egyik Szerződő Állam teherviselője egy olyan személytől kap kérelmet, aki a másik vagy mindkét
Szerződő Állam jogszabályai értelmében teljesített biztosítási időszakokat, úgy ez a teherviselő a kapcsolattartó
hivatalon keresztül megküldi a kérelmet a másik Szerződő Állam teherviselőjének, feltüntetve a kérelem
kézhezvételének időpontját. A teherviselő a kérelemmel együtt továbbítja a másik Szerződő Állam teherviselőjének
a következőket:
a) bármely olyan, rendelkezésre álló dokumentáció, amelyre a kérelmező ellátásra való jogosultságának
megállapításához a másik Szerződő Állam teherviselőjének szüksége lehet,
b) formanyomtatvány, amely különösen az előbbi Szerződő Állam jogszabályai értelmében teljesített biztosítási
időszakokat tünteti fel,
c) továbbá – adott esetben – az ellátásra vonatkozó saját határozatának másolata, amennyiben ilyet hozott.
(2) A másik Szerződő Állam teherviselője ezt köve tően határoz a kérelmező ellátásra való jogosultságáról, és
a kapcsolattartó hivatalon keresztül tájékoztatja határozatáról az előbbi Szerződő Állam teherviselőjét. E határozattal
együtt – szükség esetén vagy kérelemre – továbbítja az előbbi Szerződő Állam teherviselőjének a következőket:
a) bármely olyan, rendelkezésre álló dokumentáció, amelyre a kérelmező jogosultságának megállapításához
az előbbi Szerződő Állam hivatalának szüksége lehet,
b) formanyomtatvány, amely különösen az általa alkalmazott jogszabályok értelmében teljesített biztosítási
időszakokat tünteti fel.
(3) Azon Szerződő Állam teherviselője, amelynél az ellátások iránti kérelmet benyújtották, ellenőrzi az igénylőre és
családtagjaira vonatkozó információkat. Az ellenőrizendő információk típusát a két Szerződő Állam kapcsolattartó
hivatalai állapítják meg.
24. cikk
Adatvédelem (1) Amennyiben a jelen Egyezmény alapján és mindkét Szerződő Államnál alkalmazott jogszabályok szerint a jelen
Egyezmény végrehajtásához szükséges személyes adatok, így egészségügyi adatok továbbítására kerül sor, úgy
a Szerződő Államok felségterületén hatályos jogszabályok figye lembevétele mellett az alábbi rendelkezéseket kell
alkalmazni:
a) A jelen Egyezmény, valamint a jelen Egyezmény hatálya alá tartozó jogszabályok végrehajtása szempontjából
az egyik Szerződő Állam adatokat közölhet a másik Szerződő Állam teherviselőivel. A fogadó Szerződő Állam
ezeket az adatokat ilyen célra dolgozhatja és használhatja fel. Minden egyéb esetben az adatok egyéb
teherviselők felé csak az átadó teherviselő elő ze tes beleegyezésével, valamint az ezen teherviselőkre vonatkozó
nemzeti jogszabályoknak meg fele lően adhatók át.
b) A fogadó teherviselő megkeresés alapján és egyedi esetekben tájékoztatja az adatszolgáltató teherviselőt
az átadott adatok felhasználásának céljáról és a felhasználás eredményeiről.
c) Az adatszolgáltató teherviselő köteles figyelemmel lenni a közlendő adatok helyességére, valamint azoknak
az adatszolgáltatással elérni kívánt cél szempontjából való szükségességére. Ilyen esetben figye lembe kell venni
az illető Szerződő Állam mindenkori nemzeti jogszabályai szerint érvényes adatszolgáltatási tilalmakat.
Amennyiben kiderül, hogy a közölt adatok hibásak, vagy olyan adatokat közöltek, amelyeket az adatszolgáltató
Szerződő Állam jogszabályai szerint nem lett volna szabad közölni, úgy erről haladéktalanul értesíteni kell
a fogadó teherviselőt, amely, amennyiben az helyén való, köteles az ilyen adatokat helyesbíteni vagy törölni.
d) Azon személyt, akire az adatok vonatkoznak, kérelmére tájékoztatni kell a róla szóló adatokról és azok
felhasználási céljáról, a felhasználás jogalapjáról, időtartamáról, továbbá arról, hogy kik és milyen célból kapják
vagy kapták meg az adatokat. Egyébként az érintett személy jogai a személyéről meglévő információkról való
tájékozódása tekintetében annak a Szerződő Államnak a nemzeti jogszabályaihoz igazodnak, amelynek valamely
teherviselőjétől a tájékoztatást kérik.
e) Az átadott személyes adatokat haladéktalanul törölni kell, ha azok már, a fogadó Szerződő Állam nemzeti
jogszabályai alapján, nem szükségesek azon cél érdekében, amiért közölték őket.
f) A személyes adatok átadását, illetve átvételét az átadó és a fogadó teherviselő egyaránt köteles rögzíteni.
g) Az átadó és a fogadó teherviselő nemzeti jogszabályai szerint köteles gondoskodni az átadott személyes adatok
hatékony védelméről, a jogsértések, így különösen az illetéktelen hozzáférés, valamint a jogtalan megváltoztatás
és az illetéktelen nyilvánosságra hozatal ellen.
h) Mind a fogadó, mind az adatátadó Szerződő Állam teherviselője köteles – az érintett személy kérelmére – az általa
kezelt helytelen adatot helyesbíteni, ille tő leg a jogellenesen kezelt adatot törölni. A helyesbítésről vagy törlésről
a másik Szerződő Állam teherviselőjét haladéktalanul értesíteni kell.
i) Az adatvédelemhez fűződő jogok megsértése esetén az érintett személyek jogosultak jogorvoslatra, ideértve
a bírói jogorvoslatot is, összhangban a Szerződő Államok nemzeti jogszabályaival.
(2) Az (1) bekezdés rendelkezései meg fele lően alkalmazandóak a vállalati és az üzleti titkokra is.
25. cikk
Az ellátások kifizetése (1) A jelen Egyezmény alapján felmerülő kifizetéseket valamelyik Szerződő Állam hivatalos pénznemében kell
végrehajtani.
(2) Ha a Szerződő Állam területén kívül tartózkodó személyek tekintetében a Szerződő Állam devizakontrollt vagy egyéb
hasonló, a kifizetést, átutalást korlátozó intézkedést vezet be, köteles késedelem nélkül megfelelő intézkedéseket
foganatosítani a jelen Egyezmény alapján folyósítandó bármely összeg kifizetésének biztosítására.
26. cikk
Jogviták rendezése
A jelen Egyezmény értelmezésével, illetve alkalmazásával kapcsolatban felmerülő jogvitákat a hatóságok kölcsönös
egyeztetés útján rendezik.
27. cikk
A Magyar Köztársaságnak az európai uniós tagságból eredő kötelezettségei
A jelen Egyezmény nem befolyásolja azokat a kötelezettségeket, amelyek Magyarország európai uniós tagságából
fakadnak. Következésképpen jelen Egyezmény rendelkezései sem együttesen, sem önmagukban nem idézhetők vagy
értelmezhetők úgy, mint amelyek érvénytelenítik, módosítják vagy bármilyen más módon befolyásolják
Magyarországnak különösen a Csatlakozási Szerződéssel vállalt, az Európai Közösséget létrehozó Szerződésből,
az Európai Unióról szóló Szerződésből, valamint általában véve az Európai Unió elsődleges és másodlagos jogából
származó kötelezettségeit.
V. RÉSZ
ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 28. cikk
Átmeneti rendelkezések
(1) A jelen Egyezmény nem teremt ellátásokra való jogosultságot a hatálybalépését megelőző időszakra.
(2) Az (1) bekezdésre is figyelemmel, az ellátásra való jogosultságnak a jelen Egyezmény alapján történő meghatározása
során mind a jelen Egyezmény hatálybalépése előtt fennálló biztosítási időtartamot, mind pedig a hatálybalépés
időpontja előtt történt bármely más lényeges eseményt figye lembe kell venni.
(3) A jelen Egyezmény hatálybalépése előtt hozott, ellátásra való jogosultságokra vonatkozó döntések nem
korlátozhatják a jelen Egyezmény alapján keletkező jogokat.
(4) A jelen Egyezmény nem alkalmazható olyan jogosultságra, amelyet egyösszegű átalányjuttatás vagy a járulékok
visszatérítése megszüntetett.
(5) A 8. cikk alkalmazásakor olyan személyek esetében, akiket a jelen Egyezmény hatálybalépése előtt küldtek az egyik
Szerződő Állam területére, a cikkben említett foglalkoztatási időtartamok kezdetének a jelen Egyezmény
hatálybalépésének napját kell tekinteni.
29. cikk
Ellátások felülvizsgálata
A jelen Egyezmény hatálybalépése előtt meghatározott ellátások kérelemre újból meghatározhatók, ha kizárólag
a jelen Egyezmény rendelkezései alapján következik be az ilyen ellátásokban változás. Ha a jelen cikk előző mondata
alapján elvégzett új meghatározás eredményeként megszűnik a nyugdíjjogosultság, vagy a nyugdíj összege kevesebb
lesz, mint a jelen Egyezmény hatálybalépése előtti utolsó időszakra kifizetett összeg, a nyugdíj korábban fizetett
összegét kell továbbra is folyósítani.
30. cikk
Megerősítés és hatálybalépés (1) Jelen Egyezményt meg kell erősíteni.
(2) A Szerződő Államok diplomáciai úton értesítik egymást arról, hogy a hatálybalépéshez szükséges nemzeti
jogszabályaikban előírt követelmények teljesültek.
(3) Jelen Egyezmény a (2) bekezdésben említett utolsó értesítés megküldésének hónapját követő negyedik hónap első
napján lép hatályba. 31. cikk
Az Egyezmény időtartama, illetve felmondása
(1) A jelen Egyezmény határozatlan időre lép hatályba.
(2) A jelen Egyezmény bármely Szerződő Állam által felmondható a másik Szerződő Állam részére tizenkét hónappal előre
megküldött értesítés útján.
(3) A jelen Egyezmény felmondása esetén az annak alapján megszerzett ellátásokra való jogosultság és az ellátás
kifizetése fennmarad. A Szerződő Államok intézkednek a folyamatban lévő jogszerzési ügyek intézése iránt.
A fentiekre tekintettel, alulírottak, a szükséges felhatalmazások birtokában, aláírták a jelen Egyezményt.
Kelt Budapesten, 2010. február 2-án, két példányban, magyar, hindi és angol nyelven azzal, hogy mindegyik szöveg
egyaránt hiteles.
Értelmezési különbség esetén az angol szöveg az irányadó.
(Signatures)” 4. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) E törvény 2–3. §-a az Egyezmény 30. cikk (3) bekezdésében meghatározott időpontban lép hatályba.
(3) Az Egyezmény, illetve e törvény 2–3. §-a hatálybalépésének naptári napját a külpolitikáért felelős miniszter annak
ismertté válását köve tően a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett egyedi határozatával állapítja meg.
(4) E törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről az egészségügyért felelős miniszter, valamint a szociál- és
nyugdíjpolitikáért felelős miniszter gondoskodik. Sólyom László s. k., Dr. Katona Béla s. k.,
köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
27/2003. (III. 4.) Korm. rendelete a térség- és település-felzárkóztatási célelőirányzat felhasználásának részletes szabályairól.
A Magyar Köztársaság 2003. évi költségvetéséről szóló
2002. évi LXII. törvény 57. §-a (7) bekezdésének b) pontjában kapott felhatalmazás alapján a térség- és
település-felzárkóztatási célelőirányzat felhasználásával
kapcsolatban a Kormány a következőket rendeli el:
Általános rendelkezések 1. § (1) A térség- és település-felzárkóztatási célelőirányzat
rendeltetése:
a) a zsáktelepülések térségi-gazdasági kapcsolatainak
javítása; b) a hátrányos helyzetű területek tőkevonzó képességének erősítése;
c) a hátrányos helyzetű térségek termelő és humán
infrastruktúrájának, elsősorban a közúthálózatának a fejlesztése;
d) az Európai Unió Strukturális Alapjai fogadására
való felkészülés.
(2) A célelőirányzat felhasználása vonatkozásában az államháztartás működési rendjéről szóló 217/1998. (XII. 30.)
Korm. rendeletet (a továbbiakban: Ámr.) az e rendeletben
foglalt kiegészítésekkel és eltérésekkel, valamint a vállalkozásoknak nyújtott állami támogatások tilalma alóli mentességek egységes rendjéről szóló 163/2001. (IX. 14.) Korm.
rendeletet (a továbbiakban: Vátr.) is alkalmazni kell.
2. § (1) E rendelet hatálya kiterjed a Magyar Köztársaság
2003. évi költségvetéséről szóló 2002. évi LXII. törvény
(a továbbiakban: Tv.) 1. számú melléklete X. Miniszterelnökség fejezet, 9. cím, 2. alcím, 87. jogcím csoportszám
térség- és település-felzárkóztatási célelőirányzat megnevezés alatti kiadási előirányzat felhasználására.
(2) A regionális fejlesztési tanácsok (a továbbiakban:
RFT) az e rendelet 1. számú mellékletében meghatározott
összeg mértékéig pályázati rendszer keretében dönthetnek
a támogatásról. A külön jogszabályban meghatározott
összeg 4%-át fordíthatják a pályázati rendszer működtetésével kapcsolatos kiadásokra.
(3) A célelőirányzat az RFT-k által felhasználható
részén felüli hányada a térség- és település-felzárkóztatás
központi feladatait szolgálja.
A támogatás általános feltételei 3. § (1) Támogatás belföldi székhelyű jogi személyek és jogi
személyiséggel nem rendelkező szervezetek, egyéni vállalkozók, illetve belföldi állandó lakóhellyel rendelkező
magánszemélyek részére nyújtható.
(2) A lejárt, 60 napon túl meg nem fizetett köztartozással rendelkezőkkel a köztartozás megfizetéséig, valamint a
csőd-, felszámolási és végelszámolási eljárás alatt álló szervezetekkel támogatási szerződés nem köthető. A szerződéskötést követően felmerülő köztartozás, illetve meginduló felszámolási és végelszámolási eljárás esetén támogatás nem folyósítható, csődeljárás esetén a csődegyezség
jóváhagyásáig a támogatás folyósítását fel kell függeszteni.
4. § (1) A támogatási formák:
a) vissza nem térítendő támogatás,
b) visszatérítendő támogatás,
c) fejlesztési hitelekhez nyújtható kamattámogatás.
A támogatási formák együttesen is alkalmazhatók.
A Vátr. 2. számú mellékletében foglaltak figyelembevételével
kell meghatározni az adott támogatás esetében a)—c) pontokban megfogalmazott támogatási formák támogatástartalmát.
(2) Egy pályázatban csak egy támogatási cél jelölhető meg.
Egy adott beruházásra csak egyszer adható támogatás.
(3) A célelőirányzatból munkahelyteremtő és munkahelymegőrző beruházásokhoz támogatás csak új telephely
létesítése, meglévő telephely bővítése, illetve termékben
vagy termelési folyamatba (ésszerűsítés, diverzifikálás vagy
korszerűsítés útján) alapvető változást hozó beruházás
esetén nyújtható. A célelőirányzatból szinten tartó beruházás nem támogatható.
(4) A támogatási igény benyújtása előtt megkezdett beruházáshoz, fejlesztéshez támogatás nem adható.
(5) A beruházás megkezdése időpontjának
a) építéssel járó beruházás esetén az építési naplóba
történő első bejegyzés napját,
b) építéssel nem járó beruházás (pl. önálló gépvásárlás)
esetén az első beszerzett gép szállítását igazoló okmányon
feltüntetett napot,
c) fejlesztési célú pénzeszközök átadása esetén az első
pénzátadás napját,
d) ingatlanvásárlás, földterület vásárlása esetén az
adásvételi szerződés megkötésének dátumát,
e) az a)—d) pontokban nem szereplő fejlesztések
(programkészítés, megvalósíthatósági tanulmány, pályázati dokumentáció) esetében a szerződés megkötésének időpontját
kell tekinteni. 5. § Pályázat a területfejlesztési szempontból kedvezményezett térségek besorolásáról szóló 91/2001. (VI. 15.) Korm.
rendelet 1. számú mellékletében meghatározott kedvezményezett térségekben és a külön jogszabályban meghatározott kedvezményezett településeken megvalósuló
fejlesztések esetén nyújtható be a célelőirányzat decentralizált, illetve központi keretei terhére kiírt pályázati felhívások alapján.
6. § (1) A munkahelyteremtő, valamint a meglévő foglalkoztatott létszám megőrzését szolgáló beruházások esetén:
a) a beruházást a támogatási szerződésben szereplő
kezdési időponttól számított 24 hónapon belül meg kell
valósítani;
b) a tervezett foglalkoztatást a beruházás befejezésétől
számított 6 hónapon belül el kell érni, és a támogatással
létrehozott munkahelyeken a szerződésben vállalt mértékű többletfoglalkoztatást legalább 5 évig biztosítani kell;
c) a támogatandó tevékenység versenyképességét üzleti
tervvel és a minimálisan előírt működési időre számolt
költség-haszon elemzéssel kell alátámasztani.
(2) A termelő infrastrukturális beruházások esetén a
beruházásnak a támogatási szerződésben szereplő kezdési
időponttól számított 36 hónapon belül meg kell valósulnia,
a kapacitásokat és a szolgáltatásokat 10 éven keresztül
folyamatosan biztosítani kell.
(3) A vállalkozókat segítő szolgáltatásokhoz kapcsolódó beruházásokat, a képzési programokat a támogatási
szerződésben szereplő kezdési határidőt követő 24 hónapon belül le kell zárni.
(4) Amennyiben a kedvezményezett vállalkozás, vállalnia kell, hogy a beruházással létrehozott kapacitásokat,
szolgáltatásokat az eredeti célnak megfelelően 5 évig folyamatosan fenntartja és működteti. Amennyiben az elszámolható költségek személyi jellegű ráfordítások alapján
kerülnek kiszámításra, az (1) bekezdés b) pontjában foglaltak az irányadók.
7. § A beruházásoknál a visszatérítendő, illetve a vissza nem
térítendő támogatások esetén a foglalkoztatási kötelezettség fennállásáig 5 évre megfelelő biztosítékot jelentő jelzálogjogot kell bejegyeztetni, vagy a támogatás teljes
összegére bank vagy más garanciavállalásra jogosult intézmény garanciavállalásával, készfizető kezesi szerződéssel
kell biztosítékot nyújtani. A biztosíték jogosultja a Miniszterelnöki Hivatal.
A társadalmi és gazdasági szempontból elmaradott, illetve az országos átlagot jelentősen meghaladó munkanélküliséggel sújtott települések
jegyzékéről szóló 7/2003. (I. 14.) Korm. rendelet.
8. § (1) A fejlesztés megvalósításához
a) az önkormányzatoknak, önkormányzati társulások
nak és a nonprofit szervezeteknek 10%,
b) a magánszemélyeknek, egyéni vállalkozóknak, ős
termelőknek, mikro-, kis- és középvállalkozásoknak 35%,
c) az egyéb szervezeteknek 50%
saját forrással kell rendelkezniük. (2) Kivételesen indokolt esetben — ha törvény másként
nem rendelkezik — nem kell saját forrással rendelkeznie a
külön jogszabályban meghatározott 42 leghátrányosabb
helyzetben lévő kistérségből pályázó azon önkormányzatnak, amely az önhibájukon kívül hátrányos helyzetben lévő
(működési forráshiányos) önkormányzatok kiegészítő támogatási keretéből a 2001. és a 2002. évben is kapott
támogatást.
9. § A térség- és település-felzárkóztatási célelőirányzat támogatási programja alapján a vállalkozásoknak:
a) a 15. § (1) bekezdés ca) pontja alapján nyújtandó
támogatások beruházási támogatásnak minősülnek, ezért
ezen támogatásokra a Vátr. 29—30. §-ában foglalt rendelkezések az irányadók, nagyberuházások esetén ezeken kívül a
Vátr. 39. §-ának rendelkezéseit is figyelembe kell venni;
b) amennyiben a 15. § (1) bekezdés cb) pontja alapján
nyújtott támogatások képzési támogatásnak minősülnek,
arra a Vátr. 26—28. §-ában foglalt rendelkezéseket kell
alkalmazni, amennyiben támogatási szempontból kedvezményezett vállalkozások (a továbbiakban: TKV-k) a támogatottak, arra a Vátr. 17. §-ában foglalt rendelkezések az
irányadók;
c) a 15. § (1) bekezdés cc) pontja alapján nyújtott támogatások csekély összegű (de minimis) támogatásoknak minősülnek. Az adott vállalkozás 3 év alatt ilyen jogcímen
kapott támogatásainak jelen értéke nem haladhatja meg a
100 ezer eurónak megfelelő forint összeget. Ezen a jogcímen nem részesülhetnek támogatásban a szállítási ágazatban tevékenykedő vállalkozások és az exporthoz közvetlenül kapcsolódó tevékenységek.
10. § Az egy projekthez igénybe vett, az államháztartásról
szóló 1992. évi XXXVIII. törvény (a továbbiakban: Áht.)
15. §-ának hatálya alá tartozó, bármely államháztartási forrásból származó összes támogatás támogatási intenzitása
nem haladhatja meg a Vátr.-ban meghatározott mértéket.
11. § (1) A támogatás szempontjából elszámolható költségek
körét a vállalkozások esetében a Vátr. 3. számú melléklete
alapján kell értelmezni. A beruházás előkészítés támogatására önálló pályázat nem nyújtható be. Az elszámolható
költségek köre a 16. § (1) bekezdésének c) pontjában meghatározott támogatási célokhoz kapcsolódóan a következő:
a) munkahelyteremtő beruházás esetén
aa) a Vátr. 3. számú mellékletének BAB. pontjában
meghatározott költségek, a meglévő tárgyi eszközök bővítésének, rendeltetésének, megváltoztatásának, átalakításának költségei azzal az eltéréssel, hogy a beruházás előkészítésével kapcsolatosan a licenc és know-how díjakról,
engedélyezési tervek költségeiről, a pályázatok benyújtását
megelőző 12 hónapon belül keletkezett számlák nyújthatók be, vagy
ab) a Vátr. 3. számú mellékletének BAA. pontjában
meghatározott költségek;
b) munkahelymegőrző beruházás esetében a Vátr.
3. számú mellékletének BAB. pontjában meghatározott
költségek, a meglévő tárgyi eszközök bővítésének, rendeltetésének, megváltoztatásának, átalakításának költségei
azzal az eltéréssel, hogy a beruházás előkészítésével kapcsolatosan a licenc és know-how díjakról, engedélyezési
tervek költségeiről, a pályázatok benyújtását megelőző
12 hónapon belül keletkezett számlák nyújthatók be;
c) az áfát is tartalmazó összköltség, ha a kedvezményezettnek — külön jogszabály szerint — a támogatással megvalósuló beruházással kapcsolatosan áfa levonási joga nincs.
(2) Amennyiben a támogatás nem tartozik az Áht.
15. §-a alá, vagyis e rendelet 16. § (1) bekezdésének a), b),
d), e) és f) pontjai és a 22. § alapján nyújtott támogatásokra
vonatkozóan az elszámolható költségek köre:
a) a felsőoktatási, valamint a kutatási intézetekben a
16. § (1) bekezdés cb) pontjában szereplő támogatási célhoz kötődő fejlesztések esetén a beruházások, tárgyi eszközök és immateriális javak az a) és b) pontban meghatározottak szerint;
b) a képzési, átképzési, szolgáltatói intézmények esetében a közbeszerzési eljárással kiválasztott megbízott megbízási díja;
c) szerződés szerinti pénzeszközátadás esetén a szolgáltató és az önkormányzat között megkötött szerződésben
fejlesztési célra átadásra kerülő pénzeszköz.
12. § (1) A támogatás a támogatási szerződésben rögzített
éves ütemezésben vehető igénybe. A támogatás mértéke
évente eltérő lehet, de egyik évben sem haladhatja meg a
12. § (2) bekezdése szerinti támogatási mérték felső határát.
(2) A támogatás igénybevétele forrás- és teljesítményarányosan — számla ellenében vagy fejlesztési célú pénzeszköz átadására létrejött megállapodás alapján, magánszemélytől történt ingatlanvásárlás esetén az adásvételi
szerződés alapján a kifizetés megtörténtét követően —
utólagosan történhet. A saját vállalkozásban végzett beru
házás esetén az elszámolás a támogatási szerződésben meghatározott bizonylat alapján történhet.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott igénybevételtől
eltérően a) kamattámogatás a hitelszerződésben rögzített ténylegesen felmerülő adósságszolgálat alapján, a hitelszerződésben rögzített kamatfizetési határidő szerint nyújtható;
b) programkészítés esetén a megítélt támogatás 20%-a
a szerződés aláírásakor vehető igénybe; ha a program elfogadásának rendjét külön jogszabály nem írja elő, akkor a
támogatási döntést hozó elfogadó nyilatkozata alapján,
számla ellenében igénybe vehető a további 80% is;
amennyiben a program elfogadásának rendjét külön jogszabály írja elő, ekkor a támogatás 60%-a az egyeztetésre
alkalmas program elkészítését követően, számla ellenében
vehető igénybe; a fennmaradó 20% a külön jogszabályban
meghatározott egyeztetések lezárása, az elfogadott észrevételek átvezetése után a támogatási döntést hozó nyilatkozata alapján vehető igénybe.
(4) Az Ámr. 91. § (4) bekezdése alapján folyósított
előleg esetén annak összegére a felhasználásról történő, a
döntéshozó által meghatározott elszámolási időpontig a
7. §-ban meghatározott biztosítékot kell nyújtani,
amennyiben azt a rendelet a támogatási célhoz nem írja
elő.
(5) Amennyiben előleg igénybevételre nem kerül sor és
a támogatott a szerződésben rögzített kezdési időpontot
követő 3 hónapon belül nem kezdi meg a beruházást, nem
kezdeményezi a támogatás — vagy a támogatás egy részének — igénybevételét és a késedelem okát nem indokolja,
a támogatási döntés érvényét veszti.
13. § (1) A központi és a regionális pályázati rendszerekben
megítélt támogatások esetében a támogatási intenzitás
mértéke:
a) önkormányzatok, önkormányzati társulások, nonprofit szervezetek esetében 80%,
b) vállalkozások, vállalkozók beruházási támogatása
40%, c) általános képzés esetén maximálisan 60%; a TKV-k
esetében e mérték további 20% ponttal, a hátrányos helyzetű munkavállalók esetében további 10% ponttal növelhető,
d) speciális képzés esetén maximálisan 35%; a TKV-k,
illetve hátrányos helyzetű munkavállalók esetében e mérték 10-10% ponttal növelhető,
e) a TKV-knek tanácsadási tevékenységre, valamint vásárokon és kiállításokon való részvétel céljából az első
megjelenéshez legfeljebb az elszámolható költségek 50%-a.
(2) A kamattámogatás mértéke a felvett hitel kamatösszegének legfeljebb 50%-a, ha a beruházás más állami
támogatásban nem részesül. Más támogatási formában is
történő támogatás esetén a kamattámogatás legfeljebb
30% lehet. A felvett hitelek elismerhető költségeinél a
kamat nem haladhatja meg a mindenkori jegybanki alapkamat +4% mértéket. A kamattámogatások teljes összegével számított támogatási intenzitás azonban nem haladhatja meg az (1) bekezdés a)—b) pontjában meghatározott felső határt.
(3) A vállalkozók mikro-, kis- és középvállalkozások
esetében a támogatás mértéke 15% ponttal haladhatja meg
az (1) bekezdés b) pontjában meghatározott felső határt.
(4) A külön jogszabályban meghatározott 42 leghátrányosabb helyzetű kistérségben megvalósuló beruházás esetén a támogatás mértéke 10% ponttal haladhatja meg az
(1) bekezdés a)—b) pontjában meghatározott támogatási
mértéket.
(5) Kivételesen indokolt esetben — ha törvény másképp
nem rendelkezik — a külön jogszabályban meghatározott
42 leghátrányosabb helyzetű kistérségben megvalósuló önkormányzati beruházások esetén, ha az önkormányzat az
önhibájukon kívül hátrányos helyzetben lévő (működési
forráshiányos) önkormányzatok kiegészítő támogatási keretéből a 2001. és 2002. évben is támogatást kapott, a
támogatás mértéke 20% ponttal haladhatja meg az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott támogatási mértéket.
(6) A munkahelyteremtő beruházásokhoz adható
visszatérítendő és vissza nem térítendő támogatás együttes
összege kamattámogatás nélküli mértékének felső határa
munkahelyenként nem haladhatja meg az 1 500 000 forintot.
(7) A munkahelymegőrző beruházásokhoz adható
visszatérítendő és vissza nem térítendő támogatás együttes
összege kamattámogatás nélküli mértékének felső határa
munkahelyenként nem haladhatja meg az 1 000 000 forintot.
(8) Munkahelyteremtő beruházás esetén a támogatás
mértéke legalább 50 főt elérő új foglalkoztatást biztosító
fejlesztéseknél, a (6) bekezdésben megállapított egy munkahelyre jutó támogatás mértékét 500 000 forinttal meghaladhatja, azonban egy beruházás esetén a 200 000 000 forintot nem haladhatja meg.
(9) A (4) és (5) bekezdések szerint nyújtható többlettámogatás csak egy címen adható.
(10) A Vátr.-ban szereplő érzékeny ágazathoz tartozó
vállalkozások és nagy beruházások támogatásánál a Vátr.
szerinti szabályokat kell érvényesíteni.
(11) A visszatérítendő támogatást a beruházás befejezését követően, 1 éves türelmi idő után, legfeljebb 4 év alatt
a Magyar Államkincstár Rt. (a továbbiakban: Kincstár)
Térség- és település-felzárkóztatási célelőirányzat visszatérülése elnevezésű, 10032000-01850468-00000000 számú
bonyolítási számlára kell visszafizetni.
(12) Az igényeltnél alacsonyabb mértékű támogatás is
megítélhető, azonban ilyen esetben a támogatott jogosult
az eredeti pályázat műszaki tartalmának módosítására,
illetve munkahelyteremtő beruházás esetén a vállalt létszám csökkentését kezdeményezni. Az átdolgozott pályázatot a döntéshozók kötelesek megvizsgálni és támogatásáról ismételten dönteni, különös tekintettel megvalósíthatóságára és életképességére. A döntéshozók az átdolgozott pályázatok esetében csak annak támogatásáról vagy
nem támogatásáról dönthetnek, ebben az esetben az igényeltnél alacsonyabb mértékű támogatás nem ítélhető
meg.
14. § (1) A célelőirányzatból támogatott beruházással létrehozott vagyon a beruházás üzembe helyezésétől a támogatási szerződésben meghatározott kötelezettségvállalás időpontjáig csak a támogatási döntést hozó előzetes jóváhagyásával, illetve a szolgáltatási és az egyéb kötelezettségek
(munkahelyteremtés, munkahelymegőrzés stb.) más által
történő átvállalásával idegeníthető el, adható más vállalkozás tulajdonába, vagy adható bérbe.
(2) Ha az elidegenítésre, más vállalkozás tulajdonába
adásra vagy a bérbeadásra a döntést hozó jóváhagyása nélkül kerül sor, a 15. § (2) bekezdésének b) pontja szerint
kell eljárni.
15. § (1) Az igénybe vett támogatás arányos része késedelmi
kamattal növelt összegének visszafizetésével és az igénybe
nem vett támogatás zárolásával, törlésével és visszavonásával jár, ha a beruházás során
a) a foglalkoztatási kötelezettség, vagy
b) a jóváhagyott célkitűzés
csak részben, de 75%-ot meghaladó mértékben valósul
meg.
(2) Az igénybe vett támogatás teljes, késedelmi kamattal
növelt visszafizetésével és az igénybe nem vett támogatás
zárolásával vagy törlésével jár, ha
a) a beruházást nem helyezik üzembe; vagy
b) előzetes hozzájárulás nélkül idegenítik el, adják más
társaság tulajdonába vagy adják bérbe; vagy
c) az elfogadott céltól eltérő beruházást valósítanak
meg; vagy
d) a szerződésben vállalt foglalkoztatási kötelezettség
75% alatt teljesül; vagy
e) az e rendelet szerinti, illetőleg a támogatási szerző
désben rögzített egyéb visszafizetési és egyéb kötelezettséget határidőn belül nem teljesítik.
(3) A döntést hozó előzetes hozzájárulásával történő
elidegenítés esetén
a) a vissza nem térítendő támogatásban részesült beruházás elidegenítésekor a bevételből a támogatás arányának
megfelelő, de legalább a támogatással azonos összeget kell
visszafizetni;
b) a visszatérítendő támogatásban részesült beruházás
esetén a bevételből a támogatás teljes, kamatokkal terhelt
összegét kell visszafizetni;
c) több támogatási formából támogatásban részesült
beruházás esetén a bevételből a támogatás teljes, kamatokkal terhelt összegét kell visszafizetni.
(4) A késedelmi kamat a visszavonáskor érvényes jegybanki alapkamat kétszerese. A késedelmi kamatot a támogatás igénybevételétől a visszavonási döntés időpontjáig
kell felszámítani. Abban az esetben, ha a támogatás és
késedelmi kamatai visszafizetésére az (5) bekezdésben
meghatározott időtartamhoz képest később kerül sor, az
eltelt időszakra további késedelmi kamatot kell fizetni.
(5) Az (1)—(4) bekezdések alapján visszavont támogatást és késedelmi kamatait a Kincstár Térség- és településfelzárkóztatási célelőirányzat visszatérülése elnevezésű,
10032000-01850468-00000000 számú bonyolítási számlára, az értesítés kézhezvételétől számított 5 munkanapon
belül kell befizetni.
Regionális pályázati rendszer 16. § (1) Az RFT pályázati rendszerben a rendelkezésére álló
keret terhére támogatást nyújthat a 2. § (2) bekezdése szerint jóváhagyott előirányzat rendeltetése alapján meghatározott irányelvek figyelembevételével:
a) zsáktelepülések esetében új közúti kapcsolat megvalósítását, illetve a meglévő utak felújítását szolgáló beruházásokhoz;
b) informatikai fejlesztésekhez;
c) a kistérség tőkevonzó képességének javítása érdeké
ben:
ca) vállalkozók, vállalkozások munkahelyteremtő be ruházásaihoz,
cb) vállalkozókat segítő szolgáltatások (műszaki fej
lesztés, tanácsadás, szakképzés stb.) fejlesztését szolgáló
beruházásokhoz, cc) szolgáltató, képző szervezetek közvetlenül felmerülő költségeihez;
d) a térség elérhetőségét javító (út, vasút, repülőtér) beruházásokhoz;
e) termelő infrastruktúrát létrehozó beruházások;
f) humán infrastruktúra létrehozását szolgáló beruhá
zásokhoz. (2) Az (1) bekezdés a) pontjában szereplő támogatási
célra az e rendelet 2/a. és 2/b. számú mellékletben szereplő
települések jogosultak pályázatot benyújtani.
17. § (1) Az RFT a támogatásra vonatkozó pályázati felhívását — benne a pályázatokat elbíráló, értékelő rendszerét —
első alkalommal e rendelet hatálybalépését követő 30 napon belül, lehetőleg február 28-áig a régió területén működő
megyei önkormányzatok hivatalos lapjában és a Magyar
Közlöny Hivatalos Értesítőjében köteles közzétenni.
(2) A pályázatok elbírálásánál, értékelésénél előnyt
élveznek: a) a külön jogszabályban meghatározott leghátrányosabb helyzetű kistérségekben megvalósuló beruházások;
b) a kistérségi, megyei, regionális fejlesztési programokban meghatározott fejlesztési elképzelések megvalósulását szolgáló fejlesztések.
(3) A pályázatokat 1 eredeti és 8 másolati példányban a
Regionális Fejlesztési Ügynökségekhez (a továbbiakban:
RFÜ) kell benyújtani. Az adott évi előirányzatra augusztus
31-ig lehet pályázatot benyújtani.
(4) A benyújtott pályázatok egy-egy másolati példányát
3 napon belül megküldi az RFÜ a Regionális Támogatásokat Közvetítő Közhasznú Társaságnak (a továbbiakban:
Kht.), illetve a Kincstárnak.
(5) A pályázati rendszer működtetésében, a támogatások folyósításával összefüggő feladatok végrehajtásában
megbízás alapján közreműködik a Kht. és a Kincstár.
(6) A Kht. a megbízás keretében elemzi a benyújtott
pályázatokat, a pályázat benyújtását követő 15 napon belül
kiküldi a hiánypótlási felszólításokat, szükség szerint lefolytatja a helyszíni ellenőrzéseket, és elvégzi a támogatással megvalósult beruházásokkal kapcsolatos kötelezettségek teljesítésének ellenőrzését.
(7) A Kincstár a megbízás keretében a Kht.-tól a döntést
követően megkapott pályázatok alapján előkészíti a támogatási szerződéseket. Amennyiben támogatási előleg
igénybevételét hagyta jóvá a döntést hozó, akkor az aláírt
támogatási szerződések kézhezvételét követő 8 napon belül a Kincstár folyósítja az előleget. A támogatások lehívására benyújtott számlákat ellenőrzi és a támogatásokat
folyósítja. A beruházások befejezését követően intézkedik
a beszámoló jelentés elkészítéséről, és részt vesz a beruházás megvalósításának helyszíni ellenőrzésében.
(8) A pályázat befogadása időpontjának a pályázati felhívásnak hiánytalanul megfelelő pályázat beérkezési időpontját kell tekinteni, ami hiánypótlás esetén annak beérkezési időpontja.
(9) Hiánypótlásra csak egyszer, a hiánypótlási felszólítást kézhezvételétől számított 8 munkanapon belül van
lehetőség.
(10) A Kht. a befogadás időpontjától számított 30 napon
belül az elbírálásra alkalmas pályázatokról, illetve az elutasításra javasolt pályázatokról készített dokumentációt
megküldi az RFÜ-nek.
18. § (1) A pályázat befogadását követő 60 napon belül dönt
az RFT. Amennyiben a kedvezményezett a Vátr. szerint
érzékenynek minősülő ágazatokban tevékenykedik, vagy a
fejlesztés nagy beruházásnak minősül a Vátr. 47. §-a szerint kell eljárni.
(2) Amennyiben az RFT ülésén a Tv. 57. §-ának (2) bekezdésében felsorolt minisztereket képviselők közül
három képviselő a javasolt támogatás ellen szavaz, a támogatásról döntés nem hozható.
(3) Az előző bekezdésben meghatározott miniszteri
képviselők jogosítványai nem érintik a Közigazgatási Hivatal törvényességi felügyeletből adódó jogkörét, a képviselők a pályázatok elbírálásakor célszerűségi szempontokat is mérlegelhetnek.
(4) A miniszteri képviselők (3) bekezdésben meghatározott jogosítványainak gyakorlása esetében, ha az RFT
többsége fenntartja álláspontját, a vitás kérdésekről a miniszter (2) bekezdésben meghatározott miniszterekkel
egyeztetve az érintett regionális fejlesztési tanács elnökének a bevonásával dönt.
19. § Forráshiányra való hivatkozással a pályázatok támogatása nem utasítható el:
a) a regionális keret 15%-áig zsáktelepülések új közúti
kapcsolatai megvalósítását, illetve meglévő utak felújítását
szolgáló beruházások esetében;
b) a további 60%-ig a térség infrastruktúra fejlesztését
szolgáló — különös tekintettel a közúthálózat fejlesztésére —
beruházások esetében;
c) a további 25%-ig a térség tőkevonzó képességének
javítását szolgáló projektek esetében.
20. § (1) A döntést hozónak a támogatási döntésekről történő
értesítésben az Ámr. 85. §-ában és a 86. § (2)—(3) bekezdésében foglaltakról a támogatottat tájékoztatni kell.
(2) A támogatási szerződéseket az RFT döntését követően, az értesítés kézhezvételétől számított 90 napon belül
meg kell kötni. Amennyiben a szerződés megkötésére a
kedvezményezett mulasztásából a megadott 90 nap belül
nem kerül sor, a támogatási döntés érvényét veszti. Kivételes esetben a határidő 30 nappal meghosszabbítható, ha
a szerződés megkötésére a támogatottnak nem felróható
okokból nem került sor.
(3) Amennyiben a fejlesztés a közbeszerzésekről szóló
1995. évi XL. törvény (a továbbiakban: Kbt.) hatálya alá
tartozik, a szerződésben ki kell kötni, hogy a támogatás
csak a közbeszerzési eljárás lefolytatása, illetve az eljárás
lefolytatását igazoló iratok bemutatása után kerül folyósításra. Abban az esetben, ha a közbeszerzési eljárás lefolytatása eredményeként a program, projekt összköltsége
(kiadása) a tervezetthez képest csökken, az Ámr. 87. §
(9) bekezdésében foglaltak szerint kell eljárni.
(4) A támogatási döntéseket, a támogatási döntést hozó
kezdeményezésére, a megyei önkormányzat hivatalos lapjában, illetve a Magyar Közlöny Hivatalos Értesítőben
nyilvánosságra kell hozni.
(5) A döntést követően a támogatási szerződés előkésztését a Kincstár végzi, a támogatási szerződéseket — annak
kötelező mellékleteit — az RFT elnöke írja alá. A szerződéskötéseknél az Ámr. 87. §-ában szereplő intézkedéseket
érvényesíteni kell.
Az előirányzat központi kerete 21. § (1) A miniszter a központi keretből pályázati rendszeren
kívül a Vátr. szabályaival összhangban támogatást biztosít:
a) a működtetési, kommunikációs feladatokra,
b) az Európai Unióhoz való csatlakozás előkészí
téseként a társfinanszírozásra tervezett projektek kidolgozásának finanszírozására, c) más központi támogatási előirányzatokkal közös
pályázati rendszer meghirdetésére,
d) igénybejelentés esetén előre nem látható területfejlesztési szempontból kiemelt jelentőségű fejlesztésekre,
válsághelyzetekre, vis maior jellegű ügyek kezelésére.
(2) A miniszter — az 1. § (1) bekezdésének c) pontja
alapján — a hátrányos helyzetű térségek humán infrastruktúrájának fejlesztése céljából megvalósuló iskolafelújítási
program keretében felvett hitelek törlesztésére a területfejlesztési célok megvalósítását szolgáló fejezeti kezelésű
előirányzatok pályázati rendszerben történő felhasználása
összehangolásának rendjéről szóló 24/2003. (III. 4.) Korm.
rendelet 2. számú mellékletében felsorolt kistérségekben
megvalósuló program esetében a banki kamatösszeg 30%-ára,
a 3. számú mellékletében felsorolt kistérségekben megvalósuló program esetében a banki kamatösszeg 20%-ára
kiterjedő kamattámogatást nyújt. A kamattámogatás
igénybevételének feltételeire vonatkozó közleményt a miniszter a Magyar Közlöny Hivatalos Értesítőjében teszi
közzé.
22. § (1) Pályázati rendszer keretében támogatást nyújthat:
a) a leromlott állapotú városrészek, ipari területek
rehabilitációjához; b) az integrált helyi és helyközi tömegközlekedés fejlesztéséhez;
c) a helyi közigazgatásban, illetve a területfejlesztés térségi intézményeiben dolgozóknak az Európai Unióhoz
történő csatlakozásra való felkészülést szolgáló képzési
programokhoz;
d) a vállalkozók, munkavállalók, alkalmazkodó képességének fejlesztését szolgáló programokhoz;
e) a turizmus infrastruktúrájának fejlesztését szolgáló
beruházásokhoz; f) környezetvédelmet szolgáló infrastruktúra és zöld terület fejlesztése.
(2) A miniszter a támogatásra vonatkozó pályázatot első
alkalommal e rendelet hatálybalépését követő 30 napon
belül — e rendelet 2. § (4) bekezdésében felsorolt miniszterekkel egyeztetve — lehetőleg minden év február 28-áig
a Magyar Közlöny Hivatalos Értesítőjében köteles közzétenni. A pályázatokat az adott év augusztus 31-éig lehet
benyújtani.
(3) A központi pályázatokat a Kht.-hez kell benyújtani
1 eredeti és 8 másolati példányban. A Kht. a benyújtott
pályázat 7 másolati példányát 3 napon belül a Miniszterelnöki Hivatal Nemzeti Területfejlesztési Hivatalának,
1 példányát a Kincstárnak megküldi.
(4) A pályázatok befogadásánál, illetve a döntés-előkészítés során értelemszerűen érvényesíteni kell az e rendelet
17. és 18. §-ának rendelkezéseit.
23. § (1) A támogatási döntések előkészítését a miniszter által
kijelölt Szakértői Bizottság végzi. A Szakértői Bizottság
tagjait a Tv. 57. §-ának (2) bekezdésében felsorolt miniszterek javaslata alapján kéri fel a miniszter. A Szakértői
Bizottság elnöke a miniszter által jelölt személy.
(2) A Szakértői Bizottság javaslata alapján a Tv.
57. §-ának (2) bekezdésében felsorolt miniszterekkel
egyeztetve a miniszter dönt. A döntéseket a Magyar Közlöny Hivatalos Értesítőjében közzé kell tenni.
(3) A döntést előkészítőnek és a döntést hozónak az
Ámr. 85. §-ában és a 86. § (2)—(3) bekezdésében foglaltakat alkalmaznia kell.
(4) A támogatási szerződéseket a miniszter döntését
követően, az értesítés kézhezvételétől számított 90 napon
belül meg kell kötni. Amennyiben a szerződés megkötésére
a kedvezményezett mulasztásából a megadott 90 napon
belül nem kerül sor, a támogatási döntés érvényét veszti.
Kivételes esetben a határidő 30 nappal meghosszabbítható, ha a szerződés megkötésére a támogatottnak nem felróható okokból nem került sor.
(5) A döntést követően a támogatási szerződés előkészítését a Kincstár végzi, a támogatási szerződéseket
— és annak kötelező mellékleteit — a miniszter hivatali
szervezetében felhatalmazott köztisztviselő írja alá.
24. § A 22. § (1) bekezdés c) pontjában szereplő képzés
bonyolításában, illetve a képzésben közreműködő szervezeteket a miniszter külön pályázat keretében jelöli ki.
25. § A támogatási szerződések (beleértve a központi és regionális döntéseket is) ellenőrzésére a Kht., a Kincstár, a
miniszter felkérésére az érintett RFÜ, továbbá a Miniszterelnöki Hivatal Nemzeti Területfejlesztési Hivatala jogosult.
Értelmező és záró rendelkezések 26. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 3. napon lép hatályba.
27. § E rendelet alkalmazásában:
a) visszatérítendő támogatás: a visszafizetési kötelezett
ség mellett kihelyezett kamatmentes forrás-kiegészítés;
b) kamattámogatás: az a támogatási forma, amely az
éven túli lejáratú, fejlesztési célú pénzintézeti hitelek után
fizetendő kamat meghatározott hányadát vállalja át a fennálló hitel lejártáig;
c) munkahelyteremtő beruházás: az a beruházás, amely
az adott térségben új munkahelyteremtő tevékenység indítását, illetve meglévő tevékenység esetében — a beruházás
előkészítő dokumentációja szerint — létszámnövekedéssel járó bővítést eredményez;
d) munkahelymegőrző beruházás: az a beruházás, amely
a meglévő tevékenységnél korszerűbb, termékváltást segítő, piacképes tevékenységet hoz létre a meglévő munkahelyek megtartásával;
e) foglalkoztatási kötelezettség: munkahelymegőrző,
illetve munkahelyteremtő beruházásoknál a támogatási
szerződésben vállalt kötelezettség; meghatározásának és
teljesítésének alapját a telephely szintű éves átlagos foglalkoztatott létszám adja, ami nem foglalja magába a munkaviszonnyal rendelkező, de sorkatonai szolgálaton, 3 hónapon túl táppénzen lévő, illetve gyed/gyesre jogosult munkavállalókat. Amennyiben a pályázónak egy statisztikai
kistérségben több telephelye van, úgy foglalkoztatási kötelezettség teljesítésénél a telephelyek együttes foglalkoztatott létszámát is figyelembe kell venni úgy, hogy a kistérsé
gen belül az egyéb telephelyeken foglalkoztatott létszám
sem csökkenthető;
f) innovációs központ: az olyan szervezet, amelynek
adottságai és kapcsolatrendszere lehetővé teszi a korszerű
fejlesztési, technológiai eljárások telepítését, és amely ezáltal a műszaki fejlődésre általános ,,húzó’’ hatást fejthet ki;
g) termelő infrastrukturális beruházás: a gáz, az elektromos szolgáltatás, az ivóvíz- és a szennyvízhálózat, az utak,
a hidak és a vízi létesítmények, a közlekedési, a hírközlési,
az informatikai és a hulladékkezelő létesítmények, szakszerű egyedi szennyvíz-elhelyezési kislétesítmények létrehozása, valamint az ezek működését szolgáló technológia
és egyéb gépi beszerzés;
h) támogatási döntést hozó: a decentralizált pénzeszközök esetében a regionális fejlesztési tanácsok, a központi
feladatokat szolgáló keret esetében a miniszter;
i) kistérség: a statisztikai számjelrendszerről szóló
9001/1999. (SK. 2.) KSH közleményben foglaltak szerinti
számjelkód 23—27. pozíciója szerint azonosan lehatárolt
települések összessége;
j) projektek: az EU társfinanszírozásával megvalósításra tervezett fejlesztések komplett pályázati dokumentációi
és az azokat megalapozó részanyagok (megvalósíthatósági
tanulmányok, építési tervek stb.), melyek azt célozzák,
hogy az adott fejlesztéshez az EU támogatások igénybevételére meghirdetett pályázatokon a szükséges források
megszerezhetők legyenek;
k) képzési célú támogatás: a munkavállalóknak új ismeretek megszerzése céljából, a munkáltató által viselt költségeket ellentételező vagy a költségeket csökkentő állami
intézkedés;
l) általános képzési támogatás: a munkavállalók munkakörében közvetlenül nem alkalmazható tudás megszerzését célzó elméleti és gyakorlati oktatás támogatása,
amely olyan képesítés megszerzését célozza, amely más
munkaterületen és más vállalkozásoknál széles körben felhasználható;
m) speciális képzési támogatásnak minősül a munkavállaló munkakörében közvetlenül alkalmazható tudás megszerzését célzó elméleti és gyakorlati oktatás támogatása.
Az így megszerzett tudás más területeken és más vállalkozásoknál történő hasznosíthatósága korlátozott;
n) hátrányos helyzetűnek minősülnek a 25 évesnél fiatalabb, állandó munkahellyel korábban nem rendelkező
egyének, megváltozott munkaképességűek, valamint a fizikai, értelmi vagy pszichológiai szempontból fogyatékosnak
minősülő olyan személyek, akik munkavégzésre képesek;
o) ipari területek rehabilitációja: azon tevékenységek,
melyek az ipari területek és használaton kívüli volt laktanyák hasznosítását szolgálja funkcióváltással, vagy a meg
lévő funkcióhoz kapcsolódó rehabilitációval, továbbá az
ipari műemlékek felújítását és hasznosítását. A megjelenő
új funkciók (pl. lakó, közösségi, ipari, adminisztratív,
turisztikai, kereskedelmi) szervesen illeszkednek a település szerkezetéhez, és biztosítják a hosszú távú fenntarthatóságot;
p) humán infrastrukturális fejlesztés: az egészségügyi, az
oktatási, a szociális és a kulturális ellátás működéséhez
szükséges tárgyi feltételnek (építmények, egyéb létesítmények és berendezések, valamint felszerelések) létrehozása,
felújítása;
q) leromlott városrészek rehabilitációja: olyan összefüggő 25 lakást meghaladó településrész komplex felújítása,
amelyeken belül az épített környezet, közművek állapota,
a lakások komfort fokozata jelentősen elmarad a települési
átlagtól;
r) turisztikai infrastruktúra fejlesztése: a turisztikai vendégfogadásra alkalmas vonzerők és kapcsolódó szolgáltatások (szálláshelyek nélkül) fejlesztése (építési és beruházási támogatások);
s) nonprofit szervezet: közhasznú társaság, egyesület,
alapítvány, közalapítvány.
Dr. Medgyessy Péter s. k.,
miniszterelnök


text:
177/2014. (VII. 18.) Korm. rendelete a Gyöngyöshalászon megvalósuló ipari telephely kialakításával összefüggő közigazgatási hatósági ügyek nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról és az eljáró hatóságok kijelöléséről.
A Kormány a  nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és
egyszerűsítéséről szóló 2006. évi LIII. törvény 12. § (5) bekezdés a), b), d) és e) pontjában, valamint a közigazgatási hatósági eljárás
és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 174/A. § (1) bekezdés a) pontjában,
a 2.  § (4)  bekezdése tekintetében az  épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62.  §
(1) bekezdés 16., 17. és 24. pontjában
kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény 15.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a  következőket
rendeli el:
1. § (1) A Kormány nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánítja azokat az 1. mellékletben felsorolt
közigazgatási hatósági ügyeket, amelyek a gyöngyöshalászi ipari telephely kialakításával függenek össze.
(2) A  Kormány az  (1)  bekezdés szerinti közigazgatási hatósági ügyekben eljáró hatóságként az  1.  mellékletben
meghatározott hatóságokat jelöli ki.
(3) Azokban az  esetekben, amikor az  1.  mellékletben meghatározott eljárásfajtára vonatkozó jogszabály az  adott
eljárásban szakhatóság közreműködését rendeli el, a  Kormány az  (1)  bekezdés szerinti közigazgatási hatósági
ügyekben eljáró szakhatóságként a 2. mellékletben meghatározott hatóságokat jelöli ki.
(4) A  Kormány az  (1)  bekezdés szerinti kiemelt jelentőségű ügyek koordinációjára – a  fővárosi és megyei
kormányhivatalokról szóló 288/2010. (XII. 21.) Korm. rendelet 8/A. §-ában foglaltak szerinti – feladat- és hatáskörrel
rendelkező kormánymegbízottként a Heves Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottat jelöli ki.
2. § (1) Az ügyfélnek az eljárás megindítása előtt benyújtott kérelmére az 1. § (1) bekezdése szerinti hatósági eljárásokban
a szakhatóság – a hatóság határozatának meghozataláig felhasználható – előzetes szakhatósági állásfoglalást ad ki
azzal, hogy a kérelemhez benyújtott előzetes szakhatósági hozzájárulást a hatóság a közigazgatási hatósági eljárás
és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 44. § (8) bekezdése szerint használja fel.
(2) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekben hozott döntés fellebbezésre tekintet nélkül
végrehajtható.
(3) Az  eljáró hatóság az  általa meghozott döntéseket – az  eljárás során a  személyesen az  ügyfélnek szóló végzések
kivételével – hirdetményi úton közli. A döntés közlésének napja a hirdetmény kifüggesztését követő ötödik nap.
(4) Az 1. § (1) bekezdése szerinti
a) építésügyi hatósági ügyekben nem kell településképi véleményezési eljárást lefolytatni,
b) beruházással összefüggésben településképi bejelentési eljárásnak nincs helye,
c) beruházással összefüggésben nem kell építészeti-műszaki tervtanácsi véleményt beszerezni.
3. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
4. § E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépésekor folyamatban lévő ügyekben is alkalmazni kell.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
85/2009. (IX. 10.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottságnak az országos népszavazás kitűzésére irányuló
kezdeményezés aláírásgyűjtő ív mintapéldánya hitelesítésével kapcsolatban hozott határozata ellen benyújtott
kifogás alapján meghozta a következő határozatot: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 69/2009. (II. 27.) OVB határozatát helybenhagyja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. Az indítványozó országos népszavazási kezdeményezés aláírásgyűjtő ívének mintapéldányát nyújtotta be hitelesítés
céljából az Országos Választási Bizottsághoz (a továbbiakban: OVB). Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e ön azzal, hogy jelen népszavazást követő év január 1-jétől az országgyűlés teremtsen forrást
a távhőszolgáltatással fűtött, 1994 előtt épült lakások egyedi hőfogyasztás-mérése kialakításának teljes körű
finanszírozására?” Az OVB az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését a 69/2009. (II. 27.) OVB határozatával
megtagadta. Az OVB döntését azzal indokolta, hogy a kérdésben az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdésének a) pontja alapján nem lehet
országos népszavazást tartani, „mivel a kezdeményezésben megtartott eredményes népszavazás a költségvetésben
új kiadási tétel meghatározására irányul”. A kezdeményező a törvényes határidőn belül kifogást nyújtott be az Alkotmánybírósághoz az OVB határozatával
szemben. Álláspontja szerint a határozat indokolásában a hitelesítés megtagadásának érvei „nem helytállók”.
Indítványozó indokolásában előadja, hogy a kérdés megfogalmazásánál szándékosan alkalmazta a ,,népszavazást
követő év január 1-jétől” formulát, ami arra utal, hogy a kérdés nem érinti a már elfogadott éves költségvetést.
Ugyanakkor indítványozó kiemeli, hogy a ,,teremtsen forrást” fordulat önmagában „sem a leendő költségvetés
bevételi, sem pedig kiadási oldalának egyértelmű érintettségét nem hordozza magában”. A forrásteremtésnek
ugyanis szerinte számtalan, „a központi költségvetési kör érintettségén kívül álló módozata is lehet a parlament
hatáskörében álló jogi szabályozás eszközén keresztül”. Mindezek alapján indítványozó kérte az Alkotmánybíróságtól az OVB határozatának megsemmisítését, és a testület új
eljárás lefolytatására kötelezését. II. Az Alkotmánybíróság a kifogást az Alkotmány, a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.), az
országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) alábbi
rendelkezései alapján vizsgálta meg. Az Alkotmány vonatkozó rendelkezései:
„28/B. § (1) Országos népszavazás és népi kezdeményezés tárgya az Országgyűlés hatáskörébe tartozó kérdés lehet.”
„28/C. § (…) (5) Nem lehet országos népszavazást tartani:
a) a költségvetésről, a költségvetés végrehajtásáról, a központi adónemekről és illetékekről, a vámokról, valamint
a helyi adók központi feltételeiről szóló törvények tartalmáról,
(…)” A Ve. vizsgálatba bevont rendelkezései: „130. § (1) Az Országos Választási Bizottságnak az aláírásgyűjtő ív, illetőleg a konkrét kérdés hitelesítésével kapcsolatos
döntése elleni kifogást a határozat közzétételét követő tizenöt napon belül lehet – az Alkotmánybírósághoz címezve –
az Országos Választási Bizottsághoz benyújtani. (...) (3) Az Alkotmánybíróság a kifogást soron kívül bírálja el. Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság,
illetőleg az Országgyűlés határozatát helybenhagyja, vagy azt megsemmisíti, és az Országos Választási Bizottságot,
illetőleg az Országgyűlést új eljárásra utasítja.” III. A kifogás nem megalapozott.
1. Az Alkotmánybíróság hatáskörét a jelen ügyben az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 1. §
h) pontjában foglaltaknak megfelelően a Ve. 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróság kifogás alapján lefolytatott
eljárása jogorvoslati eljárás, melynek során az Alkotmánybíróság – alkotmányos jogállásával és rendeltetésével
összhangban – a Ve. 77. § (2) bekezdése a)–c) pontjaiban, valamint a 130. § (1) bekezdésében foglalt feltételeknek
megfelelő kifogás alapján azt vizsgálja, hogy az OVB az aláírásgyűjtő ív hitelesítési eljárásában az Alkotmánynak és az
alkalmazandó törvényeknek megfelelően járt-e el. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a kifogás – tartalmát tekintve – megfelel a törvényi feltételeknek, ezért azt
a Ve. 130. § (3) bekezdése alapján érdemben bírálta el.
2. Az Alkotmánybíróság elsőként azt vizsgálta, hogy a népszavazásra bocsátandó kérdés megfelel-e az Nsztv. 13. §
(1) bekezdésében szabályozott egyértelműség kritériumának, mivel a kifogás benyújtója szerint „az OVB értékelése
azért (…) téves”, mert a ,,teremtsen forrást” fordulatot többféleképpen lehet értelmezni, nem pusztán költségvetési
kiadási tételként, mint azt az OVB tette. Indítványozó kifogásában rögzíti, hogy „a teremtsen forrást formula
önmagában (…) sem a leendő költségvetés bevételi, sem pedig kiadási oldalának egyértelmű érintettségét nem
hordozza magában”. A forrásteremtésnek ugyanis szerinte számtalan eszköze lehet.
Ezen indítványozói állítás vizsgálata során az Alkotmánybíróság az indítványban felhozott érvelés alapján arra
a következtetésre jutott, hogy a hitelesítésre benyújtott aláírásgyűjtő íven szereplő kérdés az indítványozó szerint sem
– hiszen kifogásában a kérdés többféle értelmezési lehetőségét hangsúlyozza – felel meg az Nsztv. 13. §
(1) bekezdésében foglalt egyértelműség kritériumának. Ez önmagában elegendő az aláírásgyűjtő ív hitelesítésének
megtagadására. Az Alkotmánybíróság ez idáig már több határozatában foglalkozott az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében foglalt
a népszavazásra feltenni kívánt kérdésekkel szemben támasztott egyértelműség követelményével [51/2001. (XI. 29.)
AB határozat, ABH, 2001, 392, 396.; 25/2004. (VII. 7.) AB határozat, ABH 2004, 381, 386.; 24/2006. (VI. 15.) AB határozat,
ABH 2006, 358, 362.] Az Alkotmánybíróság által kialakított gyakorlat az egyértelműség követelményét
a népszavazáshoz való jog érvényesülésének alkotmányos garanciájaként értelmezi. A népszavazásra bocsátott
kérdésnek egyrészt a választópolgár, másrészt a jogalkotó számára egyértelműnek kell lennie. A választópolgári
egyértelműség követelménye szerint a népszavazásra feltett kérdésnek egyértelműen eldönthetőnek kell lennie, arra
a választópolgárnak „igen”-nel vagy „nem”-mel kell tudnia válaszolni. Mindez feltételezi a feltett kérdés tényleges
egyértelműségét, érthetőségét. A fent leírtakból következik, hogy a túl bonyolult, érthetetlen vagy félreérthető kérdés
nem tekinthető egyértelműnek. A jogalkotói egyértelműség megkívánja, hogy a népszavazásra bocsátott kérdésben született eredmény alapján az
Országgyűlés el tudja dönteni, milyen tartalmú jogalkotási kötelezettség terheli a népszavazás eredményeként, mivel
az Nsztv. 8. § (1) bekezdése értelmében „[a]z eredményes ügydöntő népszavazással hozott döntés az Országgyűlésre
kötelező”. Az aláírásgyűjtő íven szereplő kérdés egyértelműségének megítélésénél egyébként sem az aláírás gyűjtését
kezdeményezők szándéka, sem pedig a népszavazás általuk remélt eredménye nem bír jelentőséggel [76/2006.
(XII. 20.) AB határozat, ABH 2006, 886, 891.].
Az Alkotmánybíróság szerint a jelen kérdés a jogalkotói egyértelműség követelményének azért nem felel meg, mivel
nem határozza meg, hogy eredményes népszavazás esetén az Országgyűlést milyen jogalkotási kötelezettség
terhelné, ugyanis nem jelöli meg, hogy milyen forrásból kellene biztosítani a távhőszolgáltatással fűtött, 1994 előtt
épült lakások egyedi hőfogyasztás-mérésének kialakítását. Mindezek alapján az Alkotmánybíróság az OVB 69/2009. (II. 27.) OVB határozatát helybenhagyta.
Az Alkotmánybíróság határozatának közzétételét az OVB határozatnak a Magyar Közlönyben való megjelenésére
tekintettel rendelte el. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke