text:
20/2004. (III. 31.) ESZCSM rendelete a szakmai kollégiumokról.
Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény
247. §-a (2) bekezdésének m) pontjában foglalt felhatalmazás alapján a következőket rendelem el:
1. § (1) Az egészségügyi, szociális és családügyi miniszter
(a továbbiakban: miniszter) legmagasabb szintű javaslattevő, véleményező és tanácsadó szakmai testületeként az
adott szakterületen szakmai kollégiumok működnek.
(2) Az orvostudomány területén orvosi szakmai, a
gyógyszerésztudomány és a gyógyszerellátás területén
gyógyszerész szakmai kollégium működik. Az egészségügyi
informatikai, a klinikai szakpszichológiai, valamint az
egészségügyi szakdolgozói területen nem orvosi szakmai
kollégium működik.
(3) A szakmai kollégiumok működtetési költségeit — a
7. § (1) bekezdése, a 12. § (3) bekezdése és a 15. § (1) bekezdése szerinti kötelezően létrehozandó szakcsoportot is
beleértve — az Egészségügyi Szociális és Családügyi Minisztérium (a továbbiakban: minisztérium) biztosítja. A
szakmai kollégiumok működtetése magában foglalja különösen az elhelyezésnek, az adminisztratív munkaerőnek és
minden egyéb — a szakmai kollégiumok tevékenységének
ellátásához szükséges — személyi és tárgyi feltételnek a
folyamatos biztosítását.
(4) A szakmai kollégiumok szakterület szerinti elnevezését és létszámát az adott szakterületen működő szakmai
szervezetek javaslatának figyelembevételével a miniszter
határozza meg. A szakmai kollégiumok szakterület szerinti
elnevezését és létszámát, valamint kötelezően létrehozandó szakcsoportjaikat, az orvosi szakmai kollégiumok tekintetében az 1. számú melléklet, a gyógyszerész szakmai
kollégiumok vonatkozásában a 2. számú melléklet, a nem
orvosi szakmai kollégiumok tekintetében a 3. számú melléklet tartalmazza. A szakmai kollégiumok személyi összetételét a miniszter tájékoztatóban teszi közzé.
2. § (1) Az 1. § (2) bekezdése szerinti szakmai kollégiumok
4 évre választják tagjaikat. A delegált, továbbá a felkért
tagok megbízatása 4 évre szól.
(2) A szakmai kollégium elnökét a kollégium tagjai
közül a miniszter kéri fel. A szakmai kollégium tagjai közül
titkárt választ. A titkár és az elnök olyan személy lehet, aki
a szakmai kollégium tevékenységével elsődlegesen érintett
területen, közalkalmazotti jogviszonyban, munkaviszonyban, illetve munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban
legalább heti 36 órában dolgozik.
(3) A szakmai kollégium kidolgozza és elfogadja ügyrendjét, továbbá éves munkatervét, és ezeket eljuttatja a
miniszter, és a Kollégiumi Elnökök Testülete (a továbbiakban: KET) részére. A szakmai kollégium ügyrendjét a
miniszter hagyja jóvá.
(4) A szakmai kollégium ülése határozatképes,
amennyiben azon a tagoknak több mint fele jelen van. A
kollégium javaslatait, állásfoglalásait, döntéseit az ülésen
jelenlévő tagok több mint felének egyetértése esetén hozza
meg. Az ügyrend elfogadásához a jelenlevő tagok kétharmadának egyetértése szükséges.
(5) Amennyiben a szakmai kollégiumi ülés összehívására nincs mód, tekintettel az ügy sürgősségére, kivételes
esetben írásbeli szavazás lehetséges. Az írásbeli szavazás
eredményéről az elnök tájékoztatja a tagokat.
(6) A szakmai kollégium üléseiről — az ülést követő
8 napon belül — jegyzőkönyv és emlékeztető készül. Az
emlékeztető egy példányát a kollégium megküldi a miniszter, és a KET részére. Az emlékeztető kötelező tartalma a
szavazásban résztvevők száma, a szavazásra feltett kérdés
és a szavazati arány.
(7) A szakmai kollégium tevékenységéről a miniszternek évente, minden év január 31-éig szakmai beszámolót
készít.
(8) A szakmai kollégium a személyes adatok védelméről
és a közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló 1992. évi
LXIII. törvényben és az egészségügyi és a hozzájuk kapcsolódó személyes adatok kezeléséről és védelméről szóló
1997. évi XLVII. törvényben foglalt rendelkezéseknek
megfelelően jár el minden döntést igénylő ügyben.
Az összeférhetetlenség 3. § (1) Összeférhetetlen a szakmai kollégiumi tagsággal, ha
a tag
a) az egészségügy ágazati irányításában, ellenőrzésében, vagy finanszírozásában közreműködő szerv vezető, vagy magasabb vezető megbízású köztisztviselője,
vagy magasabb beosztású közalkalmazottja, ide nem értve
a szakfelügyelőket, és az országos intézetek szakmai igazgatóit.
b) etikai, vagy etikai-fegyelmi vétséget követett el és
ezért a Magyar Orvosi Kamara (a továbbiakban: MOK)
etikai bizottsága, illetve a Magyar Gyógyszerész Kamara
(a továbbiakban: MGYK) etikai-fegyelmi bizottsága, valamint a Magyar Egészségügyi Szakdolgozói Kamara
(a továbbiakban: MESZK) etikai bizottsága jogerősen elmarasztalta, a marasztalás jogerőre emelkedésétől 2 évig,
c) az egészségügyi tevékenységgel összefüggő cselekménye miatt jogerős büntető bírósági ítélet hatálya alatt
áll, vagy egyéb okból egy évet meghaladó végrehajtandó
szabadságvesztésre ítélték.
(2) Összeférhetetlen az elnöki tisztséggel, ha a tag köztisztviselő, valamint egészségügyi szakmai köztestület elnöke, országos intézet igazgatója vagy országos, megyei
szakfelügyelő.
(3) Az (1) bekezdés a) pontjában foglaltak fennállása
esetén az érintett megválasztását követő 15 napon belül
megszünteti az összeférhetetlenséget.
(4) Ha a megválasztott kollégiumi tagnál összeférhetetlenséget megvalósító körülmény — a megválasztást követően — áll elő, akkor 15 napon belül köteles az összeférhetetlenség tényét írásban bejelenteni, és kollégiumi tagságáról lemondani, vagy az összeférhetetlenségi okot megszüntetni.
(5) A bejelentést a miniszternek és a szakmai kollégium
elnökének egyidejűleg meg kell küldeni.
(6) Ha az összeférhetetlenségről történő bejelentést követő 15 nap elteltével a tag az összeférhetetlenségi okot
nem szünteti meg, vagy kollégiumi tagságáról nem mond
le, kollégiumi tagsága megszűnik.
(7) A tagnak be kell jelentenie a szakmai kollégium
elnökének, hogy
a) gyógyszert, gyógyhatású terméket, gyógyászati segédeszközt gyártó vagy forgalmazó gazdasági társaság vagy
közhasznú társaság tulajdonosa vagy vezető tisztségviselője, valamint azzal munkaviszonyban, illetve munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban áll, illetve
b) egészségügyi szolgáltató tulajdonosa, illetve az
egészségügyi szolgáltatót működtető gazdasági társaság tulajdonosa, vezető tisztségviselője.
A szakmai kollégiumi elnök esetében az (a)—(b) pontban foglaltak fennállását a miniszternek kell bejelenteni.
(8) A (7) bekezdésben foglaltak fennállása esetén, valamint ha a tag köztisztviselő vagy közalkalmazott, nem vehet részt olyan ügyre vonatkozó döntés meghozatalában,
amely üzleti érdekeit, illetve köztisztviselői, közalkalmazotti jogviszonyát érinti. Ezt a jegyzőkönyvben külön rögzíteni kell.
Az orvosi szakmai kollégium 4. § (1) Az orvosi szakmai kollégium szakterületén
a) kidolgozza, folyamatosan felülvizsgálja a módszerta
ni leveleket, irányelveket, protokollokat és megküldi köz zétételre a minisztériumnak, ha jogszabály másképp nem
rendelkezik,
b) figyelemmel kíséri az irányelvek, protokollok bevezetését, alkalmazását a szakfelügyeleti rendszeren keresztül, jogszabályban meghatározott módon,
c) javaslatot készít az egészségügyi szolgáltatók szakmai minimumfeltételeiről, minőségi követelményeiről, és
az értékelést lehetővé tevő minőségi indikátorokról.
(2) Az orvosi szakmai kollégium szakterületén felkérésre véleményt nyilvánít, különösen
a) az egészségügyi ellátásra vonatkozó szakmai koncepciókról, b) az egészségügyi szolgáltatók létesítésével és fejlesztésével kapcsolatos kérdésekről,
c) az önkormányzatok által a minisztériumnak benyújtott címzett támogatási igényekhez kapcsolódó egészségügyi beruházási koncepcióról,
d) a szakmai felügyelet szervezeti és működési feltételeiről,
e) az egészségügy finanszírozási rendszeréről,
f) az oktatási kérdésekről,
g) a szakorvos képzés és továbbképzés szakmai követel
ményeiről és rendszeréről, figyelemmel a Magyar Orvosi
Kamaráról szóló 1994. évi XXVIII. törvény 2. § (1) bekezdésének k) pontjában foglaltakra,
h) a szakorvosi vizsgáztatás rendjéről és követelményeiről, i) a szakmai továbbképzés tanfolyamainak kreditértékéről,
j) az oktatóhelyek szakképző hellyé minősítésének feltételeiről, ideértve különösen a szakképzést vezető, valamint a szakképzést végző oktatóhoz rendelhető szakorvos
jelöltek maximális számát, továbbá a szakorvos jelölt által
ellátható betegek maximális számát,
k) az új vizsgálati módszerekről és gyógyító-megelőző
eljárások alkalmazásának feltételeiről.
(3) Az orvosi szakmai kollégium az (1)—(2) bekezdésben foglaltakon túl
a) a miniszter és a minisztérium felkérésére az egészségügy területén bármely szakmai kérdésben — a megadott
határidőben — véleményt nyilvánít, és ellátja a felkérésben
foglalt feladatokat,
b) javaslatot tesz az osztályvezető főorvosi, illetve
— mátrix osztályon — a szakmai vezetői pályázati kiírások
szakmai követelményeire, és véleményezi a pályázó szakmai feltételeknek való megfelelését,
c) feladatának ellátása érdekében együttműködik a
szakterületén működő szakfelügyelő főorvosokkal,
d) javaslatot tesz szakterületének adatgyűjtési rendszerére és annak korszerűsítésére,
e) közreműködik az egészségügyi minőségbiztosítás
feltételeinek kidolgozásában és az ezzel kapcsolatos szakmai állásfoglalások kialakításában,
f) meghatározza az adott orvosi szakmai kollégium elnökének képviselendő álláspontját a KET-ben.
5. § (1) Az orvosi szakmai kollégium — a 4. §-ban foglaltakon túl — az egészségügy területén működő köztestületek
országos szerveinek — a 4. § (3) bekezdésének a) pontja
szerinti kivétellel — felkérésére, valamint az egészségügyi
szolgáltatók, fenntartóik, az országos tisztifőorvos, az Oktatási Minisztérium, továbbá az Országos Egészségbiztosítási Pénztár (a továbbiakban: OEP) főigazgatójának — a minisztérium útján előterjesztett — felkérésére
is eljárhat.
(2) Az orvosi szakmai kollégium feladatai ellátásához az
adott szakterületen működő tanácsadót, illetve szakértőt
igénybe vehet. Ezt a feladatot megfelelő szakmai kompetenciával rendelkező szakmai szervezet is elláthatja.
6. § (1) Az orvosi szakmai kollégium tagjait — a (3)—(4) bekezdésben foglalt kivétellel —
a) a MOK,
b) az adott szakterületen működő tudományos társasá
gok, valamint
c) az orvostudományi képzést folytató egyetemek
által jelölt személyek, mint Választó Szerv választják
maguk közül.
(2) Az (1) bekezdés szerinti Választó Szervbe kollégiumonként
a) a megyei területi orvosi kamarák 1-1 főt,
b) a fővárosi területi kamara 3 főt,
c) az adott szakterületen működő tudományos társasá
gok 10 főt,
d) az orvostudományi képzést folytató egyetemek
5-5 főt jelölnek. (3) A miniszter — figyelemmel a regionális ellátási érdekre és a területi kiegyensúlyozottságra — az egészségügyi közszolgáltatónál szervezeti egységet vezető főorvosok közül kollégiumonként három főt kér fel az orvosi
szakmai kollégiumba.
(4) A Magyar Tudományos Akadémia (a továbbiakban:
MTA) Orvosi Tudományok Osztálya és az orvostudományi képzést folytató egyetemek 1—1 tagot közvetlenül delegálnak az orvosi szakmai kollégiumba.
(5) Orvosi szakmai kollégiumi tagnak az a szakorvos
jelölhető, illetve delegálható, — a (6)—(7) bekezdésekben
foglalt kivételekkel, — aki
a) szerepel az orvosok működési nyilvántartásában, b) az adott szakterületen legalább tíz éve kiemelkedő
szakmai tevékenységet folytat,
c) a 3. § (1) bekezdése szerint nem összeférhetetlen,
d) a 70. életévét még nem töltötte be.
(6) Orvosi szakmai kollégiumi tagnak az az orvos is
jelölhető, illetve delegálható, aki az (5) bekezdés a) pont
szerinti feltételeknek nem felel meg, de legalább tíz éve
— ebből legalább három éve Magyarországon — elméleti
és tudományos tevékenységet folytat, valamint tudományos minősítéssel rendelkezik, továbbá megfelel az (5) bekezdés c)—d) pontjában foglaltaknak.
(7) Az adott orvosi szakmai kollégium szakterületéhez
szorosan kapcsolódó nem orvosi felsőfokú végzettségű személy is jelölhető, illetve delegálható kollégiumi tagnak, ha
megfelel az (5) bekezdés c)—d) pontjaiban foglaltaknak.
A nem orvosi felsőfokú végzettségű személyek száma nem
lehet több kollégiumonként, mint három fő.
(8) Ugyanaz a személy egyidejűleg legfeljebb két orvosi
szakmai kollégiumba jelölhető. A jelöltnek, illetve a közvetlenül delegált tagnak írásban nyilatkoznia kell arról, a
Magyar Orvostársaságok és Egyesületek Szövetsége
(a továbbiakban: MOTESZ) részére, hogy
a) az (5)—(7) bekezdés szerinti feltételeknek megfelel,
b) nem esik a 3. § (1) bekezdésének hatálya alá, illetve
a megválasztása esetén a 3. § (3) bekezdése szerint jár el,
c) a kollégiumi tagsági jelölést elfogadja.
(9) Az orvosi szakmai kollégiumi tagsági választást a
MOTESZ bonyolítja le. Megválasztott kollégiumi tagnak
azok a jelöltek tekinthetők, akik sorrendben a legtöbb
szavazatot kapták. Szavazategyenlőség esetén az azonos
számú szavazatot kapott jelöltek között a szavazást egyszer
meg kell ismételni.
(10) Amennyiben a 2. § (1) bekezdése szerinti időtartam
alatt a választott kollégiumi tagság megszűnik, a (9) bekezdés szerinti választás során a megválasztott kollégiumi tag
után a legtöbb szavazatot kapott jelölt válik kollégiumi
taggá a megszűnt tagsági viszonyból hátralévő időtartamra.
Delegált tagság megszűnése esetén a (4) bekezdés szerinti
szerv új tagot delegál a kollégiumba a megszűnt tagsági
viszonyból hátralévő időtartamra.
(11) Amennyiben a (9)—(10) bekezdésben meghatározott eljárás alapján az orvosi szakmai kollégium tagjainak
száma nem érné el az 1. számú melléklet szerinti létszámot,
úgy a miniszter — az egészségügyi szakmai szervezetek
javaslatának figyelembevételével — az adott szakterületen
kimagasló eredményt elért személyeket kér fel kollégiumi
tagságra.
(12) Abban az esetben, ha a kollégium elnökének vagy
titkárának tagsági viszonya szűnik meg a 2. § (1) bekezdése
szerinti időtartam alatt, azt a megszűnést követő 30 napon
belül — az elnök esetében a titkár, titkár esetében az
elnök — bejelenti a KET-nek és a miniszternek. Ez esetben a bejelentést követő 30 napon belül a miniszter új
elnököt kér fel, illetve a kollégium tagsága új titkárt választ. Az új elnök, illetve az új titkár megbízatása a megszűnt tagsági viszonyból hátralevő időtartamra szól.
7. § (1) Az orvosi szakmai kollégium mellett az 1. számú
mellékletben meghatározott kötelezően létrehozandó
szakcsoport működik. A szakcsoport létszáma legfeljebb
5 fő.
(2) A szakcsoport nem kollégium tag tagjait az adott
szakterületen működő tudományos társaság javaslatára a
miniszter kéri fel. A szakcsoport elnökét és egy tagját az
adott orvosi szakmai kollégium tagjai közül a kollégium
választja.
(3) Az orvosi szakmai kollégium a kötelezően létrehozandó szakcsoporton túl, egyéb szakcsoportot is működtethet.
(4) Az orvosi szakmai kollégium a szakcsoport által
képviselt szakmát érintő kérdésben a szakcsoport véleményének kikérése nélkül önállóan nem hozhat döntést, és
nem adhat ki állásfoglalást. Ha a kollégium és a mellette
működő szakcsoport véleménye adott ügyben nem egyezik,
akkor mindkét véleményt meg kell küldeni a miniszternek.
(5) A szakcsoportra egyebekben értelemszerűen az
orvosi szakmai kollégiumra vonatkozó rendelkezéseket
kell alkalmazni.
8. § (1) Az orvosi szakmai kollégium az ügyrendjében meghatározott gyakorisággal vagy szükség szerint tartja üléseit;
az ülésekre az érintetteket a napirend közlésével kell meghívni.
(2) Az ülésekre tanácskozási joggal meg kell hívni a
minisztérium, valamint a MOK kijelölt képviselőjét, az
országos tisztifőorvos által meghatározott — az érintett
szakterülettel foglalkozó — szakfelügyelőt és az ülés tárgya
szerint érintett tudományos társaság, egyesület elnökét,
továbbá szükség esetén más érintett személyeket is. Az
Igazságügyi Orvostani és Orvosszakértői szakmai kollégium ülésére az Igazságügyi Minisztérium képviselőjét
meg kell hívni.
A gyógyszerész szakmai kollégium 9. § (1) A gyógyszerész szakmai kollégium szakterületén
a) kidolgozza, folyamatosan felülvizsgálja és közzéteszi
a szakmai ajánlásokat, útmutatásokat és — a külön jogszabályban foglalt kivétellel — a módszertani leveleket,
b) állást foglal a szakmai követelményekről, valamint a
szakmai minőségtanúsításról.
(2) A gyógyszerész szakmai kollégium véleményt nyilvánít
a) a gyógyszerellátásra vonatkozó szakmai koncepciók
ról;
b) a gyógyszerellátási szabályozórendszerről, ideértve
ba) az egészségügyi intézmények gyógyszerellátásának
finanszírozási kérdéseit,
bb) a gyógyszerek társadalombiztosítási támogatási rendszerét, és
bc) az ellátás közgazdasági feltételrendszerét;
c) a szakmai felügyelet szervezeti és működési feltéte
leiről;
d) az egészségügyi intézmények létesítésével, fejleszté sével és megszüntetésével kapcsolatos kérdésekről, amenynyiben a gyógyszerészet szakmai területét érintik;
e) a gyógyszerészképzés és továbbképzés szakmai követelményeiről és rendszeréről, figyelemmel a Magyar
Gyógyszerész Kamaráról szóló 1994. évi LI. törvény 2. §-a
(2) bekezdésének j) pontjában foglaltakra;
f) a szakterületét érintő oktatási kérdésekről;
g) a szakgyógyszerészi vizsgáztatás rendjéről és követel
ményeiről;
h) a szakmai továbbképzés tanfolyamainak kreditérté kéről;
i) az oktatóhelyek akkreditációs feltételeiről.
(3) A kollégium szakterületén az (1)—(2) bekezdésben
foglaltakon túl
a) a miniszter, és a minisztérium felkérésére a gyógyszerészet területén bármely szakmai kérdésben — a megadott
határidőben — véleményt nyilvánít és ellátja a felkérésben
foglalt feladatokat;
b) javaslatot tesz az intézeti főgyógyszerészek kinevezésének szakmai követelményeire és véleményezi a pályázó
szakmai feltételeknek való megfelelését;
c) közreműködik
ca) gyógyszerterápiás eljárások szakmai protokolljai nak kidolgozásában,
cb) az egészségügyi szolgáltatások teljesítményfinan
szírozásáról szóló, a gyógyszerfelhasználást érintő javaslatok véleményezésében, cc) az új vizsgálati módszerek és gyógyító-megelőző
eljárások alkalmazási feltételeinek kialakításában.
(4) A gyógyszerész szakmai kollégium meghatározza az
adott kollégium elnökének képviselendő álláspontját a
KET-ben.
(5) A kollégium feladatának ellátása érdekében együttműködik az Országos Gyógyszerészeti Intézettel (a továbbiakban: OGYI) és az országos tisztifőgyógyszerésszel, továbbá az OGYI által kiadott módszertani levelek tekintetében egyetértési jogot gyakorol.
10. § (1) A kollégium — a 9. §-ban foglaltakon túl — a Gazdasági és Közlekedési Minisztérium, az Oktatási Miniszté
rium, az egészségügy területén működő köztestületek országos szerveinek felkérésére, valamint az egészségügyi
szolgáltatók, fenntartóik, az országos tisztifőgyógyszerész,
az OEP főigazgatója, az OGYI, továbbá a Magyar Gyógyszerésztudományi Társaságnak (a továbbiakban: MGYT)
— a minisztérium útján előterjesztett — felkérésére is
eljárhat.
(2) A kollégium feladatai ellátásához az adott szakterületen működő tanácsadót, illetve szakértőt igénybe vehet.
Ezt a feladatot megfelelő szakmai kompetenciával rendelkező szakmai szervezet is elláthatja.
11. § (1) A kollégium tagjait — a (3) bekezdés szerinti kivétellel —
a) az MGYK,
b) az MGYT, valamint
c) a gyógyszerészképzést folytató egyetemek
által jelölt személyek, mint Választó Szerv választják maguk közül.
(2) Az (1) bekezdés szerinti Választó Szervbe
a) a megyei területi gyógyszerész kamarák 1-1 főt,
b) a fővárosi területi kamara 4 főt,
c) a gyógyszerészet területén működő tudományos tár
saság(ok), az MGYT által koordinált módon 20 főt,
d) a gyógyszerészképzést folytató egyetemek 5-5 főt
jelölnek. (3) Az MTA, a gyógyszerészképzést folytató egyetemek,
valamint az MGYT egy-egy tagot közvetlenül delegál a
kollégiumba.
(4) Kollégiumi tagnak az a szakgyógyszerész jelölhető,
illetve delegálható, aki
a) szerepel a gyógyszerészek működési nyilvántartásában, b) az adott szakterületen legalább 10 éve kiemelkedő
szakmai tevékenységet folytat,
c) a 3. § (1) bekezdése szerint nem összeférhetetlen.
(5) A gyógyszerész szakmai kollégiumba az a gyógyszerész is jelölhető, illetve delegálható, aki a (4) bekezdés
a) pont szerinti feltételeknek nem felel meg, de legalább
10 éve — ebből legalább 3 éve Magyarországon — elméleti
és tudományos tevékenységet folytat, valamint tudományos minősítéssel rendelkezik, továbbá megfelel a (4) bekezdés c) pontjában foglaltaknak.
(6) Ugyanaz a személy egyszerre csak egy kollégiumba
jelölhető. A jelöltnek, illetve a közvetlenül delegált tagnak
írásban nyilatkoznia kell arról a MOTESZ részére, hogy
a) a (4)—(5) bekezdés szerinti feltételeknek megfelel,
b) nem esik a 3. § (1) bekezdésének hatálya alá, illetve
a megválasztása esetén a 3. § (3) bekezdése szerint jár el,
c) a kollégiumi tagsági jelölést, illetve a delegálást elfo
gadja. (7) A kollégiumi tagsági választást a MOTESZ, az
MGYT közreműködésével bonyolítja le. Megválasztott
kollégiumi tagnak azok a jelöltek tekinthetők, akik sorrendben a legtöbb szavazatot kapták. Szavazategyenlőség
esetén az azonos számú szavazatot kapott jelöltek között a
szavazást egyszer meg kell ismételni.
(8) Amennyiben a 2. § (1) bekezdése szerinti időtartam
alatt a választott kollégiumi tagság megszűnik, a (7) bekezdés szerinti választás során a megválasztott kollégiumi tag
után a legtöbb szavazatot kapott jelölt válik kollégiumi
taggá a megszűnt tagsági viszonyból hátralévő időtartamra.
Delegált tagság megszűnése esetén a (3) bekezdés szerinti
szerv új tagot delegál a kollégiumba a megszűnt tagsági
viszonyból hátralévő időtartamra.
(9) Amennyiben a (3) és a (7) bekezdésben meghatározott eljárás alapján a kollégium tagjainak száma nem érné
el a 2. számú melléklet szerinti létszámot, úgy a miniszter
az MGYK és az MGYT javaslatának figyelembevételével
az adott szakterületen kimagasló eredményt elért személyeket kér fel kollégiumi tagságra.
(10) A gyógyszerész szakmai kollégium tekintetében a
6. § (12) bekezdésében foglaltakat értelemszerűen alkalmazni kell.
12. § (1) A gyógyszerész szakmai kollégium az ügyrendjében
meghatározott gyakorisággal vagy szükség szerint tartja
üléseit; az ülésekre az érintetteket a napirend közlésével
kell meghívni.
(2) A kollégiumi ülésekre tanácskozási joggal meg kell
hívni a minisztérium, az MGYK, az MGYT, valamint az
OGYI kijelölt képviselőjét, az országos tisztifőgyógyszerészt, és az ülés tárgya szerint érintett tudományos társaság,
egyesület elnökét, valamint szükség esetén más érintett
személyeket is.
(3) A gyógyszerész szakmai kollégium mellett a 2. számú
mellékletben meghatározott kötelezően létrehozandó
szakcsoport működik. A szakcsoport tekintetében az orvosi szakmai kollégiumi szakcsoportokra vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni.
A NEM ORVOSI SZAKMAI KOLLÉGIUM Szakdolgozói kollégium 13. §
(1) A nem orvosi szakmai kollégiumok közül az ápolási
és a védőnői szakmai kollégium (a továbbiakban: szakdolgozói kollégium) feladatai és eljárása tekintetében a
4—5. § szerinti szabályokat kell alkalmazni, kivéve a 4. §
(2) bekezdése g)—h) pontjában és (3) bekezdése b) pontjában foglaltakat.
(2) A szakdolgozói kollégium felkérésre véleményt nyilvánít az egészségügyi képzés, szakképzés és továbbképzés
szakmai követelményeiről és rendszeréről, figyelemmel a
Magyar Egészségügyi Szakdolgozói Kamaráról szóló 2003.
évi LXXXIII. törvény 2. § (2) bekezdésének k) pontjában
foglaltakra, továbbá a szakmai vizsgáztatás általános szabályairól, eljárási rendjéről és követelményeiről.
(3) A szakdolgozói kollégium javaslatot tesz a szakmai
vezetői pályázati kiírások szakmai követelményeire, és véleményezi a pályázó szakmai feltételeknek való megfelelését az ápolási igazgató és az önálló ápolási intézet szakmai
vezetője vonatkozásában.
(4) A szakdolgozói kollégium feladatának ellátása érdekében együttműködik a szakterületén működő szakfelügyelőkkel.
14. § (1) A szakdolgozói kollégiumi tagsági választást a
MOTESZ, a MESZK-kel egyeztetett módon bonyolítja le.
(2) Az szakdolgozói kollégium tagjait — a (4) bekezdésben foglalt kivétellel —
a) a MESZK,
b) ápolói és védőnői szakmai szervezetek, valamint
c) a felsőfokú egészségügyi képzést folytató oktatási
intézmények által jelölt személyek mint Választó Szerv választják
maguk közül.
(3) Az (1) bekezdés szerinti Választó Szervbe kollégiumonként
a) a MESZK megyei területi szervezetei 1-1 főt,
b) a MESZK fővárosi szervezete 3 főt,
c) az ápolói és védőnői szakmai szervezetek 10 főt,
d) a felsőfokú egészségügyi képzést folytató oktatási
intézmények 5-5 főt
jelölnek. (4) A miniszter a területi ellátási kötelezettséggel rendelkező megyei egészségügyi szolgáltatók ápolási igazgatói
közül kollégiumonként 3 főt delegál a szakdolgozói kollégiumba.
(5) Szakdolgozói kollégiumi tagnak az a szakdolgozó
jelölhető, illetve delegálható, aki
a) szerepel az egészségügyi szakdolgozók működési
nyilvántartásában, b) az adott szakterületen legalább tíz éve kiemelkedő
szakmai tevékenységet folytat,
c) a 3. § (1) bekezdése szerint nem összeférhetetlen.
(6) A jelöltnek, illetve a közvetlenül delegált tagnak
írásban nyilatkoznia kell arról a MOTESZ részére, hogy
a) az (5) bekezdés szerinti feltételeknek megfelel, b) nem esik a 3. § (1) bekezdésének hatálya alá, illetve
a megválasztása esetén a 3. § (3) bekezdése szerint jár el,
c) a kollégiumi tagsági jelölést, illetve a delegálást elfogadja.
(7) Megválasztott kollégiumi tagnak azok a jelöltek tekinthetők, akik sorrendben a legtöbb szavazatot kapták.
Szavazategyenlőség esetén az azonos számú szavazatot kapott jelöltek között a szavazást egyszer meg kell ismételni.
(8) Amennyiben a 2. § (1) bekezdése szerinti időtartam
alatt a választott kollégiumi tagság megszűnik, az (1) bekezdés szerinti választás során a megválasztott kollégiumi
tag után a legtöbb szavazatot kapott jelölt válik kollégiumi
taggá a megszűnt tagsági viszonyból hátralévő időtartamra.
(9) Amennyiben az (7)—(8) bekezdésben meghatározott eljárás alapján a szakdolgozói kollégium tagjainak
száma nem érné el a 3. számú melléklet szerinti létszámot,
úgy a miniszter — a MESZK és a szakmai szervezetek
javaslatának figyelembevételével — az adott szakterületen
kimagasló eredményt elért személyeket kér fel kollégiumi
tagságra.
(10) A szakdolgozói szakmai kollégium tekintetében a
6. § (12) bekezdése szerinti rendelkezéseket értelemszerűen alkalmazni kell.
15. § (1) A szakdolgozói szakmai kollégium mellett a 3. számú mellékletben meghatározott kötelezően létrehozandó
szakcsoport működik.
(2) A szakcsoportokra vonatkozóan a 7. §-ban foglaltakat értelemszerűen alkalmazni kell, azzal, hogy a szakcsoport tagjait és elnökét az adott szakterületen működő szakmai szervezetek javaslatára kéri fel a miniszter.
16. § (1) A szakdolgozói szakmai kollégium az ügyrendjében
meghatározott gyakorisággal vagy szükség szerint tartja
üléseit; az ülésekre az érintetteket a napirend közlésével
kell meghívni.
(2) Az ülésekre tanácskozási joggal meg kell hívni a
minisztérium, a MESZK kijelölt képviselőjét és az ülés
tárgya szerint érintett szakmai szervezet, egyesület elnökét,
valamint szükség esetén más érintett személyeket is.
Klinikai szakpszichológusi szakmai kollégium 17. § (1) A klinikai szakpszichológusi szakmai kollégium feladata és eljárása tekintetében a 4—5. § szerinti szabályokat
kell alkalmazni, kivéve a 4. § (2) bekezdésének
g)—h) pontjában, valamint (3) bekezdésének b) pontjában foglaltakat.
(2) A klinikai szakpszichológusi szakmai kollégium feladatának ellátása érdekében szorosan együttműködik a
pszichiátriai szakmai kollégiummal.
18. § (1) A klinikai szakpszichológusi szakmai kollégium tagjait — a (4) bekezdésben foglaltak kivételével —
a) a szakterület szakmai, tudományos társaságai,
b) a klinikai szakpszichológusi képzést folytató okta
tási intézmények által jelölt személyek mint Választó Szerv választják maguk közül.
A választást a MOTESZ, a szakmai szervezetekkel
egyeztetett módon bonyolítja le.
(2) A Választó Szervbe az (1) bekezdés a) pontja szerinti szervezetek 10 főt, az (1) bekezdés b) pontja szerinti
oktatási intézmények 5-5 főt jelölnek.
(3) A kollégium tagja olyan személy lehet — a (4) bekezdésben foglaltak kivételével —, aki szerepel a klinikai szakpszichológusok működési nyilvántartásában és az adott
szakterületen legalább 10 éve kiemelkedő szakmai tevékenységet folytat.
(4) A kollégium egy tagja — a 17. § (2) bekezdésében
foglalt rendelkezés megvalósítása érdekében — a Pszichiátriai Szakmai Kollégium tagja.
(5) A tagok összeférhetetlenségére és a választásra vonatkozó szabályok tekintetében az orvosi szakmai kollégiumra vonatkozó szabályokat értelemszerűen alkalmazni
kell.
Egészségügyi Informatikai Szakmai Kollégium 19. § (1) Az egészségügyi informatikai szakmai kollégium feladata
a) az ágazat közép- és hosszú távú informatikai, telematikai koncepciójának megvitatása, a stratégiai és taktikai
elemek kidolgozása,
b) az ágazati informatikai fejlesztések véleményezése,
az egyes szakterületek fejlesztési törekvéseinek informatikai szakmai, műszaki, szabványosítási és megvalósítási lépéseinek összehangolása,
c) az ágazati informatikai és dokumentációs tevékenység szabványosítási és oktatási feladatainak elvi, módszertani koordinálása,
d) az ágazati informatikai és dokumentációs tárgyú
módszertani levelek, szakmai iránymutatások véleményezése,
e) az egészségügyi informatika területén működő hazai
és nemzetközi tudományos társaságokkal és egyesületekkel történő együttműködés.
(2) Az egészségügyi informatikai szakmai kollégium informatikai és telekommunikációs kérdésekben — a miniszter, az országos tisztifőorvos és az OEP főigazgatójának kérésére — véleményt adhat.
(3) Az egészségügyi informatikai szakmai kollégium tagjait a miniszter kéri fel, az ágazati informatikai feladatot
ellátó szervezetek javaslatai alapján. A kollégiumnak tagja
a Magyar Egészségügyi Informatikai Társaság elnöke és
titkára, továbbá a Neumann János Számítógép-tudományi
Társaság orvosi-biológiai szekciójának elnöke és titkára,
valamint az MTA Orvosi Tudományok Osztálya Egészségügyi Informatikai munkabizottságának elnöke.
(4) Nem lehet az egészségügyi informatikai szakmai
kollégium tagja az a személy, aki egészségügyi informatikai
szoftvergyártással, kereskedelemmel és egészségügyi informatikai szolgáltatással foglalkozó gazdasági társaság vagy
közhasznú társaság tulajdonosa, vezető tisztségviselője,
valamint azzal munkaviszonyban, illetve munkavégzésre
irányuló egyéb jogviszonyban áll. Az összeférhetetlenségre
vonatkozó jelen rendelet szerinti szabályokat a tagra értelemszerűen alkalmazni kell.
20. § (1) A kollégiumok szakmai tevékenységének összehangolásáról a KET gondoskodik. A KET-et az Egészségügyi
Tudományos Tanács (a továbbiakban: ETT) koordinálja.
(2) A KET tagja minden szakmai kollégium elnöke.
(3) A KET vezetője és képviselője az Elnök. Az Elnököt
a KET választja saját tagjai közül.
(4) A KET kidolgozza és elfogadja ügyrendjét, továbbá
éves munkatervét. Az ügyrendet a miniszter az ETT elnöksége javaslatait figyelembe véve hagyja jóvá.
(5) A KET ülése határozatképes, amennyiben azon a
tagoknak több mint fele jelen van. A KET döntéseit az
ülésen jelen lévő tagok több mint felének egyetértése esetén hozza meg. Az ügyrend elfogadásához a jelen lévő
tagok kétharmadának egyetértése szükséges.
(6) A KET az ügyrendnek, illetve munkatervnek megfelelően, de legalább kéthavonta ülésezik. Az Elnök szükség szerint ügyrenden kívüli ülést hívhat össze, illetve a
kollégiumi elnökök 1/3-ának a javaslatára köteles azt
összehívni. Az ülésekre tanácskozási joggal meg kell hívni
a miniszter, az ETT, az MTA, valamint az országos tisztifőorvos által kijelölt személyt, a MOTESZ képviselőjét, az
orvostudományi képzést folytató egyetemek 1-1 képviselőjét, a MOK, az MGYK, továbbá a MESZK országos
elnökségének egy tagját, illetve — az Elnök döntése alap
ján — az ülés tárgya szerint érintett szervezetek képviselőit. A KET tagjait a meghívott szervezet felhatalmazhatja
a képviseletre.
(7) A KET üléseiről — az ülést követő 8 napon belül —
jegyzőkönyv, illetve emlékeztető készül. Az emlékeztető
egy példányát meg kell küldeni a miniszternek, az ETT
elnökségének és a szakmai kollégiumoknak.
(8) A KET saját hatáskörében, a szakmai kollégiumoktól kapott felhatalmazás alapján
a) összehangolja a kollégiumok javaslatait, állásfoglalásait, szakmai ajánlásait, módszertani leveleit, és ha szükségesnek tartja
aa) javaslatot tesz a kollégiumnak a javaslatok, állásfoglalások felülvizsgálatára, azoknak az egységes szakmai
elvekkel való összehangolására,
ab) kollégiumok között egyeztetést kezdeményez;
b) az egységes szakmai elvek érvényesítése érdekében
javaslatokat készít elő, és terjeszt a miniszter elé,
c) megszervezi a szakmák közötti egyeztetést, és szük
ség esetén közreműködik az egységes szakmai álláspont
kialakításában.
(9) A KET a 4. § (3) bekezdésének b) pontja, a 9. §
(3) bekezdése b) pontjának és a 13. § (3) bekezdése tekintetében, az adott kollégiumi véleménytől eltérő kinevezési
döntés esetén írásbeli indokolást kérhet, amelyet számára
15 napon belül meg kell küldeni.
(10) A KET működési költségeit a minisztérium biztosítja.
21. § (1) Ez a rendelet 2004. április 1-jén lép hatályba.
(2) E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg hatályát
veszti, a) az orvosi szakmai kollégiumokról szóló 52/1999.
(XI. 12.) EüM rendelet, valamint az azt módosító 84/2003.
(XII. 28.) ESZCSM rendelet,
b) a gyógyszerész szakmai kollégiumokról szóló
62/1999. (XII. 7.) EüM rendelet, valamint az azt módosító
85/2003. (XII. 28.) ESZCSM rendelet, és
c) a szakmai kollégiumokról szóló 6/1989. (III. 22.)
SZEM rendelet.
(3) Az ügyrendet és az első munkatervet
a) a szakmai kollégium e rendelet hatálybalépését kö
vető 90,
b) a KET e rendelet hatálybalépését követő 120
napon belül készíti el. (4) Az e rendelet alapján első alkalommal megválasztott
szakmai kollégiumok tagjainak és a kollégiumok elnökeinek megbízatása 2008. április 30. napjáig tart.
Dr. Kökény Mihály s. k.,
egészségügyi, szociális és családügyi miniszter


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
503/2017. (XII. 29.) Korm. rendelete az első sikeres nyelvvizsga és az első emelt szintű idegen nyelvből tett érettségi vizsga díjához nyújtott támogatásról.
A Kormány az  Alaptörvény 15.  cikk (3)  bekezdésében meghatározott eredeti jogalkotói hatáskörében, az  Alaptörvény 15.  cikk
(1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. Értelmező rendelkezések 1. § E rendelet alkalmazásában
1. első sikeres komplex nyelvvizsga: a  támogatott nyelvek közül e  rendelet hatálybalépését követően elsőként
sikeresen megszerzett
a) államilag elismert általános nyelvi vagy szaknyelvi komplex B2 típusú (középfokú) vagy komplex
C1 típusú (felsőfokú) nyelvvizsga,
b) írásbeli és szóbeli részvizsga, ha azok az  idegennyelv-tudást igazoló államilag elismert
nyelvvizsgáztatásról és a külföldön kiállított, idegennyelv-tudást igazoló nyelvvizsga-bizonyítványok
Magyarországon történő honosításáról szóló 137/2008. (V. 16.) Korm. rendelet (a továbbiakban: R.)
2. § (5) bekezdésében és 1. számú mellékletében foglaltak alapján egyesíthetők,
c) az  a)  alpontban meghatározott nyelvvizsgával az  érettségi vizsga vizsgaszabályzatának kiadásáról
szóló 100/1997. (VI. 13.) Korm. rendelet 45. § (4) bekezdése alapján egyenértékű emelt szintű idegen
nyelvi érettségi vizsga, továbbá
d) az  a)  alpontban meghatározott nyelvvizsgának megfelelő, az  R. 13.  §-ában foglaltak szerint
honosított nyelvvizsga;
2. támogatott nyelv: az  érintett személy állampolgársága szerinti ország hivatalos nyelvétől eltérő,
a  felsőoktatási felvételi eljárásról szóló 423/2012. (XII. 29.) Korm. rendelet 2. melléklet 1. pontjában, 2. pont
l) alpontjában és 4. pontjában meghatározott idegen nyelvek valamelyike, valamint a nemzeti felsőoktatásról
szóló 2011.  évi CCIV.  törvény (a  továbbiakban: Nftv.) 39.  § (1)  bekezdés a)–h)  pontjában meghatározott
személy tekintetében a magyar nyelv.
2. A támogatásra való jogosultság 2. § (1) Az  első sikeres komplex nyelvvizsga díjának megfizetéséhez nyújtott támogatást (a  továbbiakban: támogatás)
az a magyar állampolgár vagy az Nftv. 39. § (1) bekezdés a)–h) pontjában meghatározott személy veheti igénybe, aki
a) az első sikeres komplex nyelvvizsgáról, illetve az 1. § 1. pont b) alpontja szerinti esetben a második sikeres
részvizsgáról kiállított nyelvvizsga-bizonyítványon megadott vizsganapon,
b) az 1. § 1. pont c) alpontja szerinti esetben az egyenértékűséget igazoló érettségi bizonyítvány, tanúsítvány
kiállításának napján,
c) az 1. § 1. pont d) alpontja szerinti esetben honosítási határozat kiállításának napján
a 35. életévét még nem töltötte be.
(2) Az 1. § 1. pont c) alpontja szerinti esetben az emelt szintű idegen nyelvi érettségi vizsgára tekintettel a támogatásra
való jogosultság akkor állapítható meg, ha a  vizsga a  nemzeti köznevelésről szóló törvény végrehajtásáról szóló
229/2012. (VIII. 28.) Korm. rendelet 34.  § (1)  bekezdés e)  pontja szerint térítési díj ellenében igénybe vehető
szolgáltatásnak minősül.
3. § (1) A  támogatás mértéke – a  (2) és (3)  bekezdésben foglalt kivétellel – az  első sikeres komplex nyelvvizsga
nyelvvizsgaközpontnak vagy az  Oktatási Hivatalnak ténylegesen megfizetett díja, de legfeljebb a  megfizetéskor
– az 1. § 1. pont b) alpontja szerinti esetben a második sikeres részvizsga díjának megfizetésekor – érvényes kötelező
legkisebb munkabér (minimálbér) 25%-ának megfelelő összeg.
(2) Az  1.  § 1.  pont b)  alpontja szerinti esetben, ha a  két sikeres részvizsga-bizonyítvány kiállítása között több mint
1  év telt el, a  támogatás mértéke a  második sikeres részvizsga nyelvvizsgaközpontnak ténylegesen megfizetett
díja, de  legfeljebb a  második sikeres részvizsga díjának megfizetésekor érvényes kötelező legkisebb munkabér
(minimálbér) 25%-ának megfelelő összeg.
(3) Az 1. § 1. pont d) alpontja szerinti esetben a támogatás mértéke a honosítási eljárás Oktatási Hivatalnak ténylegesen
megfizetett díja, de legfeljebb a  megfizetéskor érvényes kötelező legkisebb munkabér (minimálbér) 25%-ának
megfelelő összeg.
3. A támogatás iránti eljárás 4. § (1) A  támogatás iránti eljárás írásbeli kérelemre indul. A  kérelmet a  Magyar Államkincstár Nyugdíjfolyósító
Igazgatóságnál (a továbbiakban: NYUFIG) az első sikeres komplex nyelvvizsga – az 1. § 1. pont b) alpontja szerinti
esetben a  második sikeres részvizsga – letételét igazoló nyelvvizsga-bizonyítvány vagy érettségi bizonyítvány,
tanúsítvány kiállításának napjától, illetve az 1. § 1. pont d) alpontja szerinti esetben a honosítási határozat közlésétől
számított 1 éven belül formanyomtatványon vagy elektronikus űrlapon kell benyújtani.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott határidő jogvesztő.
 (3) A támogatás iránti közigazgatási hatósági ügyekben a NYUFIG országos illetékességgel jár el.
 (4) A  Magyar Államkincstár (a  továbbiakban: Kincstár) a  gyermek- és ifjúságpolitikáért felelős miniszter által
– az elektronikus űrlap tekintetében a közigazgatás-fejlesztésért felelős miniszterrel egyetértésben – rendszeresített
formanyomtatványt és elektronikus űrlapot a honlapján közzéteszi.
(5) A formanyomtatvány és az elektronikus űrlap tartalmazza a kérelmező
a) természetes személyazonosító adatait,
b) lakóhelyét, tartózkodási helyét és elérhetőségét,
c) állampolgárságát,
d) első sikeres komplex nyelvvizsgája, illetve a  részvizsgák anyakönyvi számát, a  bizonyítvány számát,
az érettségi bizonyítvány, tanúsítvány sorszámát vagy a honosítási határozat számát,
e) belföldi pénzforgalmi szolgáltatónál vezetett fizetési számlájának számlaszámát,
f ) törvényes képviselőjének az a), b) és e) pontban meghatározott adatait, ha a kérelmező nevében a támogatás
iránti kérelmet a törvényes képviseletét ellátó személy nyújtja be.
 (6) A  kérelmezőnek hitelt érdemlően igazolnia kell a  támogatással érintett első sikeres komplex nyelvvizsga díjának
megfizetését és annak összegét.
 (7) A támogatás iránti eljárás költségmentes.
5. § (1) A támogatás iránti eljárás határideje 30 nap.
 (2) A támogatás iránti eljárásban a jogosultsági feltételek tekintetében a kérelmező nyilatkozatával a hiányzó bizonyíték
nem pótolható.
 (3) Az  Oktatási Hivatal a  NYUFIG megkeresése esetén a  kérelmező vonatkozásában – valamennyi e  rendelet
hatálybalépését követően kiállított nyelvvizsga-bizonyítványra, továbbá a  kérelemben megjelölt, e  rendelet
hatálybalépését megelőzően kiállított részvizsga-bizonyítványra kiterjedően – 8 napon belül közli a  nyelvvizsgák
nyelvvizsga-anyakönyveinek nyilvántartásában szereplő következő adatokat:
a) a vizsgázó személyazonosító adatai,
b) a vizsgaközpont és vizsgahely megnevezése,
c) a vizsga neve, szintje, típusa,
d) a vizsga helye és napja,
e) a vizsga eredménye,
f ) a vizsga anyakönyvi száma,
g) a bizonyítvány kiállításának napja és
h) a bizonyítvány száma.
(4) Az  Oktatási Hivatal a  NYUFIG megkeresése esetén a  kérelmező vonatkozásában – valamennyi e  rendelet
hatálybalépését követően kiállított nyelvvizsga egyenértékűségi záradékkal ellátott emelt szintű, idegen nyelvi
érettségi vizsgára kiterjedően – 8 napon belül közli a kiadott érettségi bizonyítványokról, tanúsítványokról vezetett
nyilvántartásban szereplő következő adatokat:
a) a vizsgázó személyazonosító adatai,
b) a bizonyítvány, tanúsítvány száma,
c) a bizonyítványt, tanúsítványt kiállító intézmény neve,
d) a bizonyítvány, tanúsítvány kiállításának napja,
e) a vizsgatárgy neve, szintje,
f ) a vizsga eredménye és
g) a nyelvvizsga egyenértékűségi záradék.
(5) Az  Oktatási Hivatal a  NYUFIG megkeresése esetén a  kérelmező vonatkozásában – valamennyi e  rendelet
hatálybalépését követően kiállított honosítási határozatra kiterjedően – 8 napon belül közli a következő adatokat:
a) a vizsgázó személyazonosító adatai,
b) a vizsga neve, szintje, típusa,
c) a honosítási határozat kiállításának napja és
d) a honosítási határozat sorszáma.
(6) A  (3)–(5)  bekezdés szerinti adatok átadásának rendjét az  Oktatási Hivatal és a  Kincstár együttműködési
megállapodásban határozza meg.
6. § (1) A  támogatást a  NYUFIG a  megállapító határozat kiadását követő tizenhárom napon belül folyósítja a  kérelemben
megjelölt belföldi pénzforgalmi szolgáltatónál vezetett fizetési számlára utalással.
(2) A  támogatások fedezetéül szolgáló előirányzat kezelőszerve a  Kincstár. A  támogatások fedezetét és a  kezelésével
összefüggő működési költségeket a  gyermek- és ifjúságpolitikáért felelős miniszter felügyelete alá tartozó
költségvetési fejezetből kell biztosítani.
7. § (1) Ha a támogatás alapjául szolgáló
a) nyelvvizsga-bizonyítványt a  kiállító nyelvvizsgaközpont vagy az  Oktatási Hivatal végleges határozatával
visszavonta,
b) érettségi vizsga eredményét az oktatásért felelős miniszter végleges határozatával megsemmisítette, illetve
a kiállított bizonyítványt, tanúsítványt végleges határozatával érvénytelenné nyilvánította, vagy
c) honosítási határozatot az Oktatási Hivatal végleges határozatával visszavonta,
a támogatás jogalap nélkülinek minősül, és azt vissza kell fizetni, ha erre a NYUFIG az ügyfelet írásban kötelezte.
(2) A  nyelvvizsgaközpont, az  Oktatási Hivatal és az  oktatásért felelős miniszter az  (1)  bekezdés szerinti végleges
határozatát megküldi a NYUFIG részére.
4. Záró rendelkezések 8. § Ez a rendelet 2018. január 1-jén lép hatályba.
9. § (1) E  rendelet alapján támogatás csak akkor vehető igénybe, ha a  támogatás alapjául szolgáló első sikeres komplex
nyelvvizsgát igazoló nyelvvizsga-bizonyítványon megadott vizsganapra, érettségi bizonyítvány, tanúsítvány
kiállítására vagy a honosítási határozat meghozatalára e rendelet hatálybalépését követően került sor.
(2) Az 1. § 1. pont b) alpontja szerinti esetben, ha csak a második sikeres részvizsgát igazoló nyelvvizsga-bizonyítványon
megadott vizsganapra került sor e rendelet hatálybalépését követően, a támogatás csak a második részvizsga díja
után jár a 3. § (2) bekezdése szerint meghatározott összegben.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1336/B/2010. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság a bírósági végrehajtásról szóló
1994. évi LIII. törvény 44. § (1)–(2) bekezdései alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
I. Az indítványozó a bírósági végrehajtásról szóló 1994.
évi LIII. törvény (a továbbiakban: Vht.) 44. § (1)–(2) bekezdései alkotmányellenességének megállapítását és
visszaható hatályú megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól utólagos normakontroll keretében. A Vht. támadott rendelkezése szerint a végrehajtó szükség esetén az
adós lezárt lakását, a tartózkodási helyéül szolgáló vagy
egyéb helyiségét, a hozzájuk vezető bejáratot, továbbá az
adós bútorát vagy más ingóságát felnyithatja. Amennyiben
ez csak a zár vagy lakat eltávolításával lehetséges, a végrehajtó az új zár, lakat kulcsát az ingatlan fekvése szerinti
rendőrkapitányságon helyezi el, ahol azt az adós vagy a
vele együtt lakó nagykorú családtagja átveheti. Az indítványozó szerint e rendelkezés azért sérti a tulajdonhoz való
jogot [Alkotmány 13. § (1) bekezdés], mert ha a végrehajtó
a „társasház lépcsőházának ajtaját zár eltávolításával felnyitja, majd zárat cserél”, akkor később az ehhez a zárhoz
tartozó kulcsokat csak az adós vagy a vele együtt lakó
nagykorú családtag veheti át a rendőrkapitányságon.
Amennyiben a „vétlen tulajdonosok és családtagjaik nem
tudnak bejutni a lépcsőházba és ezen keresztül a saját lakásukba”, az a tulajdonhoz való jog sérelmét eredményezi.
II. 1. Az Alkotmánynak az indítvánnyal érintett rendelkezése:
„13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.”
2. A Vht.-nak az indítvánnyal támadott rendelkezése:
„44. § (1) A végrehajtó szükség esetén az adós lezárt la
kását, a tartózkodási helyéül szolgáló vagy egyéb helyiségét, a hozzájuk vezető bejáratot, továbbá az adós bútorát
vagy más ingóságát felnyithatja. Ha ilyenkor az adós vagy
nagykorú családtagja nincs jelen, tanút kell alkalmazni.
A végrehajtó bármely más eljárási cselekmény lefolytatásánál is alkalmazhat tanút.
(2) Ha az ingatlan vagy a helyiség felnyitása csak a zár
vagy lakat eltávolításával lehetséges, a végrehajtó az új
zár, lakat kulcsát az ingatlan fekvése szerinti rendőrkapitányságon helyezi el, ahol azt az adós vagy a vele együtt lakó nagykorú családtagja átveheti.”
Az Alkotmánybíróság beszerezte a Magyar Bírósági
Végrehajtói Kamara véleményét.
III. Az indítvány nem megalapozott. Az Alkotmánybíróság a 64/1993. (XII. 22.) AB határozatában (a továbbiakban: Abh.) az Alkotmány 13. §-ával kapcsolatban a következőket állapította meg: az alkotmányos
tulajdonvédelem köre és módja nem szükségképpen követi a
polgári jogi fogalmakat, és nem azonosítható az absztrakt
polgári jogi tulajdon védelmével. Az alapjogként védett tulajdonhoz való jog tartalmát a mindenkori közjogi és (alkotmányos) magánjogi korlátokkal együtt kell érteni. Az alkotmányos tulajdonvédelem terjedelme mindig konkrét; függ a
tulajdon alanyától, tárgyától és funkciójától, illetve a korlátozás módjától is. A másik oldalról nézve: ugyanezen szempontoktól függően az adott fajta közhatalmi beavatkozás alkotmányos lehetősége a tulajdonjogba más és más. A tulajdonjog részjogosítványai – amelyek még a polgári jog szerint sem mindig a tulajdonost, s egyes esetekben törvénynél
fogva nem őt illetik – nem azonosíthatók a tulajdonhoz való
jog alkotmányi védelmet élvező lényeges tartalmával; azaz
sem a birtoklás, a használat, a rendelkezés részjogosítványaival, sem pedig negatív és abszolút jogként való meghatározásával (ABH 1993, 373, 379–381.).
Ezt erősítette meg az Alkotmánybíróság a 800/B/1993.
AB határozatában, melyben kimondta: a tulajdonjog magánjogi korlátja nem esik szükségképpen egybe az alapjogi korlátozással, másrészt a szükséges és arányos korlátozásnak, illetve a tulajdonjog lényeges tartalmának nincs
polgári jogi megfelelője (ABH 1996, 420, 421.)
Az indítványozó által az indítványában bemutatott esetben ez azt jelenti, hogy önmagában a társasház lépcsőházi
zárjának végrehajtó általi felnyitása és esetlegesen új zár
felszerelése mint a tulajdon részjogosítványainak – a birtoklás és a használat – polgári jogi értelemben vett korlátozása nem eredményezi a tulajdonhoz való jog alkotmányjogi értelemben használt – és az Abh.-ban bemutatott – fogalmának sérelmét. Az indítványozó érvelése tehát amiatt
nem helytálló, mert a tulajdon részjogosítványainak
polgári jogi értelmezését a tulajdonhoz való jog alkotmányos értelmezésével azonosítja.
Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság az indítványt elutasította. Budapest, 2011. március 1.
Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
1055/D/2007. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság alkotmányjogi panasz, valamint jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő h a t á r o z a t o t : 1. Az Alkotmánybíróság a bírósági végrehajtásról szóló 1994. LIII. törvény 35. § (1) bekezdésének, a bírósági végrehajtói díjszabásról szóló 14/1994. (IX. 8.) IM rendelet 21. § (1) bekezdésének, illetve a bírósági végrehajtási ügyvitelről és pénzkezelésről szóló 1/2002. (I. 17.) IM rendelet 33. § b) pontjának az Alkotmány 8. § (1) bekezdésébe, továbbá a bírósági végrehajtói díjszabásról szóló
14/1994. (IX. 8.) IM rendelet 21. § (1) bekezdésének az
Alkotmány 13. § (1) bekezdésébe ütközésének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt elutasítja.
2. Az Alkotmánybíróság a bírósági végrehajtásról szóló
1994. évi LIII. törvény 35. § (1) bekezdésének, a bírósági
végrehajtói díjszabásról szóló 14/1994. (IX. 8.) IM rendelet 21. § (1) bekezdésének, illetve a bírósági végrehajtási
ügyvitelről és pénzkezelésről szóló 1/2002. (I. 17.) IM rendelet 33. § b) pontjának az Alkotmány 2. § (1) bekezdésébe ütközésének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
3. Az Alkotmánybíróság a bírósági végrehajtásról szóló
1994. évi LIII. törvénnyel, valamint a bírósági végrehajtói
díjszabásról szóló 14/1994. (IX. 8.) IM rendelettel összefüggésben az alkotmányos követelmény kimondására irányuló indítványt visszautasítja.
4. Az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt és az
indítványt egyebekben visszautasítja.
I. Az indítványozó elsődlegesen alkotmányjogi panasszal
élt a Berettyóújfalui Városi Bíróság 090211.Vh.
623/2006/10. számú, valamint a Hajdú-Bihar Megyei Bíróság 1.Pkf. 20.644/2007/2. számú végzései ellen, másodlagosan a végzésekben alkalmazott és az alábbiakban részletesen megjelölt jogszabályi rendelkezések tekintetében
– azok megsemmisítését és a konkrét ügyekben való alkalmazhatóságuk visszamenőleges kizárását kérve – utólagos
normakontroll iránti kérelmet is előterjesztett.
Az indítványozó szerint a bírósági végrehajtásról szóló
1994. évi LIII. törvény (a továbbiakban: Vht.) 35. § (1) bekezdése, valamint a bírósági végrehajtói díjszabásról szóló
14/1994. (IX. 8.) IM rendelet (a továbbiakban: Dsz.) 21. §
(1) bekezdése, illetve a bírósági végrehajtási ügyvitelről és
pénzkezelésről szóló 1/2002. (I. 17.) IM rendelet (a továbbiakban: R.) 33. § b) pontja ellentétben állnak egymással,
és ezért nem felelnek meg a „demokratikus jogállamiság
feltételeinek” [Alkotmány 2. § (1) bekezdés]. Emellett az
indítványozó úgy véli, hogy e rendelkezések – mivel a
végrehajtó az adós általi teljesítésről nem készít jegyzőkönyvet – az Alkotmány tulajdonhoz való jogot [Alkotmány 13. § (1) bekezdés] biztosító rendelkezését is sértik.
Az indítványozó előadta azt is, hogy véleménye szerint
a Dsz. 21. § (1) bekezdése az Alkotmány 8. § (1) bekezdésével is ellentétes, mivel a végrehajtó díjazása nem lehet a
végrehajtást kérő és az adós közötti elszámolás része.
Ezen túl azt kifogásolta, hogy az R. „ügyviteli és pénzkezelési témakörben szabályozza a végrehajtónak azt a jogát, hogy az adós teljesítését megállapítsa”, mely a jogal
kotásról szóló 1987. évi XI. törvény (a továbbiakban: Jat.)
2. § c) pontjába, a 3. § g) pontjába és a 4. § a) pontjába ütközik. Ezzel kapcsolatban azonban az indítványozó nem
jelölte meg az Alkotmány sérülni vélt rendelkezését.
A Dsz. 21. § (2)–(4) bekezdései, és a 22. §-a tekintetében
szintén nem hivatkozott egyetlen alkotmányos rendelkezés sérelmére sem.
Végül az indítványozó a Vht. és a Dsz. tekintetében alkotmányos követelmény kimondását is kérte.
II. 1. Az Alkotmánynak az indítvánnyal érintett rendelkezései:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”
„8. § (1) A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.”
„13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.”
2. A Vht.-nek az indítvánnyal támadott rendelkezése:
„35. § (1) A végrehajtó a helyszíni eljárásáról, továbbá a
jogszabályban meghatározott más végrehajtási cselekményekről jegyzőkönyvet készít. A helyszíni eljárásról a
jegyzőkönyvet a helyszínen kell elkészíteni. A végrehajtó
akadályoztatása esetén a jegyzőkönyv máshol is elkészíthető, ilyenkor a jegyzőkönyvben fel kell tüntetni az elkészítés helyét és azt, hogy a végrehajtó milyen okból nem
tudta a helyszínen elkészíteni a jegyzőkönyvet.”
3. A Dsz.-nek az indítvánnyal támadott rendelkezései:
„21. § (1) A végrehajtó a végrehajtási ügy érdemi vagy
ügyviteli befejezésekor, meghatározott cselekmény végrehajtása esetén a cselekmény elvégzését vagy elvégeztetését követően az általa felszámított munkadíjról, költségtérítésről, behajtási jutalékról és az őt esetleg megillető
egyéb összegről díjjegyzéket állít ki, amelyet a feleknek,
végrehajtási kérelem elkészítése esetén a kérelmezőnek
kézbesít. A díjjegyzéknek tartalmaznia kell azt a tájékoztatást, hogy a díjfelszámítás ellen végrehajtási kifogást lehet előterjeszteni.
(2) Ha a díjfelszámítás helyességét az adós vagy a végrehajtást kérő, illetőleg a végrehajtási eljárásban közreműködő jogi képviselő vagy más érdekelt vitatja, végrehajtási
kifogást terjeszthet elő a végrehajtó székhelye szerint illetékes helyi bírósághoz.
(3) Ha a meghatározott cselekmény foganatosítását követően a végrehajtási költséget az adós a végrehajtónak
nem fizette meg, a végrehajtási eljárás ezt követően a díjjegyzékben foglalt költségre, mint pénzkövetelésre folytatódik.
(4) Ha a végrehajtás során befolyt összegből a végrehajtó az eljárás befejezését megelőzően számol el végrehajtási költséget, köteles erről részdíjjegyzéket készíteni a díj
jegyzék készítésére vonatkozó szabályok megfelelő alkalmazásával. Ha a befolyt összeg letiltásból származik, részdíjjegyzéket legfeljebb az összesen 10 000 Ft-ot elérő végrehajtási költségről kell készíteni.
22. § (1) Ha a díjjegyzékben foglalt díjfelszámítás ellen
végrehajtási kifogást terjesztettek elő, a végrehajtó a díjjegyzéket a végrehajtási ügy irataival együtt bemutatja a
székhelye szerint illetékes helyi bíróságnak. A bíróság a
kifogást elbírálva a díjjegyzéket végzéssel módosítja, ha a
költségfelszámításban számítási hiba, elírás található,
vagy azt a díjszabás rendelkezéseitől eltérően készítették.
(2) A bíróság a végzést a feleknek, a végrehajtónak és a
végrehajtási kifogást előterjesztőnek kézbesíti, egyúttal
felhívja a végrehajtót a szükséges intézkedés megtételére.
(3) A felek és a végrehajtó az (1) bekezdésben említett
végzés ellen korlátozás nélkül fellebbezhetnek. A végrehajtási kifogást előterjesztő jogi képviselő és más érdekelt
a végzésnek az őt érintő része ellen fellebbezhet.”
4. Az R.-nek az indítvánnyal támadott rendelkezése:
„33. § Befejezett a végrehajtási ügy (érdemi befejezés),
ha (…)
b) az adós a végrehajtható okiratban foglaltaknak eleget
tett, és ezt a végrehajtó megállapította, (…)”. III.
Az indítvány részben érdemi elbírálásra alkalmatlan,
részben nem megalapozott.
1. Az Alkotmánybíróság mindenekelőtt megállapította,
hogy az indítvány egyrészt alkotmányjogi panaszt, másrészt utólagos normakontroll iránti kérelmet tartalmaz.
1.1. Az Alkotmánybíróság megvizsgálta, hogy az alkotmányjogi panasz megfelel-e az Alkotmánybíróságról szóló
1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 48. § (1)
és (2) bekezdéseiben meghatározott követelményeknek.
Az Abtv. 48. § (1) bekezdése kimondja: Az Alkotmányban biztosított jogainak megsértése miatt alkotmányjogi panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz az, akinek a jogsérelme az alkotmányellenes jogszabály alkalmazása folytán
következett be, és egyéb jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette, illetőleg más jogorvoslati lehetőség nincs számára
biztosítva. Az Abtv. 48. § (2) bekezdése szerint alkotmányjogi panaszt a jogerős határozat kézbesítésétől számított hatvan napon belül lehet írásban benyújtani. Az indítványozó a
Hajdú-Bihar Megyei Bíróság 1.Pkf.20.644/2007/2. jogerős
végzését 2007. június hó 27. napján vette kézhez, és indítványát 2007. augusztus hó 27. napján, azaz hatvanegyedik napon adta postára. Mivel az alkotmányjogi panasz előterjesztésére nyitva álló hatvan napos határidő utolsó napja 2007.
augusztus 26-a vasárnapra (munkaszüneti napra) esett, a
postára adás pedig az ezt követő első munkanapon megtörtént, a panasz az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata
alapján [22/2007. (IV. 5.) AB határozat ABH 2007, 928,
930.] határidőben benyújtottnak tekintendő. Ezért az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt az alábbiak szerint
bírálta el.
1.2. Az Alkotmánybíróság alkotmányjogi panasz keretében kizárólag azokat a jogszabályokat vizsgálhatja, amelyeknek a jogerős határozatban történő alkalmazása során
az indítványozó vélt jogsérelme bekövetkezett. Ezért az
alkotmányjogi panasz tárgya kizárólag a Hajdú-Bihar Megyei Bíróság jogerős végzésében alkalmazott jogszabályi
rendelkezések – azaz a Vht. 35. § (1) bekezdése, a Dsz.
21. § (1) bekezdése, illetve az R. 33. § b) pontja – lehetnek.
Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság a Berettyóújfalui Városi Bíróság 090211.Vh.623/2006/10. számú végzése ellen benyújtott alkotmányjogi panaszt – mivel e határozat nem jogerős –, valamint a Hajdú-Bihar Megyei Bíróság 1.Pkf.20.644/2007/2. számú végzésében nem alkalmazott jogszabályi rendelkezések – a Dsz. 21. § (2)–(4) bekezdései és a 22. §-a, valamint az R. egésze – vonatkozásában az
alkotmányjogi panaszt az Alkotmánybíróság ideiglenes
ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított és egységes szerkezetbe foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü határozat (a továbbiakban: Ügyrend, ABK 2009. január, 3.)
29. § e) pontja alapján visszautasította.
1.3. Az indítványozó szerint a Vht. 35. § (1) bekezdése,
valamint a Dsz. 21. § (1) bekezdése, illetve az R. 33. §
b) pontja ellentétben állnak egymással és ezért az Alkotmány 2. § (1) bekezdésébe ütköznek.
1.3.1. Az Alkotmánybíróság a Dsz. 21. § (1) bekezdését a
164/D/2007. AB határozatban (ABK 2009. január, 68, 70.)
már vizsgálta. Korábbi alkotmányossági vizsgálatára tekintettel az Alkotmánybíróságnak elsősorban azt kellett eldöntenie, hogy az indítvány nem minősül-e „ítélt dolognak”. Az
Ügyrend 31. § c) pontja szerint ugyanis, ha az indítvány az
Alkotmánybíróság által érdemben már elbírált jogszabállyal
azonos jogszabály (jogszabályi rendelkezés) felülvizsgálatára irányul, és az indítványozó az Alkotmánynak ugyanarra a
§-ára, illetőleg alkotmányos elvére (értékére) – ezen belül
azonos alkotmányos összefüggésre – hivatkozva kéri az alkotmánysértést megállapítani, az Alkotmánybíróság az eljárást megszünteti, mivel az „ítélt dolognak” minősül. Az indítványozó jelen ügyben más alkotmányos összefüggésre hivatkozással kérte a rendelkezés vizsgálatát, ezért az nem minősül ítélt dolognak, így az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt megvizsgálta.
1.3.2. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az alkotmányjogi panasz tartalmi követelményei jelen ügyben nem
teljesülnek. Az indítványozó ugyanis nem hivatkozott az Alkotmányban foglalt valamely alapjogának megsértésére, az
alkotmányjogi panaszban kizárólag a jogbiztonság absztrakt
követelményének sérelmét jelölte meg. Az 1140/D/2006.
AB végzésében az Alkotmánybíróság rámutatott arra, hogy
„[a] jogállamiság részét képező jogbiztonság követelménye
önmagában azonban nem minősül az állampolgár Alkotmányban biztosított jogának. Ugyanígy nem tekinthetők az
Alkotmányban biztosított jognak az általuk felhívott, az
egyes jogforrások kiadását rendező hatásköri szabályok, il-
letve a jogforrási hierarchiát szabályozó alkotmányos rendelkezések sem. Ezek alapján konkrét alapjogsérelem nem
állapítható meg.” (ABK 2008. január, 127, 128.).
Erre tekintettel az Alkotmánybíróság az Ügyrend 29. §
e) pontjában foglaltak szerint az alkotmányjogi panaszt az
Alkotmány 2. § (1) bekezdése vonatkozásában visszautasította.
1.4. A Vht. 35. § (1) bekezdése, a Dsz. 21. § (1) bekezdése, illetve az R. 33. § b) pontja az indítványozó szerint ellentétes az Alkotmány 13. § (1) bekezdésével, a Dsz. 21. §
(1) bekezdése pedig az Alkotmány 8. § (1) bekezdésével. Az
Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a végrehajtó által készített jegyzőkönyvre, a díjjegyzékre és a végrehajtás érdemi
befejezésére vonatkozó szabályok, valamint az Alkotmánynak a tulajdon alkotmányos védelmét és az alapvető jogok
védelmét biztosító rendelkezései között – az indítványozó
által megjelölt indokok alapján – alkotmányos összefüggés
nem állapítható meg. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint az érdemi alkotmányossági összefüggés hiánya
az indítvány elutasítását eredményezi [698/B/1990. AB határozat, ABH 1991, 716–717.; 108/B/1992. AB határozat,
ABH 1994, 523–524.; 19/2004. (V. 26.) AB határozat, ABH
2004, 321, 343.]. Ezért az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt ebben a részében elutasította.
2. Ezt követően az Alkotmánybíróság az indítványozónak
az utólagos normakontrollra irányuló kérelmét vizsgálta
meg. Az Alkotmánybíróság hangsúlyozza, hogy az Alkotmány 8. § (1) bekezdésének és a 13. § (1) bekezdésének a sérelmét állító, az alkotmányjogi panasz keretében fentebb
már elbírált jogszabályi rendelkezések utólagos normakontroll keretében történő ismételt vizsgálatát mellőzte.
2.1. Az indítványozó szerint a Vht. 35. § (1) bekezdése,
valamint a Dsz. 21. § (1) bekezdése, illetve az R. 33. §
b) pontja ellentétben állnak egymással, és így az Alkotmány
2. § (1) bekezdésébe is ütköznek. A 26/1992. (IV. 30.) AB
határozat megállapította, hogy „a világos, érthető és megfelelően értelmezhető normatartalom a normaszöveggel szemben alkotmányos követelmény. A jogbiztonság – amely az
Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság
fontos eleme – megköveteli, hogy a jogszabály szövege értelmes és világos, a jogalkalmazás során felismerhető normatartalmat hordozzon” (ABH 1992, 135, 142.). Az Alkotmánybíróság megítélése szerint a világos, érthető és megfelelően értelmezhető normatartalom alkotmányos követelményének az indítványozó által támadott jogszabályok megfelelnek. A támadott rendelkezések megfelelően értelmezhetők, eleget tesznek a normavilágossággal szemben támasztott fenti alkotmányossági követelményeknek, ezért nem
megalapozott az indítványozó azon hivatkozása, hogy a támadott jogszabályi rendelkezések az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállamiság elvéből levezetett jogbiztonság követelményét sértik. Emiatt az Alkotmánybíróság
az indítványt ebben a tekintetben elutasította.
2.2. Az R. egészével összefüggésben az indítványozó azt
kifogásolta, hogy az a Jat. egyes rendelkezéseibe ütközik,
valamint a Dsz. 21. § (2)–(4) bekezdéseit, és a 22. §-át is alkotmányellenesnek vélte, e tekintetben azonban nem hivatkozott egyetlen alkotmányos rendelkezés sérelmére sem. Az
Abtv. 22. § (2) bekezdése szerint az Alkotmánybíróság határozott kérelem alapján jár el, mely kérelemben három feltételnek kell együttesen fennállnia: egyrészt a kérelemnek tartalmaznia kell a sérelmezett jogszabályi rendelkezést, továbbá az Alkotmány érintett szakaszát, valamint azt az indokot,
amely alapján az indítványozó az alkotmánysértést fennállónak véli. Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata
szerint a kérelem alapjául szolgáló ok, valamint az Alkotmány megjelölt rendelkezése hiányában az indítvány – a tartalmi követelményeknek meg nem felelő volta miatt – érdemben nem bírálható el, ezért azt az Alkotmánybíróság
visszautasítja [18/1993. (III. 19.) AB határozat, ABH 1993,
161, 171.]. Tekintettel arra, hogy az Abtv. 22. § (2) bekezdésében rögzített feltételeknek az Alkotmánybírósághoz benyújtott indítvány fenti része nem felelt meg, az Alkotmánybíróság azt mint érdemi vizsgálatra alkalmatlant – az Ügyrend 29. § d) pontja alapján – visszautasította.
3. Az indítványozó kezdeményezte továbbá, hogy az
Alkotmánybíróság állapítson meg alkotmányos követelményt a Vht. valamint a Dsz. alkalmazásával összefüggésben. Az Abtv. nem biztosít indítványozási jogot alkotmányos követelmény megfogalmazására. Az Alkotmánybíróság az Ügyrend 29. § c) pontja szerint visszautasítja az indítványt, ha megállapítható, hogy az eljárás indítványozására az indítványozónak nincs jogosultsága. [292/B/2001.
AB végzés, ABH 2001, 1591–1592.] Ezért az Alkotmánybíróság az alkotmányos követelmény megállapítására előterjesztett indítványt visszautasította.
4. Mivel az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt, valamint a jogszabály alkotmányellenességének
megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt
részben elutasította részben pedig visszautasította, ezért a
megsemmisíteni kért rendelkezések konkrét esetben történő alkalmazhatóságának kizárására irányuló indítvány
vizsgálatát mellőzte (727/D/2000. AB határozat, ABH
2005, 931, 935–936.).
Budapest, 2009. szeptember 28. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
21/2019. (III. 1.) ME határozata a Magyarország Kormánya és a Török Köztársaság Kormánya közötti kétoldalú oktatási együttműködési egyezmény és a Magyarország Kormánya és a Török Köztársaság Kormánya közötti kétoldalú kulturális együttműködési egyezmény szövegének végleges megállapítására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (2) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
az emberi erőforrások minisztere, a külgazdasági és külügyminiszter és az igazságügyi miniszter előterjesztése alapján
 1. felhatalmazom az  emberi erőforrások miniszterét vagy az  általa kijelölt személyt a  Magyarország Kormánya és
a  Török Köztársaság Kormánya közötti kétoldalú oktatási együttműködési egyezmény, továbbá a  Magyarország
Kormánya és a  Török Köztársaság Kormánya közötti kétoldalú kulturális együttműködési egyezmény
(a  továbbiakban: Egyezmények) bemutatott szövegének – a  jóváhagyás fenntartásával történő – végleges
megállapítására;
2. felhívom a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy az  Egyezmények szövegének végleges megállapításához
szükséges meghatalmazási okiratokat adja ki;
3. felhívom az emberi erőforrások miniszterét, hogy az Egyezmények kihirdetéséről szóló kormányrendelet tervezetét
az Egyezmények végleges szövegének megállapítását követően haladéktalanul terjessze a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök