text:
2/2017. (VI. 15.) BVOP utasítása a roma származású fiatalok büntetés-végrehajtási szakemberré válásának elősegítése érdekében a büntetés-végrehajtási szervezet által biztosított támogatási rendszer létrehozásáról, valamint a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága ezzel kapcsolatos feladatairól.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontja alapján – figyelemmel a Magyar nemzeti társadalmi
felzárkóztatási stratégia II. végrehajtásának a 2015–2017. évekre szóló kormányzati intézkedési tervéről szóló 1672/2015. (IX. 22.)
Korm. határozat előírásaira – kiadom a következő utasítást:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. Jelen utasítás célja – középiskola (gimnázium, szakgimnázium, szakközépiskola) nappali tagozatának első, második
vagy harmadik évfolyamán, illetve a felsőoktatási intézmények nappali és levelező tagozatán tanuló roma származású
fiatalok tanulmányai eredményes befejezésének elősegítése, illetve a  büntetés-végrehajtás személyi állománya
utánpótlási bázisának szélesítése érdekében – a  roma származású fiatalok részére a  büntetés-végrehajtási pálya
választásának ösztönzésére szolgáló támogatási rendszer létrehozása.
2. Az utasítás hatálya a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokságára (a továbbiakban: BvOP) terjed ki.
II. FEJEZET
KÖZÖS RENDELKEZÉSEK Pályázati feltételek 3. Az utasítás alapján biztosított támogatásokat pályázat útján lehet elnyerni.
4. Középiskola (gimnázium, szakgimnázium, szakközépiskola) nappali tagozatának első, második vagy harmadik
évfolyamán, illetve a  felsőoktatási intézmények nappali és levelező tagozatán tanuló roma származású fiatalok
esetében egyaránt szükséges, hogy a pályázó a pályázat benyújtásakor eleget tegyen az alábbi feltételeknek:
a) magyar állampolgárság;
b) állandó belföldi lakóhely;
c) büntetlen előélet;
d) felsőfokú oktatási intézmény hallgatója a pályázat benyújtásának időpontjában a 30. életévét nem töltötte be;
e) a hivatásos szolgálati vagy közalkalmazotti jogviszony, illetve az  azt megelőző tanulmányi kötelezettségek
teljesítésének vállalása;
f ) kifogástalan életvitel és jó hírnév a  pályázó vonatkozásában, a  pályázó hozzátartozóinak és a  vele egy
háztartásban élőknek az életvitele pedig a szolgálat törvényes és befolyástól mentes ellátását nem veszélyezteti;
g) valamennyi pályázó esetében egészségi alkalmasság, valamint a  támogatás időtartama alatti alkalmasság
megállapításához szükséges vizsgálatok írásban történő vállalása;
h) írásbeli hozzájárulás a  személyes adatoknak az  utasításban foglaltak szerinti kezeléséhez, valamint ahhoz,
hogy e követelményeknek való megfelelés megállapítása érdekében a pályázó lakó- és családi körülményeit,
továbbá a korábbi büntetéseire vonatkozó adatokat előzetesen és a támogatási szerződés hatályának tartama
alatt a BvOP bármikor megvizsgálhatja.
5. A 4. pont a)–c) alpontjában foglalt feltételek teljesítésének igazolására szolgáló dokumentumokat (személyazonosító
igazolvány, lakcímet igazoló hatósági igazolvány másolata, érvényes hatósági erkölcsi bizonyítvány), a  pályázó
egészségi alkalmasságával kapcsolatos háziorvosi véleményt, a  büntetés-végrehajtás által végzendő, 4.  pont
g)  alpontjában meghatározott alkalmassági vizsgálatokhoz való írásbeli hozzájárulást, a  4.  pont h)  alpontjában
meghatározott írásbeli hozzájárulást, valamint a tanulói/hallgatói jogviszony és a 10., illetve 16. pontban meghatározott
tanulmányi átlageredmények igazolására szolgáló dokumentumokat (a tanulói/hallgatói jogviszony fennállásáról,
az  oktatási intézmény által kiállított igazolás, bizonyítvány vagy hallgatói leckekönyv másolata) a  pályázat
mellékleteként kell bekérni.
6. A  pályázók egészségügyi alkalmasságának vizsgálatát a  BvOP alapellátó orvosa az  egyes rendvédelmi szervek
hivatásos állományú tagjai egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasságáról, közalkalmazottai és köztisztviselői
munkaköri egészségi alkalmasságáról, szolgálat-, illetve keresőképtelenség megállapításáról, valamint az egészségügyi
alapellátásról szóló 57/2009. (X. 30.) IRM–ÖM–PTNM együttes rendelet alapján a  közalkalmazottak munkaköri
alkalmassági vizsgálatára irányadó jogszabályi rendelkezések szerint végzi. A  4.  pont f )  alpontja szerint vállalt
alkalmassági vizsgálatokat a  pályázat elbírálása során kötelező elvégezni. A  támogatás időtartama alatt évente
legfeljebb egy alkalommal, amennyiben a  pályázóval kapcsolatos körülmények ezt indokolttá teszik, további
alkalmassági vizsgálatok is végezhetők.
7. A pályázati felhívást az utasítás 1. és 2. melléklete tartalmazza.
Támogatási szerződés 8. A pályázatot nyert tanulóval minden év szeptember 15-ig támogatási szerződést kell kötni, amely tartalmazza a felek
jogait és kötelezettségeit, a  törvényben előírt feltételek fennállása esetén a  szülő (törvényes képviselő) írásbeli
hozzájárulását, a  nyújtott támogatás mértékét és módját, valamint a  felek által szükségesnek tartott egyéb
körülményeket. A támogatási szerződés mintáját az utasítás 3. és 4. melléklete tartalmazza.
9. A  BvOP köteles a  támogatási szerződésben vállalt tanulói kötelezettségek teljesítésének folyamatos nyomon
kísérésére, szerződésszegés esetén pedig a  támogatási szerződésben foglalt jogosultságainak haladéktalan
érvényesítésére.
III. FEJEZET
KÖZÉPISKOLA NAPPALI TAGOZATÁNAK ELSŐ, MÁSODIK VAGY HARMADIK ÉVFOLYAMÁN TANULÓ
ROMA SZÁRMAZÁSÚ FIATALOKRA IRÁNYADÓ RENDELKEZÉSEK
A támogatás feltételei, formája és mértéke 10. Pályázatot azok a  roma származású fiatalok nyújthatnak be, akik középiskola (gimnázium, szakgimnázium,
szakközépiskola) nappali tagozatának első, második vagy harmadik évfolyamán tanulnak, évismétlésre semmilyen
tantárgyból nem kötelezettek, igazolatlan hiányzással nem rendelkeznek, a pályázat benyújtásának évében elért, év
végi tanulmányi átlageredményük pedig legalább 3,00, továbbá valamennyi tantárgyból legalább elégséges
eredményt értek el a félévi értékelés (bizonyítvány) során.
11. A pályázatot elnyerők számára a támogatást a BvOP biztosítja saját költségvetése terhére, a középiskolai tanulmányok
hátralévő idejére az alábbiak szerint:
a) a BvOP nevére kiállított számla alapján a diákotthoni vagy kollégiumi szállásköltség és a menza költségeinek
teljes körű térítésével;
b) tanévenként – a  BvOP nevére kiállított számla alapján, személyenként legfeljebb 25 000 forint értékben –
ruházkodási segéllyel;
c) tanszersegéllyel (az oktatási intézmény által kötelezően előírt tankönyvek költségeinek számla alapján történő,
teljes mértékű térítésével, az egyéb taneszközök esetében pedig – ugyancsak a BvOP nevére kiállított számla
alapján – tanévenként és személyenként legfeljebb 4500 forint értékhatárig);
d) az előző félév végi tanulmányi eredmény függvényében a  tanév alatt, havi rendszerességgel folyósított
pénzbeli juttatással:
da) 3,00–3,50 tanulmányi átlag esetén nettó 2000 forint/hónap,
db) 3,51–4,00 tanulmányi átlag esetén nettó 2500 forint/hónap,
dc) 4,01–4,50 tanulmányi átlag esetén nettó 3000 forint/hónap,
dd) 4,51–5,00 tanulmányi átlag esetén nettó 4000 forint/hónap
összegben.
12. Fenti támogatás igénybevételéhez szükséges, hogy a  támogatott adóazonosító jellel és folyószámlaszámmal
rendelkezzen. A támogatás folyósítása kizárólag a tanulmányi időszak alatt történik.
A pályázat kiírása, elbírálása 13. A  pályázat egy tanévben legfeljebb 3 fő részére írható ki minden év május 31-ig. A  pályázat központilag történő
kiírásáról, az  Országos Roma Önkormányzat (a továbbiakban: ORÖ) részére történő megküldéséről, valamint
közzétételéről a BvOP Humán Szolgálatának szolgálatvezetője gondoskodik. A pályázatok benyújtásának határideje
tárgyév július 31., az elbírálás határideje tárgyév augusztus 31.
14. A pályázatokat a büntetés-végrehajtás országos parancsnoka által kijelölt személyekből álló bizottság bírálja el és
készíti elő döntésre. A bizottságban a BvOP Humán Szolgálatának képviselője is részt vesz.
15. A  pályázatok elbírálása során a  jelentkezőkkel egyénileg személyes beszélgetést kell lefolytatni. Ha szükséges, be
lehet szerezni a roma nemzetiségi önkormányzat véleményét is.
16. A támogatás odaítéléséről a bizottság javaslata alapján a büntetés-végrehajtás országos parancsnoka dönt.
IV. FEJEZET
A FELSŐOKTATÁSI INTÉZMÉNYEK NAPPALI ÉS LEVELEZŐ TAGOZATÁN TANULÓ ROMA SZÁRMAZÁSÚ
FIATALOKRA IRÁNYADÓ RENDELKEZÉSEK
A támogatás feltételei, formája, mértéke 17. Pályázatot azok az alap-, mester- vagy egységes, osztatlan képzésben részt vevő roma származású fiatalok nyújthatnak
be, akik a tanulmányaikat felsőoktatási intézmények nappali vagy levelező tagozatán, jogi, igazgatási, társadalom- és
gazdaságtudományi, műszaki, informatikai vagy orvosi képzési területen már megkezdték, az első két félév ajánlott
tantervben meghatározott kreditértékének megfelelő krediteket megszerezték, az utolsó lezárt képzési időszakban
a megállapított ösztöndíj indexe 3,00, igazolatlan hiányzással nem rendelkeznek, a tanulmányi és vizsgaszabályzatban
meghatározott módon bejelentették, hogy tanulmányaikat a következő képzési időszakban folytatják.
18. A  támogatást a  BvOP biztosítja saját költségvetése terhére, az  alap-, mester- vagy egységes, osztatlan képzés
jogszabályban meghatározott képzési idejének végéig (BA, BSc képzés esetében maximum 8, MA, MSc képzés
esetében maximum 5, egységes, osztatlan képzés esetében pedig maximum 12 félév időtartamra), a pályázók közül
a legalkalmasabbnak ítélt pályázónak. A hallgatói jogviszony szünetelésének tartama alatt (pl. passzív félév) támogatás
nem jár.
19. A  pályázatot nyert tanulók részére a  szemeszter ideje alatt, havonta az  előző félév végi tanulmányi eredmény
függvényében a pénzbeli hozzájárulást az alábbiak szerint kell folyósítani:
a) 3,00–3,50 tanulmányi átlag esetén nettó 20 000 forint/hónap,
b) 3,51–4,00 tanulmányi átlag esetén nettó 22 500 forint/hónap,
c) 4,01–4,50 tanulmányi átlag esetén nettó 25 000 forint/hónap,
d) 4,51–5,00 tanulmányi átlag esetén nettó 30 000 forint/hónap
összegben.
20. Fenti támogatás igénybevételéhez szükséges, hogy a  támogatott adóazonosító jellel, illetve folyószámlaszámmal
rendelkezzen. A támogatás folyósítása kizárólag a tanulmányi időszak alatt történik.
A pályázat kiírása, elbírálása 21. A pályázat országosan 1 fő részére írható ki minden év május 31-ig. A pályázat központilag történő kiírásáról, az ORÖ
részére történő megküldéséről, valamint közzétételéről a BvOP Humán Szolgálatának szolgálatvezetője gondoskodik.
A pályázatok benyújtásának határideje tárgyév július 31., elbírálásának határideje tárgyév augusztus 31.
22. A pályázatokat a büntetés-végrehajtás országos parancsnoka által kijelölt személyekből álló bizottság bírálja el és
készíti elő döntésre. A bizottságban a BvOP Humán Szolgálatának képviselője is részt vesz.
23. A  pályázatok elbírálása során a  jelentkezőkkel egyénileg személyes elbeszélgetést kell folytatni. Ha szükséges, be
lehet szerezni a roma nemzetiségi önkormányzat véleményét is.
24. A támogatás odaítéléséről a bizottság javaslata alapján a büntetés-végrehajtás országos parancsnoka dönt.
V. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 25. A  pályázati rendszer országos tapasztalatait – tanévenként október 31-ig – a  BvOP Humán Szolgálatának
szolgálatvezetője értékeli.
26. Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
27. Hatályát veszti a  roma származású fiatalok büntetés-végrehajtási szakemberré válásának elősegítése érdekében
a büntetés-végrehajtási szervezet által biztosított támogatási rendszer létrehozásáról, valamint a Büntetés-végrehajtás
Országos Parancsnokságának ezzel kapcsolatos feladatairól szóló 9/2014. (IX. 15.) BVOP utasítás.
Dr. Tóth Tamás bv. vezérőrnagy s. k.,
 országos parancsnok


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
174/2008. (XII. 31.) FVM rendelete a Tihanyi védett eredetű borról.
A szőlőtermesztésről és a borgazdálkodásról szóló
2004. évi XVIII. törvény 57. § (1) bekezdés t) pontjában
kapott felhatalmazás alapján – a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter feladat- és hatásköréről szóló
162/2006. (VII. 28.) Korm. rendelet 1. § a) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva – a következőket rendelem el:
1. § Kizárólag e rendeletben meghatározott feltételek szerint
készített borok esetén használható a Tihanyi védett eredetű bor elnevezés.
A szőlő származási helye 2. § (1) Tihanyi védett eredetű bort készíteni csak a Balatonfüred-Csopaki borvidéken fekvő Tihany település I. termőhelyi kataszteri osztályba sorolt területeken termett
szőlőből lehet.
(2) Az a hegyközségi tag, aki védett eredetű bort kíván
előállítani, ennek tényét minden év április 30-ig a hegybírónál köteles bejelenteni.
Szőlőfajta használata 3. § Tihanyi védett eredetű bor kizárólag Cabernet franc,
Cabernet sauvignon, Kékfrankos, Kékoportó, Merlot,
Pinot noir, Zweigelt és Syrah szőlőfajtákból készíthető.
Szőlőültetvények 4. § (1) A Tihanyi védett eredetű bor előállításához a szőlőt
alacsony, illetve középmagas művelésmódú ültetvényen
lehet termelni. Új ültetvények telepítése esetén a tőkeszám
a hektáronkénti 4000 tőkénél kevesebb, a tőtávolság pedig
0,8 méternél kisebb nem lehet.
(2) A tőkeszámot a hegybíró évente köteles ellenőrizni
és a hegyközségi nyilvántartásban rögzíteni. Az ültetvények tőkehiánya nem haladhatja meg a telepítéskori tőkeszám 10%-át.
(3) A szőlő termesztéséhez a tőketerhelés a hektáronkénti 3300 tőke feletti tőkeszámú ültetvényen 1,5 kg/tőke,
az ennél kevesebb tőkeszámú ültetvényeken legfeljebb
2,0 kg/tőke lehet. A termés mennyisége hektáronként nem
haladhatja meg a 8 tonnát.
(4) A szőlőfürtnek épnek és egészségesnek kell lennie, a
termés cukortartalmának pedig meg kell felelnie legalább
a következő értékeknek:
A szőlőtermés minősítése 5. § (1) A Balatonfüred-Csopaki borvidék Hegyközségi Tanácsa a Tihanyi védett eredetű bor előállításához felhasznált szőlő szüretének legkorábbi időpontját szőlőfajtánként meghatározza és közli a hegyközségi tagokkal.
(2) A hegybíró a szüret megkezdése előtt a helyszínen
megállapítja a szőlőtermés mennyiségét, a szőlő cukorfokát, ellenőrzi a szüretelt szőlő minőségét, és a megállapított adatokat jegyzőkönyvben rögzít. A jegyzőkönyvnek
tartalmaznia kell a termelő azonosító adatait, a helyszínen
becsült termés mennyiségét, a refraktométerrel mért mustfokot, a termés egészségi állapotának leírását, a minősítő
nevét, valamint a minősítés dátumát.
Borászati technológia 6. § (1) A Tihanyi védett eredetű bor előállítása kizárólag a
Balatonfüred-Csopaki borvidék Hegyközségi Tanácsának
nyilvántartásában is szereplő borászati üzemben történhet.
A rendelet a 2008. december 31-én megjelent Magyar Közlöny 192. számában fellelhető.
(2) A szőlőt a szüret napján fel kell dolgozni, és a feldolgozást más szőlőtől elkülönítetten kell végezni.
(3) A must cukortartalmát növelni csak Kékfrankos,
Zweigelt, Kékoportó fajták esetében lehet.
(4) A szőlő feldolgozása során héjon erjesztést és – a rozét kivéve – legalább hat hónap fahordós érlelést kell alkalmazni.
(5) A Syrah fajta önállóan borkészítésre nem, kizárólag
küvé készítésére használható.
A bor minősítése 7. § (1) A Tihanyi védett eredetű bor kötelező érzékszervi
minősítését a Balatonfüred-Csopaki borvidék Hegyközségi Tanácsa által megalakított és működtetett Borbíráló
Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) végzi.
(2) A hegybíró a bírálatra kerülő borból mintát vesz,
amelyről mintavételi jegyzőkönyvet készít, és az ellenmintát lepecsételve a hegyközségi tagnál hagyja.
(3) A Bizottság az érzékszervi minősítést a bor származási bizonyítvány kiadásának feltételeként végzi el. A Bizottság a sikeres minősítést követően a bormintát hitelesíti
és a Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatal Központjának
megküldi a forgalomba hozatali engedély kiadása céljából.
A mintához csatolni kell a minősítést igazoló jegyzőkönyvet is.
(4) A Bizottság működésének részletes szabályait a
földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter által jóváhagyott működési szabályzat tartalmazza.
Jelölés és forgalomba hozatal 8. § (1) Az e rendelet előírásai szerint készült védett eredetű
bor címkéjén fel kell tüntetni a Tihany megjelölést, továbbá a fajta nevét, vagy a küvé, illetve a rozé jelölést. A címkén feltüntethető továbbá annak az 1. számú melléklet szerinti dűlőnek a neve, amelyből a szőlő származik. A címkén csak egy dűlő neve szerepeltethető.
(2) A címkén fel kell tüntetni továbbá
a) a „Tihanyi Védett Eredetű Bor”, vagy a „Districtus
Hungaricus Controllatus Tihany”, illetve ezek rövidített változatát a „Tihanyi VEB” vagy a „DHC Tihany” megjelölést;
b) a címke alsó harmadában a 2. számú melléklet szerinti grafikát.
(3) A Tihanyi védett eredetű bor csak palackozott formában kerülhet kereskedelmi forgalomba. A palackozás csak
üvegpalack felhasználásával történhet. A palackozási kötele
zettség nem vonatkozik a termelő által saját pincéjében, helyben fogyasztásra értékesített, saját termelésű boraira.
(4) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott jelöléseket
egy látómezőben kell feltüntetni.
Borászati üzem kötelezettségei 9. § A Tihanyi védett eredetű bor palackozását végző borászati üzem
a) külön nyilvántartást vezet a védett eredetű borkészletéről és annak változásáról;
b) jelenti a védett eredetű borral kapcsolatos készletváltozást a hegybírónak;
c) lehetővé teszi és tűri a bortároló helyiségben a védett
eredetű bor készletének és a palackozásra váró lédig tételek ellenőrzését, valamint a mintavételezést;
d) a palackozási szándékáról 48 órával a palackozás
megkezdése előtt értesíti a hegybírót.
Ellenőrzések 10. § (1) A hegybíró a Tihanyi védett eredetű borra kiadott
származási bizonyítvánnyal rendelkező borászati üzemeket rendszeresen ellenőrzi. Ennek során ellenőrzi a pincében lévő védett eredetű bor mennyiségét, tárolását, nyilvántartását.
(2) A hegybíró a borászati üzem palackozási szándékának bejelentését követően köteles a helyszínen meggyőződni a bor forgalomba hozatali engedélyében foglaltak
betartásáról.
(3) A borászati üzem a védett eredetű bor további feldolgozás céljára történő értékesítése esetén, az adásvételi
szerződés megkötését követő 8 napon belül köteles értesíteni a hegybírót a szerződés megkötéséről.
Jogkövetkezmények 11. § (1) Azt a hegyközségi tagot, akiről az ellenőrzés során
kiderül, hogy a Tihanyi védett eredetű bor előállítására vonatkozó szabályokat nem tartotta be, a hegybíró 8 napon
belül – határidő kitűzésével – határozatban felszólítja a
jogellenes magatartás abbahagyására, illetve a jogsértés
kiküszöbölésére.
(2) Amennyiben a hegyközségi tag az (1) bekezdésben
meghatározott felszólításnak határidőben nem tesz eleget,
vagy a jogsértés nem küszöbölhető ki, a jogsértő 3 évig
nem kaphat Tihanyi védett eredetű borra származási bizonyítványt.
Átmeneti és záró rendelkezések 12. § E rendelet a kihirdetését követő 15. napon lép hatályba.
13. § (1) E rendelet hatálybalépését megelőzően telepített ültetvények esetében a védett eredetű borok előállításához a
szőlőt ernyő művelésmódú ültetvényen is lehet termelni.
(2) E rendelet hatálybalépését megelőzően telepített ültetvények esetében a tőkehiány nem haladhatja meg a telepítéskori tőkeszám 20%-át.
Gráf József s. k.,
földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter


text:
272/2017. (IX. 14.) Korm. rendelete az egyes ivóvízminőség-javítási, szennyvíz-elvezetési és -tisztítási, valamint hulladékgazdálkodási beruházásokkal összefüggő közigazgatási hatósági ügyek nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról.
A Kormány a  nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és
egyszerűsítéséről szóló 2006. évi LIII. törvény 12.  § (5)  bekezdés a), e) és f )  pontjában kapott felhatalmazás alapján,
az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § (1) A  Kormány nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánítja az  1.  mellékletben felsorolt
projektekkel (a  továbbiakban: projektek) összefüggő, a  2.  mellékletben meghatározott közigazgatási hatósági
ügyeket.
(2) Az  (1) bekezdés alkalmazásában a projektekkel összefüggőnek kell tekinteni mindazokat a közigazgatási hatósági
ügyeket, amelyek a projektek megvalósításához szükségesek.
2. § Az 1. § (1) bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekben
a) a  döntést az  adott hatósági eljárásra vonatkozó jogszabályokban meghatározott határidőn – de legfeljebb
harminc napon – belül meg kell hozni,
b) a szakhatósági állásfoglalást tíz napon belül ki kell bocsátani,
c) hozott döntés fellebbezésre tekintet nélkül végrehajtható.
3. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
4. § E rendelet rendelkezéseit – a 2. § a) pontja kivételével – az 1. mellékletben meghatározott projektekkel összefüggő,
folyamatban lévő közigazgatási hatósági ügyekben is alkalmazni kell.
5. § Hatályát veszti
a) az  egyes ivóvízminőség-javítási, szennyvíz-elvezetési és -tisztítási beruházásokkal összefüggő közigazgatási
hatósági ügyek kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról és az eljáró hatóságok kijelöléséről szóló 307/2014.
(XII. 5.) Korm. rendelet, valamint
b) a  2003. évi uniós csatlakozási szerződésben rögzített egyes derogációkkal kapcsolatos kötelezettségek
teljesítésére irányuló egyes beruházásokkal összefüggő közigazgatási hatósági ügyek nemzetgazdasági
szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról szóló 28/2016. (II. 25.) Korm. rendelet.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
220/2011. (X. 20.) Korm. rendelete a Nemzeti Földalapról szóló törvény szerinti közös tulajdonosi joggyakorlás alatt álló ingatlanokról.
A Kormány a Nemzeti Földalapról szóló 2010. évi LXXXVII. törvény 32. § (1) bekezdés e) pontjában, a 14. § tekintetében a 32. §
(1) bekezdés b) pontjában kapott felhatalmazás alapján az Alkotmány 35. § (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott
feladatkörében eljárva a következőket rendeli el: 1. § E rendelet hatálya a Nemzeti Földalapról szóló 2010. évi LXXXVII. törvény (a továbbiakban: Nfatv.) 3. §
(3) bekezdésében meghatározott állami tulajdonban álló vagy állami tulajdonba kerülő ingatlanokra (a továbbiakban:
ingatlan) terjed ki. 2. § Az ingatlanok felett a Magyar Államot megillető tulajdonosi jogokat a Nemzeti Földalapkezelő Szervezet
(a továbbiakban: NFA) és a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt. (a továbbiakban: MNV Zrt.) közösen, az Nfatv. és az
állami vagyonról szóló 2007. évi CVI. törvény (a továbbiakban: Vagyontv.), valamint a végrehajtásukra kiadott
jogszabályok szerint gyakorolják (közös tulajdonosi joggyakorlás). 3. § (1) Az ingatlan feletti közös tulajdonosi joggyakorlás érdekében előzetesen minősítési eljárást kell lefolytatni. A minősítési
eljárás célja az ingatlan egésze elsődleges rendeltetésének, valamint a hasznosítással elérhető fő célkitűzések,
és legkedvezőbb előnyök meghatározása. A minősítési eljárást az NFA és az MNV Zrt. közösen, a rendelkezésükre álló
nyilvántartási adatok alapján és helyszíni szemle útján folytatja le.
(2) A minősítési eljárás minősítési lap felvételével történik, amelyet az NFA és az MNV Zrt. minősítési eljárásban résztvevő
képviselői aláírásukkal látnak el. (3) A minősítési lap tartalmazza:
a) az ingatlannak az ingatlan-nyilvántartási és egyéb azonosító adatait,
b) a Magyar Állam tulajdonjogának terjedelmét, a Nemzeti Földalapba és az MNV Zrt. vagyoni körébe tartozó
alrészlet funkcióját és jellemzőit, tényleges állapotát, művelési és használati viszonyait,
c) a kulturális örökség védelméről szóló törvény szerinti központi hatósági nyilvántartás alapján az ingatlanon
fennálló védettség tényét és jellegét, d) az esetleges peres vagy egyéb jogi eljárásokat, a tulajdonosi joggyakorlás vagy a hasznosítás érdekében
szükséges további intézkedések körét, e) az alrészletek aktuális nyilvántartási értékét,
f) ingatlan egésze elsődleges rendeltetését az állami tulajdonban álló alrészletek közül a jellegadó funkció
meghatározásával, g) a hasznosítással elérhető fő célkitűzéseket és a hasznosításhoz fűződő legkedvezőbb előnyöket a Nemzeti
Földalapra és az állami vagyonra vonatkozó jogszabályok szerint, és
h) a minősítés szempontjából egyébként lényeges tényt, körülményt.
(4) A minősítési laphoz a tulajdonosi joggyakorló szervezetek kölcsönösen csatolják az alrészlet hasznosítására
vonatkozó, továbbá a tulajdonosi jogok gyakorlását vagy a hasznosítási célt érintő, rendelkezésükre álló okiratok
másolatát. (5) A Magyar Állam tulajdonába kerülő ingatlan, vagy a már állami tulajdonban álló, de e rendelet hatálya alá tartozó
ingatlanná alakuló vagyonelem esetében a minősítési eljárást az NFA és az MNV Zrt. ingatlan-nyilvántartásba való
bejegyzéséről szóló döntés kézhezvételét követő 60 napon belül kell lefolytatni.
(6) A minősítést időszakonként, de legalább 3 évente az NFA és az MNV Zrt. együttesen felülvizsgálja. Az NFA és az
MNV Zrt. a közös tulajdonosi döntés meghozatala előtt a minősítést – szükség szerint – aktualizálják, különös
tekintettel a várható hasznosítási döntés jellegére. 4. § (1) Az ingatlan egészének, illetve az ingatlanon álló épület tulajdonjogának átruházása (különösen eladás, csere,
az MNV Zrt. érdekkörében felmerülő apportálás, térítésmentes átadás) esetén az NFA és az MNV Zrt. a tulajdonosi
jogokat – az Nfatv 3. § (3) bekezdés a) pontjában foglaltakra figyelemmel – együttesen az e §-ban foglaltak szerint
gyakorolja. (2) Az NFA és az MNV Zrt. a bármelyiküknél felmerülő, illetve náluk kezdeményezett tulajdonjog átruházási javaslatról és
kérelemről egymást kölcsönösen 15 napon belül tájékoztatják. (3) Az NFA és az MNV Zrt. munkaszervezete az ingatlan tulajdonjogának átruházására irányuló javaslatot vagy kérelmet
30 napon belül megvizsgálja, és kialakítja az átruházás teljesíthetőségére és feltételeire irányuló közös álláspontot.
Ha az átruházást mindkét tulajdonosi joggyakorló szervezet indokoltnak és a vonatkozó jogszabályokkal összhangban
okszerűnek és a rendes gazdálkodás követelményével összeegyeztethetőnek tartja, a közös álláspont kialakítását
követő 15 napon belül egyeztetnek az ingatlan érték-meghatározásáról és az átruházás lebonyolításának
eljárásrendjéről. (4) Ha az átruházásra vonatkozó összes feltétel teljesül, – az (5) bekezdésben meghatározott esetek kivételével – az Nfatv.
és a Vagyontv. által meghatározott hatáskörében eljárva az NFA elnöke vagy a Birtokpolitikai Tanács, valamint az
MNV Zrt. döntéshozatalra jogosult szerve 30 napon belül együttesen hozza meg a tulajdonjog átruházásra vonatkozó
döntést. (5) Ha az Nfatv. vagy a Vagyontv. alapján más szerv vagy személy jogosult dönteni az ingatlan átruházásáról, akkor
a (4) bekezdés szerinti 30 napos határidőn belül a döntés kezdeményezésének kell megtörténnie. Ha a végleges
döntés meghozatalára versenyeztetési eljárást követően kerül sor, a 30 napos határidőn belüli döntésen az eljárás
megindításáról szóló döntést kell érteni. (6) Az ingatlan tulajdonjogának átruházása esetén a Magyar Állam nevében eljáró NFA és az MNV Zrt. egyaránt szerződő
fél az általuk előzetesen egyeztetett – egy vagy több okiratba foglalt – szerződéses feltételek mellett. Az NFA és az
MNV Zrt. részéről ügyvédi közreműködés esetén közösen megbízott ellenjegyző jogi képviselő is eljárhat.
5. § (1) Az ingatlannak, vagy az ingatlan alrészletének, illetve a természetben meghatározott részének a tulajdonjog
átruházással együtt nem járó hasznosítása esetén (a továbbiakban: egyéb hasznosítás) – ha vagyongazdálkodási
szempontból együttes tulajdonosi döntés, vagy jogszabályi előírásokra figyelemmel együttes tulajdonosi
hozzájárulás kiadása szükséges –, az NFA és az MNV Zrt. a tulajdonosi jogaikat egymással együttműködve gyakorolják.
(2) Az (1) bekezdésben foglalt esetben az NFA és az MNV Zrt. a bármelyiküknél felmerülő, illetve náluk kezdeményezett
egyéb hasznosítási javaslatról és kérelemről egymást kölcsönösen 15 napon belül tájékoztatják.
(3) Ha az Nfa tv. 3. §-a alapján valamelyik tulajdonosi joggyakorló szervezetnek a szerződő félként való részvétele, illetve
közreműködése szükségtelen, akkor az erre vonatkozó egyoldalú nyilatkozatát az erre irányuló tájékoztatás
kézhezvételét követő 15 napon belül megküldi az érintett tulajdonosi joggyakorló szervezetnek.
(4) Az NFA és az MNV Zrt. munkaszervezete az ingatlan egyéb hasznosítására irányuló javaslatot, vagy kérelmet 30 napon
belül megvizsgálja, és kialakítja az egyéb hasznosítás teljesíthetőségére és feltételeire irányuló közös álláspontot.
Ha az egyéb hasznosítást mindkét tulajdonosi joggyakorló szervezet indokoltnak és a vonatkozó jogszabályokkal
összhangban okszerűnek és a rendes gazdálkodás követelményével összeegyeztethetőnek tartja, a közös álláspont
kialakítását követő 15 napon belül egyeztetnek az ingatlan érték-meghatározásáról és a hasznosítási folyamat
lebonyolításának eljárásrendjéről. (5) Ha az egyéb hasznosításra vonatkozó összes feltétel teljesül, az Nfatv. és a Vagyontv. által meghatározott
hatáskörében eljárva az NFA elnöke vagy a Birtokpolitikai Tanács, valamint az MNV Zrt. döntéshozatalra jogosult
szerve 30 napon belül egymással együttműködve hozza meg az egyéb hasznosításra vonatkozó döntést.
(6) Az ingatlan egyéb hasznosítása esetén a Magyar Állam nevében az NFA és az MNV Zrt. – a (3) bekezdésben
meghatározott esetet kivéve – egyaránt szerződő fél az általuk előzetesen egyeztetett szerződéses feltételekkel.
(7) Az ingatlan hasznosítására vonatkozóan létrejött szerződésekből eredő jogokat és kötelezettségeket az NFA és az
MNV Zrt. feladatkörében a hasznosítási szerződés rendelkezéseinek megfelelően gyakorolja és teljesíti. A hasznosítási
szerződésben résztvevő további fél vagy felek kötelezettségszegése vagy mulasztása esetén felmerülő, vagy
jogszabályból és a szerződésből egyéb okból következő pénzügyi igények vagy a szerződéses jogkövetkezmények
alkalmazása vonatkozásában az NFA és az MNV Zrt. 30 napon belül közös álláspontot alakít ki és megteszi a szükséges
intézkedéseket. Ha jogszabály vagy a szerződés az igény érvényesítésére ennél rövidebb határidőt állapít meg, az NFA
és az MNV Zrt. a közös álláspontot olyan határidőben köteles kialakítani, hogy az állami igény határidőben
érvényesíthető legyen. (8) Az ingatlant érintő tulajdonosi hozzájárulások kibocsátása, a közérdekű használati- és telki szolgalmi jogi
megállapodások megkötése során az NFA és az MNV Zrt. olyan határidőn belül köteles a jognyilatkozatokat megtenni,
hogy a hozzájárulás megadását, a megállapodás megkötését kezdeményező fél ilyen kérelmének elbírálása ne vegyen
hosszabb időt igénybe, mintha az ingatlan nem tartozna a közös tulajdonosi joggyakorlás alá.
6. § (1) A 4–5. §-okban nem szabályozott esetekben az NFA és az MNV Zrt. az egyes alrészletekhez kapcsolódó
joggyakorlásukban egymást nem korlátozhatják, és nem akadályozhatják, az érintett ingatlanok hasznosítása esetén a
vonatkozó jogszabályi kötelezettségek betartása mellett, egymás érdekeit szem előtt tartva, önállóan jogosultak
eljárni. (2) Ha végleges döntést megelőzően megállapításra kerül, hogy a másik tulajdonosi joggyakorló szervezet érintettsége,
érdekeltsége fennáll, úgy azt a folyamatban lévő eljárásról haladéktalanul értesíteni kell. Az értesített tulajdonosi
joggyakorló szervezet 15 napon belül közli érintettsége, érdekeltsége fennállását és az ügyre vonatkozó álláspontját.
7. § (1) Ha az NFA és az MNV Zrt. bármely okból nem képes a tulajdonosi jogok együttes gyakorlása körében szükséges
mértékben egyező tartalmú tulajdonosi döntést hozni, vagy a tulajdonosi joggyakorló szervezetek valamelyike
a másik szervezet kezdeményezésére nem hoz ésszerű időn belül döntést ilyen kérdésben, az NFA az agrárpolitikáért
felelős miniszter, az MNV Zrt. az állami vagyon felügyeletéért felelős miniszter útján a két miniszter egyeztetését
kezdeményezi. Az agrárpolitikáért felelős miniszter, és az állami vagyon felügyeletéért felelős miniszter az egyeztetést
30 napon belül köteles lefolytatni, és megegyezésre jutni az állami tulajdon megóvásához és hasznosításához,
a Magyar Állam vagyonának védelméhez fűződő érdekek szem előtt tartásával.
(2) Az NFA és az MNV Zrt. a miniszterek közötti egyeztetés eredményes lefolytatása érdekében haladéktalanul átadják
a minisztereknek a döntéshez szükséges dokumentumokat a, és ismertetik álláspontjukat.
(3) Az NFA és az MNV Zrt. az ügyben a miniszterek megegyezésének megfelelően kötelesek eljárni.
8. § (1) Az NFA és az MNV Zrt. eltérő tartalmú megállapodásának hiányában, a tulajdonosi közös joggyakorlás alá tartozó
ingatlannal, valamint a tulajdonosi jogok közös gyakorlásával kapcsolatos – el nem különíthető – bevételek és
ráfordítások elszámolása, a pénzügyi jellegű jogosultságok érvényesítése vagy kötelezettségek teljesítése a
tulajdonosi közös joggyakorlás tárgyát képező ingatlan részeinek elszámoláskori értéke arányában, ha az érték
objektív okokból nem határozható meg, terület-arányosan történik, a vonatkozó hasznosítási szerződés
rendelkezéseinek figyelembevételével. (2) Az NFA és az MNV Zrt. az ingatlanokkal kapcsolatos költségvetési elszámolási- és vagyon-nyilvántartási
kötelezettségeket a rájuk bízott vagyonra vonatkozó jogszabályok szerint teljesíti.
9. § (1) Az ingatlant érintő peres eljárások során az NFA vagy az MNV Zrt. biztosítja, hogy a másik tulajdonosi joggyakorló
szervezet – egyező gazdasági- vagy egyéb érdek esetén – pertársaságban vagy perbeli beavatkozóként részt vegyen
a perben. Ilyen perbeli együttműködés esetén az NFA és az MNV Zrt. a Magyar Állam pernyertességéhez fűződő érdek
szem előtt tartásával a peres stratégiát és a percselekményeket egymással egyeztetik. Pergazdaságossági
megfontolásból az NFA és az MNV Zrt. azonos jogi képviselőt is meghatalmazhatnak.
(2) A nemperes (elsődlegesen közjegyzői) eljárások vagy közigazgatási eljárások során a fél, ügyfél jogait az NFA vagy
az MNV Zrt. a másik tulajdonosi joggyakorló szervezet érdekeit tiszteletben tartva, rendeltetésszerűen gyakorolja.
Ilyen módon teljesíti a fél, ügyfél eljárási kötelezettségeit és eljárási nyilatkozatait is.
(3) Bármely jogi eljárásban a tulajdonosi jogok közös gyakorlására jogosult szervezet az eljárásban fennálló közös
érdekeltség esetén a jogorvoslati jogát csak a másik tulajdonosi joggyakorló szervezettel – a jogorvoslatra nyitva álló
határidő figyelembevételével – az előzetes egyeztetés lehetőségét biztosítva gyakorolja.
10. § (1) Az NFA és az MNV Zrt. a jogi és ingatlan-nyilvántartási helyzet rendezése érdekében a tevékenységük ellátása során
folyamatosan, a minősítési eljárások lefolytatása során mindenkor közösen áttekintik az ingatlanokat, és kijelölik
a vonatkozó szabályok szerint, valamint a hasznosíthatóság szempontjából önálló földrészletként kialakítható
alrészleteket, továbbá ennek megfelelően kezdeményezik az adott földrészetek megosztását. A megosztás és a
kapcsolódó ingatlan-nyilvántartási eljárások költségeit közösen viselik erre vonatkozó külön megállapodásuk szerint.
(2) Ha az ingatlanokat érintően az ingatlan-nyilvántartásba történő jog, tény vagy adat bejegyzéséhez, feljegyzéséhez
vagy annak változásához az NFA vagy az MNV Zrt. nyilatkozata, hozzájárulása vagy egyéb intézkedése szükséges,
a tulajdonosi joggyakorló szervezetek egymás érdekeit kölcsönösen tiszteletben tartva, egymással egyeztetve
járnak el. Egymás ilyen megkereséseit 15 napon belül teljesítik.
11. § (1) Az NFA és az MNV Zrt. a tulajdonosi jogok közös gyakorlására vonatkozó döntést, a döntés előkészítésével és a döntés
végrehajtásával kapcsolatos jogcselekményeket tartalmazó dokumentumokat az NFA és az MNV Zrt. külön-külön
tartja nyilván a rá irányadó iratkezelési, megőrzési, valamint levéltári előírások szerint.
(2) Ha jogszabály közzétételi kötelezettséget ír elő, és a közzétételi kötelezettség mindkét tulajdonosi gyakorló
szervezetet terheli, az NFA és az MNV Zrt. a közzétételi kötelezettséget – egymást 8 napon belül tájékoztatva a
közzététel módjáról és tartalmáról, annak fellelhetőségi helyéről – önállóan teljesítik.
(3) Ha a jelen rendeletben szabályozott eljárásban szükségessé váló nyilatkozattételre nyitva álló határidőig a felek a
javaslat, döntés ellen nem emelnek kifogást, nem tesznek észrevételt vagy más nyilatkozatot, úgy azt a nyilatkozatot
kérő fél javaslatával, döntésével való egyetértésnek kell tekinteni.
12. § (1) Az NFA vagy az MNV Zrt. tulajdonosi joggyakorlásának belső vagy külső ellenőrzésére feljogosított személy vagy szerv
adatszolgáltatással kapcsolatos megkeresését a tulajdonosi jogok közös gyakorlására jogosult másik szervezet
teljesíteni köteles. (2) Ha az ellenőrzési jogosultság jogalapját vagy az adatszolgáltatási kötelezettség fennállását a megkeresett tulajdonosi
közös joggyakorló szervezet vitatja, akkor az ellenőrzésre jogosult személy vagy szerv az NFA esetében az
agrárpolitikáért felelős miniszter, az MNV Zrt. esetében az állami vagyon felügyeletéért felelős miniszter jóváhagyását
kérheti az ellenőrzés végrehajtásához. (3) Az ellenőrzésben való közreműködés nem tagadható meg, ha a vizsgálatban vagy ellenőrzésben való részvétel és
adatszolgáltatás kötelezettségét jogszabály írja elő. 13. § (1) Ez a rendelet 2011. november 1-jén lép hatályba.
(2) E rendelet rendelkezéseit az ingatlanokat érintő, folyamatban lévő vagy megismételt közigazgatási, bírósági
ügyekben is alkalmazni kell. (3) E rendelet szerinti minősítési eljárást az e rendelet hatálybalépésekor állami tulajdonban lévő ingatlanok esetében
2012. szeptember 30. napjáig kell lefolytatni. (4) Az NFA és az MNV Zrt. köteles az e rendelet hatályba lépését követő 30 napon belül az e rendelet előírásait a belső
szabályzataiban megfelelően átvezetni. 14. § (1) A Nemzeti Földalapba tartozó földrészletek hasznosításának részletes szabályairól szóló 262/2010. (XI. 17.) Korm.
rendelet (a továbbiakban: Hr.) 5. § (1) bekezdésében az „az NFA-hoz” szövegrész helyébe az „a Nemzeti Földalapkezelő
Szervezethez (a továbbiakban: NFA)” szöveg lép. (2) Hatályát veszti a Hr. 2. §-a
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
498/2017. (XII. 21.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Szabó Nikolettát
a 2018. január 1. napjától 2020. december 31. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2017. december 13. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1086/2018. (III. 13.) Korm. határozata a Város- és Faluvédők Szövetségének (Hungaria Nostra) támogatása érdekében a XI. Miniszterelnökség és a XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma költségvetési fejezetek közötti előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33. § (2) bekezdésében biztosított jogkörében eljárva a Város- és
Faluvédők Szövetsége (Hungaria Nostra) működésének és szakmai programjainak támogatása érdekében 10  051  655  forint
egyszeri átcsoportosítását rendeli el a  Magyarország 2018. évi központi költségvetéséről szóló 2017. évi C. törvény
(a továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 30. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 2. Fejezeti általános
tartalék alcím terhére, a Kvtv. 1. melléklet XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím,
61. Civil és non-profit szervezetek támogatása alcím javára, az 1. melléklet szerint.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Miniszterelnökséget vezető miniszter
emberi erőforrások minisztere
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
13/2016. (XII. 22.) OBH utasítása a Bírósági Határozatok Gyűjteményének közzétételével kapcsolatban a bíróságokra háruló feladatok végrehajtásáról.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés d) pontjában kapott felhatalmazás alapján, a bíróságok szervezetéről
és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény 76. § (1) bekezdés b) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva a bírósági
határozatok anonimizálásáról és közzétételéről a következő utasítást adom ki:
1. A szabályzat hatálya 1. § Az utasítás (a továbbiakban: szabályzat) hatálya a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény
(a továbbiakban: Bszi.) 16.  §-ában felsorolt bíróságokra és az  Országos Bírósági Hivatalra (a továbbiakban: OBH)
terjed ki.
2. Értelmező rendelkezések 2. § E szabályzat alkalmazásakor:
1. adatfelelős:
a) a Bszi. 163. § (1) bekezdésében megjelölt jogegységi határozat, elvi bírósági határozat, elvi bírósági
döntés, a Kúria által az ügy érdemében hozott határozat vonatkozásában a Kúria elnöke,
b) a  Bszi. 163.  § (1)  bekezdésében megjelölt, az  ítélőtábla által az  ügy érdemében hozott határozat
vonatkozásában az ítélőtábla elnöke,
c) a Bszi. 163. § (1) bekezdésében megjelölt, a közigazgatási és munkaügyi bíróság által a közigazgatási
perben az ügy érdemében hozott határozat vonatkozásában a közigazgatási és munkaügyi bíróság
elnöke,
d) a Bszi. 163. § (3) bekezdésében megjelölt határozatok vonatkozásában annak a bíróságnak az elnöke,
amely bíróság határozatát felülbírálták vagy felülvizsgálták;
2. Anonim Határozatok Központi Adattára: az  anonimizált határozatok közzétételét lehetővé tevő központi
adatbázis, melyet az OBH működtet;
3. anonimizálás: a  határozat megszerkesztése, elkészítése a  Bszi. 166. §-ában írt feltételeknek megfelelően,
az  OBH elnöke által előírt fájlformátumban, a  BIIR anonimizálást támogató programja útján, feltöltése és
jóváhagyása az Anonim Határozatok Központi Adattárába;
4. ügy érdemében hozott határozat:
4.1. büntető ügyszakban: az ítélet és az ügydöntő végzés [a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény
(a továbbiakban: Be.) 257. §];
a) az  ítélőtáblák vonatkozásában: a  Be. 370–372.  §-a, 373.  § (1)  bekezdés I.  pontja alapján
a  másodfokon, valamint a  396–398.  § és a  399.  § (1)  bekezdés alapján a  harmadfokon
hozott ítélet és ügydöntő végzés,
b) a Kúria vonatkozásában: a Be. 396–398. §, a 399. § (1) bekezdés alapján hozott ítélet és
ügydöntő végzés, továbbá a felülvizsgálati eljárás során a Be. 426–427. §-a alapján hozott
határozat, valamint a 437. § alapján hozott határozat,
4.2. polgári, gazdasági, munkaügyi és közigazgatási ügyszakban: a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi
III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 212. § (1) és 213. § (2) bekezdése értelmében az érvényesíteni kívánt
igény tekintetében hozott ítélet, részítélet, valamint a  közzététellel érintett nemperes eljárásban
hozott végzés, amely anyagi jogi igényről érdemben határoz;
5. közzététel: a  Bszi. 166. §-ában írtaknak megfelelően szerkesztett határozatok internetes honlapon, digitális
formában, bárki számára, személyazonosítás nélkül, korlátozástól mentesen, díjmentesen történő
hozzáférhetővé tétele;
6. közzétételi határidő: az eljárási jogszabályokban (Be., Pp.) a határozatok írásba foglalására rendelkezésre álló
határidőtől számított harminc nap.
3. A határozatok anonimizálása 3. § (1) A bírósági határozat anonimizálása minden bírósági szinten az adott határozatot hozó bíróság (adatfelelős) feladata.
A  Kúria, az  ítélőtáblák és a  törvényszékek elnökei igazgatási jogkörükben önállóan szabályozzák az  anonimizálás
belső munkafolyamatait.
(2) A határozatok anonimizálását a BIIR program Anonimizáló Modul használatával kell végrehajtani.
4. § (1) Amennyiben a  bíróság határozatát a  Bszi. 163. §-ában írtak szerint a  Bírósági Határozatok Gyűjteményében
(a  továbbiakban: Gyűjtemény) közzé kell tenni – feltéve, hogy annak mellőzését a  fél, illetve a  sértett az  eljárás
folyamán nem kérte –, a Kúria, illetve az  ítélőtábla felülvizsgálati, felülbírálati határozatot hozó tanácsának elnöke
az ügy érdemében hozott határozat meghozatala után azonnal, a bíróságok erre kijelölt e-mail címén keresztül értesíti
az  anonimizálás szükségességéről és arról, ha az  erre jogosult a  korábbi nyilatkozatával ellentétben hozzájárult
a  határozat közzétételéhez, az  ügy érdemében hozott határozattal érintett határozatot hozó bíróság elnökét
a törvényszék elnökéig bezárólag.
(2) Az értesített ítélőtábla, törvényszék elnöke az (1) bekezdésben írt értesítést követően az anonimizálás szükségességéről
haladéktalanul tájékoztatja az érintett határozatot hozott ítélőtáblai vagy törvényszéki tanács elnökét.
A törvényszék elnöke rövid úton értesíti a felülbírálattal vagy felülvizsgálattal érintett határozatot hozó járásbíróság,
kerületi bíróság, valamint a  közigazgatási és munkaügyi bíróság elnökét, aki az  anonimizálás szükségességéről
tájékoztatja az érintett határozatot hozott tanács elnökét.
(3) A törvényszék tanácsának elnöke, illetve a közigazgatási és munkaügyi bíróság bírája a (2) bekezdésben írt értesítést
követően – annak szükségessége esetén, valamint a Bszi. 163. § (3) bekezdésében írt esetben – értesíti az érintett
határozatot hozott más hatóság, egyéb szerv vezetőjét, és felkéri, hogy a  határozatot digitalizált formában öt
munkanapon belül küldjék meg az  elsőfokú határozatot hozó bíróság részére, azzal a  figyelmeztetéssel, hogy
a határidő elmulasztása esetén a bírósági határozat a felülbírált vagy felülvizsgált határozat nélkül kerül közzétételre.
(4) Az  (1)–(3)  bekezdés szerinti értesítés tartalmazza a  felülvizsgált, felülbírált határozattal érintett bíróság, valamint
a  más hatóság, egyéb szerv megnevezését, valamint a  határozat ügyszámát. Az  e-mailben történt értesítés
kinyomtatott példányát, illetve az  egyéb módon történt értesítésről készült hivatalos feljegyzést az  iratok között
(a pótborítékban) el kell helyezni.
5. § Az értesített bíróság tanácsának elnöke az értesítés vételétől számított tíz munkanapon belül intézkedik az érintett
határozat anonimizálásáról. Az  értesített bíróság tanácsának elnöke az  anonimizálás megtörténtéről az  értesítő
bíróságot rövid úton tájékoztatja, amely ezt követően intézkedik saját határozata anonimizálásáról.
6. § (1) Amennyiben az ügy érdemében hozott határozattal együtt más hatósági vagy egyéb szerv által hozott határozatot is
közzé kell tenni, az elsőfokú határozatot hozó bíróság tanácsának elnöke a felülvizsgált, illetve felülbírált más hatósági
vagy egyéb szerv által hozott határozat digitális másolatának beérkezését követően az 5. §-ban írt határidőn belül
intézkedik annak anonimizálásáról, a bírósági határozat anonimizálásával együtt.
(2) Ha a más hatóság vagy egyéb szerv által hozott határozat digitális másolatát határidőben nem küldték meg, az ügy
érdemében hozott határozat anonimizálását annak hiányában kell elvégezni, ennek tényét a közzétett határozatnál
megjegyzésként fel kell tüntetni.
(3) Amennyiben más hatóság vagy egyéb szerv az  általa hozott határozatot a  4. § (3)  bekezdésében történő felkérés
alapján digitalizált, egyben anonimizált formában küldi meg, az elsőfokú határozatot hozó bíróság tanácsának elnöke
a  határozat digitalizált, anonimizált másolatának beérkezését követően az  5. §-ban írt határidőn belül intézkedik
annak feltöltéséről az Anonim Határozatok Központi Adattárába, a bírósági határozat anonimizálásával együtt.
7. § (1) A  Kúria elnöke a  jogegységi határozatok Magyar Közlönyben történt megjelenésétől számított nyolc napon belül
intézkedik a BIIR anonimizálást támogató programja útján azok közzétételéről a Gyűjteményben.
(2) Az elvi bírósági határozatok, kollégiumi vélemények, elvi döntések, kollégiumi állásfoglalások közzétételéről a bíróság
elnöke a BIIR anonimizálást támogató programja útján gondoskodik.
4. A határozatok közzététele 8. § (1) A  közzétett határozat megjelölése tartalmazza a  Bszi. 165.  § (1)  bekezdésében és a  Bírósági Határozatok
Gyűjteményében közzétett határozatok megjelöléséről szóló 29/2007. (V. 31.) IRM rendeletben írt adatokat.
(2) A Bszi. 166. § (3) bekezdésében írt esetben, ha a határozatot a Gyűjteményben már közzétették, és a határozatot hozó
bíróság utólag észleli egyes részek vagy a határozat egésze törlésének szükségességét, a bíróság tanácsának elnöke
a határozat megjelölt részének vagy egészének törléséről öt munkanapon belül intézkedik.
(3) Ha a fél vagy a sértett a Bszi. 166. § (4) bekezdése szerint a határozat törlését vagy mellőzését kérte a Gyűjteményből,
a  kérelmet az  OBH haladéktalanul megküldi a  határozatot hozó bíróság elnökének, aki a  kérelem kézhezvételétől
számított öt munkanapon belül gondoskodik a határozat törléséről, illetve mellőzéséről, és erről a kérelmezőt értesíti.
9. § A  közzétett határozat kijavítása, illetve kiegészítése esetén a  kijavítást, kiegészítést elrendelő bíróság tanácsának
elnöke a  kiegészítő, kijavító határozat jogerőre emelkedését követő öt munkanapon belül intézkedik a  közzétett
határozaton a kijavítás, kiegészítés átvezetéséről.
5. Hatályba léptető és záró rendelkezések 10. § (1) Ez az utasítás 2017. január 1-jén lép hatályba.
 (2) Hatályát veszti az  elektronikus információszabadságról szóló 2005. évi XC. törvény szerint a  Bírósági Határozatok
Gyűjteményének közzétételével kapcsolatban a  bíróságokra háruló feladatok végrehajtásáról szóló 3/2007.
OIT szabályzat.
Dr. Handó Tünde s. k.,
 elnök


text:
25/2016. (XII. 21.) AB határozata mulasztással előidézett alaptörvény-ellenesség megállapításáról és a Kúria Kfv.III.38.175/2014/3. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására irányuló alkotmányjogi panasz elutasításáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése alkotmányjogi panasz tárgyában – dr. Czine Ágnes alkotmánybíró párhuzamos
indokolásával, valamint dr. Balsai István, dr. Dienes-Oehm Egon, dr. Salamon László, dr. Schanda Balázs, dr. Stumpf
István, dr. Szabó Marcel és dr. Szívós Mária alkotmánybírók különvéleményével – meghozta a következő
1. Az  Alkotmánybíróság – hivatalból eljárva – megállapítja: mulasztással előidézett alaptörvény-ellenesség áll fenn
amiatt, hogy az  Országgyűlés az  egyéni vállalkozói tevékenység szünetelése alatt az  önhibán kívül bekövetkezett
munkanélküliség esetére a támogatásra jogosultságot nem szabályozta.
Az Alkotmánybíróság felhívja az Országgyűlést, hogy 2017. június hó 30. napjáig jogalkotói feladatát teljesítse.
2. Az  Alkotmánybíróság a  Kúria Kfv.III.38.175/2014/3. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására
irányuló alkotmányjogi panaszt elutasítja.
3. Az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt egyebekben visszautasítja.
Az Alkotmánybíróság elrendeli e határozatának a Magyar Közlönyben való közzétételét.
I. [1] 1. Az  indítványozó jogi képviselője útján az  Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban:
Abtv.) 27. §-a alapján alkotmányjogi panaszt terjesztett elő, melyben kérte, hogy az Alkotmánybíróság állapítsa meg
a Kúria Kfv.III.38.175/2014/3. számú ítéletének alaptörvény-ellenességét és semmisítse meg azt. Álláspontja szerint
a támadott ítélet az Alaptörvény 28. cikkének megsértésével csorbítja a XIX. cikk (1) bekezdésében deklarált szociális
biztonsághoz való jogot. Hivatkozott továbbá az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdésben foglalt egyéb helyzet szerinti
diszkrimináció tilalmára is.
[2] 2. Az indítványozót egyéni vállalkozói tevékenysége szüneteltetése idején, 2013. február 19-én benyújtott kérelmére
a  Győr-Moson-Sopron Megyei Kormányhivatal Győri Járási Hivatal Járási Munkaügyi Kirendeltsége mint elsőfokú
hatóság határozathozatal mellőzésével álláskeresőként nyilvántartásba vette, külön döntéssel pedig 49 napra
terjedően megállapította álláskeresési járadékra való jogosultságát. A  járadék folyósítási idejének lejárta után
kérelmére Győr Megyei Jogú Város Jegyzője foglalkoztatást helyettesítő támogatást állapított meg számára.
[3] Az elsőfokú hatóság – a 2014. február 19-én kelt Gy-02M/01/002592-5/2014. számú határozatában foglaltak szerint –
a  NAV hivatalos adatszolgáltatási rendszerén keresztül értesült arról, hogy az  indítványozó egyéni vállalkozói
igazolvánnyal rendelkezett az  érintett időtartamban, ezért az  álláskeresőként történő nyilvántartásba vétel
iránti eredeti kérelmet elutasította, megállapítva, hogy az  indítványozó nem minősül álláskeresőnek, mert kereső
tevékenységet folytat. Határozatát a  foglalkoztatás elősegítéséről és a  munkanélküliek ellátásáról szóló 1991.  évi
IV. törvényre (a továbbiakban: Flt.) 54. § (11) bekezdés a) pontjára és 58. § (5) bekezdés d) pontjának 4. alpontjára
alapította.
[4] Az indítványozó 2014. március 5-én fellebbezést nyújtott be a  döntéssel szemben. A  Győr-Moson-Sopron Megyei
Kormányhivatal Munkaügyi Központ mint másodfokú hatóság (a határozat szerint) 2014. február 19-én kelt
GYM/01/511-1/2014. számú határozatában az  elsőfokú határozatot helybenhagyta. Az  indokolásban foglaltak
szerint az indítványozó ugyan szüneteltette egyéni vállalkozói tevékenységét, de meg nem szüntette azt, így az Flt.
58. § (5) bekezdés e) pontja szerint külön törvény szerinti egyéni vállalkozónak, és mint olyan, kereső tevékenységet
folytatónak minősül.
[5] A másodfokú határozattal szemben az  indítványozó 2014. április 28-án keresetet nyújtott be a  bírósághoz arra
hivatkozással, hogy az  egyéni vállalkozói tevékenység szüneteltetése alatt az  egyéni vállalkozókról és az  egyéni
cégről szóló 2009. évi CXV. törvény (a továbbiakban: Evtv.) 18. § (3) bekezdés kifejezetten megtiltja a tevékenység
gyakorlását, így nem folytatott, nem is folytathatott kereső tevékenységet. Az  ügyben eljáró Győri Közigazgatási
és Munkaügyi Bíróság a  2014. július 9-én kelt 6.K.27.164/2014/7. sorszámú ítéletével a  keresetet elutasította,
megállapítva, hogy bár kereső tevékenységet a  releváns időszakban az  indítványozó nem folytatott és biztosítási
jogviszonya is szünetelt, de egyéni vállalkozónak minősült, ugyanis a  nyilvántartásból nem törölték. A  bíróság
hivatkozott arra is, hogy az álláskeresési ellátás célja a munkájukat önhibájukon kívül elveszítő személyek számára
ellátás nyújtása, ezzel a  céllal ugyanakkor ellentétes lenne, ha az  egyéni vállalkozó saját döntésén múlna, hogy
az ellátás érdekében szünetelteti-e vállalkozói tevékenységét.
[6] A döntéssel szemben az  indítványozó a  Kúriához fordult. A  Kúria a  2015. február 11-én kelt Kfv.III.38.175/2014/3.
számú ítéletével az  elsőfokú ítéletet hatályában fenntartotta. Az  ítélet indokolása szerint ugyan az  indítványozó
valóban szüneteltette egyéni vállalkozói tevékenységét, azonban ez  nem jelenti azt, hogy ettől kezdve egyéni
vállalkozói igazolvánnyal nem rendelkező személynek kellett volna tekinteni, egyéni vállalkozói minőségét nem
szüntette meg és a szünetelés tartama alatt is az Evtv. hatálya alá tartozott. Tévedett az  indítványozó, amikor arra
hivatkozott, hogy az  Flt. 58.  § (5)  bekezdésében megjelölt külön törvénynek a  társadalombiztosítás ellátásaira
és a  magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e  szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX.  törvényt
(a  továbbiakban: Tbj.) tekintette, az  ugyanis az  Evtv. volt. Ezt követően a  Győr-Moson-Sopron Megyei
Kormányhivatal Győri Járási Hivatala 2015. április 2-án kelt határozatában az  indítványozót a  jogalap nélkül felvett
82 310 Ft álláskeresési ellátás visszafizetésére kötelezte.
[7] 3. Az  indítványozó álláspontja szerint a  Kúria ítélete alaptörvény-ellenes. Hivatkozása szerint a  vállalkozói
tevékenység önkéntes szüneteltetése nem önhiba, e  kérdést azonban az  eljáró hatóságok és bíróságok nem
vizsgálták, rá sem kérdeztek. Az  Flt. 58.  § (5)  bekezdés d)  pontjának 1–5.  alpontjában az  álláskeresőként történő
nyilvántartásba vétel feltételei között kizáró okként nem szerepelteti a korábbi kereső jogviszony megszűnésének
okát. Ezért az ilyen jogalkalmazás sérti az Alaptörvény XIX. cikk (1) bekezdésében deklarált, a szociális biztonsághoz
való alapjogát, amely magában foglalja az  önhibán kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a  támogatásra
való jogosultságot. Mindemellett egyéb helyzet szerinti különbségtételt is megvalósít, pl. a  munkaviszony vagy
az  egyéni vállalkozói státusz önkéntes megszüntetéséhez képest. Kiemeli továbbá, hogy egyéni vállalkozói
igazolvánnyal soha nem rendelkezett, annak megléte ugyanis az  egyéni vállalkozói tevékenység megkezdésének
és folytatásának nem feltétele, tehát az  a  NAV hivatalos adatszolgáltatási rendszerében – az  ítéletben foglaltakkal
ellentétben – nem is szerepelhetett. Erre többször is hivatkozott, mind a  hatósági, mind a  bírósági eljárásban.
Mindemellett tevékenység szünetelés idején az  igazolvány birtoklását az  Evtv. 18.  § (5)  bekezdése kizárja. Erre
alapítottan kereső tevékenységet folytatónak sem lehetett volna minősíteni – különösen, hogy azt egyéni
vállalkozóként az Evtv. 18. § (3) bekezdése kategorikusan megtiltja. Mindemellett az Flt. 58. § (5) bekezdés s) pontja
az  egyéni vállalkozó fogalmának meghatározásánál Tbj. 4.  § b)  pontjára, illetve 5.  § (1)  bekezdés e)  pontjára utal,
nem pedig az Evtv.-re. Az indítványozó kiemeli, hogy a Tbj. 4. § b) pont 1. alpontja szerint „egyéni vállalkozó az Evtv.
szerinti egyéni vállalkozói nyilvántartásban szereplő természetes személy, feltéve, hogy a  Tbj. 5.  § (1)  bekezdés
e)  pontja szerint biztosított […], a  Tbj. 8.  § f )  pontja szerint azonban szünetel a  biztosítás az  egyéni vállalkozói
tevékenység szünetelésének ideje alatt”, így az Flt. szerint nem minősült egyéni vállalkozónak, ekként pedig kereső
tevékenységet folytatónak sem lehetett volna tekinteni. A  bíróságok ebből fakadóan önkényesen értelmezték
a  vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket, illetve a  Kúria ki sem tért arra, hogy miért nem a  Tbj. az  irányadó
jogszabály. Az  Alaptörvény 28.  cikke kimondja, hogy a  jogszabályok értelmezésekor azt kell feltételezni, hogy
a józan észnek megfelelő célt szolgálnak. E követelménnyel az ítéletek ellentétesek.
II. [8] 1. Az Alaptörvénynek az indítvánnyal érintett rendelkezései:
„XV. cikk (2) Magyarország az alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem,
fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési
vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja.”
„XIX.  cikk (1) Magyarország arra törekszik, hogy minden állampolgárának szociális biztonságot nyújtson. Anyaság,
betegség, rokkantság, fogyatékosság, özvegység, árvaság és önhibáján kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén
minden magyar állampolgár törvényben meghatározott támogatásra jogosult.”
„28. cikk A bíróságok a jogalkalmazás során a jogszabályok szövegét elsősorban azok céljával és az Alaptörvénnyel
összhangban értelmezik. Az Alaptörvény és a jogszabályok értelmezésekor azt kell feltételezni, hogy a józan észnek
és a közjónak megfelelő, erkölcsös és gazdaságos célt szolgálnak.”
[9] 2. Az Flt. érintett rendelkezései:
„25. § (1) Álláskeresési járadék illeti meg azt, aki
a) álláskereső,
b) az  álláskeresővé válását megelőző három éven belül legalább 360 nap – a  27.  § (1)  bekezdésében
meghatározott – jogosultsági idővel rendelkezik,
c)
d) munkát akar vállalni, de önálló álláskeresése nem vezetett eredményre, és számára az állami foglalkoztatási szerv
sem tud megfelelő munkahelyet felajánlani.”
„54. § (11) Az állami foglalkoztatási szerv álláskeresőként – kérelmére – azt a személyt veszi nyilvántartásba, aki
a) megfelel az 58. § (5) bekezdés d) pontjának 1–5. alpontjaiban meghatározott feltételeknek és
b) kötelezettséget vállal arra, hogy az állami foglalkoztatási szervvel a (9) és (10) bekezdés szerint
együttműködik.”
„58. § (5) E törvény alkalmazásában
d) álláskereső: az a személy, aki
4. az  alkalmi foglalkoztatásnak minősülő munkaviszony kivételével munkaviszonyban nem áll, és egyéb kereső
tevékenységet sem folytat, és
e) kereső tevékenység: – az  1–5.  pontban foglaltak figyelembevételével – minden olyan munkavégzés, amelyért
díjazás jár, továbbá kereső tevékenységet folytatónak kell tekinteni azt a  személyt is, aki külön törvény szerint
egyéni vállalkozónak minősül, valamint aki gazdasági társaság tevékenységében személyes közreműködés vagy
mellékszolgáltatás keretében történő munkavégzés útján vesz részt, illetve aki a  társaság vezető tisztségviselője
vagy a társasági szerződésben közreműködési/munkavégzési kötelezettsége/joga fel van tüntetve.
s) egyéni vállalkozó: a  Tbj. 5.  §-a (1)  bekezdésének e)  pontja szerint biztosított, a  Tbj. 4.  §-ának b)  pontjában
meghatározott személy.”
[10] 3. A Tbj. érintett rendelkezései:
„4. § E törvény alkalmazásában:
b) Egyéni vállalkozó:
1. az  egyéni vállalkozóról és az  egyéni cégről szóló törvény szerinti egyéni vállalkozói nyilvántartásban szereplő
természetes személy, […]
5. § (1) E törvény alapján biztosított
e) a kiegészítő tevékenységet folytatónak nem minősülő egyéni vállalkozó,
[…]
8. § Szünetel a biztosítás:
[…]
f ) az egyéni vállalkozói tevékenység szünetelésének ideje alatt.”
III. [11] Az alkotmányjogi panasz nem megalapozott. [12] 1. Az  Abtv. 56.  §-a értelmében az  Alkotmánybíróság elsődlegesen az  alkotmányjogi panasz befogadhatóságáról
dönt, mely során mérlegelési jogkörében vizsgálja az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt
tartalmi feltételeit, különösen a  26.  § szerinti érintettséget, a  jogorvoslat kimerítését, valamint a  29–31.  § szerinti
feltételeket.
[13] Az Abtv. 27.  §-a alapján alaptörvény-ellenes bírói döntéssel szemben az  egyedi ügyben érintett személy vagy
szervezet alkotmányjogi panasszal fordulhat az  Alkotmánybírósághoz, ha az  ügy érdemében hozott döntés vagy
a bírósági eljárást befejező egyéb döntés az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogát sérti, és az indítványozó
a jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
[14] Jelen esetben az  indítványozó a  Kúria előtti felülvizsgálati eljárásban felperesként szerepelt, így az  egyedi
ügyben érintett személynek minősül. A  támadott ítéletet hatályában fenntartó ítélet az  ügy érdemében hozott
döntésnek minősül, mellyel szemben jogorvoslatnak helye nincs. A  döntést az  indítványozó jogi képviselője
2015.  március  23-án vette kézhez, az  alkotmányjogi panaszt pedig 2015. május 22-én, az  Abtv. 30.  §-ában
meghatározott hatvannapos határidőn belül adta postára.
[15] Az Abtv. 52.  § (1)  bekezdése szerint az  indítvány az  Alaptörvény XIX.  cikk (1)  bekezdése tekintetében határozott
kérelmet is tartalmazott, ugyanis megjelölte az  Alaptörvényben biztosított jog sérelmét és indokolást arra nézve,
miért sértette azt a sérelmezett bírói döntés.
[16] Nem felel meg ugyanakkor az  indítvány a  határozott kérelem feltételeinek az  Alaptörvény XV.  cikk (2)  bekezdése
szerinti megkülönböztetés tilalma vonatkozásában, az indítványozó nem indokolta meg ugyanis, hogy a támadott
ítélet miért valósít meg egyéb indok szerinti diszkriminációt. Az Alkotmánybíróság ezért az alkotmányjogi panasz
e részét az Abtv. 64. § d) pontja alapján visszautasította.
[17] 2. Tekintettel arra, hogy álláskeresési ellátást álláskereső személy számára biztosítanak a  jogszabályok,
az  indítványozó esetében a  jogvita alapját az  képezte, hogy tevékenységét szüneteltető egyéni vállalkozóként
rendelkezik-e ilyen minőséggel. Az  alkotmányjogi kérdés az  ügyben az, hogy egyrészt ezek az  ellátások
a  szociális biztonságról szóló alaptörvényi rendelkezés védelmi körébe tartoznak-e, másrészt, ha igen, akkor
e  védelem vonatkozik-e az  álláskeresőként való nyilvántartásba vételre, mint a  személy önhibáján kívül
bekövetkezett munkanélküliségére következtetést levonni engedő körülményre is. Arról kellett tehát dönteni,
hogy az  Alaptörvényből ered-e jogosultság törvény szerinti ellátásra önhibán kívüli munkanélküliség esetén, és
az  Alaptörvény értelmében önhibán kívüli munkanélküliségnek minősül-e az, ha a  vállalkozó a  tevékenységét
szünetelteti, továbbá mindennek milyen a viszonya az előzetes nyilvántartásba vételhez.
[18] 2.1. Az  álláskeresőként történő nyilvántartásba vétel és az  álláskeresőknek biztosítható juttatások egymáshoz
való viszonyának kérdése előkérdést keletkeztet az  Alaptörvény által biztosítható védelem kérdésében. A  kérdés
jelentőségét az adja, hogy a nyilvántartásba vétel nem jelenti feltétlenül a  juttatás biztosítását, így az megítélhető
önállóan, például az  eljárási garanciáknak való megfelelőség tükrében is. Ha a  nyilvántartásba vételt teljesen
elválasztjuk az egyes szociális juttatások megítélésétől, amelyek megállapításánál előfeltétel az álláskeresőként való
nyilvántartotti státusz, akkor a vizsgált ügy alkotmányossági felülvizsgálatára nincs lehetőség, az indítványozó által
hivatkozott szociális biztonság és a jelen ügy között ugyanis az összefüggés hiányát kellene megállapítani.
[19] Az álláskeresőként való nyilvántartásba vétel nem pusztán egy olyan állami adatgyűjtés, ami azt a  célt szolgálja,
hogy az  adott közigazgatási szerv hatékonyabban tudja végezni a  munkáját. Az  álláskeresőkről vezetett
nyilvántartás olyan állami nyilvántartás, ami kihat a  jogalanyokra, az  abban foglaltakhoz jogkövetkezmények
fűződnek (példának okáért a  lehetőség álláskeresési ellátások igénybevételére), az  adatbejegyzés pedig (még
akkor is, ha erről nem hoznak formális határozatot) aktusnak minősül. Ebből fakadóan vizsgálható önállóan is
a  nyilvántartásba vétel jogszerűsége, illetve az  azt felülvizsgáló bírósági ítélet. A  jogszabályi rendelkezéseket
áttekintve azonban az is megállapítható, hogy az álláskeresői státusz, vagyis az álláskeresőként való nyilvántartásba
vétel conditio sine qua non-ja, vagyis elengedhetetlen feltétele az  álláskeresési járadék (és más ellátások)
megállapításának; egy olyan előzetes feltétel, ami ha nem áll fenn, eleve elzárja a  lehetőséget a további feltételek
vizsgálata, vagyis az ellátás igénybevétele elől, illetve maga a nyilvántartásba vétel is kizárólag az ellátások nyújtása
céljából létezik. Az  álláskeresőként való nyilvántartásba vétel jogintézménye ebből a  szempontból tehát osztja
az álláskeresési járadék, illetve más ellátások alkotmányjogi megítélését.
[20] 2.2. A  gazdasági, szociális, kulturális jogok csoportját – melyek közé a  szociális biztonság is tartozik –
megkülönböztetjük a  klasszikus szabadságjogoktól nagyrészt abból a  megfontolásból, hogy előbbiek alapvetően
az  állam gazdasági teljesítőképességétől függenek. A  szociális jogok sajátosságai közé tartozik, hogy az  elért
védelmi szint csökkentésének tilalma nem áll fenn, továbbá az állam kötelezettségei alapvetően arra korlátozódnak,
hogy egyrészt hozzon létre egy olyan intézményrendszert, amely útján az  alkotmányos jogok érvényesülhetnek,
másrészt pedig meg kell határoznia az  intézményrendszer igénybevételével kapcsolatos jogosultságokat. Ezeket
találhatjuk meg többek között a  fent is hivatkozott Flt.-ben, Sztv.-ben vagy éppen a Tbj.-ben. Mindez nem jelenti
ugyanakkor azt, hogy a  szociális jogok között ne lehetnének olyanok, amelyek alapjogi védelemben részesülnek.
Emellett megjelennek a  szociális jogok között alkotmányos jogok, illetve olyanok is, amelyek államcélok, vagyis
semmilyen alanyi jogosultság nem fakad belőlük.
[21] Az Alaptörvény XIX.  cikk (1)  bekezdése a  szociális biztonságot a  korábbi Alkotmánytól eltérően szabályozza, mely
változás mögött is alapvetően az  a  felismerés állt, hogy az  állam teljesítőképessége korlátozott, a  korábbi jóléti
modell pedig immár nem tartható fenn. Ennek megfelelően a  XIX.  cikk (1)  bekezdésének első mondata államcélt
fogalmaz meg akkor, amikor kimondja, Magyarország „törekszik” arra, hogy minden állampolgárának szociális
biztonságot nyújtson.
[22] Ugyanezen bekezdés második mondata ugyanakkor az  állampolgárok anyasága, betegsége, rokkantsága,
özvegysége, árvasága és önhibáján kívül bekövetkezett munkanélkülisége esetében garantálja a  „törvényben
meghatározott támogatásra” való jogosultságot.
[23] Ennek kapcsán elsőként a  40/2012. (XII. 6.) AB határozat mondta ki, hogy az  Alaptörvény XIX.  cikke két esetben
jogosultságról szól: a XIX. cikk (4) bekezdése állami nyugdíjra való jogosultságot említ, melynek feltételeit törvény
állapítja meg, a másik eset pedig a XIX. cikk (1) bekezdésének idézett mondata (Indokolás [36]–[37]). Ezt értelmezte
tovább az  Alkotmánybíróság a  28/2015. (IX. 24.) AB határozatában, melyben kimondta, hogy a  fent felsoroltak
„azok az  élethelyzetek, amelyekre szabottan törvényben alanyi jogon járó juttatásokat kell bevezetni, illetve
fenntartani. Ebből az következik, hogy jóllehet a XIX. cikk jellemzően államcélokról, és nem alapvető jogokról szól,
az  Alaptörvénynek ez  a  cikke »Alaptörvényben biztosított jogot« tartalmaz abban az  értelemben, hogy törvényi
jogosultságoknak (meghatározott élethelyzetekhez kötve) alaptörvényi hátteret ad. Habár a  törvényi feltételek
részletei vagy a  […] jogosultság feltételei, mint konkrét részletszabályok nem az  Alaptörvényből következnek,
az  alaptörvényi háttér azt jelenti, hogy az  elvont jogosultság […] az  Alaptörvényből ered” (Indokolás [34]).
A  közelmúltban meghozott 4/2016. (III. 1.) AB határozat megerősítette ezt az  értelmezést, illetve kiemelte, hogy
a  XIX.  cikk (2)  bekezdése elválaszthatja a  tételesen felsorolt élethelyzetek szerinti és a  nem ilyen, hanem a  más
rászorulók szociális biztonságának a  megvalósítását. Az  élethelyzetek felsorolásának alkotmányjogi jelentőségét
mutatja például az is, hogy Magyarország Alaptörvényének negyedik módosítása a 21. cikk (1) bekezdés h) pontjával
a  XIX.  cikk (1)  bekezdésében a „rokkantság” szövegrész helyébe a „rokkantság, fogyatékosság” szöveget léptette
(Indokolás [31]). A XIX. cikk értelmezésének következő lépéseként ugyanebben a döntésében az Alkotmánybíróság
figyelembe vette az  Alaptörvény által biztosított védelem körében immár azt is, hogy a  gyermekgondozási díj
mint az  Alaptörvény XIX.  cikk (1)  bekezdése szerinti anyaság esetén – az  Alaptörvényből fakadóan – biztosítandó
támogatás nem rászorultság, hanem biztosítási alapú ellátás, ugyanis járulékfizetés kapcsolódik hozzá. Ezzel
megerősítette a  XIX.  cikk (1)  bekezdésből fakadó védelmet az  Alaptörvény XIII.  cikk (1)  bekezdése szerinti
tulajdonhoz való joggal (Indokolás [30]–[32]).
[24] Az Alaptörvény XIX.  cikk (1)  bekezdésében nevesített élethelyzet az  önhibán kívüli okból bekövetkezett
munkanélküliség is, ebből fakadóan tehát az államnak alanyi jogon járó juttatásokat, támogatásokat kell biztosítania
az  állampolgárok számára. Ez  nem azt jelenti, hogy álláskeresési járadék elnevezéssel az  államnak ellátást kell
működtetnie. Az  Alaptörvényből nem következik közvetlenül az  álláskereső fogalmának meghatározása sem, de
az sem, hogy az ellátást szabályozó törvény hogyan határozza meg az önhibán kívüli okokat. A támogatási formák
és ezek feltételei meghatározása törvényhozásra tartoznak. Ami az Alaptörvényből következik az az, hogy a törvény
valamilyen támogatást biztosítson az  önhibájukon kívül munkanélkülivé vált személyek számára. E  támogatások
részben biztosítási alapúak, vagyis a  korábban befizetett járulékkal vásárolt, alanyi jogon járó juttatások, részben
pedig ex gratia jellegűek lehetnek. A két támogatástípus között az a legfontosabb különbség, hogy a járulékfizetési
kötelezettséggel biztosított támogatások egyben az  Alaptörvény XIII.  cikk (1)  bekezdésében biztosított
tulajdonhoz való jog védelmét is bírják, figyelemmel arra az alaptörvény-értelmezési követelményre is, mely szerint
az Alaptörvény szabályait egymásra tekintettel lehet és kell értelmezni {33/2012. (VII. 17.) AB határozat, Indokolás
[94], illetve 4/2016. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [29]}. Ezzel szemben az  ex gratia juttatások jellemzője, hogy
a  jogalkotó méltányosságból juttat javakat és senkinek sincs joga arra, hogy egy ex gratia juttatás meghatározott
formájában részesüljön. Ebből következően a  jogalkotót széles körű mérlegelési jog illeti meg mind a  jogosulti
körnek, mind a  juttatás mértékének és egyéb feltételeinek a meghatározása tekintetében, ugyanakkor a  jogosulti
kör, a  jogosultság mértéke és egyéb feltételei nem határozhatók meg önkényes módon {lásd pl. 32/2015. (XI. 19.)
AB határozat, Indokolás [32]}.
[25] Az álláskeresési járadék az  előbbi típusba tartozik, vagyis biztosítási alapú, ekként pedig a  XIII.  cikk (1)  bekezdése
szerinti tulajdonhoz való jog védelmét is bíró alanyi jogon járó juttatás, ugyanis azt az  Flt. 25–27.  §-a értelmében
a korábban kötelezően megfizetett munkaerő-piaci járulék alapján állapítják meg, míg az azt felváltó foglalkoztatást
helyettesítő támogatás a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény 33. § (1) bekezdés
d) pontja és 35. § (1) bekezdése alapján szociális elven, rászorultság alapján juttatható, vagyis ex gratia támogatás.
[26] 2.3. „Az egyes támogatási formákra vonatkozó jogszabályi rendelkezések részletszabályait (ide értve a támogatásra
való jogosultság feltételeit és annak mértékét is) – az Alaptörvény keretei között – a jogalkotó szabadon alakíthatja.
Az  Alaptörvény XIX.  cikk (1)  bekezdéséből nem vezethető le az  állam számára egy konkrét támogatási forma
konkrét részletszabályának a  megalkotására vonatkozó kötelezettség” {3230/2013. (XII. 21.) AB végzés, Indokolás
[3]}. Ahogyan erre fent utalt az  Alkotmánybíróság, általánosságban kimondható, hogy a  szociális ellátórendszer
egyes ellátásait – változó gazdasági környezetben, az állam mindenkori gazdasági teljesítőképességére tekintettel –
a  törvényhozó átalakíthatja vagy akár meg is szüntetheti, az  ilyen intézkedések önmagukban nem alaptörvényellenesek {14/2014. (V. 13.) AB határozat [30]}. Mivel azonban a XIX. cikk (1) bekezdés második mondata tételesen
felsorolja azokat az  okokat, amely alapján támogatásra jogosult az  érintett, e  körben valamilyen ellátási formát
mindenképpen biztosítania, működtetnie kell az  államnak, a  fent említett széleskörű jogalkotási szabadsága
mellett. Mindkét, jelen üggyel érintett juttatás (a biztosítási alapú és az  egyéni szociális szempontokon nyugvó),
különböző mértékben ugyan, de a  szociális biztonságot megfogalmazó XIX.  cikk védelme alatt áll, a  jogszabályi
feltételeknek megfelelő kérelmező jogosult ezen juttatásokra, e  jogosultságait pedig az  Alaptörvény védi. Az  ex
gratia juttatások esetében a jogalkotót szélesebb körű mérlegelési jog illeti meg, ugyanis nemcsak azt döntheti el,
hogy milyen ellátást biztosít, hanem azt is, hogy biztosít-e egyáltalán ilyen juttatást, és ha igen, azt az  érintettek
mely csoportjának, milyen mértékben és milyen formában biztosítja.
[27] 3. Az Flt. 54. § (11) bekezdése határozza meg, hogy kit lehet álláskeresőként nyilvántartásba venni. Azt, aki megfelel
az 58. § (5) bekezdés d) pontjának 1–5. alpontjaiban meghatározott feltételeknek és kötelezettséget vállal arra, hogy
az  állami foglalkoztatási szervvel a  (9)–(10)  bekezdésben foglaltak szerint együttműködik. Az  58.  § (5)  bekezdés
d) pontjának 1–5. alpontja szerint „álláskereső: az a személy, aki
1. a munkaviszony létesítéséhez szükséges feltételekkel rendelkezik, és
2. oktatási intézmény nappali tagozatán nem folytat tanulmányokat, és
3. öregségi nyugdíjra nem jogosult, rehabilitációs járadékban, valamint a megváltozott munkaképességű személyek
ellátásaiban nem részesül és
4. az  alkalmi foglalkoztatásnak minősülő munkaviszony kivételével munkaviszonyban nem áll, és egyéb kereső
tevékenységet sem folytat, és
5. elhelyezkedése érdekében az állami foglalkoztatási szervvel együttműködik […]”.
[28] Mindezt kiegészíti az  Flt. értelmező rendelkezései között helyet kapó 58.  § (5)  bekezdés e)  pontja, mely
szerint kereső tevékenység minden olyan munkavégzés, amelyért díjazás jár, továbbá kereső tevékenységet
folytatónak kell tekinteni azt a  személyt is, aki külön törvény szerint egyéni vállalkozónak minősül. Mindezek
alapján a  jogalkalmazónak azt kellett vizsgálnia a  konkrét ügyben, hogy ki minősül egyéni vállalkozónak az  Flt.
vonatkozásában, aki ugyanis e  státusszal rendelkezik, azt kereső tevékenységet folytatónak kell tekinteni. Ezzel
kapcsolatban ellentétes a hatóság és az annak döntését helybenhagyó bíróságok, illetve az indítványozó álláspontja.
[29] A jogalkalmazók abból indultak ki, hogy az  Flt. szerint az, aki szerepel az  egyéni vállalkozók nyilvántartásában
(illetve egyéni vállalkozói igazolvánnyal rendelkezik), egyéni vállalkozónak és egyúttal kereső tevékenységet
folytatónak minősül, függetlenül attól, hogy ténylegesen folytat-e ilyen tevékenységet. Ennek alapjául az  Flt.
58.  § (5)  bekezdés d)  pontjának 4.  alpontja („egyéb kereső tevékenységet sem folytat”), illetve e)  pontja (kereső
tevékenységet folytatónak kell tekinteni, aki külön törvény szerint egyéni vállalkozónak minősül) szolgál. Az  Evtv.
valóban értelmezhető úgy, hogy az  minősül egyéni vállalkozónak, aki szerepel a  róluk vezetett nyilvántartásban,
a  11.  §  (1)  bekezdés e)  pontja pedig lehetővé teszi szükség esetén az  egyéni vállalkozói tevékenység szünetelése
tényének rögzítését is.
[30] 3.1. Az  indítványozó érvelését megvizsgálva megállapítható, hogy az  Flt. 58.  § (5)  bekezdése az  egyéni
vállalkozó fogalmát is értelmezi, utaló rendelkezéssel. Az  s)  pont szerint ugyanis „egyéni vállalkozó: a  Tbj. 5.  §-a
(1) bekezdésének e) pontja szerint biztosított, a Tbj. 4. §-ának b) pontjában meghatározott személy”.
[31] Az Flt. 58. § (5) bekezdés s) pontja 2005. január 1-je óta az Flt. része, az adókról, járulékokról és egyéb költségvetési
befizetésekről szóló törvények módosításáról szóló 2004. évi CI. törvény 251.  § (2)  bekezdése révén. A  jogalkotói
indokolás szerint azért került sor az  s)  pont bevezetésére, mert a  törvény (az Flt.) a  munkanélküli ellátások
jogosulti körét kiterjeszti az  egyéni és a  társas vállalkozókra. Ekkor egyébként a  kereső tevékenység fogalmánál
még az  a  kitétel szerepelt, hogy kereső tevékenységet folytatónak kell tekintetni azt a  személyt is, aki vállalkozói
igazolvánnyal rendelkezik. Ez a rendelkezés 2010. március 31-i hatállyal módosult, az egyes szociális és munkaügyi
tárgyú törvényeknek az  új Polgári Törvénykönyv hatálybalépésével összefüggő módosításáról szóló 2010. évi
XXXIX. törvény 41. § (5) bekezdése révén, mely „technikai” módosításként a „vállalkozói igazolvánnyal rendelkezik”
szövegrész helyébe a „külön törvény szerint egyéni vállalkozónak minősül” szövegrészt helyezte.
[32] Az egyéni vállalkozó fogalmának meghatározásánál az  Flt. tehát két utaló rendelkezéssel él. Az  első a  biztosított
fogalmára utal: a  Tbj. 5.  § (1)  bekezdés e)  pontja alapján biztosított a  kiegészítő tevékenységet folytatónak nem
minősülő egyéni vállalkozó. A  kiegészítő tevékenységet folytató személy a  4.  § e)  pontja alapján gyakorlatilag
a nyugdíjasokat foglalja magában, így a pont alapján az egyéni vállalkozó (főszabály szerint) biztosítottnak minősül.
A  másik utalás szerint egyéni vállalkozó az  Evtv. szerinti egyéni vállalkozói nyilvántartásban szereplő természetes
személy.
[33] Ehhez kapcsolódik az indítványozó által az indítványban és a bírósági eljárásokban is hivatkozott Tbj. 8. § f ) pontja
is, amely szerint szünetel a biztosítás az egyéni vállalkozói tevékenység szünetelésének ideje alatt. A szünetelés azt
fejezi ki, hogy a személy nem él az „önfoglalkozatás” lehetőségével.
[34] 4. Látható tehát, hogy a vizsgált rendelkezéseknek két markánsan eltérő értelmezés is adható. Az Alkotmánybíróság
legutóbb a  9/2016. (IV. 6.) AB határozatban az  Alaptörvény 28.  cikkét értelmezve mondta ki, hogy – az  adott
esetben a  XV.  cikkel és a  XIX.  cikk (1)  bekezdésével összefüggésben – azonos tisztelettel és körültekintéssel,
az  egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a  jogosultságok és a  kedvezmények
elosztásának szempontjait meghatározni az  érintett személyeket illetően, az  értelmezés pedig nem vezethet
önkényes eredményre (Indokolás [35], [37]). E  zsinórmértéket is szem előtt tartva állapította meg jelen ügyben
az  Alkotmánybíróság, hogy az  Flt., a  Tbj. és az  Evtv. együttesen értelmezhető úgy, hogy a  vállalkozást önként
szüneteltető egyéni vállalkozó e  jogviszonya alapján a  hatályos szabályok szerint nem minősül álláskeresőnek,
mert biztosítási jogviszonya áll fenn, ebből fakadóan pedig nem lehetett a  bíróság döntését önkényesnek
ítélni. Az  Alkotmánybíróság hangsúlyozza, hogy a  hatalommegosztás rendszerében a  többi állami szervnek
a  bíróságok jogértelmezését – különösen, ha az  értelmezés a  Kúria határozatában jelenik meg – el kell ismernie
{lásd: 3325/2012.  (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [14]}. Kirívó jogértelmezési hibák megvalósulásának hiányában
a  jogszabályokat a  bíróságok önállóan értelmezik, és az  Alkotmánybíróság csak az  értelmezési tartomány
alkotmányos kereteit jelölheti ki. {3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [13]}. Mindezeket figyelembe véve
az alkotmányjogi panaszt el kellett utasítani.
[35] 5. Az Alkotmánybíróság – az Abtv. 46. § (1) bekezdése alapján – az eljárásban észlelte, hogy a vállalkozást önként
szüneteltető egyéni vállalkozó nemcsak álláskeresési járadékra nem jogosult, hanem más olyan ellátásra sem, amely
önhibáján kívüli okból bekövetkezett munkanélkülisége esetére szólna, holott korábban a foglalkoztatásban töltött
idővel és a munkaerőpiaci-járulék megfizetésével e jogosultságot megvásárolta. A vállalkozói tevékenység önkéntes
szüneteltetése az  Alaptörvényben említett munkanélküliség szempontjából a  munkaviszony munkavállaló általi
rendes felmondására vagy a  munkaviszony közös megegyezéssel való megszüntetésére emlékeztet. Az  Flt. akkor,
amikor az  álláskeresési járadék feltételeiről szól, ekként nem is tulajdonít jelentőséget annak, hogy a  megelőző
munkaviszony melyik fél akaratára visszavezethető okból szűnt meg (25. §).
[36] Mind a 28/2015. (IX. 24.) AB határozat, mind a 4/2016. (III. 1.) AB határozat úgy értelmezte az Alaptörvény XIX. cikk
(1) bekezdését, hogy az abban felsoroltak „azok az élethelyzetek, amelyekre szabottan törvényben alanyi jogon járó
juttatásokat kell bevezetni, illetve fenntartani” (Indokolás [34]).
[37] Számos oka lehet annak, hogy az  egyéni vállalkozók tevékenységüket szüneteltetik anélkül, hogy azt
megszüntetnék. Mind a  szüneteltetéshez vezető okok, mind a  személyes döntés okai a  szüneteltetés és
megszüntetés közötti választást illetőn sokfélék lehetnek. Jelenleg nincs olyan szabály, amely megengedné, hogy
ezekre az eltérő okokra alanyi jogon járó, munkanélküliség esetére szóló ellátásnál figyelemmel legyenek. Minthogy
az  Alaptörvény XIX.  cikke (1)  bekezdése értelmében az  önhibán kívüli okból bekövetkezett munkanélküliség
esetére törvényben alanyi jogon járó juttatásokat kell bevezetni, illetve fenntartani, az  Alkotmánybíróság
megállapítja: mulasztással előidézett alaptörvény-ellenesség áll fenn amiatt, hogy az  Országgyűlés az  egyéni
vállalkozói tevékenység szünetelése alatt az önhibán kívül bekövetkezett munkanélkülisége esetére a támogatásra
jogosultságot nem szabályozta.
[38] Ha az Alkotmánybíróság hatáskörei gyakorlása során folytatott eljárásában a jogalkotó általi mulasztással előidézett
alaptörvény-ellenesség fennállását állapítja meg, a mulasztást elkövető szervet – határidő megjelölésével – felhívja
feladatának teljesítésére.
[39] 6. Az  Alkotmánybíróság a  határozat Magyar Közlönyben történő közzétételét az  Abtv. 44.  § (1)  bekezdésének
második mondata alapján rendelte el.
Budapest, 2016. december 19. Dr. Sulyok Tamás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
262/2013. (V. 27.) KE határozata bírói felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 90. §-a és 232/J. §-a alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – nyugállományba
helyezés iránti kérelmére dr. Hegyi Antalnét 2013. május 30-ai hatállyal bírói tisztségéből felmentem.
Budapest, 2013. május 17. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1154/2019. (III. 25.) Korm. határozata a szöuli és tokiói magyar kulturális intézet megnyitásával összefüggő intézkedésekről és azok finanszírozásáról.
A Kormány
 1. Magyarország külpolitikai és kulturális diplomáciai érdekeinek érvényesítése érdekében – figyelemmel
a  költséghatékonysági és gazdaságossági szempontokra – egyetért a  Tokióban és Szöulban létesítendő magyar
kulturális intézet (a  továbbiakban együtt: kulturális intézetek) elhelyezésének ingatlanbérlet útján történő
biztosításával;
2. felhívja a külgazdasági és külügyminisztert, hogy a kulturális intézetek 2019. évi megnyitása érdekében a szükséges
lépéseket tegye meg;
Felelős: külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: folyamatos 3. felhívja a  pénzügyminisztert, hogy a  külgazdasági és külügyminiszter bevonásával gondoskodjon a  kulturális
intézetek megnyitásához szükséges létesítési költségek finanszírozása érdekében legfeljebb 493  300  000  forint
forrás egyszeri biztosításáról a  Magyarország 2019.  évi központi költségvetéséről szóló 2018.  évi L.  törvény
(a továbbiakban: Kvtv.) 1. melléklet XVIII. Külgazdasági és Külügyminisztérium fejezet, 2. Külképviseletek igazgatása
cím javára;
Felelős: pénzügyminiszter
külgazdasági és külügyminiszter Határidő: 2019. április 30.
 4. felhívja a  pénzügyminisztert, hogy a  külgazdasági és külügyminiszter bevonásával gondoskodjon a  kulturális
intézetek működéséhez, céljainak megvalósításához, valamint az  ingatlanok üzemeltetéséhez, karbantartásához
szükséges legfeljebb 124  600  000  forint forrás biztosításáról a  Kvtv. 1.  melléklet XVIII.  Külgazdasági és
Külügyminisztérium fejezet javára egyszeri jelleggel, az alábbiak szerint:
a) az 1. Külgazdasági és Külügyminisztérium Központi igazgatása cím javára 33 100 000 forint,
b) a 2. Külképviseletek igazgatása cím javára 91 500 000 forint;
Felelős: pénzügyminiszter
külgazdasági és külügyminiszter Határidő: 2019. szeptember 30.
 5. felhívja a  pénzügyminisztert, hogy a  külgazdasági és külügyminiszter bevonásával, az  1.  pontban meghatározott
célkitűzések megvalósítása érdekében a  2020.  évtől beépülő jelleggel gondoskodjon a  XVIII.  Külgazdasági és
Külügyminisztérium fejezeten belül legfeljebb 532 200 000 forint forrás biztosításáról, az alábbiak szerint:
a) az 1. Külgazdasági és Külügyminisztérium Központi igazgatása cím javára 58 600 000 forint,
b) a 2. Külképviseletek igazgatása cím javára 442 500 000 forint,
c) a 7. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 1. Célelőirányzatok, 15. Kulturális diplomáciai projektek támogatása
jogcímcsoport javára 31 100 000 forint;
Felelős: pénzügyminiszter
külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: a 2020. évi költségvetés tervezése során beépülő jelleggel
6. engedélyezi, hogy a  külgazdasági és külügyminiszter az  oktatási és kulturális szakdiplomata álláshelyek
felülvizsgálatáról szóló 1434/2015. (VI. 30.) Korm. határozattal (a  továbbiakban: Korm. határozat) Tokióban
létrehozott oktatási és kulturális szakdiplomata álláshelyet megszüntesse, és ezzel egyidejűleg Magyarország Hanoi
Nagykövetségén 2019. október 1-jei kezdőnappal 1 fő oktatási és kulturális feladatot ellátó beosztott diplomata
álláshelyet létesítsen, különös tekintettel a Hanoiban megnyíló Magyar Művelődési és Közösségi Ház működésének
előkészítésére;
Felelős: külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: 2019. október 1.
7. egyetért azzal, hogy a  Korm. határozat 1–3.  pontjában foglalt rendelkezések az  oktatási-kulturális szakdiplomaták
helyett oktatási és kulturális feladatokat ellátó diplomatákra vonatkozzanak;
8. egyetért azzal, hogy a  kulturális intézetek elhelyezését biztosító ingatlan bérlésével és felújításával kapcsolatos
kiadások terhére megvalósuló eszközbeszerzések tekintetében a  Kormány irányítása alá tartozó fejezetek
költségvetési szerveinek eszközbeszerzéséről szóló 1982/2013. (XII. 29.) Korm. határozat rendelkezéseit nem kell
alkalmazni.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök