text:
2017. XC. törvény a büntetőeljárásról.
Az Országgyűlés
a Büntető Törvénykönyv, illetve a nemzetközi jog által büntetendő bűncselekmények elkövetőinek a tisztességes eljáráshoz való
alapvető jog érvényesülését biztosító, hatékony és észszerű határidőn belül lefolytatott eljárásban történő felelősségre vonása
céljából,
szem előtt tartva az igazság megállapításának igényét,
különös hangsúlyt fektetve a bűncselekmények sértettjeinek fokozott védelmére, valamint jogaik érvényesítésére,
a funkciómegosztáson és rendeltetésszerű joggyakorláson alapuló eljárások biztosítása érdekében,
Magyarország nemzetközi jogi és európai uniós kötelezettségeinek figyelembevételével,
az állam kizárólagos büntető hatalmának a büntetőeljáráson keresztül történő érvényesítése céljából
a következő törvényt alkotja:
ELSŐ RÉSZ
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK I. FEJEZET
ALAPVETŐ RENDELKEZÉSEK
Az ártatlanság vélelme 1. § Senki sem tekinthető bűnösnek mindaddig, amíg bűnösségét a  bíróság jogerős ügydöntő határozata meg nem
állapítja.
Az alapvető jogok védelme 2. § (1) A büntetőeljárásban tiszteletben kell tartani mindenkinek az emberi méltóságát.
 (2) A büntetőeljárásban mindenki számára biztosítani kell a szabadsághoz és személyi biztonsághoz fűződő jogot.
 (3) A büntetőeljárásban alapvető jogot korlátozni csak az e törvény szerinti eljárásban, az e törvényben meghatározott
okból, módon és mértékben lehet, feltéve, hogy az  elérni kívánt cél kisebb korlátozással járó más eljárási
cselekmény vagy intézkedés útján nem biztosítható.
A védelem joga 3. § (1) A terheltnek a büntetőeljárás minden szakaszában joga van a hatékony védelemhez.
 (2) A  terheltnek joga van ahhoz, hogy személyesen védekezzen, és ahhoz is, hogy a  védelem ellátására védő
közreműködését vegye igénybe.
 (3) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság az  e  törvényben meghatározottak szerint védőt biztosít a  terhelt
számára.
 (4) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság köteles megfelelő időt és körülményeket biztosítani a  védelemre
való felkészüléshez.
 (5) A terheltnek joga van ahhoz, hogy szabadlábon védekezzen.
 (6) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság köteles a  terheltet mentő és a  büntetőjogi felelősségét enyhítő
körülményeket hivatalból figyelembe venni. A törvényt az Országgyűlés a 2017. június 13-i ülésnapján fogadta el.
A büntetőeljárás alapja és akadályai 4. § (1) Az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  tudomására jutott közvádra üldözendő bűncselekmény miatt hivatalból
megindítja a büntetőeljárást.
(2) A bíróság – ha e törvény eltérően nem rendelkezik – indítványra jár el.
 (3) Büntetőeljárás nem indítható, illetve a megindult büntetőeljárást meg kell szüntetni, ha az elkövető cselekményét
már jogerősen elbírálták, kivéve a rendkívüli jogorvoslati eljárások és egyes különleges eljárások esetét.
 (4) A  (3)  bekezdést kell alkalmazni akkor is, ha az  elkövető egy cselekménye több bűncselekményt valósít meg,
a  bíróság azonban – a  vád szerinti minősítésnek megfelelően – nem a  vádirati tényállás szerint megállapítható
valamennyi bűncselekmény miatt állapítja meg a terhelt bűnösségét.
(5) Azzal szemben, akinek a  felelősségét a  bíróság szabálysértési eljárásban hozott határozatával állapította meg,
azonos tényállás mellett büntetőeljárás – a  szabálysértésekről szóló törvényben meghatározott perújítási eljárás
lefolytatása előtt – nem indítható.
(6) Törvény határozza meg azokat a  további okokat, amelyek fennállása esetén büntetőeljárást nem lehet indítani,
a már megindult büntetőeljárást meg kell szüntetni vagy felmentő ítéletet kell hozni.
Az eljárási feladatok megoszlása 5. § A büntetőeljárásban a vád, a védelem és az ítélkezés elkülönül.
Az ítélkezés alapja és vádhoz kötöttsége 6. § (1) A bíróság vád alapján ítélkezik.
 (2) A bíróságnak a vádról döntenie kell, a vádon túl nem terjeszkedhet.
 (3) A  bíróság csak a  megvádolt személy büntetőjogi felelősségéről dönthet és csak olyan cselekményt bírálhat el,
amelyet a vád tartalmaz. A bizonyítás alapvetései 7. § (1) A vád bizonyítására a vádló köteles.
 (2) A terhelt nem kötelezhető az ártatlanságának bizonyítására.
 (3) A  büntetőeljárásban senki sem kötelezhető arra, hogy önmagát terhelő vallomást tegyen vagy önmaga ellen
bizonyítékot szolgáltasson.
 (4) A kétséget kizáróan nem bizonyított tény nem értékelhető a terhelt terhére.
 (5) Abban a  kérdésben, hogy a  terhelt követett-e el bűncselekményt, a  bíróságot, az  ügyészséget és a  nyomozó
hatóságot nem köti a  polgári, a  közigazgatási, a  szabálysértési, a  fegyelmi vagy más eljárásban hozott határozat,
illetve az abban megállapított tényállás.
A büntetőeljárás nyelve és a nyelvhasználat joga 8. § (1) A  büntetőeljárás nyelve a  magyar. A  Magyarországon élő, törvényben elismert nemzetiségek tagjai
a büntetőeljárásban a nemzetiségi anyanyelvüket használhatják.
(2) Senkit nem érhet hátrány amiatt, hogy a magyar nyelvet nem ismeri.
 (3) A büntetőeljárásban mindenki jogosult az anyanyelvét használni.
 (4) A büntetőeljárásban a hallássérült, illetve a siketvak személy jogosult jelnyelvet használni.
A törvény hatálya 9. § A magyar büntető joghatóság alá tartozó ügyekben a büntetőeljárást e törvény szerint kell lefolytatni.
II. FEJEZET
ÉRTELMEZŐ RENDELKEZÉSEK 10. § (1) E törvény alkalmazásában
 1. büntetés helyett alkalmazott intézkedés: a megrovás, a próbára bocsátás, a jóvátételi munka és a javítóintézeti
nevelés;
 2. értesítési cím: a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló törvény szerinti értesítési
cím;
 3. gazdálkodással összefüggő kiemelt bűncselekmény: a) a  Büntető Törvénykönyvről szóló 2012.  évi C.  törvény (a  továbbiakban: Btk.) 372.  § (6)  bekezdés
a)  pontja szerinti sikkasztás, ha azt költségvetési szerv vagy gazdálkodó szervezet részére vagy
érdekében tevékenységet végző, önálló intézkedésre jogosult személy a  szerv vagy szervezet
vagyonát érintő cselekményével követi el,
b) a  Btk. 373.  § (6)  bekezdés a)  pontja szerinti csalás, ha azt költségvetési szerv vagy gazdálkodó
szervezet részére vagy érdekében tevékenységet végző, önálló intézkedésre jogosult személy
a szerv vagy szervezet vagyonát érintő cselekményével követi el,
c) a Btk. 374. § (6) bekezdés a) pontja szerinti gazdasági csalás,
d) a Btk. 376. § (6) bekezdés a) pontja szerinti hűtlen kezelés,
e) a Btk. 377. § (2) bekezdése szerinti hanyag kezelés,
f ) a  Btk. 396.  § (4)  bekezdés a)  pontja és (5)  bekezdése szerinti költségvetési csalás és az  ezzel
összefüggésben elkövetett költségvetési csaláshoz kapcsolódó felügyeleti vagy ellenőrzési
kötelezettség elmulasztása,
g) a Btk. 403. § (3) bekezdése szerinti számvitel rendjének megsértése,
h) a Btk. 404. § (3) bekezdése szerinti csődbűncselekmény,
i) a bennfentes kereskedelem,
j) a bennfentes információ jogosulatlan közzététele,
k) a tiltott piacbefolyásolás,
l) a piramisjáték szervezése;
4. gazdálkodó szervezet: a polgári perrendtartásról szóló törvényben meghatározott gazdálkodó szervezet;
 5. hozzátartozó: az egyeneságbeli rokon és ennek házastársa vagy élettársa, az örökbefogadó és a nevelőszülő
(ideértve az  együtt élő mostohaszülőt is), az  örökbe fogadott és a  nevelt gyermek (ideértve az  együtt élő
mostohagyermeket is), a  testvér és a  testvér házastársa vagy élettársa, a  házastárs, az  élettárs, a  házastárs
vagy az élettárs egyeneságbeli rokona és testvére;
6. információs rendszer: az  adatok automatikus feldolgozását, kezelését, tárolását, továbbítását biztosító
berendezés, vagy az egymással kapcsolatban lévő ilyen berendezések összessége;
7. jogi képviselő: az ügyvéd és az ügyvédi iroda, ha
a) a sértett, a terhelt, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt meghatalmazott képviselőjeként,
b) a pótmagánvádló képviseletében,
c) a tanú segítőjeként,
d) pártfogó ügyvédként,
e) ügygondnokként
jár el;
 8. kép- és hangfelvétel: a képet és hangot egyidejűleg rögzítő, folyamatos felvétel;
 9. képviselő: a törvényes képviselő, a jogi képviselő és az egyéb meghatalmazott képviselő;
10. kézbesítési cím: a  büntetőeljárásban részt vevő személy által megjelölt, a  lakcímétől, értesítési címétől,
tényleges tartózkodási helyétől eltérő, a postai úton történő kapcsolattartásra szolgáló cím;
11. lakcím: a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló törvény szerinti lakcím;
12. médiatartalom-szolgáltató: a  sajtószabadságról és a  médiatartalmak alapvető szabályairól szóló törvény
szerinti médiatartalom-szolgáltató;
13. nem természetes személy: a  polgári perrendtartásról szóló törvényben meghatározott nem természetes
személy;
14. rendfokozat: a  Magyar Honvédség tényleges állományú tagja esetében a  viselt rendfokozat, a  rendőrség,
az Országgyűlési Őrség, a büntetés-végrehajtási szervezet, a hivatásos katasztrófavédelmi szerv és a polgári
nemzetbiztonsági szolgálatok hivatásos állományának tagja esetében a  betöltött szolgálati beosztás
besorolása és fizetési fokozata alapján meghatározott rendfokozat;
15. tényleges tartózkodási hely: az  az ingatlan, ahol a  büntetőeljárásban részt vevő személy ténylegesen
tartózkodik, ideértve a fogva tartás helyét, illetve a nem magyar állampolgár szálláshelyét is.
(2) Ahol e törvény a jogkövetkezményeket a törvényben meghatározott büntetéshez fűzi, ezen a Btk. Különös Részében
meghatározott büntetési tételkeret felső határát kell érteni.
(3) Hátrányosabb döntésnek, büntetésnek, intézkedésnek vagy erre irányuló indítványnak kell tekinteni azt a döntést,
büntetést, intézkedést vagy indítványt, amely további kötelezettséget állapít meg, jogot korlátoz, illetve ezekre
irányul.
(4) Járásbíróság alatt a kerületi bíróságot is érteni kell.
 (5) E  törvény alkalmazásában törvényes képviselőnek minősül a  Polgári Törvénykönyvről szóló törvény szerinti
szervezeti képviselő is. MÁSODIK RÉSZ
A BÍRÓSÁG, AZ ÜGYÉSZSÉG ÉS A NYOMOZÓ HATÓSÁG
III. FEJEZET
A BÍRÓSÁG A bíróság feladata 11. § A bíróság feladata az  igazságszolgáltatás. A  bíróság ítélkezik és ellátja a  büntetőeljárással összefüggésben
e törvényben meghatározott feladatokat.
Az eljáró bíróságok 12. § (1) Elsőfokon jár el
a) a járásbíróság és
b) a törvényszék.
(2) Másodfokon jár el
a) a törvényszék a járásbíróság hatáskörébe tartozó ügyekben,
b) az ítélőtábla a törvényszék hatáskörébe tartozó ügyekben,
c) a Kúria az ítélőtábla hatáskörébe tartozó ügyekben.
(3) Harmadfokon jár el
a) az ítélőtábla azokban az ügyekben, amelyekben elsőfokon a járásbíróság járt el,
b) a Kúria azokban az ügyekben, amelyekben elsőfokon a törvényszék járt el.
A bíróság összetétele 13. § (1) Az elsőfokú bíróság − ha e törvény eltérően nem rendelkezik – egyesbíróként jár el.
 (2) Az elsőfokú bíróság három hivatásos bíróból álló tanácsban jár el, ha az egyesbíró az ügyet a bíróság tanácsa elé
utalta. A bíróság tanácsa elé utalt ügyben később egyesbíró nem járhat el.
 (3) Az  elsőfokú bíróság gazdálkodással összefüggő kiemelt bűncselekmény miatt három hivatásos bíróból álló
tanácsban jár el, a tanács egy tagja a törvényszék gazdasági ügyszakának, ennek hiányában a törvényszék polgári
ügyszakának kijelölt bírája.
(4) A másodfokú és a harmadfokú bíróság három hivatásos bíróból álló tanácsban jár el.
 (5) A másodfokú és a harmadfokú bíróság gazdálkodással összefüggő kiemelt bűncselekmény miatt az ügyet a bíróság
öt hivatásos bíróból álló tanácsa elé utalhatja, ha ezt az ügy bonyolultságára, az eljárás ügyiratainak terjedelmére,
a büntetőeljárásban részt vevő személyek számára tekintettel, vagy egyéb okból szükségesnek tartja.
(6) Az  elsőfokú bíróság hatáskörébe tartozó ügyekben az  egyesbíró, illetve a  tanács elnöke helyett bírósági titkár is
eljárhat az  e  törvényben meghatározott esetekben. A  bíróság eljárására meghatározott rendelkezéseket ilyen
esetben a bírósági titkár eljárására kell alkalmazni.
(7) Jogszabályban meghatározott esetekben, tárgyaláson kívül, a  bíró irányítása és felügyelete mellett bírósági
ügyintéző is eljárhat. A  bíróság eljárására meghatározott rendelkezéseket ilyen esetben a  bírósági ügyintéző
eljárására kell alkalmazni.
A bíró kizárásának okai 14. § (1) Bíróként nem járhat el,
a) aki az ügyben ügyészként vagy a nyomozó hatóság tagjaként járt el, valamint az ügyben eljárt vagy eljáró
ügyésznek vagy a nyomozó hatóság tagjának a hozzátartozója,
b) aki az ügyben terheltként, védőként, sértettként, feljelentőként vagy e személy segítőjeként vesz vagy vett
részt, valamint e személy hozzátartozója,
c) aki az ügyben tanúként, szakértőként, vagy szaktanácsadóként vesz vagy vett részt,
d) aki az üggyel összefüggésben titkos információgyűjtés engedélyezéséről döntött, tekintet nélkül arra, hogy
az így szerzett adatokat a büntetőeljárásban felhasználták-e,
e) akitől az ügy elfogulatlan megítélése egyéb okból nem várható.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott kizárási ok kizárólag az ügyben eljáró bíróval szemben jelenthető be.
 (3) Az (1) bekezdésben szabályozott eseteken kívül
a) a vádemelést követően a bíróság további eljárásából ki van zárva, aki az ügyben a vádemelés előtt nyomozási
bíróként, vagy a nyomozási bíró határozata elleni fellebbezés tárgyában eljárt,
b) a  másodfokú eljárásból ki van zárva az  a  bíró, aki az  ügy elsőfokú, a  harmadfokú eljárásból pedig az, aki
az ügy elsőfokú vagy másodfokú elbírálásában részt vett,
c) a hatályon kívül helyezés folytán megismételt eljárásból ki van zárva az a bíró is, aki a hatályon kívül helyező
határozat vagy a megalapozatlansága miatt hatályon kívül helyezett határozat meghozatalában részt vett,
d) a  perújítás elrendelése folytán megismételt eljárásból ki van zárva az  a  bíró is, aki a  perújítást elrendelő
határozat vagy a perújítással támadott határozat meghozatalában részt vett,
e) az egyszerűsített felülvizsgálati eljárást kivéve, a  rendkívüli jogorvoslati eljárásból ki van zárva az a bíró, aki
a rendkívüli jogorvoslattal megtámadott határozat meghozatalában részt vett.
(4) A (3) bekezdés esetén az ügy elbírálásából ki van zárva az a bíró is, akinek hozzátartozója vett részt a megtámadott
határozat meghozatalában.
(5) A  (3)  bekezdés c)  pontja esetén a  megismételt eljárás alapján hozott határozat felülbírálatából nincs kizárva
az a bíró, aki a hatályon kívül helyező határozat meghozatalában részt vett.
(6) A  (3)  bekezdés d)  pontja esetén a  637.  § (1)  bekezdés g)  pontjában meghatározott okból a  637.  § (5)  bekezdése
alapján elrendelt perújítás folytán megismételt elsőfokú vagy másodfokú eljárásból nincs kizárva az  a  bíró, aki
a perújítást elrendelő határozat meghozatalában részt vett.
(7) Az (1) bekezdés e) pontja esetén önmagában nem kizárási ok, ha a bíró a sérelmére a büntetőeljárásban részt vevő
személy által az eljárása alatt, illetve emiatt elkövetett bűncselekmény miatt feljelentést tett.
(8) A (3) bekezdés e) pontja esetén nem kizárási ok, ha az alapügyben a bíró olyan határozat meghozatalában vett részt,
amelyet a rendkívüli jogorvoslati indítvány nem érint.
A kizárás bejelentése 15. § (1) A bíró a vele szemben felmerült kizárási okot, a tanács elnöke a tanács tagjával szemben felmerült és a tudomására
jutott kizárási okot köteles a bíróság elnökének haladéktalanul bejelenteni.
(2) A kizárási okot az ügyész, a terhelt, a védő, a sértett, továbbá a vagyoni érdekelt jelentheti be.
 (3) A kizárás iránti bejelentést indokolni és a kizárási ok fennállását valószínűsíteni kell.
 (4) A  (2)  bekezdésben megjelölt személy a  14.  § (1)  bekezdés e)  pontjában szabályozott kizárási okot a  tárgyalás
megkezdése után csak akkor érvényesítheti, ha valószínűsíti, hogy a bejelentés alapjául szolgáló tényről a tárgyalás
megkezdése után szerzett tudomást, és ha azt három napon belül bejelenti.
(5) A  (4)  bekezdés szerint nem valószínűsített, valamint a  nem indokolt bejelentést érdemi indokolás nélkül el lehet
utasítani.
(6) A bírót az ügyelosztást végző vezetőjével szemben nem köti a törvényben meghatározott titoktartási kötelezettség
a 14. § (1) bekezdés d) pontjában meghatározott kizárási ok fennállása esetén.
A kizárás elintézése igazgatási ügykörben 16. § (1) A bíróság elnöke a tudomására jutott kizárási ok miatt a bíró kizárását hivatalból kezdeményezi.
 (2) Ha a bíró a rá vonatkozó kizárási okot maga jelentette be, vagy a más által bejelentett kizárási ok esetén a kizáráshoz
hozzájárult, a  bíróság elnöke intézkedik másik bíró kijelölése iránt. Ebben az  esetben a  kizárásról nem kell külön
határozatot hozni.
A kizárás elintézése a bíróság által 17. § (1) Ha a  kizárás igazgatási ügykörben nem intézhető el, a  bíró kizárása tárgyában a  bíróság másik egyesbírája
az ügyiratok alapján határoz.
(2) Ha a bíróságnak nincs olyan bírája, akire a kizárási ok nem vonatkozik, a kizárásról a másodfokú bíróság, ha pedig
a kizárás iránti bejelentés a másodfokú bíróság valamennyi bírájára vagy rájuk is vonatkozik, a harmadfokú bíróság
határoz. Ha a  kizárási ok az  ítélőtábla mint harmadfokú bíróság valamennyi bírájára vagy rájuk is vonatkozik,
a kizárásról a Kúria határoz.
(3) Ha a bejelentést nem a bíró tette, nyilatkozatát a döntés előtt be kell szerezni.
 (4) A kizárást kimondó, illetve az azt megtagadó határozat ellen fellebbezésnek nincs helye.
A kizárás egyéb szabályai 18. § (1) Az  a  bíró, aki a  személyére vonatkozó kizárási okot maga jelentette be vagy a  más által bejelentett kizáráshoz
hozzájárult, a  bejelentés elintézéséig az  ügyben nem járhat el. Minden más esetben az  érintett bíró továbbra is
eljárhat és ügydöntő határozatot hozhat.
(2) A  kizárásra irányuló, nyilvánvalóan alaptalan bejelentés érdemi indokolás nélkül elutasítható, és a  bejelentés
előterjesztője rendbírsággal sújtható.
(3) A bíró kizárására vonatkozó rendelkezéseket a bírósági titkár, a jegyzőkönyvvezető és a bírósági ügyintéző kizárására
is megfelelően alkalmazni kell.
(4) A kizárás tárgyában a bíróság soron kívül határoz.
Az elsőfokú bíróság hatásköre 19. § Elsőfokon a járásbíróság hatáskörébe tartozik annak a bűncselekménynek az elbírálása, amelyet e törvény nem utal
a törvényszék hatáskörébe.
20. § (1) Elsőfokon a törvényszék hatáskörébe tartoznak a következő bűncselekmények:
 1. azok a bűncselekmények, amelyekre a törvény tizenöt évig terjedő vagy annál súlyosabb szabadságvesztés
büntetés kiszabását is lehetővé teszi,
 2. az emberiesség elleni bűncselekmények,
 3. a háborús bűncselekmények,
 4. az  emberölésre irányuló előkészület, a  gondatlanságból elkövetett emberölés, az  erős felindulásban
elkövetett emberölés, a Btk. 164. § (8) bekezdése és (9) bekezdés c) pontja szerinti testi sértés,
 5. az egészségügyi beavatkozás és kutatás rendje elleni bűncselekmények,
 6. az emberrablás, az emberrablás feljelentésének elmulasztása, az emberkereskedelem,
 7. az egészségügyi önrendelkezési jog megsértése,
 8. az állam elleni bűncselekmények,
 9. a minősített adat és a nemzeti adatvagyon elleni bűncselekmények,
10. a fogolyzendülés, a nemzetközi bíróság előtt elkövetett igazságszolgáltatás elleni bűncselekmény,
11. a korrupciós bűncselekmények,
12. a nemzetközileg védett személy elleni erőszak,
13. a  terrorcselekmény, a  terrorcselekmény feljelentésének elmulasztása, a  terrorizmus finanszírozása, a  jármű
hatalomba kerítése, a  bűnszervezetben részvétel, a  Btk. 322.  § (2)  bekezdés b)  pontja szerinti közveszély
okozása, a Btk. 323. § (2) bekezdés c) pontja és (3) bekezdés c) pontja szerinti közérdekű üzem működésének
megzavarása,
14. a  nemzetközi gazdasági tilalom megszegése, a  nemzetközi gazdasági tilalom megszegése feljelentésének
elmulasztása, a  haditechnikai termékkel vagy szolgáltatással visszaélés, a  kettős felhasználású termékkel
visszaélés,
15. a választás, a népszavazás és az európai polgári kezdeményezés rendje elleni bűncselekmény,
16. a Btk. 366. § (3) bekezdés a) pontja szerinti kifosztás,
17. a Btk. 370. § (6) bekezdés a) pontja szerinti lopás, a Btk. 371. § (6) bekezdése szerinti rongálás, a Btk. 372. §
(6)  bekezdés a)  pontja szerinti sikkasztás, a  Btk. 373.  § (6)  bekezdés a)  pontja szerinti csalás, a  Btk. 375.  §
(4)  bekezdés a)  pontja és (5)  bekezdése szerinti különösen jelentős kárt okozó információs rendszer
felhasználásával elkövetett csalás, a  Btk. 377.  § (2)  bekezdése szerinti hanyag kezelés, a  Btk. 379.  §
(6) bekezdés a) pontja szerinti orgazdaság,
18. a Btk. 385. § (4) bekezdés c) pontja szerinti szerzői vagy szerzői joghoz kapcsolódó jogok megsértése, a Btk.
388. § (3) bekezdés c) pontja szerinti iparjogvédelmi jogok megsértése,
19. a gazdálkodással összefüggő kiemelt bűncselekmények,
20. a pénzmosás,
21. a katonai büntetőeljárás hatálya alá tartozó bűncselekmények,
22. az  emberiesség elleni bűncselekmények büntetendőségéről és elévülésének kizárásáról, valamint
a kommunista diktatúrában elkövetett egyes bűncselekmények üldözéséről szóló törvényben meghatározott
kommunista bűncselekmények, valamint a nemzetközi jog szerint el nem évülő bűncselekmények.
(2) Ha a terhelt különböző bíróságok hatáskörébe tartozó bűncselekményeket követett el, a törvényszék jár el.
Az elsőfokú bíróság illetékessége 21. § (1) Ha e  törvény eltérően nem rendelkezik, az  eljárásra az  a  bíróság illetékes, amelynek az  illetékességi területén
a  bűncselekményt elkövették. A  bíróságok illetékességi területét a  bíróságok elnevezéséről, székhelyéről és
illetékességi területének meghatározásáról szóló törvény határozza meg.
(2) Ha a  bűncselekményt több bíróság illetékességi területén követték el vagy az  elkövetés helye nem állapítható
meg, az  azonos hatáskörű bíróságok közül az  jár el, amelyik az  ügyben a  másikat megelőzve korábban
intézkedett (a  továbbiakban: megelőzés). Ha az  elkövetés helye a  tárgyalás megkezdése előtt ismertté válik,
az eljárást az ügyészség, a terhelt vagy a védő indítványára az a bíróság folytatja, amelynek illetékességi területén
a bűncselekményt elkövették.
(3) Az eljárásra az a bíróság is illetékes, amelynek az illetékességi területén
a) a terhelt vagy
b) a sértett
lakcíme vagy tényleges tartózkodási helye található, ha az ügyészség ott emel vádat.
(4) Több terhelt esetében a terheltek egyikére illetékes bíróság a többi terhelttel szemben is eljárhat, ha ez a hatáskörét
nem haladja meg. Ha több ilyen bíróság van, a megelőzés alapján kell eljárni.
(5) A törvényszék székhelyén lévő járásbíróság, a Fővárosi Törvényszék területén a Pesti Központi Kerületi Bíróság jár el
a megye, illetve a főváros területére kiterjedő illetékességgel
 1. a közveszély okozása – kivéve a Btk. 322. § (2) bekezdés b) pontja szerinti közveszély okozását –,
 2. a közérdekű üzem működésének megzavarása – kivéve a Btk. 323. § (2) bekezdés c) pontja és (3) bekezdés
c) pontja szerinti közérdekű üzem működésének megzavarását –,
 3. a radioaktív anyaggal visszaélés,
 4. a nukleáris létesítmény üzemeltetésével visszaélés,
 5. az atomenergia alkalmazásával visszaélés,
 6. a  gazdasági csalás, az  információs rendszer felhasználásával elkövetett csalás − kivéve a  Btk. 374.  §
(6) bekezdés a) pontja szerinti gazdasági csalást, valamint a Btk. 375. § (4) bekezdés a) pontja és (5) bekezdése
szerinti különösen jelentős kárt okozó információs rendszer felhasználásával elkövetett csalást −,
7. a pénzhamisítás,
 8. a pénzhamisítás elősegítése,
 9. a bélyeghamisítás,
10. a  költségvetést károsító bűncselekmények − kivéve a  Btk. 396.  § (4)  bekezdés a)  pontja és (5)  bekezdése
szerinti költségvetési csalást és az  ezzel összefüggésben elkövetett költségvetési csaláshoz kapcsolódó
felügyeleti vagy ellenőrzési kötelezettség elmulasztását −,
11. a pénzmosással kapcsolatos bejelentési kötelezettség elmulasztása, 12. a gazdálkodás rendjét sértő bűncselekmények,
13. a fogyasztók érdekeit és a gazdasági verseny tisztaságát sértő bűncselekmények,
14. a tiltott adatszerzés és az információs rendszer elleni bűncselekmények
esetén.
(6) A  20.  § (1)  bekezdés 22.  pontjában meghatározott bűncselekmények miatt indított eljárásban a  Fővárosi
Törvényszék jár el.
(7) Ha a terhelt különböző bíróságok illetékessége alá tartozó bűncselekményeket követett el, az a bíróság jár el, amely
valamelyik bűncselekmény elbírálására az (5) vagy a (6) bekezdés szerint illetékes.
(8) Az elkövetőre illetékes bíróság illetékessége a bűnpártolóra és az orgazdára is kiterjed.
22. § (1) A  Magyarország határain kívül elkövetett bűncselekmény elbírálására az  a  bíróság illetékes, amelynek
az illetékességi területén a terhelt lakcíme vagy tényleges tartózkodási helye található.
(2) Ha a terhelt a bűncselekményt Magyarország határain kívül követte el, és az eljárást a távollétében folytatják, az a bíróság
illetékes, amelynek az illetékességi területén a terhelt utolsó ismert lakcíme vagy tényleges tartózkodási helye található.
(3) Ha az  (1) és (2)  bekezdésben foglaltak alapján az  eljárásra illetékes bíróság nem állapítható meg, a  járásbíróság
hatáskörébe tartozó ügyben a Pesti Központi Kerületi Bíróság, a törvényszék hatáskörébe tartozó ügyben a Fővárosi
Törvényszék jár el.
A hatáskör és az illetékesség vizsgálata 23. § A bíróság a hatáskörét és az illetékességét hivatalból vizsgálja.
Az eljáró bíróság kijelölése 24. § (1) Az  eljáró bíróságot ki kell jelölni a  bíróságok között felmerült hatásköri vagy illetékességi összeütközés esetén,
valamint akkor, ha a bíróság kizárás miatt nem járhat el.
(2) A kijelölésről
a) a  törvényszék másodfokú tanácsa határoz, ha az  illetékességi összeütközés a  területén lévő járásbíróságok
között,
b) az ítélőtábla határoz, ha ba) a hatásköri összeütközés a területén lévő törvényszék és járásbíróság között, vagy
bb) az  illetékességi összeütközés a  területén lévő törvényszékek vagy a  területén lévő különböző
törvényszékekhez tartozó járásbíróságok között
merült fel. (3) A (2) bekezdésen kívüli esetben a kijelölésről a Kúria határoz.
 (4) Ha a kijelölés kizárás miatt szükséges, arról a kizárás kérdésében döntő bíróság a kizárással egyidejűleg határoz.
IV. FEJEZET
AZ ÜGYÉSZSÉG Az ügyészség feladata 25. § (1) Az ügyészség a közvádló.
 (2) Az ügyészség nyomoz, felügyeli a felderítés törvényességét, valamint irányítja a vizsgálatot.
 (3) Az  ügyészség előkészítő eljárást végez és a  más szerv által végzett előkészítő eljárásban ellátja az  e  törvényben
meghatározott feladatait. Az ügyészség jogai 26. § (1) Az ügyészség indítványt és észrevételt tehet minden olyan kérdésben, amelyben a bíróság dönt.
 (2) Az ügyészség felügyeleti jogkörében
a) a nyomozást vagy a feljelentés kiegészítését a nyomozó hatóság önálló eljárására utalhatja,
b) a nyomozó hatóság eljárásának törvényességét ellenőrzi,
c) a nyomozó hatóság törvénysértő határozatát hatályon kívül helyezheti,
d) megállapíthatja, hogy a  nyomozó hatóság az  eljárási cselekményt törvénysértően végezte el vagy
törvénysértő intézkedést tett,
e) a megállapított törvénysértés orvoslására a nyomozó hatóságot felhívja,
f ) az  e  törvényben meghatározott esetekben eljárási cselekmény elvégzését vagy határozat meghozatalát
engedélyezheti,
g) a nyomozó hatóság határozata, valamint a gyanúsítás ellen bejelentett panaszt elbírálja,
h) az eljárás elhúzódása miatt a nyomozó hatósággal szemben előterjesztett kifogást elbírálja,
i) az eljárási cselekményeknél jelen lehet, a nyomozás ügyiratainak bemutatását kérheti.
(3) Az ügyészség irányítási jogkörében
a) megteheti a (2) bekezdésben meghatározott intézkedéseket,
b) a nyomozó hatóságot eljárási cselekmény elvégzésére utasíthatja,
c) eljárási cselekmény elvégzését megtilthatja,
d) a nyomozó hatóság határozatát megváltoztathatja vagy hatályon kívül helyezheti,
e) a nyomozó hatóságot határozat hozatalára utasíthatja,
f ) a nyomozó hatóságot az ügyészség határozatainak előkészítésére utasíthatja,
g) eljárási cselekmény elvégzését vagy határozat meghozatalát előzetes jóváhagyáshoz kötheti,
h) a nyomozó hatóságot beszámolásra kötelezheti.
(4) Az  ügyészség irányítási és felügyeleti jogkörét, illetve a  nyomozó hatóság eljárásának önállóságát nem érinti, ha
a nyomozás során egyes eljárási cselekményeket az ügyészség maga végez.
(5) Az ügyészség bármely ügyben magához vonhatja a nyomozást.
 (6) Az  ügyész azokat a  jogokat gyakorolja, amelyek azt az  ügyészséget illetik, ahol az  ügyész működik. Eljárási
cselekmény elvégzését kizárólag az eljáró ügyész felettes ügyésze tilthatja meg.
Az ügyész kizárása 27. § (1) Ügyészként nem járhat el,
a) aki az ügyben bíróként járt el, valamint az ügyben eljárt vagy eljáró bíró hozzátartozója,
b) aki az ügyben terheltként, védőként, sértettként, feljelentőként vagy e személy segítőjeként vesz vagy vett
részt, valamint ezek hozzátartozója,
c) aki az ügyben tanúként, szakértőként, vagy szaktanácsadóként vesz vagy vett részt,
d) akitől az ügy elfogulatlan megítélése egyéb okból nem várható.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott kizárási ok kizárólag az ügyben eljáró ügyésszel szemben jelenthető be.
 (3) A  perújítási eljárásból ki van zárva az  az ügyész, aki az  alapügyben a  nyomozást teljesítette, egyes eljárási
cselekményeket végzett, vádat emelt, illetve a vádat képviselte.
 (4) Nem kizárási ok, ha az ügyész a hivatali hatáskörében tudomására jutott bűncselekmény miatt feljelentést tett.
 (5) Az (1) bekezdés d) pontja esetén önmagában nem kizárási ok, ha az ügyész a sérelmére a büntetőeljárásban részt
vevő személy által az eljárása alatt, illetve emiatt elkövetett bűncselekmény miatt feljelentést tett.
 (6) Nem járhat el az  ügyben – a  Legfőbb Ügyészség kivételével − az  az ügyészség, amelynek a  vezetőjével vagy
vezetőhelyettesével szemben az (1) bekezdés a) vagy b) pontjában szabályozott kizárási ok merült fel.
 (7) Ha az (1) bekezdés a) vagy b) pontjában szabályozott kizárási ok a főügyésszel vagy a főügyészhelyettessel szemben
merült fel, a főügyészség területén lévő járási ügyészség az ügyben nem járhat el.
A kizárás bejelentése és elintézése 28. § (1) Az  ügyész a  vele szemben felmerült kizárási okot köteles az  ügyészség vezetőjének haladéktalanul bejelenteni.
A kizárási ok bejelentésétől kezdve az ügyész az ügyben nem járhat el.
(2) A  kizárási okot a  terhelt, a  védő, a  sértett, továbbá a  vagyoni érdekelt jelentheti be. Ebben az  esetben az  ügyész
a bejelentés elintézéséig az ügyben korlátozás nélkül eljárhat.
(3) A kizárás iránti bejelentést indokolni és a kizárási ok fennállását valószínűsíteni kell.
 (4) A nem indokolt bejelentést érdemi indokolás nélkül el lehet utasítani.
 (5) A  kizárásra irányuló, nyilvánvalóan alaptalan bejelentés érdemi indokolás nélkül elutasítható, és a  bejelentés
előterjesztője rendbírsággal sújtható. (6) A  megyei főügyészség területén lévő járási ügyészség ügyésze, vezetője, illetve a  főügyészségi ügyész kizárásáról
a  főügyész határoz. A  főügyész, valamint a  legfőbb ügyészségi ügyész kizárásáról a  legfőbb ügyész határoz. Ha
a járási ügyészség ügyésze, vezetője, illetve a főügyészségi ügyész kizárása iránti bejelentés egyúttal a főügyészt is
érinti, a kizárásról a legfőbb ügyész határoz.
(7) Az ügyészség vezetője a tudomására jutott kizárási ok miatt az ügyész kizárását hivatalból kezdeményezi.
 (8) A kizárásnak helyt adó határozat ellen, valamint a vádemelés után a kizárást megtagadó határozat ellen panasznak
nincs helye.
 (9) Az ügyész kizárására vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni az alügyész, az ügyészségi fogalmazó, az ügyészségi
megbízott és a jegyzőkönyvvezető kizárására is. Az ügyészség hatásköre és illetékessége
29. § (1) Az  ügyészség hatáskörét és illetékességét jogszabályban vagy a  legfőbb ügyész normatív utasításában
meghatározott esetek kivételével annak a  bíróságnak a  hatásköre és illetékessége határozza meg, amely mellett
működik. Az ügyészség szervezetét törvény alapján a legfőbb ügyész határozza meg.
(2) A  különböző ügyészségek illetékességébe tartozó bűncselekmények esetén az  az ügyészség jár el, amelyik
a megelőzés szerint korábban intézkedett.
(3) A  legfőbb ügyész vagy a  felettes ügyészség rendelkezése alapján az  ügyészség olyan ügyben is eljárhat, amelyre
a hatásköre vagy az illetékessége egyébként nem terjed ki.
(4) Az  ügyészségek között felmerült hatásköri vagy illetékességi összeütközés esetén az  eljáró ügyészséget a  felettes
ügyészség jelöli ki.
A kizárólagos ügyészségi nyomozás 30. § Kizárólag az ügyészség végzi a nyomozást a következő bűncselekmények miatt:
a) a  rendőrség, az  Országgyűlési Őrség, a  büntetés-végrehajtási szervezet, a  hivatásos katasztrófavédelmi
szerv és a  polgári nemzetbiztonsági szolgálatok hivatásos állományú tagja által elkövetett, nem katonai
büntetőeljárásra tartozó bűncselekmény,
b) a  Nemzeti Adó- és Vámhivatal hivatásos állományú tagja és a  kormányzati szolgálati jogviszonyban
foglalkoztatott pénzügyi nyomozó által elkövetett bűncselekmény,
c) a bíró, az ügyész, a bírósági titkár, az alügyész, a bírósági és ügyészségi fogalmazó, a bírósági ügyintéző és
az  ügyészségi megbízott, a  rendőrség, az  Országgyűlési Őrség, a  Nemzeti Adó- és Vámhivatal hivatásos
állományú tagja, a  kormányzati szolgálati jogviszonyban foglalkoztatott pénzügyi nyomozó és a  külföldi
hivatalos személy ellen elkövetett, a  Btk. 160.  § (2)  bekezdés e)  pontja szerinti emberölés, a  Btk. 190.  §
(2)  bekezdés e)  pontja szerinti emberrablás, hivatalos személy elleni erőszak, a  Btk. 365.  § (3)  bekezdés
f ) pontja, illetve (4) bekezdés c) pontja szerinti rablás,
d) a bíró, az ügyész, a bírósági titkár, az alügyész, a bírósági és ügyészségi fogalmazó, a bírósági ügyintéző és
az  ügyészségi megbízott által elkövetett bűncselekmény, valamint az  ülnöknek az  igazságszolgáltatással
összefüggésben elkövetett bűncselekménye,
e) a mentelmi joggal rendelkező és a nemzetközi jogon alapuló mentességet élvező személy
ea) által elkövetett bűncselekmény,
eb) sérelmére elkövetett hivatalos személy elleni erőszak, illetve nemzetközileg védett személy elleni
erőszak, és
ec) működésével kapcsolatban ellene elkövetett más bűncselekmény,
f ) a  hivatali vesztegetés, a  hivatali vesztegetés elfogadása, a  vesztegetés bírósági vagy hatósági eljárásban,
a  Btk. 298.  § (1), (1a) és (3)  bekezdése szerinti hivatalos személy vagy külföldi hivatalos személy
vonatkozásában elkövetett befolyás vásárlása, a  Btk. 299.  § (1), (2) és (5)  bekezdése szerinti hivatalos
személy vagy külföldi hivatalos személy vonatkozásában elkövetett befolyással üzérkedés és a  korrupciós
bűncselekmény feljelentésének elmulasztása,
g) a nemzetközi bíróság előtt elkövetett igazságszolgáltatás elleni bűncselekmény,
h) az  emberiesség elleni bűncselekmények büntetendőségéről és elévülésének kizárásáról, valamint
a kommunista diktatúrában elkövetett egyes bűncselekmények üldözéséről szóló törvényben meghatározott
kommunista bűncselekmények, valamint a nemzetközi jog szerint el nem évülő bűncselekmények.
V. FEJEZET
A NYOMOZÓ HATÓSÁG A nyomozó hatóság feladata
31. § (1) A nyomozó hatóság a bűncselekmények felderítése érdekében előkészítő eljárást és nyomozást végez.
 (2) A nyomozó hatóság az előkészítő eljárás és a felderítés során önállóan, a vizsgálat során az ügyészség irányításával
jár el.
 (3) A  nyomozó hatóság jogosult mindazon eljárási cselekmény elvégzésére és határozat meghozatalára, amelyet
törvény nem utal a bíróság vagy az ügyészség hatáskörébe.
 (4) Ha a nyomozó hatóság észleli, hogy olyan eljárási cselekmény elvégzése, illetve határozat meghozatala szükséges,
amelyről a  döntés a  bíróság, illetve az  ügyészség hatáskörébe tartozik, erről az  ügyészségnek haladéktalanul
beszámol.
(5) A nyomozó hatóság az ügyészség utasításait határidőre teljesíti.
 (6) Az ügyészségi utasítások teljesítéséért a nyomozó hatóság vezetője felel.
 (7) Ha a  nyomozó hatóság vezetője számára az  ügyészségi utasítás jogellenessége felismerhető, arra haladéktalanul
köteles az ügyészség vezetőjének figyelmét felhívni. Ha az ügyészség vezetője az utasítást ennek ellenére fenntartja,
ezt a  nyomozó hatóság vezetőjének – az  ügyészségi utasítás jogellenességével összefüggő indokolt álláspontját
tartalmazó – írásbeli kérésére írásba foglalja.
(8) A  nyomozó hatóság vezetője az  ügyészségi utasítás ellen felettes szerve útján előterjesztést tehet a  felettes
ügyészséghez. A  felettes szerv az  előterjesztést az  arra vonatkozó ténybeli és szakmai álláspontjának kifejtésével
továbbítja a felettes ügyészséghez. Az előterjesztésnek nincs halasztó hatálya.
(9) A  felettes ügyészség az  előterjesztés alapján az  ügyiratokat megvizsgálja és a  vizsgálata eredményéről, jogi
álláspontjáról az előterjesztőt az előterjesztés hozzá érkezésétől számított tizenöt napon belül írásban tájékoztatja.
A nyomozó hatóság tagjának kizárása 32. § (1) A nyomozó hatóság tagjaként nem járhat el,
a) aki az ügyben bíróként járt el, valamint az ügyben eljárt vagy eljáró bíró hozzátartozója,
b) aki az ügyben terheltként, védőként, sértettként, feljelentőként vagy e személy segítőjeként vesz vagy vett
részt, valamint e személy hozzátartozója,
c) aki az ügyben tanúként vagy szakértőként vesz vagy vett részt,
d) akitől az ügy elfogulatlan megítélése egyéb okból nem várható.
(2) Az  (1)  bekezdésben meghatározott kizárási ok kizárólag a  nyomozó hatóság ügyben eljáró tagjával szemben
jelenthető be.
(3) A nyomozó hatóságnak az alapügyben eljárt tagja is ki van zárva
a) a perújítás során elrendelt nyomozásból,
b) az igazságszolgáltatás elleni bűncselekmények nyomozásából.
(4) Nem kizárási ok, ha a  nyomozó hatóság tagja a  szolgálati feladata teljesítése során tudomására jutott
bűncselekmény miatt tett feljelentést.
(5) Az  (1)  bekezdés d)  pontja esetén önmagában nem kizárási ok, ha a  nyomozó hatóság eljáró tagja a  sérelmére
a  büntetőeljárásban részt vevő személy által az  eljárása alatt, illetve emiatt elkövetett bűncselekmény miatt
feljelentést tett.
(6) Nem járhat el az  ügyben az  a  nyomozó hatóság, amelynek vezetőjével szemben az  (1)  bekezdésben szabályozott
kizárási ok merül fel. Ha a  kizárási ok az  országos illetékességű nyomozó hatóság vezetőjével szemben merül fel,
a nyomozást az ügyészség végzi.
33. § (1) Ha a nyomozó hatóság tagja a kizárási okot nem maga jelentette be, a bejelentés elintézéséig az ügyben korlátozás
nélkül eljárhat.
(2) A  nyomozó hatóság tagjának kizárásáról a  nyomozó hatóság vezetője, az  utóbbi kizárásáról a  felettes nyomozó
hatóság vezetője határoz. Az országos illetékességű nyomozó hatóság vezetőjének kizárásáról az eljáró ügyészség
határoz.
(3) A nyomozó hatóság tagjának kizárására egyebekben a 28. § (1)–(5) és (7)–(8) bekezdését kell alkalmazni.
(4) A  nyomozó hatóság tagjának kizárására vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni a  jegyzőkönyvvezető
kizárására is.
A nyomozó hatóságok 34. § (1) Általános nyomozó hatóságként a  rendőrség általános rendőrségi feladatok ellátására létrehozott szervének
nyomozó hatósági feladatok ellátására kijelölt szervei járnak el.
(2) A Nemzeti Adó- és Vámhivatal végzi a nyomozást a következő bűncselekmények miatt:
a) nemzetközi gazdasági tilalom megszegése, nemzetközi gazdasági tilalom megszegése feljelentésének
elmulasztása, haditechnikai termékkel vagy szolgáltatással visszaélés, kettős felhasználású termékkel
visszaélés,
b) vámellenőrzés alól elvont nem közösségi árura vagy jövedéki adózás alól elvont termékre elkövetett
orgazdaság,
c) bitorlás, szerzői vagy szerzői joghoz kapcsolódó jogok megsértése, védelmet biztosító műszaki intézkedés
kijátszása, jogkezelési adat meghamisítása és iparjogvédelmi jogok megsértése,
d) társadalombiztosítási, szociális vagy más jóléti juttatással visszaélés, költségvetési csalás, költségvetési
csaláshoz kapcsolódó felügyeleti vagy ellenőrzési kötelezettség elmulasztása, jövedékkel visszaélés
elősegítése,
e) számvitel rendjének megsértése, csődbűncselekmény, engedély nélküli nemzetközi kereskedelmi
tevékenység,
f ) versenytárs utánzása,
g) az a)–f ) pontban meghatározott bűncselekményekkel összefüggésben elkövetett közokirat-hamisítás, hamis
magánokirat felhasználása, egyedi azonosító jellel visszaélés, bélyeghamisítás, pénzmosás és a pénzmosással
kapcsolatos bejelentési kötelezettség elmulasztása.
(3) A külföldön lévő magyar felségjelű kereskedelmi úszó létesítményen vagy polgári légi járművön a magyar büntető
joghatóság alá tartozó bűncselekmény miatt az  úszó létesítmény, illetve a  légi jármű parancsnoka jogosult
a nyomozó hatóságra vonatkozó rendelkezések alkalmazására.
A nyomozó hatóság hatásköre és illetékessége 35. § (1) A nyomozó hatóságok hatáskörét és illetékességét jogszabály határozza meg.
 (2) Az  általános nyomozó hatóság és a  Nemzeti Adó- és Vámhivatal között felmerült hatásköri összeütközés
esetén, valamint ha az  általános nyomozó hatóság vagy a  Nemzeti Adó- és Vámhivatal hatáskörébe tartozó
bűncselekménnyel halmazatban olyan bűncselekmény is megvalósult, amelynek nyomozására e nyomozó hatóság
hatásköre nem terjed ki, és az eljárás elkülönítése nem célszerű, az eljáró nyomozó hatóságot az eljáró ügyészség
jelöli ki. Az  ügyészség eljáró nyomozó hatóságként a  Nemzeti Adó- és Vámhivatalt akkor is kijelölheti, ha annak
hatásköre a bűncselekmény nyomozására egyébként nem terjed ki.
(3) A  nyomozó hatóságok a  vezetőik megállapodása alapján az  ügyészség jóváhagyásával egy ügyben vagy ügyek
meghatározott csoportjában közösen is végezhetik a nyomozást.
VI. FEJEZET
A BÜNTETŐELJÁRÁSBAN ELJÁRÓ EGYÉB SZERVEK 36. § (1) Az  előkészítő eljárásban a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított e  törvényben meghatározott szervek is
eljárhatnak.
(2) Az  elkobzás és a  vagyonelkobzás érdekében lefoglalt dolog vagy elektronikus adat, illetve a  zár alá vett vagyon
(a  továbbiakban együtt: bűnügyi vagyon) kezelésében a  bűnjel és a  bűnügyi vagyon kezeléséért felelős szerv
törvényben meghatározottak szerint közreműködik.
(3) A nyomozó hatóság tagjának kizárására vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni a büntetőeljárásban eljáró egyéb
szervek tagjának kizárására is.
HARMADIK RÉSZ
A BÜNTETŐELJÁRÁSBAN RÉSZT VEVŐ SZEMÉLYEK 37. § A büntetőeljárásban a  terhelt, a védő, a  sértett, a magánvádló, a pótmagánvádló, a magánfél, a vagyoni érdekelt,
az egyéb érdekelt és törvényben meghatározottak szerint az eljárás alá vont jogi személy vesz részt.
VII. FEJEZET
A TERHELT A terhelt fogalma 38. § (1) A terhelt az, akivel szemben büntetőeljárást folytatnak.
 (2) A  terhelt a  nyomozás során gyanúsított, a  vádemelés után vádlott, a  büntetés, a  megrovás, a  próbára bocsátás,
a jóvátételi munka vagy a javítóintézeti nevelés jogerős ügydöntő határozattal történő kiszabása, illetve alkalmazása
után elítélt.
A terhelt jogai és kötelezettségei 39. § (1) A terhelt jogosult arra, hogy
a) megismerje a gyanúsítás és a vád tárgyát, továbbá ezek változását,
b) a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság megfelelő időt és körülményeket biztosítson számára
a védekezésre való felkészüléshez,
c) a  büntetőeljárási jogairól és kötelességeiről a  bíróságtól, az  ügyészségtől és a  nyomozó hatóságtól
felvilágosítást kapjon,
d) védelmének ellátására védőt hatalmazzon meg vagy védő kirendelését indítványozza,
e) a védőjével ellenőrzés nélkül tanácskozzon,
f ) vallomást tegyen vagy a vallomástételt megtagadja,
g) bizonyítékot terjesszen elő, indítványt és észrevételt tegyen, az utolsó szó jogán felszólaljon,
h) a  tárgyaláson és a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés tárgyában tartandó
ülésen jelen legyen és az e törvényben meghatározottak szerint kérdéseket tegyen fel,
i) jogorvoslattal éljen,
j) az eljárás ügyiratait – az e törvényben meghatározott kivételekkel – teljes terjedelmében megismerje,
k) egyezség megkötését, illetve ügyészi intézkedés vagy határozat kilátásba helyezését kezdeményezze.
(2) A fogva lévő terhelt jogosult arra, hogy
a) megismerje a fogva tartásának okát és ennek változását,
b) a fogva tartásáról egy általa választott személyt a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság tájékoztasson,
c) a  védőjével, és ha külföldi állampolgár, az  államának konzuli képviselőjével a  kapcsolatot felvegye, vele
személyesen, postai vagy elektronikus úton ellenőrzés nélkül érintkezzen,
d) az  általa választott személlyel a  vádemelés előtt az  ügyészség, azután a  bíróság rendelkezése szerint
személyesen felügyelet mellett, továbbá postai vagy elektronikus úton ellenőrzés mellett érintkezzen.
 (3) A terhelt köteles
a) az  eljárási cselekményeken a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság rendelkezéseinek megfelelően
az e törvényben meghatározottak szerint jelen lenni,
b) a  lakcímét, értesítési címét, tényleges tartózkodási helyét, kézbesítési címét, valamint ezek megváltozását
–  a  változást követő három munkanapon belül – az  eljáró bírósággal, ügyészséggel vagy nyomozó
hatósággal közölni.
(4) A  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság a  terheltet a  büntetőeljárásban történő részvételének
kezdetekor a jogairól tájékoztatja és a kötelezettségeire figyelmezteti. A tájékoztatás kiterjed a költségkedvezmény
indítványozásához való jogra és annak feltételeire, valamint az anyanyelv használatához való jogra is.
(5) Ha a  terhelt fogva van, az  eljáró bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság a  terheltet a  jogairól írásban
is tájékoztatja. A  tájékoztatás kiterjed a  fogva tartásnak az  elrendeléséről szóló határozat szerinti, illetve
a  törvényben meghatározott lehetséges végső tartamára, a  fogva tartás meghosszabbításának, fenntartásának
és felülvizsgálatának szabályaira, valamint az  e  határozatokkal szembeni jogorvoslathoz, illetve a  fogva tartás
megszüntetése iránti indítvány benyújtásához való jogra is.
(6) Az (1) bekezdés b) és e) pontja szerinti jog gyakorlása érdekében a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság
az eljárási cselekmény megkezdését vagy elvégzését legalább egy órára elhalasztja, ha a terheltnek a védekezésre
való felkészülésre, vagy a védővel való tanácskozásra az eljárási cselekmény megkezdése előtt – a terhelt és a védő
önhibáján kívüli okból – nem volt lehetősége.
(7) A (2) bekezdés d) pontja szerinti jog biztosítása során a bíróság vagy az ügyészség a hozzátartozóval való érintkezést
kizárólag a  büntetőeljárás eredményessége, vagy más személy életének, testi épségének védelme érdekében
korlátozhatja vagy tilthatja meg. Az erről szóló határozat ellen a terhelt és a védő élhet jogorvoslattal.
Terhelti jogutódlás 40. § Ha e törvény a terhelt hozzátartozójának vagy örökösének indítványtételi jogot biztosít, a hozzátartozó vagy örökös
jogaira a terhelt jogai irányadók.
VIII. FEJEZET
A VÉDŐ A védőként eljárni jogosultak köre
41. § (1) Védőként meghatalmazás vagy kirendelés alapján ügyvéd járhat el.
 (2) Ügyvédjelölt védőként ügyvéd mellett vagy ügyvéd helyetteseként eljárhat
a) a vádemelés előtt,
b) a vádemelés után a járásbíróságon, valamint a törvényszéken azzal, hogy törvényszék előtt perbeszédet nem
tarthat.
 (3) A terhelt érdekében több védő is eljárhat, több terhelt érdekében ugyanaz a védő is eljárhat.
A védő jogai és kötelezettségei 42. § (1) A  védő – ha e  törvény eltérően nem rendelkezik – teljeskörűen gyakorolhatja a  terhelt mindazon jogát, amely
jellegénél fogva nem csak a terhelt személyéhez fűződik. A védő e jogokat önállóan, védői jogokként gyakorolhatja.
(2) A védő az (1) bekezdésben meghatározottakon kívül jogosult arra, hogy
a) jelen legyen az olyan eljárási cselekményen, amelyen a terhelt jelen lehet vagy a terhelt jelenléte kötelező,
b) a törvényben meghatározott esetekben jelen legyen az olyan eljárási cselekményeken is, ahol a terhelt nem
lehet jelen vagy a terhelt jelenléte korlátozható,
c) a  védelem érdekében a  jogszabályban biztosított lehetőségek és feltételek keretei között adatokat
szerezzen be és gyűjtsön, és e célból a személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység
szabályairól szóló törvény alapján magánnyomozót vegyen igénybe.
(3) A terhelttel közölt határozatot minden esetben közölni kell a védőjével is.
 (4) A védő köteles
a) a terhelttel a kapcsolatot késedelem nélkül felvenni,
b) a terhelt érdekében minden törvényes védekezési eszközt és módot kellő időben felhasználni,
c) a  terheltet a  védekezés törvényes eszközeiről felvilágosítani, a  jogairól tájékoztatni, a  kötelezettségeire
figyelmeztetni,
d) a terheltet mentő, illetve a felelősségét enyhítő tények felderítését szorgalmazni,
e) akadályoztatása esetén – előre nem ismert elháríthatatlan akadály felmerülését kivéve – helyettesítéséről
gondoskodni, egyidejűleg az  akadályoztatás tényéről az  eljáró bíróságot, ügyészséget vagy nyomozó
hatóságot tájékoztatni,
f ) jogait úgy gyakorolni és kötelezettségeit úgy teljesíteni, hogy azzal a büntetőeljárás időszerű lefolytatását ne
akadályozza.
(5) Ha a terhelt fogva van, az eljáró bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság a védő személyéről és elérhetőségéről,
valamint ezek megváltozásáról haladéktalanul, de legkésőbb a  terhelt befogadásakor, illetve a  változásról való
tudomásszerzést követő negyvennyolc órán belül tájékoztatja a fogva tartást végrehajtó intézetet.
(6) Ha a  terhelt érdekében több védő jár el, a  terhelt eltérő rendelkezésének hiányában vezető védőnek
a  meghatalmazást elsőként benyújtó védőt kell tekinteni, a  meghatalmazások egyidejű benyújtása esetén
a  vezető védőt az  eljáró nyomozó hatóság, ügyészség vagy bíróság jelöli ki. Az  ügyiratokat – ideértve az  idézést
és az  értesítést is – a  vezető védőnek kell kézbesíteni. Perbeszéd tartására a  vezető védő vagy az  általa kijelölt
védő jogosult. Jogorvoslati nyilatkozatra a  vezető védő vagy az  általa kijelölt védő, ezek hiányában az  eljárási
cselekményen jelen lévő védő jogosult.
A védő kizárása 43. § (1) Nem lehet védő
a) a sértett, a sértett segítője, valamint ezek hozzátartozója,
b) aki az  ügyben bíróként, ügyészként vagy a  nyomozó hatóság tagjaként jár vagy járt el, valamint ezek
hozzátartozója,
c) aki a terhelt érdekével ellentétes magatartást tanúsított, vagy akinek az érdeke a terheltével ellentétes,
d) aki az ügyben szakértőként vagy szaktanácsadóként vesz vagy vett részt,
e) aki az ügyben tanúként vesz vagy vett részt, kivéve, ha a 170. § (1) bekezdésének a) pontja alapján nem volt
kihallgatható, illetve ha a 173. § alapján a tanúvallomást megtagadta,
f ) aki az ügyben tanúként részt vett, vagy részt vevő – a terhelttől különböző – személy segítőjeként vesz vagy
vett részt,
g) aki az ügyben közvetítőként jár vagy járt el,
h) aki az ügyben vagy az üggyel összefüggő más ügyben terheltként vesz vagy vett részt.
(2) Több terhelt érdekében ugyanaz a  védő akkor járhat el, ha a  terheltek érdekei nem ellentétesek. A  több terhelt
érdekében eljáró védőt az eljárásból ki kell zárni, ha a terheltek között érdekellentét áll fenn.
(3) A védő kizárásáról – a vádemelés előtt az ügyészség indítványára – a bíróság határoz.
 (4) Ha a védő a kizárási okot maga jelenti be, a kizárási ok bejelentésétől kezdve az ügyben nem járhat el.
 (5) A (4) bekezdésben foglaltakat kivéve a védő a kizárás elbírálásáig az ügyben eljárhat.
Kötelező védői részvétel az eljárásban 44. § A büntetőeljárásban védő részvétele kötelező, ha
a) a  bűncselekményre a  törvény öt évig terjedő vagy ennél súlyosabb szabadságvesztés büntetés kiszabását
rendeli,
b) a terhelt személyi szabadságot érintő kényszerintézkedés hatálya alatt áll, más ügyben letartóztatás, előzetes
kényszergyógykezelés hatálya alatt áll, valamint ha szabadságvesztést, elzárást vagy javítóintézeti nevelést
tölt,
c) a terhelt hallássérült, siketvak, vak, beszédfogyatékos, más okból kommunikációképtelen, vagy abban súlyos
fokban korlátozott, továbbá – a beszámítási képességére tekintet nélkül – kóros elmeállapotú,
d) a terhelt a magyar nyelvet nem ismeri,
e) a terhelt egyéb okból nem képes személyesen védekezni,
f ) a bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság a terhelt indítványára, vagy azért, mert azt egyéb okból
szükségesnek tartotta, védőt rendelt ki,
g) e törvény erről külön rendelkezik.
Meghatalmazott védő 45. § (1) A  védelem ellátására meghatalmazást a  terhelt, a  terhelt törvényes képviselője vagy nagykorú hozzátartozója,
külföldi állampolgár terhelt esetén hazája konzuli tisztviselője adhat.
(2) A  meghatalmazott ügyvéd védőként akkor járhat el, ha – a  (3)  bekezdésben foglalt kivétellel – eredeti
meghatalmazását vagy annak hitelesített másolatát az eljáró bírósághoz, ügyészséghez vagy nyomozó hatósághoz
benyújtották.
(3) A  büntetőeljárásban az  elektronikus ügyintézés és a  bizalmi szolgáltatások általános szabályairól szóló 2015.  évi
CCXXII.  törvény (a  továbbiakban: E-ügyintézési törvény) szerinti rendelkezési nyilvántartásban (a  továbbiakban:
rendelkezési nyilvántartás) a védői meghatalmazásra vonatkozó nyilatkozat csak a meghatalmazás elfogadásával és
az elfogadó nyilatkozat rendelkezési nyilvántartásban való rögzítésével érvényes.
(4) A  terhelt mind az  általa, mind az  (1)  bekezdésben meghatározott segítő által meghatalmazott védő
meghatalmazását bármikor visszavonhatja.
(5) A meghatalmazás hatálya – ha a meghatalmazásból más nem tűnik ki – a büntetőeljárás jogerős befejezéséig tart,
és kiterjed a perújításra, a felülvizsgálatra, az egyszerűsített felülvizsgálatra, a bűncselekménnyel összefüggő vagyon
vagy dolog elvonására, adat hozzáférhetetlenné tételére irányuló eljárásra, valamint a különleges eljárásokra is.
(6) Ha a  terhelt első kihallgatása után kerül sor a  meghatalmazás rendelkezési nyilvántartásba vételére, vagy
a rendelkezési nyilvántartásba vett meghatalmazás módosítására, e nyilatkozatok az eljáró bírósággal, ügyészséggel
és nyomozó hatósággal szemben a  bíróságnak, az  ügyészségnek, illetve a  nyomozó hatóságnak történő
bejelentéstől hatályosak.
Kirendelt védő 46. § (1) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság védő kirendeléséről határoz, ha a büntetőeljárásban védő részvétele
kötelező, és a  terheltnek nincs meghatalmazott védője. A  kirendelés alapján a  védőként eljáró ügyvéd kijelölése
az eljáró bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság székhelye szerint illetékes területi ügyvédi kamara feladata.
(2) A  kijelölés céljából a  védő kirendeléséről szóló határozatot az  (1)  bekezdés szerint illetékes területi ügyvédi
kamarával is közölni kell.
(3) A  területi ügyvédi kamara a  védő kijelölését olyan információs rendszer működtetésével végzi, amely lehetőség
szerint biztosítja a kijelölés azonnaliságát és a kijelölt védők tényleges elérhetőségét.
(4) Ha a  büntetőeljárásban védő részvétele kötelező és a  terheltnek nincs védője, a  bíróság, az  ügyészség vagy
a nyomozó hatóság
a) a  terhelt idézése, előállítása vagy értesítése, továbbá a  bűncselekmény elkövetésével megalapozottan
gyanúsítható személy gyanúsítotti kihallgatásra történő idézése vagy előállítása esetén az  idézéssel,
előállítással vagy értesítéssel egyidejűleg,
b) az a) pontban meghatározottakon kívül az eljárási cselekmény során nyomban
védőt rendel ki.
(5) A  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság védőt rendel ki, ha a  büntetőeljárásban védő részvétele nem
kötelező, de a terhelt hatékony védelmének biztosítása végett azt szükségesnek tartja.
(6) Az  ügyészség és a  nyomozó hatóság védőt rendel ki, ha a  terhelt jövedelmi és vagyoni viszonyai miatt nem tud
a védelméről gondoskodni és védő kirendelését indítványozza. A bíróság a vádemelés után a terhelt indítványára
védőt rendel ki.
(7) A védő kirendelése, illetve kijelölése ellen nincs helye jogorvoslatnak. A terhelt – indokoltan – más védő kijelölését
indítványozhatja. Az  indítványról az  a  bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság dönt, amely előtt az  eljárás
folyamatban van.
(8) A  kirendelt védő indokolt esetben indítványozhatja a  felmentését a  kirendelés alól. Az  indítványról az  a  bíróság,
ügyészség vagy nyomozó hatóság dönt, amely előtt az eljárás folyamatban van.
(9) A kirendelt védő a közreműködéséért díjra és költségeinek megtérítésére is jogosult.
47. § (1) A  vádemelés előtt a  nyomozó hatóság vagy az  ügyészség a  helyettes védőre vonatkozó rendelkezések megfelelő
alkalmazásával gondoskodik védő jelenlétéről az eljárási cselekményen, ha
a) a területi ügyvédi kamara a védő kijelöléséről a kirendelő határozat kézhezvételétől számított egy órán belül
nem gondoskodik,
b) a területi ügyvédi kamara által kijelölt védő tekintetében a kijelöléskor a 43. § (1) bekezdés a)–b) pontjában
vagy d)–h) pontjában meghatározott kizáró ok állapítható meg, vagy
c) a  kijelöléskor a  kijelölt védő szabályszerű idézése vagy értesítése a  védő elérhetetlensége miatt nem
lehetséges, és az eljárási cselekmény elvégzése nem mellőzhető.
 (2) A vádemelés után a bíróság feladata a kirendelt védőként eljáró ügyvéd kijelölése, ha
a) a területi ügyvédi kamara a védő kijelöléséről a kirendelő határozat kézhezvételétől számított egy órán belül
nem gondoskodik,
b) a területi ügyvédi kamara által kijelölt védő tekintetében a kijelöléskor kizáró ok állapítható meg, vagy
c) a  kijelöléskor a  kijelölt védő szabályszerű idézése vagy értesítése a  védő elérhetetlensége miatt nem
lehetséges, és az eljárási cselekmény elvégzése nem mellőzhető.
 (3) A  (2) bekezdés b) és c) pontja esetén a területi ügyvédi kamara kijelölése a bíróság kijelölő határozatával hatályát
veszti. (4) Az  (1) és (2)  bekezdés esetén a  védőt kijelölő határozatot a  területi ügyvédi kamarával, szükség esetén a  területi
ügyvédi kamara által kijelölt ügyvéddel is közölni kell.
A kirendelés hatálya 48. § (1) A  kirendelés hatálya a  büntetőeljárás jogerős befejezéséig tart, és kiterjed a  perújításra, a  felülvizsgálatra,
az  egyszerűsített felülvizsgálatra, a  bűncselekménnyel összefüggő vagyon vagy dolog elvonására, adat
hozzáférhetetlenné tételére irányuló eljárásra, valamint a különleges eljárásokra is.
(2) A kirendelés hatályát veszti, amikor a terhelt érdekében meghatalmazott védő a meghatalmazását e törvény szerint
benyújtotta, vagy a meghatalmazás rendelkezési nyilvántartásba vételét bejelentették.
(3) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  meghatalmazás benyújtásakor, illetve a  meghatalmazás
rendelkezési nyilvántartásba vételének bejelentésekor a  meghatalmazott védőt tájékoztatja a  korábban eljárt
kirendelt védő személyéről és elérhetőségéről.
(4) A  meghatalmazott védő haladéktalanul köteles tájékoztatni a  korábban eljárt kirendelt védőt arról, hogy
a büntetőeljárásban meghatalmazott védőként jár el.
(5) A  tájékoztatás kézhezvételét követően a  korábban eljárt kirendelt védő haladéktalanul köteles a  meghatalmazott
védővel minden olyan adatot közölni és neki minden olyan ügyiratot átadni, amely a  védelem ellátásához
felhasználható.
(6) A  bíróság és az  ügyészség a  meghatalmazott, illetve a  korábban eljárt kirendelt védőt a  (4) és (5)  bekezdésben
meghatározott kötelezettség elmulasztása esetén az  okozott bűnügyi költség megtérítésére kötelezi és
rendbírsággal sújthatja.
(7) A védő kirendelése – az (1) és (2) bekezdés kivételével – akkor veszti hatályát, ha az eljáró bíróság, ügyészség vagy
nyomozó hatóság a védőt a kirendelés alól felmenti.
(8) Ha a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság a 46. § (7)–(8) bekezdése alapján a kirendelt védőt felmenti, és
ezzel egyidejűleg új védőt rendel ki, a (3)–(6) bekezdés rendelkezéseit megfelelően alkalmazni kell.
Helyettes védő kirendelése 49. § (1) A bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság a védő helyettesítésére helyettes védőt rendel ki, ha
a) a védő az eljárási cselekményen szabályszerű idézés ellenére nem jelenik meg,
b) távolmaradását alapos okkal előzetesen nem menti ki, vagy helyettesítéséről nem gondoskodik,
c) az eljárási cselekmény elvégzésének egyéb feltételei fennállnak, és
d) az eljárási cselekmény elvégzése nem mellőzhető.
(2) Az  (1)  bekezdés a) és c)  pontjában meghatározott feltételek fennállása esetén a  bíróság, az  ügyészség vagy
a nyomozó hatóság akkor is helyettes védőt rendel ki, ha
a) a védő a távolmaradását előzetesen kimentette, azonban helyettesítéséről nem gondoskodott, és
b) az  eljárási cselekmény elhalasztása az  eljárási cselekmény eredményes elvégzését veszélyeztetné, vagy
a büntetőeljárás lefolytatását jelentősen késleltetné.
 (3) Helyettes védő kirendelése esetén a  bírósági eljárásban a  terhelt védőjének távollétében nem lehet befejezni
a bizonyítási eljárást, a helyettes védő perbeszédet nem tarthat.
 (4) A helyettes védő kirendelésére a védő kirendelésére vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni azzal, hogy az eljáró
védőt a kirendelő bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság jelöli ki.
 (5) A helyettes védő kirendelésének hatálya a védő távollétében lefolytatott eljárási cselekmény befejezéséig tart.
 (6) A helyettes védő díjára és költségeinek megtérítésére a kirendelt védőre vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni.
IX. FEJEZET
A SÉRTETT A sértett fogalma 50. § A sértett az  a  természetes vagy nem természetes személy, akinek vagy amelynek a  jogát vagy a  jogos érdekét
a bűncselekmény közvetlenül sértette vagy veszélyeztette.
A sértett jogai és kötelezettségei 51. § (1) A sértett jogosult arra, hogy
a) bizonyítékot terjesszen elő, indítványt és észrevételt tegyen,
b) a perbeszédek során felszólaljon,
c) a  tárgyaláson és a  törvényben meghatározott eljárási cselekményeknél jelen legyen és az  e  törvényben
meghatározottak szerint kérdéseket tegyen fel,
d) az  őt érintő bűncselekménnyel összefüggésben keletkezett ügyiratokat – az  e  törvényben meghatározott
kivételekkel – megismerje,
e) a  büntetőeljárási jogairól és kötelességeiről a  bíróságtól, az  ügyészségtől és a  nyomozó hatóságtól
felvilágosítást kapjon,
f ) az e törvényben meghatározottak szerint jogorvoslattal éljen,
g) segítő közreműködését vegye igénybe,
h) a  bírósági eljárásban magánfélként polgári jogi igényt érvényesítsen, a  nyomozás során erre vonatkozó
szándékát bejelentse,
i) magánvádlóként, pótmagánvádlóként fellépjen. (2) A  sértett bármikor jogosult nyilatkozni arról, hogy a  bűncselekmény következtében milyen testi, lelki sérelmet
szenvedett, milyen vagyoni hátrány érte, illetve kívánja-e a terhelt bűnösségének megállapítását és megbüntetését.
(3) A  sértett bármikor jogosult nyilatkozni arról, hogy a  továbbiakban az  eljárásban sértetti jogait nem kívánja
gyakorolni. A  nyilatkozat nem zárja ki, hogy az  eljáró bíróság, ügyészség, illetve nyomozó hatóság a  sértettet
tanúként kihallgassa, és nem mentesít a  (6)  bekezdés a)  pontjában foglalt kötelezettségek alól. A  sértett
a nyilatkozatot bármikor visszavonhatja. Ha a sértett a nyilatkozatot visszavonta, sértetti jogait a büntetőeljárásban
a továbbiakban a visszavonástól gyakorolhatja.
(4) Ha a  sértett a  (3)  bekezdés szerint nyilatkozatot tett, a  bejelentett polgári jogi igényét vagy az  erre vonatkozó
szándéknyilatkozatát visszavontnak kell tekinteni.
(5) A sértett jogosult arra, hogy kérelmére tájékoztassák az őt érintő bűncselekménnyel összefüggésben
a) a letartóztatott terhelt szabadon bocsátásáról vagy szökéséről,
b) a végrehajtandó szabadságvesztésre ítélt terhelt feltételesen vagy véglegesen történő szabadon bocsátásáról
vagy szökéséről, illetve a szabadságvesztés végrehajtásának félbeszakításáról,
c) az  elzárásra ítélt terhelt szabadon bocsátásáról vagy szökéséről, illetve az  elzárás végrehajtásának
félbeszakításáról,
d) az előzetes kényszergyógykezelt elbocsátásáról vagy szökéséről,
e) a  kényszergyógykezelt elbocsátásáról, engedély nélküli eltávozásáról, illetve adaptációs szabadságra
bocsátásáról, valamint
f ) javítóintézeti nevelés esetén a  fiatalkorú ideiglenes vagy végleges elbocsátásáról, a  javítóintézet engedély
nélküli elhagyásáról, illetve a javítóintézeti nevelés félbeszakításáról.
 (6) A sértett köteles
a) az  eljárási cselekményeken – a  szakértői vizsgálatot is ideértve – a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó
hatóság rendelkezéseinek megfelelően az e törvényben meghatározottak szerint részt venni,
b) a  lakcímét, értesítési címét, tényleges tartózkodási helyét, kézbesítési címét, és – a  változást követő három
munkanapon belül – ennek megváltozását az  eljáró bírósággal, ügyészséggel vagy nyomozó hatósággal
közölni.
Sértetti jogutódlás 52. § (1) Ha a  sértett akár a  büntetőeljárás megindítása előtt, akár azután meghal, helyébe egy hónapon belül
hozzátartozója, törvényes képviselője vagy a  sértett által jogszabály, illetve szerződés alapján eltartott személy
léphet, és
a) a  polgári jogi igény érvényesítését kivéve gyakorolhatja a  sértettet megillető jogokat, ideértve
a magánvádlóként, vagy pótmagánvádlóként történő fellépést, és
b) vonatkozik rá az 51. § (6) bekezdés b) pontjában meghatározott kötelezettség.
(2) Több fellépésre jogosult személy esetén az érintettek kijelölhetik maguk közül a sértetti jogokat gyakorló személyt.
Megegyezés hiányában az a személy gyakorolhatja a sértett jogait, aki az eljárásban elsőként fellépett.
(3) Nem természetes személy sértett megszűnése esetén helyébe egy hónapon belül a jogutódja léphet.
A magánvádló 53. § (1) A magánvádló az a sértett,
a) aki könnyű testi sértés, magántitok megsértése, levéltitok megsértése, rágalmazás, becsületsértés,
kegyeletsértés vagy becsület csorbítására alkalmas hamis hang- vagy képfelvétel készítése, vagy
b) amely magántitok megsértése, levéltitok megsértése, rágalmazás, becsületsértés vagy becsület csorbítására
alkalmas hamis hang- vagy képfelvétel készítése
esetén a vádat képviseli, feltéve, hogy az elkövető magánindítványra büntethető.
(2) Kölcsönösen elkövetett könnyű testi sértés, rágalmazás és becsületsértés miatt az  egyik sértett feljelentésére
megindított eljárásban – a cselekmények személyi és szoros tárgyi összefüggése esetén – e törvény rendelkezései
szerint magánindítványt előterjesztő másik sértett viszonvádlóként jár el. Ahol e  törvény a  magánvádlóról
rendelkezik, ezen a viszonvádlót is érteni kell.
(3) A becsületsértés és a rágalmazás közvádra üldözendő, ha bíró, ügyész vagy rendvédelmi szerv tagjának sérelmére,
annak hivatalos eljárása alatt, illetve emiatt követik el.
A pótmagánvádló 54. § A pótmagánvádló az  a  sértett, aki vagy amely az  e  törvényben meghatározott esetekben közvádra üldözendő
bűncselekmény miatt a vádat képviseli.
A magánfél 55. § (1) Magánfél az  a  sértett, aki vagy amely a  bírósági eljárásban polgári jogi igényt érvényesít, akkor is, ha az  erre
vonatkozó szándékát a vádemelés előtt jelentette be.
(2) A  sértett jogutódja magánfélként felléphet, ha a  jogutódlás a  sértett halála vagy megszűnése miatt, illetve
jogszabályi rendelkezés alapján következett be.
(3) A  polgári jogi igény érvényesítésére és elintézésére – a  büntetőeljárás jellegéből adódó eltérésekkel – a  polgári
perrendtartásról szóló törvénynek az e törvényben meghatározott rendelkezéseit is alkalmazni kell.
56. § (1) A büntetőeljárásban polgári jogi igényként az
a) a kártérítésre,
b) a jogalap nélküli gazdagodás visszatérítésére,
c) a jogsértés abbahagyására, illetve a sérelmes helyzet megszüntetésére,
d) a sérelmes helyzetet megelőző, illetve az eredeti állapot helyreállítására,
e) az a)–d) pont hatálya alá nem tartozó, dolog kiadására vagy pénz fizetésére
irányuló követelés érvényesíthető, amely a vád tárgyává tett cselekmény közvetlen következtében keletkezett.
(2) A polgári jogi igényre a polgári perrendtartásról szóló törvénynek a kereseti kérelem fajtáira és a keresethalmazatra
vonatkozó rendelkezéseit is alkalmazni kell.
(3) A  büntetőeljárásban nem érvényesíthető polgári jogi igényként az  az igény, amely bírósági úton nem
érvényesíthető.
(4) A  költségvetést károsító bűncselekmények, valamint az  állam sérelmére elkövetett más bűncselekmény esetén
polgári jogi igényként nem érvényesíthető az  az igény, amely érvényesítésére a  polgári peres bírósági eljáráson
kívüli egyéb eljárás – különösen közigazgatási hatósági, adó-, valamint vámigazgatási eljárás – áll rendelkezésre.
(5) Az ügyészség a polgári perrendtartásról szóló törvényben meghatározott feltételek fennállása esetén érvényesíthet
polgári jogi igényt.
(6) A  polgári jogi igény egyéb törvényes úton való érvényesítését nem zárja ki, hogy a  sértett magánfélként nem
lépett fel.
X. FEJEZET
A VAGYONI ÉRDEKELT ÉS AZ EGYÉB ÉRDEKELT
A vagyoni érdekelt 57. § (1) Vagyoni érdekelt az a természetes vagy nem természetes személy, aki vagy amely
a) elkobozható vagy lefoglalt dolog tulajdonosa, vagy arra nézve a  tulajdonjog valamely tulajdonosi
részjogosítványával rendelkezik,
b) olyan vagyonnal rendelkezni jogosult, amelyre vagyonelkobzás rendelhető el, vagy
c) olyan elektronikus adattal rendelkezésre jogosult, amelynek végleges hozzáférhetetlenné tétele
rendelhető el.
 (2) A vagyoni érdekelt jogosult arra, hogy
a) az őt érintő körben bizonyítékot terjesszen elő, indítványt és észrevételt tegyen,
b) a  rendelkezési jogosultságával érintett dolgot, vagyont vagy elektronikus adatot közvetlenül érintő eljárási
cselekményen jelen legyen,
c) az (1) bekezdésben meghatározott dolgot, vagyont vagy elektronikus adatot érintő kényszerintézkedés okát
és ennek változását megismerje,
d) a  büntetőeljárási jogairól és kötelességeiről a  bíróságtól, az  ügyészségtől és a  nyomozó hatóságtól
felvilágosítást kapjon,
e) az őt érintő körben jogorvoslattal éljen,
f ) az eljárás ügyiratait – az e törvényben meghatározott kivételekkel – az őt érintő körben megismerje,
g) segítő közreműködését vegye igénybe.
(3) A  vagyoni érdekelt a  (2)  bekezdés b)  pontja alapján az  eljárási cselekményen akkor lehet jelen, ha indítványozta,
hogy a  rendelkezési jogosultságával érintett dolgot, vagyont vagy elektronikus adatot közvetlenül érintő eljárási
cselekményről értesítsék. A  vagyoni érdekelt értesítése mellőzhető, illetve az  eljárási cselekmény helyszínéről
eltávolítható
a) ha ezt az eljárási cselekmény jellege vagy sürgőssége indokolja,
b) a büntetőeljárásban részt vevő más személy védelmének biztosítása érdekében.
(4) Ha a  bíróság az  elkobzást, a  vagyonelkobzást, illetve az  elektronikus adat hozzáférhetetlenné tételét elrendeli,
a  vagyoni érdekelt az  ügydöntő határozat jogerőre emelkedését követően igényét egyéb törvényes úton
érvényesítheti.
(5) A  vagyoni érdekelt köteles arra, hogy az  eljárási cselekményeken a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság
rendelkezéseinek megfelelően az e törvényben meghatározottak szerint részt vegyen.
Az egyéb érdekelt 58. § (1) A büntetőeljárásban egyéb érdekelt az a természetes vagy nem természetes személy,
a) akinek vagy amelynek a  jogára vagy a  jogos érdekére a  büntetőeljárásban hozott határozat közvetlen
hatással van, vagy
b) aki vagy amely az  őt érintő eljárási cselekménnyel összefüggésben az  e  törvényben meghatározott
jogosultsággal vagy kötelezettséggel rendelkezik.
 (2) Egyéb érdekelt különösen
a) a feljelentő,
b) a tanú,
c) a kutatással érintett vagy a motozás alá vont személy,
d) az adatszerző tevékenységgel érintett személy,
e) a szakértői vizsgálattal, szemlével, felismerésre bemutatással érintett személy,
f ) a segítő,
g) a szakértő és a szaktanácsadó.
(3) Az  egyéb érdekelt jogaira és kötelezettségeire az  57.  § (2) és (5)  bekezdésében meghatározott szabályokat kell
megfelelően alkalmazni.
(4) A  költségvetést károsító bűncselekmények, valamint az  állam sérelmére elkövetett más bűncselekmény esetén
a jogszabályban meghatározott szerv a büntetőeljárásban egyéb érdekeltként részt vehet.
(5) Ha a  (4)  bekezdésben meghatározott szerv az  eljárásban egyéb érdekeltként fellép, jogosult arra is, hogy
a jogszabály szerinti tevékenysége által meghatározott körben
a) a bűncselekménnyel okozott kárra, vagyoni hátrányra vagy a bűncselekmény elkövetési értékére vonatkozó
adatokat bejelentse,
b) bizonyítékot terjesszen elő, indítványt és észrevételt tegyen,
c) közöljék vele azon határozatot, amelyet e törvény alapján a sértettel is közölni kell,
d) a nyomozás során az eljárás megszüntetése ellen panasszal éljen.
XI. FEJEZET
A SEGÍTŐK A segítők meghatározása 59. § (1) A  terhelt, a  sértett, a  vagyoni érdekelt és az  egyéb érdekelt e  törvény szerinti jogainak és jogos érdekeinek
képviselete, illetve védelme, valamint az e törvény szerinti jogok gyakorlásának vagy kötelezettségek teljesítésének
elősegítése érdekében a büntetőeljárásban segítőként vehet részt:
a) a törvényes képviselő,
b) a terhelt nagykorú hozzátartozója,
c) a külföldi állampolgár terhelt, sértett és tanú esetén a konzuli tisztviselő,
d) a kényszergyógykezeléssel érintett terhelt házastársa vagy élettársa,
e) a kiskorú, illetve a fiatalkorú gondozását ellátó nagykorú személy,
f ) a meghatalmazott képviselő,
g) a támogató,
h) a sértett és a feljelentő által megjelölt nagykorú személy,
i) a tanú érdekében eljáró ügyvéd,
j) a kutatással érintett által megbízott, vagy a kutatáson jelen lévő, az ügyben nem érdekelt nagykorú személy,
k) a motozás alá vont által megjelölt nagykorú személy,
l) a kézbesítési megbízott,
m) a Védelmi Programban részt vevő személy védelmét ellátó személy.
(2) Nem lehet segítő,
a) aki tizennyolcadik életévét még nem töltötte be,
b) akivel szemben a bíróság jogerősen közügyektől eltiltást alkalmazott, ennek tartama alatt, vagy
c) akit a bíróság jogerősen gondnokság alá helyezett.
60. § A segítő jogosult arra, hogy a  saját, valamint az  általa segített személy büntetőeljárási jogairól és kötelességeiről
a bíróságtól, az ügyészségtől és a nyomozó hatóságtól felvilágosítást kapjon.
A meghatalmazott képviselő 61. § (1) A  sértett, a  vagyoni érdekelt és az  egyéb érdekelt helyett – ha e  törvény nem ír elő személyes eljárási
kötelezettséget – az általa vagy a törvényes képviselője által meghatalmazott képviselő is eljárhat.
(2) A meghatalmazott képviselő a képviselt személy e törvény szerinti jogait gyakorolhatja.
 (3) A büntetőeljárásban meghatalmazott képviselőként
a) az ügyvéd és az ügyvédi iroda,
b) a sértett, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt hozzátartozója,
c) a közigazgatási szerv, egyéb költségvetési szerv vagy gazdálkodó szervezet, illetve egyéb nem természetes
személy alkalmazottja a munkáltatójának tevékenységével kapcsolatos ügyekben,
d) az  önkormányzati szerv alkalmazottja a  munkáltatója tevékenységével kapcsolatos ügyekben, továbbá
az önkormányzati szerv szervezeti és működési szabályzatában meghatározott tisztségviselő, ha az eljárás – tárgya
alapján – abba a szabályzatban meghatározott ügykörbe tartozik, amelyben a tisztségviselő eljárni jogosult,
e) a sértettek vagy sértettek egyes csoportjainak érdekképviseletére létrehozott közhasznú szervezet,
f ) jogszabályban erre feljogosított személy
járhat el.
(4) A  meghatalmazott ügyvéd vagy ügyvédi iroda a  helyettesítésével más ügyvédet vagy ügyvédi irodát is
meghatalmazhat.
(5) A  magánfél meghatalmazás útján történő képviseletére a  polgári perrendtartásról szóló törvénynek
a meghatalmazottakra vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
62. § (1) A  meghatalmazást írásba kell foglalni vagy jegyzőkönyvbe kell mondani. A  meghatalmazott képviselő
– a (3) bekezdésben foglalt kivétellel – köteles az eredeti meghatalmazását vagy annak hitelesített másolatát az első
beadványához mellékelni, vagy ha erre előbb kerül sor, első jelentkezése alkalmával az ügyiratokhoz csatolás végett
az eljáró bíróságnak, ügyészségnek vagy nyomozó hatóságnak átadni.
(2) A  meghatalmazást – a  (3) és (4)  bekezdésben foglalt kivétellel – közokiratba vagy teljes bizonyító erejű
magánokiratba kell foglalni.
(3) A rendelkezési nyilvántartásban a meghatalmazásra vonatkozó nyilatkozat csak a meghatalmazás elfogadásával és
az elfogadó nyilatkozat rendelkezési nyilvántartásban való rögzítésével érvényes.
(4) Az ügyvédnek adott meghatalmazás igazolásáról jogszabály eltérően rendelkezhet.
 (5) A meghatalmazás korlátozása csak annyiban hatályos, amennyiben az magából a meghatalmazásból kitűnik.
 (6) Ha a meghatalmazás rendelkezési nyilvántartásba vételére, vagy a rendelkezési nyilvántartásba vett meghatalmazás
módosítására
a) a sértett, a vagyoni érdekelt vagy az egyéb érdekelt első nyilatkozatának előterjesztése, vagy
b) a sértett, a vagyoni érdekelt vagy az egyéb érdekelt első idézése vagy értesítése
után kerül sor, e  nyilatkozatok az  eljáró bírósággal, ügyészséggel és nyomozó hatósággal szemben a  bíróságnak,
az ügyészségnek, illetve a nyomozó hatóságnak történő bejelentéstől hatályosak.
63. § (1) A  jogi segítségnyújtásról szóló törvény alapján a  sértett, a  vagyoni érdekelt és az  egyéb érdekelt kérelmezheti
a pártfogó ügyvédi képviseletet.
(2) Ha a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság észleli, hogy a pártfogó ügyvédi képviselet engedélyezésének
feltételei a sértett, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt esetében fennállnak, e személyt tájékoztatja arról, hogy
pártfogó ügyvédi képviselet engedélyezését a jogi segítségnyújtásról szóló törvény alapján kérheti.
64. § (1) A  terhelt helyett az  általa vagy a  törvényes képviselője által meghatalmazott képviselő a  következő esetekben
eljárhat:
a) az ügyiratról készített kivonat vagy másolat átvétele,
b) a terheltnek szóló ügyirat átvétele az azt küldőnél,
c) az óvadék letétele,
d) a biztosíték letétbe helyezése.
(2) A terhelt meghatalmazott képviselőjeként
a) az ügyvéd és az ügyvédi iroda,
b) a terhelt nagykorú hozzátartozója
járhat el.
(3) A terhelt meghatalmazott képviselőjére egyebekben a 61–62. §-t kell megfelelően alkalmazni.
A támogató 65. § A sértett, a  vagyoni érdekelt és az  egyéb érdekelt (a  továbbiakban együtt: támogatott személy) részére
a  gyámhatóság által kirendelt támogató a  törvény szerinti cselekvőképességet nem érintő támogatott
döntéshozatal elősegítése érdekében a büntetőeljárásban részt vehet.
66. § (1) A támogató
a) a támogatott személlyel egyidejűleg valamennyi eljárási cselekménynél – ideértve a zárt tárgyalást is – jelen
lehet, távolléte azonban az  eljárási cselekmény elvégzésének, valamint a  büntetőeljárás folytatásának nem
akadálya,
b) egyeztethet a  támogatott személlyel az  e  törvény szerinti nyilatkozat megtételének elősegítése érdekében
az eljárási cselekmény rendjét meg nem zavaró módon,
c) a támogatott személy helyett nyilatkozattételre nem jogosult.
 (2) A támogató eljárási cselekményen való jelenlétéről kizárólag a támogatott személy gondoskodik.
(3) A  támogató büntetőeljárásban történő részvételével kapcsolatban felmerült költség nem bűnügyi költség, azt
a támogatott személy előlegezi és viseli.
(4) A  támogatói minőséget igazoló gyámhatósági határozatot vagy tanúsítványt az  első olyan eljárási cselekménynél
kell a  bíróságnak, az  ügyészségnek vagy a  nyomozó hatóságnak bemutatni, amelyen a  támogatott személy
a támogatóval együtt megjelenik.
67. § (1) A büntetőeljárásban a támogató nem vehet részt, ha
a) a  büntetőeljárás olyan résztvevője, valamint ennek olyan segítője, akinek érdekei a  támogatott személlyel
ellentétesek,
b) az  ügyben bíróként, ügyészként vagy a  nyomozó hatóság tagjaként járt vagy jár el, valamint ezek
hozzátartozója,
c) az ügyben védőként, tanúként vagy szakértőként vesz vagy vett részt,
d) ez az eljárás érdekeit egyébként sérti.
(2) A  támogató kizárásáról az  a  bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság határoz, amely előtt az  eljárás folyik.
E határozat ellen a támogató és a támogatott személy jogorvoslattal élhet.
(3) Ha a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság a támogatót a büntetőeljárásból kizárta, vagy a támogató és
a támogatott személy között az (1) bekezdésben meghatározottakon kívül érdekellentétet észlel, erről a támogatott
tájékoztatásával egyidejűleg haladéktalanul tájékoztatja a gyámhatóságot.
XII. FEJEZET
BÜNTETŐELJÁRÁSI CSELEKVŐKÉPESSÉG A terhelt büntetőeljárási cselekvőképessége
68. § A terhelt a  büntetőeljárásban személyesen vagy – ha e  törvény személyes eljárási kötelezettséget nem ír elő  –
az  e  törvényben meghatározott esetekben meghatalmazott képviselője útján a  polgári jog szabályai szerinti
cselekvőképességétől függetlenül eljárhat.
A sértett, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt büntetőeljárási cselekvőképessége
69. § (1) A  sértett, a  vagyoni érdekelt és az  egyéb érdekelt személyesen vagy – ha e  törvény személyes eljárási
kötelezettséget nem ír elő – meghatalmazott képviselője útján eljárhat, ha
a) a polgári jog szabályai szerint teljes cselekvőképességgel rendelkezik, vagy
b) olyan cselekvőképességében részlegesen korlátozott nagykorú, akinek a  polgári jog szabályai szerinti
cselekvőképessége az  eljárás tárgyára, illetve az  egyes eljárási cselekményekre kiterjedő hatállyal nincs
korlátozva.
(2) Személyesen vagy – ha e törvény személyes eljárási kötelezettséget nem ír elő – meghatalmazott képviselője útján
akkor is eljárhat
a) a sértett a jóvátételhez szükséges hozzájárulás kérdésében, ha a jóvátétel tárgyáról,
b) a vagyoni érdekelt, ha az 57. § (1) bekezdésében meghatározott dologról, vagyonról és adatról
a polgári jog szabályai szerint érvényesen rendelkezhet.
(3) A  távoltartás elrendelését a  polgári jog szabályai szerint korlátozottan cselekvőképes kiskorú sértett is
indítványozhatja.
(4) A tanúvallomás megtagadásának, illetve a szembesítéshez történő hozzájárulás kérdésében a polgári jog szabályai
szerint korlátozottan cselekvőképes kiskorú is személyesen jár el, e nyilatkozatának megtétele előtt biztosítani kell
számára, hogy törvényes képviselőjével egyeztethessen.
(5) A sértett, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt nevében – ha e törvény személyes eljárási kötelezettséget nem ír
elő – törvényes képviselője jár el, ha
a) nincs büntetőeljárási cselekvőképessége,
b) részére a  cselekvőképessége érintése nélkül rendeltek törvényes képviselőt, kivéve, ha személyesen vagy
meghatalmazottja útján fellép, vagy
c) nem természetes személy.
(6) Az  állam sérelmére elkövetett bűncselekmények esetén az  állam nevében az  állami vagyon felügyeletéért felelős
miniszter jár el.
A magánfél eljárási cselekvőképessége 70. § A magánfélre a polgári perrendtartásról szóló törvény perképességre vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
A büntetőeljárási cselekvőképesség vizsgálata 71. § (1) A  büntetőeljárásban részt vevő személyek büntetőeljárási cselekvőképességét, valamint a  törvényes képviselőnek
és a támogatónak ezt a minőségét, ha ezek iránt kétség merül fel, a bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság
az  eljárás bármely szakában hivatalból vizsgálja. A  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság az  eljárás
bármely szakában hivatalból vizsgálja azt is, hogy a  törvényes képviselőnek az  eljárási cselekményekhez esetleg
szükséges külön felhatalmazása igazolva van-e.
(2) A büntetőeljárási cselekvőképesség, a törvényes képviselet, a támogatói minőség, illetve a felhatalmazás igazolása
nem szükséges, ha az  köztudomású, vagy ha arról a  bíróságnak, az  ügyészségnek, illetve a  nyomozó hatóságnak
hivatalos tudomása van.
A törvényes képviselő jogállása 72. § (1) A  terhelt törvényes képviselője a  büntetőeljárásban segítőként vesz részt, a  jelenléti, észrevételezési,
felvilágosítás-kérési, indítványtételi, ügyirat-megismerési, valamint jogorvoslati jogára a védő jogai irányadók.
(2) A terhelt törvényes képviselőjét tájékoztatni kell a terhelt idézéséről és értesítéséről, a védővel közölt határozatokat
vele is közölni kell.
(3) A sértett, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt törvényes képviselője a képviselt személy e törvény szerinti jogait
gyakorolhatja.
Az ügygondnok 73. § (1) A bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság ügygondnokot rendel ki, ha
a) a törvényes képviselő a bűncselekményt az általa képviselt terhelttel együtt követte el,
b) a törvényes képviselő érdekei az általa képviselt személy érdekeivel ellentétesek,
c) a  fiatalkorú terheltnek, illetve a  polgári jog szabályai szerint teljes cselekvőképességgel nem rendelkező
sértettnek, vagyoni érdekeltnek vagy egyéb érdekeltnek nincs törvényes képviselője vagy a  törvényes
képviselő személye nem állapítható meg,
d) a törvényes képviselő a jogainak gyakorlásában akadályozva van, vagy
e) az őt érintő eljárási cselekmény időpontjában ismeretlen helyen tartózkodó sértettnek, vagyoni érdekeltnek
vagy egyéb érdekeltnek nincs sem törvényes képviselője, sem meghatalmazott képviselője.
 (2) A  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság ügygondnokként ügyvédet vagy ügyvédi irodát rendelhet ki.
A kirendelés hatályára az (1) bekezdés a)–d) pontja esetén a 48. § (1) bekezdését, az (1) bekezdés e) pontja esetén
a 49. § (5) bekezdését kell alkalmazni.
(3) Az  (1)  bekezdés a) és b)  pontja esetén a  vádemelés előtt az  ügyészség, a  vádemelés után a  bíróság a  törvényes
képviselőt kizárhatja az eljárásból.
(4) Ha az ügygondnok kirendelésére okot adó körülmény az eljárás folyamán megszűnik, a bíróság, az ügyészség, illetve
a nyomozó hatóság az ügygondnokot a kirendelés alól felmenti.
(5) Az  ügygondnokot a  büntetőeljárásban – a  (6)  bekezdésben foglalt kivételekkel – a  törvényes képviselő jogállása
illeti meg.
(6) Az  ügygondnok a  képviselt személy e  törvényben biztosított jogáról nem mondhat le, közvetítői eljáráshoz,
magatartási szabály vagy kötelezettség előírásához nem járulhat hozzá, kivéve, ha ezzel az általa képviselt személyt
nyilvánvaló károsodástól óvja meg.
(7) Az ügygondnok a közreműködéséért díjra és költségeinek megtérítésére is jogosult.
NEGYEDIK RÉSZ
AZ ELJÁRÁSI CSELEKMÉNYEKRE VONATKOZÓ ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
XIII. FEJEZET
A BÜNTETŐELJÁRÁSBAN RÉSZT VEVŐ SZEMÉLYEK JOGGYAKORLÁSÁRA VONATKOZÓ ÁLTALÁNOS
SZABÁLYOK
Tájékoztatás, figyelmeztetés, kapcsolattartás 74. § (1) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság – e törvény eltérő rendelkezésének hiányában – a büntetőeljárásban
részt vevő személyt az  őt érintő eljárási cselekményt megelőzően a  jogairól tájékoztatja és a  kötelezettségeire
figyelmezteti.
(2) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  büntetőeljárásban részt vevő személlyel történő kapcsolattartás
során törekszik arra, hogy a büntetőeljárásban részt vevő személy a vele közölteket megértse és magát megértesse.
(3) A  (2)  bekezdésben meghatározott cél elérése érdekében a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság
a kapcsolattartás során
a) egyszerűen és közérthetően fogalmaz,
b) figyelembe veszi a büntetőeljárásban részt vevő személy állapotát és személyes jellemzőit, valamint
c) meggyőződik arról, hogy a  büntetőeljárásban részt vevő személy a  vele szóban közölteket megértette-e,
ennek hiányában a közlést megmagyarázza. A költségkedvezmény 75. § (1) A  terhelt, valamint a  természetes személy sértett, vagyoni érdekelt és egyéb érdekelt jogai érvényesítésének
megkönnyítésére költségkedvezményben részesíthető, ha jövedelmi és vagyoni viszonyai miatt a bűnügyi költséget
vagy annak egy részét nem képes viselni.
(2) Különösen indokolt esetben a  nem természetes személy sértett, vagyoni érdekelt és egyéb érdekelt is
költségkedvezményben részesíthető, ha – különösen társasági formájára, profitorientáltságára, tagjainak pénzügyi
teljesítőképességére és annak a  lehetőségére figyelemmel, hogy utóbbiak biztosítani tudják-e az ehhez szükséges
összeget – vagyoni helyzete az e törvény szerinti jogainak gyakorlását kizárja.
(3) Jogszabály meghatározhat olyan ügyet, amelyben a költségkedvezmény a terheltet, a sértettet, a vagyoni érdekeltet
vagy az egyéb érdekeltet a jövedelmi és vagyoni helyzetétől függetlenül megilleti.
76. § A költségkedvezmény
a) a terhelt esetén a kirendelt védő díjának és költségeinek állam általi előlegezésére és viselésére,
b) a  sértett, a  vagyoni érdekelt és az  egyéb érdekelt esetén a  pártfogó ügyvéd díjának és költségeinek állam
általi előlegezésére és a jogi segítségnyújtásról szóló törvényben meghatározott esetekben viselésére,
c) a  magánvádló esetén a  pártfogó ügyvéd díjának és költségeinek állam általi előlegezésére és a  jogi
segítségnyújtásról szóló törvényben meghatározott esetekben viselésére,
d) a  pótmagánvádló esetén az  ügyiratokról kért egyszeri másolat kiadására vonatkozó illetékfeljegyzésre,
továbbá a  pártfogó ügyvéd díjának és költségeinek állam általi előlegezésére és a  jogi segítségnyújtásról
szóló törvényben meghatározott esetekben viselésére
terjed ki. 77. § (1) A  költségkedvezményt a  büntetőeljárásban részt vevő személy kérelmére jogszabályban meghatározottak szerint
a jogi segítségnyújtó szolgálat engedélyezi.
(2) Ha a költségkedvezmény módosításának vagy visszavonásának lehet helye, a bíróság, az ügyészség és a nyomozó
hatóság tájékoztatja a  jogi segítségnyújtó szolgálatot a  költségkedvezmény alapjául szolgáló feltételek
megváltozásáról.
A nyelvhasználat biztosítása 78. § (1) Ha a  büntetőeljárásban részt vevő személy a  nem magyar anyanyelvét, nemzetiségi anyanyelvét vagy törvénnyel
kihirdetett nemzetközi szerződésben meghatározott egyéb anyanyelvét kívánja használni, − lehetőleg a  jogi
szaknyelv megfelelő ismeretével rendelkező − tolmácsot kell igénybe venni.
(2) Ha az anyanyelv használata aránytalan nehézségbe ütközne, a magyar nyelvet nem ismerő személy által ismertként
megjelölt más nyelv használatát kell tolmács útján biztosítani.
(3) Ha a  kihallgatandó személy hallássérült, kérésére jelnyelvi tolmács közreműködésével kell kihallgatni, vagy
a kihallgatás helyett írásbeli vallomást is tehet.
(4) Ha a kihallgatandó személy siketvak, kérésére jelnyelvi tolmács közreműködésével kell kihallgatni.
 (5) Ha a kihallgatandó személy beszédfogyatékos, kérésére a kihallgatás helyett írásban tehet vallomást.
 (6) Ha a kihallgatandó személy a (3)–(5) bekezdésben meghatározottakon kívül más okból nem képes kommunikálni,
vagy abban súlyos fokban korlátozott, jelnyelvi tolmács közreműködésével kell kihallgatni vagy a  kommunikációt
más megfelelő módon kell biztosítani.
(7) Az  e  törvény szerint kézbesítendő ügyirat lefordításáról az  a  bíróság, ügyészség, illetve nyomozó hatóság
gondoskodik, amelyik a határozatot meghozta vagy az egyéb ügyiratot kibocsátotta.
(8) Törvény eltérő rendelkezése hiányában a kézbesítendő ügyiratot nem kell lefordítani, ha erről a címzett kifejezetten
lemond.
Soron kívüli eljárás 79. § (1) A büntetőeljárást soron kívül kell lefolytatni
a) ha a terhelt személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés hatálya alatt áll,
b) ha abban tizennyolcadik életévét be nem töltött sértett vagy terhelt vesz részt,
c) a Tizennyolcadik Rész szerinti megismételt eljárásban és
d) a  tömeges bevándorlás okozta válsághelyzet idején, az  annak területén elkövetett, a  827.  §-ban
meghatározott bűncselekmény miatt indult büntetőeljárásban.
 (2) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság az  (1)  bekezdés szerinti sorrend figyelembevételével jár el, ha
egyidejűleg több büntetőeljárást kell soron kívül lefolytatnia. Az eljárás elhúzására alkalmas indítványok, nyilatkozatok elintézése
80. § (1) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság
a) az elkésett,
b) a törvényben kizárt,
c) a nem jogosulttól származó, illetve
d) a korábbival azonos tartalmú, alaptalan
indítványt vagy joghatás kiváltását célzó nyilatkozatot érdemi indokolás nélkül elutasíthatja.
(2) Ha e  törvény az  indítvány vagy joghatás kiváltását célzó nyilatkozat érdemi indokolás nélkül történő elutasítását
lehetővé teszi, a  határozat indokolása kizárólag az  elutasítás okát, az  alkalmazott jogszabály megjelölését, és
a (3) bekezdésben meghatározott következményekre történő figyelmeztetést tartalmazza.
(3) Ha e  törvény eltérően nem rendelkezik, a  büntetőeljárásban részt vevő személy által a  (2)  bekezdés szerinti
figyelmeztetést követően ismételten előterjesztett indítvány vagy joghatás kiváltását célzó nyilatkozat elbírálása
mellőzhető, és annak előterjesztője – feltéve, hogy az  indítvány vagy a  nyilatkozat előterjesztése az  eljárás
elhúzására alkalmas – rendbírsággal sújtható.
(4) A  (3)  bekezdést a  bíróság eljárásában az  ügyészségre is alkalmazni kell azzal, hogy rendbírság kiszabása helyett
az ügyészség vezetője tájékoztatható.
XIV. FEJEZET
KÜLÖNLEGES BÁNÁSMÓD BIZTOSÍTÁSA A BÜNTETŐELJÁRÁSBAN A különleges bánásmód megállapítása és általános szabályai
81. § (1) A  természetes személy sértett és a  tanú különleges bánásmódot igénylő személynek minősül, ha a  személyes
jellemzői vagy az eljárás tárgyát képező bűncselekmény jellege és körülményei alapján
a) a megértésben, a megértetésben,
b) az e törvényben meghatározott jogok gyakorlásában vagy kötelezettségek teljesítésében, vagy
c) a büntetőeljárásban való hatékony részvételében
akadályozott.
(2) A különleges bánásmódot megalapozó körülmény különösen
a) az érintett személy életkora,
b) az érintett személy szellemi, fizikai, egészségi állapota,
c) az eljárás tárgyát képező cselekmény kirívóan erőszakos jellege, illetve
d) az érintett személynek a büntetőeljárásban részt vevő más személyhez fűződő viszonya.
(3) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság
a) az  érintett személlyel történő kapcsolatba kerüléstől kezdődően hivatalból, vagy az  érintett indítványára
vizsgálja, hogy különleges bánásmódot igénylő személynek minősül-e,
b) a  különleges bánásmód megállapításáról jogszabályban meghatározottak szerinti egyéni értékelés alapján
dönt,
c) az  érintett személy jogai gyakorlásának, kötelezettségei teljesítésének elősegítését és kíméletét, illetve
védelmét biztosító intézkedéseket alkalmazhat, amelyekről az érintett személy indítványára vagy hivatalból
dönt,
d) elrendelheti, hogy a  különleges bánásmód megállapításának kezdeményezésével és vizsgálatával
kapcsolatos ügyiratokat zártan kezeljék.
(4) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  különleges bánásmódot igénylő személy jogai gyakorlásának,
kötelezettségei teljesítésének elősegítése és kímélete, illetve védelme érdekében a  különleges bánásmódot
megalapozó körülményeknek megfelelő, azokkal arányban álló intézkedést alkalmaz. Ha e  törvény eltérően nem
rendelkezik, a  különleges bánásmód körébe tartozó intézkedés alkalmazása nem járhat a  büntetőeljárásban részt
vevő más személy eljárási jogainak sérelmével.
(5) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság
a) a különleges bánásmód megállapításáról,
b) – ha e törvény eltérően nem rendelkezik – a különleges bánásmód körébe tartozó intézkedés alkalmazásáról,
és
c) a tanú különleges bánásmód megállapítása iránt előterjesztett indítványának elutasításáról
határozat hozatala nélkül dönt.
(6) A  nyomozó hatóság az  (5)  bekezdés c)  pontja esetén az  indítvány elutasításáról haladéktalanul tájékoztatja
az ügyészséget.
(7) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  sértett különleges bánásmód megállapítása iránt előterjesztett
indítványának elutasításáról határozatot hoz.
82. § Külön döntés nélkül különleges bánásmódot igénylő személynek minősül
a) a tizennyolcadik életévét be nem töltött személy,
b) a  fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról szóló törvényben meghatározott
fogyatékos személy, és az is, aki ilyennek minősülhet, valamint
c) a nemi élet szabadsága és a nemi erkölcs elleni bűncselekmény sértettje.
A különleges bánásmód visszautasítása 83. § (1) A  különleges bánásmódot igénylő személy – megfelelő tájékoztatást követően – a  különleges bánásmód
megállapítását, illetve a különleges bánásmód körébe tartozó egyes intézkedéseket visszautasíthatja.
(2) A különleges bánásmódot igénylő személy az egyes eljárási cselekmények elvégzésére, illetve különleges bánásmód
körébe tartozó intézkedés alkalmazására vonatkozó kötelező rendelkezéseket nem utasíthatja vissza.
A különleges bánásmód felülvizsgálata 84. § (1) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  különleges bánásmódot megszüntetheti, ha a  különleges
bánásmódot megalapozó körülmények megváltozása folytán a különleges bánásmód feltételei nem állnak fenn.
(2) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság a különleges bánásmód megszüntetéséről
a) a sértett esetében határozatot hoz,
b) a tanú esetében határozat hozatala nélkül dönt.
(3) A  nyomozó hatóság a  (2)  bekezdés b)  pontja esetén az  indítvány elutasításáról haladéktalanul tájékoztatja
az ügyészséget.
A különleges bánásmód körébe tartozó intézkedések 85. § (1) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  különleges bánásmódot igénylő személy jogai gyakorlásának,
kötelezettségei teljesítésének elősegítését és kíméletét az eljárás érdekeire figyelemmel, lehetőség szerint az alábbi
intézkedésekkel segíti elő:
a) biztosítja, hogy az  érintett személy a  különleges bánásmódot megalapozó körülményekből fakadó
akadályok ellenére megfelelően gyakorolhassa az  e  törvényben meghatározott jogait, illetve teljesíthesse
kötelezettségeit,
b) fokozott körültekintéssel jár el a kapcsolattartás során,
c) a  büntetőeljárás lefolytatása során fokozott körültekintéssel jár el az  érintett személy magánéletének
kímélete érdekében,
d) fokozott védelemben részesíti az  érintett személy különleges bánásmódot megalapozó körülményekkel
összefüggő személyes adatait, így különösen az egészségügyi adatait,
e) elősegíti, hogy az érintett személy segítő közreműködését vehesse igénybe,
f ) az  eljárási cselekmények tervezése és elvégzése során az  érintett személy személyes igényeinek
figyelembevételével jár el, és az  érintett személy részvételét igénylő egyes eljárási cselekményeket
haladéktalanul folytatja le,
g) az  érintett személy részvételét igénylő eljárási cselekményt úgy készíti elő, hogy az  megismétlés nélkül
elvégezhető legyen,
h) biztosítja, hogy az érintett személy az eljárási cselekmény során, valamint az eljárási cselekmény helyszínén
a  büntetőeljárásban részt vevő más személlyel szükségtelenül ne találkozzon, különösen, ha a  különleges
bánásmódot e személyhez fűződő viszonya alapozza meg,
i) az  eljárási cselekményt az  erre szolgáló, vagy arra alkalmassá tett helyiségben végzi el, feltéve, hogy
az  érintett személy jogai gyakorlásának, kötelezettségei teljesítésének elősegítése és kímélete más módon
vagy más intézkedéssel nem biztosítható,
j) kép- és hangfelvételt készíthet az érintett személy részvételét igénylő eljárási cselekményről,
k) telekommunikációs eszköz útján biztosíthatja az érintett személy jelenlétét az eljárási cselekményen.
(2) A bíróság a különleges bánásmódot igénylő személy jogai gyakorlásának, kötelezettségei teljesítésének elősegítése
és kímélete érdekében a tárgyalásról vagy annak meghatározott részéről a nyilvánosságot kizárhatja.
(3) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  különleges bánásmódot igénylő személy jogai gyakorlásának,
kötelezettségei teljesítésének elősegítését és kíméletét biztosító egyéb, e törvény szerinti intézkedést is tehet.
86. § (1) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság a különleges bánásmódot igénylő személyt védelemben részesíti,
a) ha a  büntetőeljárásban történő részvételével összefüggésben élete, testi épsége, személyes szabadsága
veszélyeztetett, illetve
b) hogy az  e  törvény szerinti jogait és kötelezettségeit megfélemlítés és befolyásolás nélkül gyakorolhassa,
illetve teljesíthesse.
 (2) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  különleges bánásmódot igénylő személy védelme érdekében
a 85. §-ban meghatározott intézkedések mellett:
a) telekommunikációs eszköz használata esetén elrendelheti az  érintett személy személyazonosságának
megállapítására alkalmas egyedi tulajdonságok technikai eszközzel történő torzítását,
b) eljárási cselekményről hang-, vagy kép- és hangfelvétel készítése esetén elrendelheti az  érintett személy
személyazonosságának megállapítására alkalmas egyedi tulajdonságait technikai úton torzító másolat
készítését,
c) az e törvényben foglaltak szerint korlátozhatja a terhelt, illetve a védő jelenléti jogát az eljárási cselekményen,
d) korlátozhatja az  érintett személy részvételével zajló eljárási cselekményen jelen lévő személyek
kérdésfeltevési jogát azzal, hogy kérdés feltevésének indítványozását teszi lehetővé,
e) mellőzheti a különleges bánásmódot igénylő tanú szembesítését,
f ) hivatalból is elrendelheti az érintett személy személyes adatainak zárt kezelését,
g) kezdeményezheti az érintett személy vonatkozásában személyi védelem elrendelését,
h) az érintett személyt különösen védett tanúvá nyilváníthatja, illetve azt kezdeményezheti,
i) kezdeményezheti az érintett személy Védelmi Programban részvételére irányuló megállapodás megkötését.
(3) A  különleges bánásmódot igénylő személy védelmét biztosító intézkedés alkalmazása esetén a  különleges
bánásmód megállapításának kezdeményezésével és vizsgálatával kapcsolatos ügyiratokat zártan kell kezelni.
A különleges bánásmód körébe tartozó intézkedések különös szabályai
87. § (1) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság a tizennyolcadik életévét be nem töltött személy részvételét igénylő
eljárási cselekmény esetén
a) lehetőség szerint kép- és hangfelvételt készít,
b) elrendelheti, hogy az eljárási cselekményen igazságügyi pszichológus szakértő is jelen legyen,
c) a  büntetőeljárással összefüggésben biztosítja az  Alaptörvényben, az  1991.  évi LXIV.  törvénnyel kihirdetett
gyermek jogairól szóló egyezményben, a  gyermekek védelméről és a  gyámügyi igazgatásról szóló
törvényben és más törvényekben megfogalmazott, gyermeket megillető jogok hatékony érvényesülését.
(2) A tizennyolcadik életévét be nem töltött tanú vallomása műszeres vallomásellenőrzéssel nem vizsgálható.
 (3) A tizennyolcadik életévét be nem töltött tanú szembesítése csak a hozzájárulásával rendelhető el.
88. § (1) Tizennegyedik életévét be nem töltött személy részvételét igénylő eljárási cselekmény esetén
a) az  eljárási cselekmény elvégzésére csak akkor kerülhet sor, ha az  attól várható bizonyíték mással nem
pótolható,
b) az  eljárási cselekményt az  erre szolgáló vagy arra alkalmassá tett helyiségben kell elvégezni, feltéve, hogy
az  érintett személy jogai gyakorlásának, kötelezettségei teljesítésének elősegítése és kímélete más módon
vagy más intézkedéssel nem biztosítható,
c) ha ez  az eljárási cselekmény eredményességét nem veszélyezteti, a  nyomozás során a  nyomozó hatóság
biztosítja, hogy az eljárási cselekményt minden alkalommal ugyanazon személy végezze,
d) a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság az eljárási cselekményről kép- és hangfelvételt készít.
 (2) Tizennegyedik életévét be nem töltött tanú szembesítése nem rendelhető el.
 (3) A  tizennegyedik életévét be nem töltött személy részvételét igénylő eljárási cselekmény helyszínén a  terhelt és
a védő személyesen nem lehet jelen.
 (4) Ha a tizennegyedik életévét be nem töltött tanú kihallgatását a terhelt vagy a védő indítványozta, a tanú részvételét
igénylő eljárási cselekményen a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság biztosíthatja az  indítványt
előterjesztő terhelt és védője személyes jelenlétét.
89. § (1) A 82. § c) pontja alapján különleges bánásmódot igénylő sértett esetén a nyomozás során
a) a  sértettet csak a  vele azonos nemű személy hallgathatja ki, illetve a  sértett jelenlétével zajló más eljárási
cselekményen az  eljáró nyomozó hatóság részéről a  sértettel azonos nemű személynek is jelen kell lennie,
valamint
b) a  nyomozó hatóság biztosítja, hogy a  sértett részvételét igénylő eljárási cselekményt minden alkalommal
ugyanazon személy végezze.
(2) A nyomozó hatóság az (1) bekezdés rendelkezéseitől eltérhet
a) a sértett indítványára vagy hozzájárulásával,
b) ha az eljárás eredményességének biztosítása ezt elkerülhetetlenné teszi.
(3) A  82.  § c)  pontja alapján különleges bánásmódot igénylő sértett szembesítése csak a  sértett hozzájárulásával
rendelhető el.
(4) Ha a 82. § c) pontja alapján különleges bánásmódot igénylő sértett a tizennyolcadik életévét nem töltötte be,
a) az  eljárási cselekményt az  erre szolgáló vagy arra alkalmassá tett helyiségben kell elvégezni, kivéve,
ha az  eljárási cselekmény ott nem hajtható végre, vagy a  sértett jogai gyakorlásának, kötelezettségei
teljesítésének elősegítése és kímélete, illetve védelme más módon is biztosítható,
b) a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság az eljárási cselekményről kép- és hangfelvételt készít,
c) a sértett részvételét igénylő eljárási cselekmény helyszínén a terhelt és a védő személyesen nem lehet jelen,
d) a  telekommunikációs eszköz alkalmazása során biztosítani kell, hogy a  sértett kizárólag az  eljáró bírót,
ügyészt vagy nyomozó hatóság tagját láthassa,
e) a vádemelés után a bíróság a sértett részvételét igénylő eljárási cselekményt kiküldött bíró vagy megkeresett
bíróság útján végezheti el,
f ) a sértett részvételét igénylő eljárási cselekményen jelen lévő személyek kérdésfeltevési joga korlátozott, csak
indítványozhatják kérdés feltevését,
g) a nyilvánosságot ki kell zárni a tárgyalásnak arról a részéről, ahol a sértett részvétele az eljárási cselekményen
kötelező.
 (5) Ha a  82.  § c)  pontja alapján különleges bánásmódot igénylő sértett a  tizennegyedik életévét nem töltötte
be, a  sértett védelme érdekében a  bíróság hivatalból vagy indítványra mellőzheti a  sértett tanúként történő
kihallgatását, ha a sértett kihallgatására a nyomozás során a (4) bekezdés b) pontjának megfelelően már sor került.
Ebben az esetben a sértett nyomozás során tett tanúvallomása bizonyítási eszközként felhasználható.
Különösen védett tanú 90. § (1) A  bíróság az  ügyészség indítványára különösen védett tanúvá nyilváníthatja a  különleges bánásmódot igénylő
tanút, ha
a) vallomása kiemelkedő súlyú ügy lényeges körülményeire vonatkozik,
b) a vallomásától várható bizonyíték mással nem pótolható, és
c) személyének, illetve tanúként történt kihallgatásának felfedése esetén, a tanú vagy hozzátartozója élete, testi
épsége vagy személyes szabadsága súlyos fenyegetésnek lenne kitéve.
 (2) A bíróság különösen védett tanúvá nyilvánítást elrendelő határozata ellen nincs helye fellebbezésnek, az indítvány
elutasítása ellen az ügyészség és a tanú jelenthet be fellebbezést.
 (3) A különösen védett tanúvá nyilvánítás indítványozásával kapcsolatos ügyiratokat az indítvány elbírálásáig az eljárás
ügyiratai között zártan kell kezelni. Ha a bíróság a különösen védett tanúvá nyilvánítást elrendeli − e Fejezet eltérő
rendelkezése hiányában − a  különösen védett tanúvá nyilvánítás indítványozásával, a  különösen védett tanúvá
nyilvánítás előtt a  tanú részvételével végzett eljárási cselekményekkel, és a  különösen védett tanú részvételével
végzett eljárási cselekményekkel kapcsolatos ügyiratokat az eljárás ügyiratai között zártan kell kezelni.
91. § (1) A bíróság a különösen védett tanúvá nyilvánítást megszünteti
a) a különösen védett tanú indítványára,
b) hivatalból, vagy az  ügyészség indítványára, ha a  különösen védett tanúvá nyilvánítás feltételei nem állnak
fenn vagy
c) hivatalból vagy a  terhelt, a  védő, illetve az  ügyészség indítványára, ha a  különösen védett tanú olyan
magatartást tanúsít, amely a különösen védett tanú intézményével nyilvánvalóan összeegyeztethetetlen.
 (2) Az  indítvány elutasítása, valamint a  különösen védett tanúvá nyilvánítást az  (1)  bekezdés a)  pontja alapján
megszüntető határozat ellen nincs helye fellebbezésnek.
 (3) A különösen védett tanúvá nyilvánítás megszüntetésével együtt a bíróság a különösen védett tanúvá nyilvánítással
kapcsolatos ügyiratok zárt kezelését is megszünteti. 92. § (1) A vádemelés előtt a különösen védett tanú részvételét igénylő eljárási cselekményen kizárólag
a) az ügyész, a nyomozó hatóság tagja,
b) a jegyzőkönyvvezető, indokolt esetben a szakértő és a szaktanácsadó,
c) a különösen védett tanú segítője, és
d) az eljárási cselekménnyel szükségszerűen érintett más személy
lehet jelen.
(2) A  vádemelés után a  bíróság a  különösen védett tanú részvételét igénylő eljárási cselekményt elsősorban
megkeresett bíróság vagy kiküldött bíró útján végzi el, amelyen a terhelt és a védő nem lehet jelen.
(3) Ha az  nem jár a  személye felfedésének veszélyével, a  bíróság a  különösen védett tanú jelenlétét az  eljárási
cselekményen telekommunikációs eszköz útján is biztosíthatja. Ebben az  esetben a  bíróság elrendeli a  tanú
személyazonosságának megállapítására alkalmas egyedi tulajdonságok technikai eszközzel történő torzítását, és
a jelen lévő személyek kérdésfeltevési joga korlátozott, csupán indítványozhatják kérdés feltevését.
(4) A különösen védett tanú részvételét igénylő eljárási cselekmény végzése során is biztosítani kell, hogy a különösen
védett tanú személye ne váljon megismerhetővé.
(5) A különösen védett tanú kihallgatása során fel kell tárni és ellenőrizni kell a  tanú szavahihetőségét, tudomásának
megbízható voltát, és azokat a  körülményeket, amelyek vallomása hitelt érdemlőségét befolyásolhatják. Az  így
szerzett adatokat a kihallgatásról készült jegyzőkönyvben fel kell tüntetni.
(6) Ha a  különösen védett tanú jelenlétét a  (3)  bekezdés alapján telekommunikációs eszköz útján biztosítják, a  tanú
megtagadhatja a vallomást olyan adatra nézve, amelynek ismeretében személyazonosságára, lakcímére, értesítési
címére, tényleges tartózkodási helyére lehet következtetni.
(7) A  különösen védett tanú részvételét igénylő eljárási cselekményről írásbeli jegyzőkönyvet kell készíteni, amelyet
zártan kell kezelni. A jegyzőkönyvről kivonatot kell készíteni.
(8) A  jegyzőkönyvről készített kivonat a  jelenlévők közül kizárólag a  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó
hatóság eljárási cselekményen jelen lévő tagjának nevét, a  tanú különösen védetté nyilvánításának tényét és
az eljárási cselekmény leírását tartalmazza. Ha a különösen védett tanú jelenlétét a bíróság a (3) bekezdés alapján
telekommunikációs eszköz alkalmazása útján biztosítja, a jegyzőkönyvről készült kivonat az elkülönített helyszínen
jelenlévők közül kizárólag a 123. § (1) bekezdés c) vagy d) pontjában meghatározott hatóság tagjának nevét, a tanú
különösen védetté nyilvánításának tényét és az eljárási cselekmény leírását tartalmazza.
(9) Az eljáró bíró, ügyész vagy nyomozó hatóság tagja gondoskodik arról, hogy a különösen védett tanú személyére,
lakcímére, értesítési címére, tényleges tartózkodási helyére az  eljárási cselekmény végzése, illetve az  eljárási
cselekményről készült jegyzőkönyv kivonata alapján ne lehessen következtetni.
93. § Ha az  ügyészség különösen védett tanú vallomását vagy a  részvételével végzett más eljárási cselekmény
eredményét kívánja bizonyítási eszközként felhasználni, a bíróság figyelmezteti a terheltet és védőjét, hogy
a) a  különösen védett tanúvá nyilvánítás megszüntetését kizárólag a  91.  § (1)  bekezdés c)  pontja esetén
indítványozhatják,
b) a  különösen védett tanúhoz kérdések feltevését indítványozhatják, azonban a  kérdések nem irányulhatnak
a különösen védett tanú személyének és tényleges tartózkodási helyének felfedésére.
Személyi védelem 94. § (1) Az  eljáró bíróság, ügyészség és nyomozó hatóság hivatalból vagy a  különleges bánásmódot igénylő személy
indítványára kezdeményezheti, hogy a különleges bánásmódot igénylő személy, illetve rá tekintettel más személy
jogszabályban meghatározott személyi védelemben részesüljön.
(2) A bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság az indítvány előterjesztésétől számított nyolc napon belül dönt
a  kezdeményezés tárgyában. A  személyi védelem kezdeményezése ellen nincs helye jogorvoslatnak. Az  indítvány
elutasítása ellen az indítvány előterjesztője élhet jogorvoslattal.
(3) A személyi védelemre vonatkozó ügyiratokat, az indítvány, az azt elutasító határozat, valamint a személyi védelem
elrendelése és megszüntetése tárgyában hozott döntés kivételével zártan kell kezelni.
A Védelmi Programban való részvétel 95. § (1) A  jogszabályban meghatározott Védelmi Programban történő részvételre irányuló megállapodás megkötését
az  eljáró bíróság, az  ügyészség és az  ügyészség egyetértésével a  nyomozó hatóság – a  különleges bánásmódot
igénylő személy hozzájárulásával – hivatalból vagy a  különleges bánásmódot igénylő személy indítványára
kezdeményezheti.
(2) A bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság az indítvány előterjesztésétől számított három napon belül dönt
a kezdeményezés tárgyában. A döntés ellen nincs helye jogorvoslatnak.
(3) A  Védelmi Programban részt vevő személyek büntetőeljárási jogait és kötelezettségeit a  Védelmi Programban
való részvétel nem érinti. A Védelmi Programban részt vevő személy esetén e  törvény rendelkezéseit a következő
eltérésekkel kell alkalmazni:
a) a Védelmi Programban történő részvétellel kapcsolatos minden ügyiratot zártan kell kezelni,
b) a Védelmi Programban részt vevő személyt a védelmet ellátó szerv útján kell idézni, illetve értesíteni, az ilyen
személy részére kézbesítendő ügyiratot csak a védelmet ellátó szerv útján lehet kézbesíteni,
c) a  Védelmi Programban részt vevő személy a  büntetőeljárásban az  eredeti természetes személyazonosító
adatait közli, a  lakcímének, értesítési címének, illetve a  tényleges tartózkodási helyének közlése helyett
a védelmet ellátó szerv címét jelöli meg,
d) a Védelmi Programban részt vevő személy személyes adatait zártan kell kezelni,
e) a  Védelmi Programban részt vevő személy zártan kezelt személyes adatait és az  ilyen adatait tartalmazó
ügyiratokat csak az ismerheti meg, illetve arról csak annak adható felvilágosítás, akinek a részére a védelmet
ellátó szerv ezt engedélyezte,
f ) a Védelmi Programban részt vevő személy megjelenésével, illetve közreműködésével felmerült költség nem
bűnügyi költség,
g) a Védelmi Programban részt vevő személy védelmét ellátó személy minden eljárási cselekményen jelen lehet,
ahol a védett személy jelen van,
h) a  Védelmi Programban részt vevő személy megtagadhatja a  vallomást olyan adatra nézve, amelynek
ismeretében az  új személyazonosságára, az  új lakcímére, értesítési címére, illetve tényleges tartózkodási
helyére lehet következtetni.
Egyes intézkedésekkel érintett más személyek 96. § (1) A  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság a  terhelt jogai gyakorlásának, kötelezettségei teljesítésének
elősegítése érdekében a 85. § (1) bekezdésében meghatározott intézkedéseket alkalmazhatja, ha a terhelt
a) a tizennyolcadik életévét nem töltötte be,
b) a  fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról szóló törvényben meghatározott
fogyatékos személy, vagy ilyennek minősülhet, vagy
c) büntetőeljárásban részt vevő más személyhez fűződő viszonyára tekintettel az indokolt.
(2) A  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság a  tizennyolcadik életévét be nem töltött terhelt jogai
gyakorlásának, kötelezettségei teljesítésének elősegítése érdekében a  87.  § (1) és (2)  bekezdését megfelelően
alkalmazza.
(3) Ha a terhelt a tizennegyedik életévét nem töltötte be, a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság a terhelt jogai
gyakorlásának, kötelezettségei teljesítésének elősegítése érdekében
a) a 88. § (1) bekezdés d) pontjának rendelkezését alkalmazza,
b) a terhelt szembesítését csak a hozzájárulásával rendelheti el.
(4) Ha a személyi védelem alkalmazásának feltételei
a) a sértett vagy a tanú segítője,
b) a terhelt, a védő, a szakértő, a szaktanácsadó, a vagyoni érdekelt, ezek segítője,
vagy a  felsoroltak valamelyikére tekintettel más személy vonatkozásában fennállnak, a  94.  § rendelkezéseit
megfelelően alkalmazni kell.
(5) Ha a Védelmi Programban történő részvétel feltételei a  terhelt vonatkozásában állnak fenn, a 95. § rendelkezéseit
megfelelően alkalmazni kell.
(6) A  (4) és (5)  bekezdés esetén az  érintett védelme érdekében a  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság
a 85. §-ban meghatározott intézkedéseket alkalmazhatja.
XV. FEJEZET
A BÜNTETŐELJÁRÁSBAN KEZELT ADATOK VÉDELME Az adatkezelés jogalapja és az adatvédelem
97. § (1) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  büntetőeljárás lefolytatása céljából megismerheti és kezelheti
mindazon személyes adatot, amely az e törvényben meghatározott feladatainak ellátásához szükséges.
(2) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  büntetőeljárás lefolytatása céljából – jogszabály által
meghatározott módon és körben – megismerheti és kezelheti az  olyan, törvény alapján védett titkot és hivatás
gyakorlásához kötött titkot (a  továbbiakban együtt: védett adat), amely e törvényben meghatározott feladatainak
ellátásához szükséges.
98. § (1) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság gondoskodik arról, hogy a  büntetőeljárásban kezelt védett adat
szükségtelenül ne kerüljön nyilvánosságra, ne juthasson illetéktelen személy tudomására, és a  személyes adat
védelme biztosított legyen.
(2) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság kizárólag törvény rendelkezései szerint teheti lehetővé
a büntetőeljárásban kezelt személyes adat és védett adat megismerését.
(3) Ha az érintett adatkörre vonatkozó jogszabály másképp nem rendelkezik, a büntetőeljárásban részt vevő személyek
az  e  törvény rendelkezései alapján megismert személyes adatot és védett adatot e  törvény szerinti jogaik
gyakorlásához vagy kötelezettségeik teljesítéséhez szükséges mértékben és ideig kezelhetik.
(4) A  büntetőeljárásban kezelt személyes adatok és védett adatok – az  eljárás befejezéséig – kizárólag e  törvény
rendelkezései szerint törölhetők.
(5) A  büntetőeljárásban megismert személyes adatok – egyedi azonosításra alkalmatlan módon – statisztikai célra
felhasználhatók.
A személyes adatok zárt kezelése 99. § (1) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság indítványra elrendeli, hogy a sértett, a vagyoni érdekelt és az egyéb
érdekelt vagy ezek segítőjének a  nevét, születési nevét, születési helyét és idejét, anyja nevét, állampolgárságát,
személyazonosító okmányának számát, lakcímét, értesítési címét, tényleges tartózkodási helyét, kézbesítési címét,
illetve elektronikus elérhetőségét zártan kezeljék (a továbbiakban: zárt adatkezelés).
(2) Az indítványt a sértett, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt vagy ezek segítője terjesztheti elő.
 (3) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság a különleges bánásmódot igénylő személy védelme érdekében a zárt
adatkezelést hivatalból is elrendelheti.
 (4) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság a sértett, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt beleegyezésével
mellőzheti egyes személyes adatok zárt kezelésének elrendelését.
 (5) A zártan kezelt személyes adatot csak az ügyben eljáró bíróság, ügyészség és nyomozó hatóság kezelheti, és azokat
az érintett hozzájárulása nélkül csak
a) az ügyben eljáró bíróság, ügyészség és nyomozó hatóság részére,
b) az áldozatsegítő szolgálat részére az áldozatsegítéssel kapcsolatos feladatok ellátása, és a pártfogó felügyelői
szolgálat részére a  közvetítői eljárás lefolytatása céljából, az  e  feladatok ellátásához elengedhetetlenül
szükséges mértékben
lehet továbbítani.
 (6) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság biztosítja, hogy a  zártan kezelt személyes adat az  eljárás egyéb
adataiból se váljon megismerhetővé.
 (7) A zárt adatkezelés elrendelését követően az eljáró bíróság, ügyészség és nyomozó hatóság
a) a sértett, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt zártan kezelt személyes adatait tartalmazó ügyiratot, illetve
bizonyítási eszközt zártan kezeli,
b) a  sértett, a  vagyoni érdekelt és az  egyéb érdekelt személyazonosságát az  azonosításra alkalmas iratok
megtekintésével állapítja meg, illetve
c) a  zárt adatkezelést – egyes személyes adatok vonatkozásában is – csak a  sértett, a  vagyoni érdekelt és
az egyéb érdekelt beleegyezésével szüntetheti meg.
(8) A  (7)  bekezdés a)  pontja alapján zártan kezelt ügyirat zárt adatkezeléssel nem érintett részének megismerését
az  általános szabályok szerint kell biztosítani, így különösen az  ügyiratról készült olyan kivonattal, amely a  zártan
kezelt személyes adatokat nem tartalmazza.
(9) A zárt adatkezelés nem akadálya annak, hogy a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság, ha az a büntetőeljárási
feladatainak teljesítéséhez elengedhetetlen, a  zártan kezelt egyes személyes adatokat a  büntetőeljárási feladattal
közvetlenül érintett ügyiraton feltüntesse és a zárt adatkezeléssel érintett személy hozzájárulása nélkül továbbítsa.
(10) A (9) bekezdés alkalmazása esetén a büntetőeljárási feladat teljesítését követően a vádirat, az eljárást felfüggesztő
vagy megszüntető határozat és az ügydöntő határozat kivételével az ilyen ügyiratot a (7) bekezdés a) pontja alapján
zártan kell kezelni.
XVI. FEJEZET
AZ ELJÁRÁS ÜGYIRATAINAK MEGISMERÉSE ÉS ZÁRT KEZELÉSE
Az eljárás ügyiratainak megismerése 100. § (1) Az eljárás ügyiratait
a) a terhelt és védője a terhelt gyanúsítotti kihallgatását követően,
b) a sértett az őt érintő bűncselekménnyel összefüggésben és
c) az egyéb érdekelt és a vagyoni érdekelt az őt érintő körben
erre irányuló indítványra ismerheti meg.
(2) Az (1) bekezdés szerinti megismerés joga az eljárás valamennyi ügyiratára kiterjed, ideértve a bíróság, az ügyészség
és a nyomozó hatóság által beszerzett, illetve a büntetőeljárásban részt vevő személyek által benyújtott, valamint
csatolt iratokat és a további bizonyítási eszközöket is.
(3) Nem képezi az  eljárás ügyiratainak részét az  ügyészség és a  nyomozó hatóság között a  felügyelet és irányítás
gyakorlásával összefüggésben keletkezett ügyirat, különösen az  ügyészségi utasítás, nyomozási terv, határozat
tervezet és az előterjesztés.
(4) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság az eljárás ügyiratainak megismerését
a) a megvizsgálás lehetővé tételével,
b) erre irányuló külön indítvány vagy hozzájárulás esetén az  ügyirat tartalmáról felvilágosítás adásával,
tájékoztatás nyújtásával,
c) saját részre történő másolat vagy felvétel készítésének lehetővé tételével,
d) az ügyirat, valamint a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság által az ügyiratról készített kivonat vagy
másolat kézbesítésével, illetve
e) jogszabályban meghatározott egyéb módon
biztosítja.
(5) A  megismerés joga nem érinti az  eljárás zártan kezelt ügyirataira vonatkozó külön rendelkezéseket, valamint
az adatok zártan kezelésének kötelezettségét.
(6) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  megismerés jogát, illetve a  (4)  bekezdésben felsorolt valamely
megismerési módot az  általa meghatározott ügyiratok tekintetében a  nyomozás befejezéséig az  eljárás érdekeire
figyelemmel – e törvény eltérő rendelkezésének hiányában – korlátozhatja, amelyről határozatot hoz.
(7) A megismerés joga, illetve a megismerésnek a (4) bekezdés d) pontjában meghatározott módja nem korlátozható
a) az  olyan eljárási cselekményről készült ügyirat vonatkozásában, amelyen az  indítványozó jelen volt, vagy
e törvény rendelkezései szerint jelen lehetett és
b) a szakvélemény vonatkozásában.
(8) A megismerés – indítványnak megfelelő – biztosítása ellen nincs helye jogorvoslatnak.
 (9) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság – e  törvény eltérő rendelkezésének hiányában – az  indítvány
előterjesztésétől számított tizenöt napon belül biztosítja az  eljárás (2)  bekezdés szerint meghatározott ügyiratai
közül azoknak a megismerését, amelyek vonatkozásában a megismerést nem korlátozta.
101. § (1) Bíróság, ügyészség, közjegyző, bírósági végrehajtó, pártfogó felügyelő, megelőző pártfogó felügyelő, nyomozó
hatóság, közigazgatási hatóság, kormányzati ellenőrzési szerv, a  Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság
Hatóság, a Nemzeti Védelmi Szolgálat, a katona terhelt állományilletékes parancsnoka a törvényben meghatározott
feladata ellátásához szükséges mértékben és időtartamban megismerheti az  eljárás ügyiratait. A  megismerési jog
a nyomozás befejezéséig az eljárás érdekeire figyelemmel korlátozható. A megismerés korlátozása ellen nincs helye
jogorvoslatnak.
(2) Törvénnyel kihirdetett nemzetközi szerződéssel vagy európai uniós jogi aktussal létrehozott szerv, a  szerv ilyen
jogforrásban meghatározott feladatainak ellátásához szükséges mértékben és időtartamban az  (1)  bekezdésben
foglaltak szerint ismerheti meg az eljárás ügyiratait.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott megismerési jog nem érinti az eljárás zártan kezelt ügyirataira vonatkozó
külön rendelkezéseket, a  minősített adatok kezelésével kapcsolatos rendelkezéseket, valamint az  adatok zártan
kezelésének kötelezettségét.
Az ügyirat zárt kezelése 102. § (1) A bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság az ügyiratok között elkülönítve, zártan kezeli az e  törvényben
meghatározott ügyiratot.
(2) A  zártan kezelt ügyiratot az  e  törvény, valamint az  eljáró bíróság, ügyészség eltérő rendelkezése hiányában csak
a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság ismerheti meg.
(3) Az ügyirat zárt kezelése esetén a bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság
a) biztosítja, hogy a  zártan kezelt ügyirat, illetve annak tartalma az  eljárás egyéb ügyirataiból és adataiból ne
váljon megismerhetővé,
b) az  ügyiratok megismerését oly módon biztosítja, hogy az  ne eredményezze a  zártan kezelt ügyirat
megismerését. XVII. FEJEZET
A MINŐSÍTETT ADAT FELHASZNÁLÁSA A minősített adat felhasználásának feltétele
103. § A minősített adat kezelésének szabályai nem képezhetik akadályát annak, hogy a  büntetőeljárásban részt vevő
személyek eljárási jogaikat gyakorolják, kötelezettségeiket teljesítsék.
A minősített adat felhasználása a bíróság és az ügyészség által
104. § (1) A  büntetőeljárásban az  eljáró bíró és ügyész személyi biztonsági tanúsítvány, valamint titoktartási nyilatkozat
és felhasználói engedély nélkül használhatja fel a  büntetőeljárásban vagy a  büntetőeljárással összefüggésben
keletkezett, illetve rendelkezésére bocsátott minősített adatot.
(2) A  minősített adat felhasználása során az  eljáró bíró és ügyész rendelkezési jogosultsága az  e  törvényben
meghatározott feladatának végrehajtása céljából, az ahhoz elengedhetetlenül szükséges mértékben kiterjed
a) a minősített adattal kapcsolatos ügyintézésre, a minősített adat feldolgozására,
b) a minősített adat nyilvántartásával kapcsolatos valamennyi tevékenységre,
c) a minősítés megismétlésére,
d) a minősített adat birtokban tartására,
e) a minősített adat másolására, sokszorosítására,
f ) kivonat készítésére,
g) a minősített adat fordítására,
h) a minősített adat szerven belüli átadására,
i) a minősített adat szerven kívülre történő továbbítására, szállítására.
(3) A  felhasználói engedély kiadására jogosult az  eljáró bíró és ügyész részére további, a  minősített adat védelméről
szóló törvényben meghatározott rendelkezési jogosultságot is biztosíthat.
A minősített adat felhasználása a büntetőeljárásban részt vevő személyek által
105. § (1) A  büntetőeljárásban részt vevő személy személyi biztonsági tanúsítvány, titoktartási nyilatkozat és felhasználói
engedély nélkül használhatja fel azt a minősített adatot, amelyet az e törvény alapján általa megismerhető ügyirat
tartalmaz.
(2) Az eljáró bíróság, ügyészség és nyomozó hatóság a minősített adat felhasználására az (1) bekezdés alapján jogosult
személyt figyelmezteti, hogy a  minősített adatot köteles megtartani, valamint arra, hogy a  minősített adattal
visszaélést a Btk. büntetni rendeli. A figyelmeztetést jegyzőkönyvbe kell foglalni.
(3) A  minősített adat felhasználása során a  büntetőeljárásban részt vevő személy rendelkezési jogosultsága kiterjed
a minősített adat
a) birtokban tartására,
b) jogai gyakorlása, kötelezettsége teljesítése vagy feladata végrehajtása érdekében történő feldolgozására.
(4) A  minősített adattal rendelkezésre jogosult a  büntetőeljárásban részt vevő személy részére további, a  minősített
adat védelméről szóló törvényben meghatározott rendelkezési jogosultságot is biztosíthat.
A minősített adathoz történő hozzáférés biztosítása 106. § (1) A minősített adatot tartalmazó ügyirat kézbesítése, valamint a 105. § alapján történő megismerésének biztosítása
során a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság ellenőrzi, hogy az  érintett megfelel-e a  minősített adat
védelméről szóló jogszabályban meghatározott személyi, fizikai, adminisztratív és elektronikus biztonságra
vonatkozó feltételeknek.
(2) A  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság a  minősített adatot tartalmazó ügyirathoz történő hozzáférést
a  titkos ügykezelésre fenntartott helyiségében, valamint az  ügyben tartott tárgyalás, nyilvános ülés, vagy ülés
idejére a bíróság hivatalos helyiségében biztosítja, ha
a) az  érintett kijelenti, hogy nem felel meg a  személyi, fizikai, adminisztratív és elektronikus biztonságra
vonatkozó feltételeknek,
b) az érintett nem nyilatkozik, vagy
c) a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság megállapítja, hogy az  érintett a  személyi, fizikai,
adminisztratív és elektronikus biztonságra vonatkozó feltételeknek nem felel meg.
 (3) A  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság a  minősített adatot tartalmazó ügyirat kézbesítése esetén
a  hozzáférést a  (2)  bekezdés alkalmazásával biztosítja. Ha a  hozzáférés a  (2)  bekezdés a)–c)  pontja alapján csak
a  minősített adatot kezelő bíróságnál, ügyészségnél vagy nyomozó hatóságnál biztosítható, a  címzett részére
az ügyirat minősített adatot nem tartalmazó kivonatát kell kézbesíteni.
(4) A minősített adat védelméről szóló jogszabályban meghatározott minősített adatot kezelő szerv esetén a személyi,
fizikai, adminisztratív és elektronikus biztonságra vonatkozó feltételek (1) bekezdésben meghatározott ellenőrzése
mellőzhető.
XVIII. FEJEZET
TÁJÉKOZTATÁS A BÜNTETŐELJÁRÁSRÓL A nyilvánosság tájékoztatásának általános szabályai
107. § (1) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság tájékoztathatja a nyilvánosságot a büntetőeljárásról.
 (2) A  tájékoztatást a  nyomozás befejezéséig a  nyomozó hatóság erre feljogosított tagja és az  ügyészség, a  bírósági
eljárás során – a  bíróság vádemelés előtti eljárását is ideértve – a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló
törvényben erre feljogosított személy és az ügyészség nyújtja.
(3) Aki a  nyilvánosság tájékoztatása céljából a  bíróságtól, ügyészségtől vagy nyomozó hatóságtól tájékoztatást
kér – ideértve a  kép-, hang-, vagy a  kép- és hangfelvétel készítésére vonatkozó engedélyt is –, indítványában
köteles közölni a  nevét, nem természetes személy esetén megnevezését, valamint elérhetőségét és azt, hogy
a  nyilvánosságot hogyan – különösen mely médiatartalom-szolgáltató vagy egyéb, az  információs társadalommal
összefüggő szolgáltatás útján – tájékoztatja.
A nyilvánosság tájékoztatása a bíróság tárgyalásáról 108. § (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy a bíróság tárgyalásáról a médiarendszer útján tájékoztatást kapjon.
 (2) A  bírósági tárgyalásról az  (1)  bekezdésben meghatározott célból kép-, hang-, vagy kép- és hangfelvételt
az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke engedélyével, a  bírósági tárgyaláson jelen lévő személyről – a  bíróság tagjain,
a jegyzőkönyvvezetőn, az ügyészen és a védőn kívül – csak az érintett hozzájárulásával szabad készíteni.
(3) A hallgatóság számának korlátozása nem eredményezheti a nyilvánosság tájékoztatáshoz való jogának sérelmét.
A nyilvánosság tájékoztatásának korlátai 109. § (1) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság megtagadja a  tájékoztatást, illetve a  kép-, hang-, vagy a  kép- és
hangfelvétel készítésére vonatkozó engedély megadását, ha
a) annak következtében a  büntetőeljárásban részt vevő – különösen a  különleges bánásmódot igénylő  –
személy élete, testi épsége, egészsége, magánélethez fűződő joga közvetlen veszélynek lenne kitéve,
b) az  a  büntetőeljárásban részt vevő – különösen a  különleges bánásmódot igénylő – személy személyes
adatainak védelméhez elengedhetetlenül szükséges, c) az  elengedhetetlenül szükséges ahhoz, hogy a  büntetőeljárásban részt vevő – különösen a  különleges
bánásmódot igénylő – személy befolyás és megfélemlítés nélkül gyakorolja e  törvény szerinti jogait és
teljesítse e törvény szerinti kötelezettségeit,
d) az  a  minősített adat, továbbá zárt tárgyalás esetén a  nyilvánosság kizárására okot adó érdekek védelme
érdekében elengedhetetlenül szükséges,
e) annak megadása sértené a  büntetőeljárás vagy az  egyes eljárási cselekmény eredményességét, valamint
az eljárási cselekmény folyamatosságát vagy zavartalanságát.
(2) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  tájékoztatást, illetve a  kép-, hang-, vagy a  kép- és hangfelvétel
készítésére vonatkozó engedély megadását kizárólag az  (1)  bekezdésben meghatározott okokból, az  abban
meghatározott célok eléréséhez vagy biztosításáig szükséges mértékben és időtartamra tagadhatja meg.
(3) A bíróság az (1) és (2) bekezdés megfelelő alkalmazásával visszavonhatja a 108. § (2) bekezdése szerinti engedélyt.
 (4) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság válaszadás nélkül mellőzheti a tájékoztatás, illetve a kép-, hang-, vagy
kép- és hangfelvétel engedélyezése iránti indítvány elbírálását, ha annak előterjesztője a 107. § (3) bekezdésében
meghatározott kötelezettségének nem tett eleget.
Az egyéb tájékoztatás 110. § (1) Az  ügyiratok megismerésére és a  nyilvánosság tájékoztatására vonatkozó rendelkezésekben meghatározott
személyeken kívül az  eljárásról tájékoztatás annak adható, akinek az  eljárás lefolytatásához vagy annak
eredményéhez jogi érdeke fűződik.
(2) A  vádemelés előtt az  ügyészség vezetője, azután az  eljáró bíróság elnöke – az  ehhez fűződő jogi érdek igazolása
után – engedélyezi az ügyiratok megismerését vagy a kért tájékoztatás megadását.
Szignalizáció 111. § Ha a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság az  eljárása során olyan tényt állapít meg, vagy körülményt
észlel, amely miatt hivatalból további bírósági vagy közigazgatási eljárás, illetve más eljárás kezdeményezésének
vagy lefolytatásának van helye, e  célból az  eljárás kezdeményezésére, illetve lefolytatására jogosult szervet
tájékoztatja. A katona gyanúsításáról tájékoztatni kell az elöljáróját.
XIX. FEJEZET
JELENLÉT BIZTOSÍTÁSA AZ ELJÁRÁSI CSELEKMÉNYEN Az idézés és az értesítés
112. § (1) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság azt idézi, akinek a jelenléte az eljárási cselekménynél kötelező, és azt
értesíti, akinek a jelenléte nem kötelező, de azt a törvény lehetővé teszi.
(2) Akit idéznek, köteles az őt idéző bíróság, ügyészség, illetve nyomozó hatóság előtt megjelenni.
Az idézés és az értesítés módja 113. § (1) Az  idézés és az  értesítés kézbesítés útján, kizárólag hangkapcsolatot biztosító elektronikus úton, vagy a  bíróság,
az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság előtti megjelenés alkalmával szóban történik.
(2) A  papíralapú idézést vagy értesítést zárt iratban kell kézbesíteni. Hirdetményben az  értesítettek neve nem
közölhető.
(3) Az  idézést és az  értesítést oly módon kell kézbesíteni, hogy azt a  címzett legkésőbb az  eljárási cselekmény
időpontja előtt öt nappal megkapja. A nyomozás során, ha az eljárási cselekmény sürgőssége indokolja, az idézés és
az értesítés oly módon is kibocsátható, hogy a címzett azt az eljárási cselekmény időpontja előtt huszonnégy órával
korábban kapja meg.
(4) Ha az eljárási cselekmény sürgőssége indokolja, a terheltet érintő eljárási cselekmény esetén a védő idézése, illetve
értesítése oly módon is kibocsátható, hogy a védő azt az eljárási cselekmény időpontja előtt két órával kapja meg.
(5) Az idézett hozzájárulása esetén a (3) és a (4) bekezdésben meghatározott időközön belüli időpontra is kibocsátható
idézés, illetve az  értesített hozzájárulásával az  eljárási cselekmény a  (3) és a  (4)  bekezdésben meghatározott
időközön belül is megkezdhető.
Az idézés és az értesítés tartalma 114. § (1) Az idézés, illetve az értesítés tartalmazza
a) az  idézést, illetve értesítést kibocsátó bíróság, ügyészség vagy a  nyomozó hatóság megjelölését, az  ügy
számát,
b) azt, hogy az idézettnek hol, mikor, milyen minőségben kell megjelennie,
c) azt, hogy az értesített hol, mikor, milyen minőségben jelenhet meg,
d) a távolmaradás következményeire való figyelmeztetést.
(2) Az  idézett felhívható arra, hogy az  ügyre vonatkozó iratain kívül a  bizonyításnál felhasználható feljegyzéseit vagy
egyéb tárgyait hozza magával.
115. § (1) Ha a címzett fogva van, a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság az  idézéssel és az értesítéssel egyidejűleg
intézkedik a címzett átkísérése iránt.
(2) A kiskorú idézéséről a gondozását ellátó nagykorú személyt azzal a  felhívással kell értesíteni, hogy gondoskodjon
a  kiskorú megjelenéséről. Ha a  kiskorú a  tizennegyedik életévét nem töltötte be, a  gondozását ellátó nagykorú
személy útján kell idézni, illetve értesíteni. A kiskorú idézését és értesítését a törvényes képviselőjével is közölni kell.
Az idézéssel és az értesítéssel szembeni mulasztás következményei
116. § (1) Ha az  idézett az  idézés ellenére nem jelenik meg, és ezt előzetesen, mihelyt az  akadály a  tudomására jut,
haladéktalanul nem menti ki, vagy ha ez már nem lehetséges, az akadály megszűnése után nyomban, alapos okkal
nem igazolja,
a) a terhelt elővezetése vagy a nyomozás során a terhelt előállítása rendelhető el,
b) a tanú elővezetése rendelhető el, vagy rendbírsággal sújtható,
c) a szakértő és a büntetőeljárásban részt vevő egyéb személy rendbírsággal sújtható,
és a felsoroltakat az okozott bűnügyi költség megtérítésére kell kötelezni.
(2) Ha a 115. § (2) bekezdése szerint idézett kiskorú nem jelenik meg, és a gondozását ellátó nagykorú személy nem
igazolja, hogy a kiskorú meg nem jelenésében vétlen, a gondozását ellátó nagykorú személy rendbírsággal sújtható,
és a meg nem jelenéssel okozott bűnügyi költség megtérítésére kell kötelezni.
(3) Ha a  védő az  idézés ellenére nem jelenik meg és a  helyettesítéséről nem gondoskodik, rendbírsággal sújtható,
valamint az okozott bűnügyi költség megtérítésére kell kötelezni.
(4) A  (3)  bekezdés szerinti jogkövetkezmények nem alkalmazhatók, ha a  védő mihelyt az  akadály a  tudomására jut,
haladéktalanul kimenti magát, vagy ha ez  nem lehetséges, a  mulasztását az  akadály megszűnése után nyomban,
alapos okkal igazolja.
(5) Ha az idézett önhibájából olyan állapotban jelenik meg, hogy nem hallgatható ki, illetve az eljárási kötelezettségeit
nem képes teljesíteni, továbbá az  eljárási cselekményről engedély nélkül távozik, eljárási kötelezettségének
teljesítése érdekében
a) a terhelt elővezetése, vagy a nyomozás során a terhelt előállítása rendelhető el,
b) a tanú rendbírsággal sújtható vagy elővezetése rendelhető el,
c) a védő, a szakértő és a büntetőeljárásban részt vevő egyéb személy rendbírsággal sújtható,
és a felsoroltakat az okozott bűnügyi költség megtérítésére kell kötelezni.
(6) Kizárólag hangkapcsolatot biztosító elektronikus úton történt idézés esetén az (1)–(4) bekezdés rendelkezései akkor
alkalmazhatók, ha az idézést a bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság – a felvétel hitelességét utólagosan
bizonyítható formában – rögzítette.
(7) Ha az  ügyész a  bíróság értesítésére nem jelenik meg, vagy olyan állapotban jelenik meg, hogy az  eljárási
kötelezettségeit nem képes teljesíteni, illetve az  eljárási cselekményről engedély nélkül távozik, erről a  bíróság
az ügyészség vezetőjét tájékoztatja.
Előállítás 117. § (1) Az  előállítás a  terhelt vagy a  bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy személyi
szabadságának átmeneti elvonása annak érdekében, hogy az  érintettet eljárási cselekmény elvégzése céljából
az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság elé kísérjék és biztosítsák a jelenlétét az eljárási cselekményen.
(2) Az  ügyészség és a  nyomozó hatóság eljárási cselekmény elvégzése érdekében elrendelheti a  terhelt vagy
a  bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy előállítását, ha idézésének feltételei
fennállnak, azonban a  megjelenés idézés útján történő biztosítása az  eljárás érdekeire figyelemmel nem célszerű.
Előállítás esetén a 116. § (5) bekezdését megfelelően alkalmazni kell.
(3) Az  előállítást a  rendőrség általános rendőrségi feladatok ellátására létrehozott szerve, illetve az  általa folytatott
nyomozás során a  Nemzeti Adó- és Vámhivatal törvényben meghatározottak szerint hajtja végre. Az  előállítás
érdekében az előállítást végrehajtó szerv törvényben meghatározott intézkedést és kényszerítő eszközt alkalmazhat.
(4) Katona előállítása az elöljárója útján is végrehajtható.
 (5) Az előállítás költsége nem bűnügyi költség, azt az állam viseli.
Elővezetés 118. § (1) Az  elővezetés az  idézéssel szemben mulasztó személy személyi szabadságának átmeneti elvonása annak
érdekében, hogy az  érintettet a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság elé kísérjék, vagy biztosítsák
az eljárási cselekményen való jelenlétét.
(2) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság az  idézéssel szembeni mulasztást követően, az  e  törvényben
meghatározott esetekben határozatával rendelheti el az elővezetést. Az elővezetést elrendelő határozatot az abban
megjelölt személynek a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság az elővezetést végrehajtó szerv útján kézbesíti.
(3) Az elővezetést a rendőrség általános rendőrségi feladatok ellátására létrehozott szerve hajtja végre. Az elővezetést
a Nemzeti Adó- és Vámhivatal is végrehajthatja az általa folytatott nyomozás során. A rendőr és a Nemzeti Adó- és
Vámhivatal eljáró tagja az  elővezetés érdekében törvényben meghatározott intézkedést és kényszerítő eszközt
alkalmazhat.
(4) Az elővezetést lehetőleg a napnak a hatodik és huszonkettedik órája között kell végrehajtani.
 (5) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság rendelkezhet úgy, hogy az  elővezetést az  érintett személy útba
indításával hajtsák végre, ha megalapozottan feltehető, hogy az elővezetés célja így is elérhető.
 (6) Ha feltehető, hogy az  elővezetés a  kitűzött határnapon észszerű időn belül eredményre vezet, a  bíróság,
az  ügyészség és a  nyomozó hatóság úgy is rendelkezhet, hogy a  szabályszerű idézés ellenére meg nem jelent
terheltet azonnal vezessék elő. Ebben az  esetben a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság az  elővezetés
elrendelését a kitűzött határnapon utólag is írásba foglalhatja.
(7) Ha az  elővezetés nem vezetett eredményre, az  elővezetést elrendelő határozatot nem kell kézbesíteni.
Eredménytelen elővezetés esetén az  elővezetés elrendelése az  elővezetés költségének megtérítésére kötelező
határozat elleni jogorvoslatban sérelmezhető.
(8) Katona elővezetése az elöljárója útján is végrehajtható.
 (9) Az  elővezetés költsége nem bűnügyi költség. Az  elővezetés költségének megtérítésére az  elővezetést elrendelő
határozatban megjelölt személyt kell kötelezni. E határozat elleni jogorvoslatnak halasztó hatálya van.
 (10) Eredményes elővezetés esetén az  elővezetés költségének megtérítésére kötelező határozat elleni jogorvoslatban
kizárólag az elővezetés költsége sérelmezhető.
 (11) Eredménytelen elővezetés esetén az  elővezetést elrendelő bíróság, ügyészség és nyomozó hatóság a  kötelezettet
indítványára, különös méltánylást érdemlő okból mentesítheti az  elővezetés költségének megtérítése alól, ebben
az esetben az elővezetés költségét az állam viseli.
Elfogatóparancs 119. § (1) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság a szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekmény esetén a terhelt
vagy a  bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy őrizetének elrendelése érdekében
határozatával elfogatóparancsot bocsáthat ki, ha a  terhelt vagy a  bűncselekmény elkövetésével megalapozottan
gyanúsítható személy
a) tényleges tartózkodási helye ismeretlen, és a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes
kényszerintézkedésekkel elérni kívánt célok biztosítása érdekében elfogása és őrizete indokolt,
b) tényleges tartózkodási helye ismert, azonban a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes
kényszerintézkedésekkel elérni kívánt célok biztosítása érdekében elfogása és őrizete indokolt,
c) külföldön van fogva tartásban, a nemzetközi elfogatóparancs, illetve európai elfogatóparancs kibocsátásának
feltételei fennállnak, és a terhelt, vagy a bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy
Magyarországra történő átadása, illetve kiadatása indokolt.
(2) Aki ellen elfogatóparancsot bocsátottak ki, annak az  elfogása, illetve a  Magyarországra történő kiadatása vagy
átadása esetén az őrizetét kell elrendelni, és
a) huszonnégy órán belül az  elfogatóparancsot kibocsátó vagy az  abban megjelölt más ügyészség, illetve
nyomozó hatóság,
b) hetvenkét órán belül az elfogatóparancsot kibocsátó vagy az abban megjelölt más bíróság elé kell kísérni.
(3) Ha hatóság vagy hivatalos személy olyan személy elérhetőségéről szerez tudomást, aki ellen elfogatóparancsot
bocsátottak ki, erről a kibocsátó bíróságot, ügyészséget, vagy nyomozó hatóságot tájékoztatja.
(4) Az  elfogatóparancs kibocsátása ellen nincs helye jogorvoslatnak. Ha az  elfogatóparanccsal érintett terhelt, vagy
a  bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy az  elfogatóparancsot kibocsátó bíróság,
ügyészség vagy nyomozó hatóság előtt önként megjelenik, az elfogatóparancsot vissza kell vonni, és az őrizetének
az elrendelésére az (1) bekezdés b) pontja esetén, vagy abban az esetben kerülhet sor, ha a személyi szabadságot
érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés elrendelésének más oka is megállapítható.
(5) Ha a  terheltet elfogatóparancs alapján fogják el, az  elfogását követően a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó
hatóság elé állításával kapcsolatban felmerült költség bűnügyi költség.
(6) Az elfogatóparancsot haladéktalanul vissza kell vonni, ha
a) az elrendelés oka megszűnt, vagy
b) az eljárást megszüntették, illetve jogerősen befejezték.
(7) Az  elfogatóparancs visszavonásról vagy módosításáról az  a  bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság határoz,
amely előtt az eljárás folyamatban van. A vádemelés előtt a nyomozó hatóság által kibocsátott elfogatóparancsot
az ügyészség is visszavonhatja vagy módosíthatja.
(8) Ha az eljárás nem az elfogatóparancsot kibocsátó bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság előtt van folyamatban,
vagy az  eljárás során változik az  ügyben eljáró bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság, és az  elfogatóparancs
feltételei továbbra is fennállnak, az elfogatóparancs visszavonása helyett az eljáró bíróság, ügyészség vagy nyomozó
hatóság intézkedik e körülmény körözési nyilvántartási rendszerben történő rögzítése érdekében.
(9) Az elfogatóparancs visszavonása vagy módosítása ellen nincs helye jogorvoslatnak.
 (10) Elfogatóparancs kibocsátása esetén vagy azt követően, törvényben meghatározott feltételek fennállása esetén és
eljárásban a bíróság nemzetközi elfogatóparancsot, illetve európai elfogatóparancsot bocsáthat ki.
XX. FEJEZET
TELEKOMMUNIKÁCIÓS ESZKÖZ HASZNÁLATA A telekommunikációs eszköz használatának fogalma
120. § (1) Az  eljárási cselekményen történő jelenlétre e  törvény alapján kötelezett vagy jogosult számára a  jelenlét
telekommunikációs eszköz útján is biztosítható (a továbbiakban együtt: telekommunikációs eszköz használata).
(2) Telekommunikációs eszköz használata esetén az eljárási cselekmény kitűzött, illetve az ügyészség, nyomozó hatóság
által megjelölt helyszíne és az  ettől eltérő helyszín (a  továbbiakban: elkülönített helyszín) között az  összeköttetés
közvetlenségét és kölcsönösségét
a) kép- és hangfelvétel, vagy
b) folyamatos hangfelvétel
továbbítása biztosítja.
(3) A (2) bekezdés b) pontja kizárólag
a) a tanú kihallgatása,
b) a tolmács jelenlétének biztosítása, illetve
c) a nyomozás során a szakértő meghallgatása és a terhelt kihallgatása
céljából alkalmazható.
A telekommunikációs eszköz használatának elrendelése 121. § (1) A bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság hivatalból vagy az eljárási cselekményen jelenlétre kötelezett vagy
jogosult személy által előterjesztett indítványra rendelheti el a telekommunikációs eszköz használatát.
(2) Nincs helye jogorvoslatnak a  telekommunikációs eszköz használata iránti indítvány elutasítása, valamint ha
e törvény kivételt nem tesz, használatának elrendelése ellen.
(3) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság az indítványra történő elrendelés esetén haladéktalanul, egyébként
az idézéssel egyidejűleg közli a telekommunikációs eszköz használatát elrendelő döntését.
122. § (1) Ha a telekommunikációs eszköz használatának technikai feltételei fennállnak, az ügyészség és a nyomozó hatóság
a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel nem mellőzheti a telekommunikációs eszköz használatát
a) a különleges bánásmódot igénylő sértett jelenlétét igénylő eljárási cselekmény esetén,
b) a  fogva lévő, személyi védelem alatt álló vagy Védelmi Programban részt vevő tanú vagy terhelt jelenlétét
igénylő eljárási cselekmény esetén.
 (2) A telekommunikációs eszköz használatának elrendelése mellőzhető, ha
a) a telekommunikációs eszköz használatával elérni kívánt cél más módon is biztosítható,
b) a  sértett, a  tanú, vagy a  terhelt személyes megjelenése az  eljárási cselekmény jellege, vagy annak
eredményes elvégzése érdekében nélkülözhetetlen.
 (3) Ha a  telekommunikációs eszköz használatának technikai feltételei fennállnak, a  bíróság csak különösen indokolt
esetben mellőzheti a telekommunikációs eszköz használatát
a) a különleges bánásmódot igénylő sértett jelenlétét igénylő eljárási cselekmény esetén,
b) a fogva lévő, a személyi védelem alatt álló vagy a Védelmi Programban részt vevő tanú vagy terhelt jelenlétét
igénylő eljárási cselekmény esetén, valamint
c) a letartóztatás meghosszabbítása vagy fenntartása tárgyában tartott ülésen.
(4) A  különleges bánásmódot igénylő sértett vagy tanú védelme esetén a  bíróság a  telekommunikációs eszköz
használatát akkor mellőzheti, ha más módon biztosítja a sértett vagy a tanú védelmét.
(5) A telekommunikációs eszköz használata csak a terhelt hozzájárulásával rendelhető el
a) a személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés elrendelése tárgyában tartott ülésen,
b) az előkészítő ülésen
történő terhelti jelenlét biztosítására.
(6) A  vádlott a  döntés közlésétől számított három napon belül indítványozhatja, hogy a  bíróság a  vádlott személyes
jelenlétét a tárgyalás kitűzött helyszínén biztosítsa. A bíróság a vádlott indítványát akkor utasíthatja el, ha
a) a vádlott személyes jelenlétének biztosítását e törvény kizárja,
b) a vádlott vagy más személy védelme csak telekommunikációs eszköz használatával biztosítható.
A telekommunikációs eszköz használata során jelenlévő személyek 123. § (1) Telekommunikációs eszköz használata esetén az elkülönített helyszínen kizárólag a következő személyek lehetnek
jelen:
a) az a személy, akinek a jelenlétét a telekommunikációs eszköz útján biztosítják,
b) az a) pontban meghatározott személy védője vagy segítője,
c) a nyomozó hatóság tagja, az ügyész, az alügyész, az ügyészségi fogalmazó, a bíró, a bírósági titkár, a bírósági
fogalmazó,
d) fogva tartott személy esetében a  fogva tartást végrehajtó intézetnek a  fogva tartott személy
személyazonosságának megállapítására feljogosított dolgozója,
e) fogva tartott személy esetében a terhelt őrzését ellátó személy,
f ) a szakértő,
g) a telekommunikációs eszköz működését biztosító személyzet.
(2) Az elkülönített helyszínen legalább egy, az (1) bekezdés c) vagy d) pontjában meghatározott személynek jelen kell
lennie.
Eljárási szabályok telekommunikációs eszköz használata során 124. § (1) Telekommunikációs eszköz használata esetén az eljáró bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság
a) a 123. § (2) bekezdésében meghatározott személy közreműködésével állapítja meg az elkülönített helyszín
címét, az ott jelen lévő személyek személyazonosságát és személyes adatait,
b) a 120. § (2) bekezdés a) pontja esetén a technikai eszköz megfelelő alkalmazásával, egyéb esetben a 123. §
(2)  bekezdésében meghatározott személy közreműködésével ellenőrzi, hogy az  elkülönített helyszínen
jogosulatlan személy nem tartózkodik.
(2) A  telekommunikációs eszköz használata a  büntetőeljárásban részt vevő személyeket megillető kérdezési,
észrevételezési, indítványtételi és egyéb eljárási jogok e törvény szerinti gyakorlását nem érinti.
(3) Ha a  terhelt jelenlétét telekommunikációs eszköz útján biztosítják és a  terhelt a  védőjével nem egy helyszínen
tartózkodik, a  terhelt és védője közötti tanácskozást legalább hangkapcsolatot biztosító elektronikus úton kell
lehetővé tenni.
(4) Telekommunikációs eszköz használata esetén biztosítani kell, hogy az  eljárási cselekményen jelen lévő személyek
a 120. § (2) bekezdés a) pontja esetén lássák és hallják, a 120. § (2) bekezdés b) pontja esetén hallják az elkülönített
helyszínen jelen lévő személyeket. Az  elkülönített helyszínen tartózkodó személyek részére biztosítani kell, hogy
az eljárási cselekmény menetét érdemben követhessék.
(5) Telekommunikációs eszköz használata során az  eljáró bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság a  különleges
bánásmódot igénylő személy jogai érvényesítésének vagy kötelezettségei teljesítésének biztosítása, illetve kímélete
vagy védelme érdekében elrendelheti, hogy az  érintett az  eltérő helyen jelen lévő terheltet ne láthassa, illetve
hallhassa.
Jegyzőkönyv telekommunikációs eszköz használata esetén 125. § (1) Az eljárási cselekményről készült jegyzőkönyvben – a  jegyzőkönyv tartalmára vonatkozó rendelkezések megfelelő
alkalmazásával – rögzíteni kell
a) a telekommunikációs eszköz használatának tényét és módját,
b) annak a személynek a megjelölését, akinek a jelenlétét telekommunikációs eszköz útján biztosítják,
c) az elkülönített helyszín címét,
d) az  elkülönített helyszínen tartózkodó egyéb személyek nevét és azt, hogy az  eljárási cselekményen milyen
minőségben vannak jelen.
 (2) Telekommunikációs eszköz használata esetén a felvételt rögzíteni kell.
A személyazonosság védelme telekommunikációs eszköz használata során 126. § A bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság telekommunikációs eszköz használata esetén a  különleges
bánásmódot igénylő személy védelme érdekében elrendelheti a  személyazonosság megállapítására alkalmas
egyedi tulajdonságok technikai eszközzel történő torzítását.
XXI. FEJEZET
AZ ELJÁRÁS RENDJÉNEK BIZTOSÍTÁSÁT SZOLGÁLÓ INTÉZKEDÉSEK
A rendbírság 127. § (1) Az eljárás rendjének fenntartása érdekében, valamint az eljárási kötelezettségek megszegése miatt az e törvényben
meghatározott esetekben rendbírság szabható ki.
(2) A rendbírság összege
a) nem természetes személlyel szemben kiszabott rendbírság esetén húszezer forinttól egymillió-ötszázezer
forintig,
b) védővel, jogi képviselővel, tolmáccsal vagy szakértővel, szakértői szervvel vagy testülettel szemben kiszabott
rendbírság esetén húszezer forinttól egymillió forintig,
c) egyéb esetben ötezer forinttól egymillió forintig
terjedhet.
(3) A rendbírság összegének megállapításakor a kiszabásra okot adó magatartás súlyát és következményeit, így különösen
a büntetőeljárás elhúzódásában való közrehatását, valamint annak ismétlődő jellegét kell figyelembe venni.
(4) Ha a rendbírság kiszabására okot adó magatartás a büntetőeljárás egy hónapnál hosszabb ideig tartó elhúzódását
okozta, a rendbírságot ki kell szabni.
(5) Rendbírságot a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság szabhat ki.
 (6) A  rendbírság végrehajthatósága elévül, ha egy év eltelt attól a  naptól számítva, amikor a  rendbírság kiszabásáról
rendelkező,
a) nem ügydöntő végzés véglegessé vált, illetve
b) az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság által hozott határozat elleni panasz előterjesztésének határideje
–  panasz előterjesztése nélkül – eltelt, vagy a  határidőben előterjesztett panaszt az  ügyészség
– a rendbírságot kiszabó rendelkezés hatályon kívül helyezése nélkül – elbírálta.
(7) Az elévülési időbe nem számít bele a rendbírság megfizetésére adott halasztás vagy részletfizetés ideje.
 (8) Az elévülést félbeszakítja a meg nem fizetett rendbírság végrehajtása iránt tett intézkedés. A félbeszakítás napjával
az elévülés ismét elkezdődik.
 (9) Nincs helye a rendbírság végrehajtásának, ha a (6) bekezdésben meghatározott naptól számítva két év eltelt.
128. § (1) A rendbírság kiszabása ellen bejelentett jogorvoslatnak halasztó hatálya van.
 (2) A  18.  § (2)  bekezdése és a  28.  § (5)  bekezdése alapján kiszabott rendbírság kivételével a  természetes személlyel
szemben kiszabott rendbírságot meg nem fizetése esetén a bíróság elzárásra változtatja át.
 (3) A  rendbírság elzárásra történő átváltoztatása esetén ötezer forint helyett egy napi elzárást kell számítani.
A  rendbírság helyébe lépő elzárás száz napnál hosszabb nem lehet. Erre a  rendbírságot kiszabó határozatban
az érintettet figyelmeztetni kell.
(4) A rendbírságot elzárásra átváltoztató határozat ellen nincs helye fellebbezésnek.
 (5) Az ügyészség és a nyomozó hatóság által kiszabott rendbírság átváltoztatásáról a vádemelés előtt a nyomozási bíró,
azután a bíróság dönt.
 (6) A  rendbírság és a  rendbírság helyébe lépő elzárás végrehajtása érdekében az  a  bíróság intézkedik, amelynek
eljárásában az  véglegessé válik. Az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság által kiszabott rendbírság végrehajtása
érdekében az az ügyészség, illetve az a nyomozó hatóság intézkedik, amelyik a rendbírságot kiszabta.
Testi kényszer alkalmazása 129. § (1) Ha megalapozottan feltehető, hogy eljárási cselekmény biztosítása vagy elvégzése céljából testi kényszer
alkalmazása szükséges, erről az  eljárási cselekményt elrendelő bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság
rendelkezhet. A testi kényszer alkalmazásáról rendelkezhet az eljárási cselekményt vagy a bizonyítási cselekményt
végző bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság is. Ha az, akivel szemben testi kényszert alkalmaztak, a  testi
kényszer alkalmazásának napjától számított három napon belül indítványozza, a  rendelkezést utólag határozatba
kell foglalni, és azt közölni kell az indítvány előterjesztőjével.
(2) Testi kényszer a  terhelttel, a  sértettel, a  tanúval, valamint az  eljárási cselekményt akadályozó személlyel szemben
alkalmazható.
(3) A testi kényszer alkalmazására a bíróság és az ügyészség, a rendőrség vagy a Nemzeti Adó- és Vámhivatal hivatásos
állományú tagját veszi igénybe.
(4) Kivételesen az eljárási cselekményen jelen lévő büntetés-végrehajtás hivatásos állományú tagja is igénybe vehető
testi kényszer alkalmazására, ez azonban nem terjedhet ki a bizonyítás érdekében alkalmazott testi kényszerre.
XXII. FEJEZET
KÉZBESÍTÉS A kézbesítés módjai 130. § (1) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság az ügyiratát
a) postai úton,
b) az  E-ügyintézési törvény szerinti hivatalos elérhetőség feltételeinek megfelelő, illetve biztonságos
elektronikus kapcsolattartásra szolgáló elérhetőségre elektronikus úton, c) személyesen,
d) hirdetményi úton, vagy
e) a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság kézbesítője útján
kézbesíti a címzett részére.
(2) A címzett a neki szóló ügyiratot – személyazonosságának igazolása mellett – az azt küldőnél is átveheti.
131. § (1) Ha a  sértettnek, a  vagyoni érdekeltnek és az  egyéb érdekeltnek meghatalmazott képviselője van, a  bíróság,
az  ügyészség és a  nyomozó hatóság az  ügyiratát – a  meghatalmazás eltérő rendelkezése hiányában  −
a meghatalmazott képviselő útján kézbesíti.
(2) Ha a  cselekvőképtelen kiskorú vagy cselekvőképességet teljesen korlátozó gondnokság alá helyezett nagykorú
természetes személy sértett, vagyoni érdekelt és egyéb érdekelt nevében a törvényes képviselője jogosult eljárni, és
nincs meghatalmazott képviselője, a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság az ügyiratát a törvényes képviselő
részére kézbesíti.
(3) Az (1) és (2) bekezdés az idézésre nem alkalmazható.
 (4) Ha a büntetőeljárásban részt vevő személynek kézbesítési megbízottja van, a bíróság, az ügyészség és a nyomozó
hatóság az ügyiratát kézbesítési megbízott útján kézbesíti a részére.
 (5) Ha a  nem természetes személy sértettnek, vagyoni érdekeltnek és egyéb érdekeltnek nincs meghatalmazott
képviselője, a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság az ügyiratát a sértett, vagyoni érdekelt és egyéb érdekelt
székhelyére, székhely hiányában a  törvényes képviselőjének kézbesíti. Ha a  nem természetes személy sértett és
egyéb érdekelt székhelyére a kézbesítés sikertelen, a kézbesítést a törvényes képviselő részére is meg kell kísérelni.
(6) Ha a címzett fogva van, részére az ügyiratot a fogva tartást végrehajtó intézet parancsnoka útján kell kézbesíteni.
 (7) Ha a címzett katona, részére az ügyiratot az elöljárója útján is lehet kézbesíteni.
Kézbesítés postai úton, kézbesítési fikció 132. § (1) A  kézbesítés szabályszerű, ha a  kézbesítendő ügyiratot a  címzett vagy helyette a  jogszabály szerint átvételre
jogosult más személy átvette.
(2) A kézbesítendő ügyiratot szabályszerűen kézbesítettnek kell tekinteni
a) a kézbesítés megkísérlésének napján, ha a címzett vagy a postai küldemények átvételére jogszabály szerint
meghatalmazott személy az ügyirat átvételét megtagadja,
b) a  kézbesítés második megkísérlésének napját követő ötödik munkanapon, ha a  kézbesítés azért volt
eredménytelen, mert a címzett vagy helyette a jogszabály szerint átvételre jogosult más személy az ügyiratot
nem vette át, ezért az „nem kereste” jelzéssel érkezett vissza.
(3) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  (2)  bekezdés szerint a  kézbesítési fikció beálltát nem állapítja
meg, ha a kézbesítés a címzett helyett az átvételre jogosult olyan más személy részére történt meg, akinek érdekei
a címzettel ellentétesek.
(4) Ha a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság az ügydöntő határozat, a vádirat, vagy az eljárást megszüntető
határozat kézbesítése esetén a  (2)  bekezdés szerint a  kézbesítési fikció beálltát megállapította, erről nyolc napon
belül – egyszerű postai küldeményben – tájékoztatja a címzettet, egyben ismerteti a kézbesítési kifogásra vonatkozó
rendelkezéseket, és mellékeli azt az ügyiratot, amelyre vonatkozóan a kézbesítési fikció beálltát megállapította.
(5) Ha a  címzett a  bíróságnak, az  ügyészségnek, illetve a  nyomozó hatóságnak az  elektronikus levelezési címét
bejelentette, a kézbesítési fikció beálltáról a tájékoztatást a címzett ezen elérhetőségére is meg kell küldeni.
A kézbesítési kifogás 133. § (1) A címzett és a címzett képviselője vagy védője a (3) bekezdésben meghatározott okból kifogást terjeszthet elő annál
a bíróságnál, ügyészségnél, illetve nyomozó hatóságnál, amelynek eljárása alatt a kézbesítés történt
a) kézbesítési fikció alapján kézbesítettnek tekintett ügyirat esetében a kézbesítési fikció beálltáról,
b) kézbesítési fikció alkalmazása nélkül kézbesítettnek tekintett ügyirat esetében a kézbesítésről
való tudomásszerzésétől számított tizenöt napon belül.
(2) A  kifogás benyújtásának a  kézbesítési fikció beállta vagy a  kézbesítés napjától számított három hónap elteltével
nincs helye. E határidő elmulasztása miatt nem lehet igazolással élni.
(3) A bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság akkor ad helyt a kifogásnak, ha a címzett az ügyiratot azért nem
vehette át, mert
a) a  kézbesítés a  postai küldemények kézbesítéséről szóló jogszabály megsértésével történt, vagy más okból
nem volt szabályszerű, vagy
b) az ügyiratot más, az a) pontban nem említett, önhibáján kívüli okból nem volt módja átvenni.
 (4) A  jogi képviselő és a  védő részére történt kézbesítés kapcsán a  kézbesítéssel szemben kifogásnak a  (3)  bekezdés
a) pontja alapján van helye.
 (5) A kézbesítéssel szemben a (3) bekezdés b) pontjában foglalt okból csak természetes személy terjeszthet elő kifogást.
134. § (1) A  kifogásban elő kell adni azokat a  tényeket, illetve körülményeket, amelyek a  kézbesítés szabálytalanságát
igazolják, vagy a  133.  § (3)  bekezdés b)  pontjában meghatározott esetben a  címzett részéről a  hivatkozott
okot valószínűsítik. A  kifogás előterjesztésével egyidejűleg – ha az  lehetséges – el kell végezni a  korábban
elmulasztottnak tekintett cselekményt is.
(2) A kifogás tárgyában az a bíróság, ügyészség, illetve nyomozó hatóság határoz, amelynek eljárásában a kézbesítés
történt. Ha a kifogást elkésetten terjesztették elő, azt érdemi vizsgálat nélkül el kell utasítani.
(3) A 133. § (3) bekezdés b) pontjára alapított kifogást méltányosan kell elbírálni.
 (4) A kifogásnak az eljárás folytatására, továbbá a határozat teljesítésére, illetve végrehajtására nincs halasztó hatálya.
Ha azonban a  kifogásban foglalt tények fennállása valószínűnek mutatkozik, a  bíróság, az  ügyészség, továbbá
a nyomozó hatóság az eljárásnak vagy a határozat teljesítésének, illetve végrehajtásának felfüggesztését hivatalból
is elrendelheti.
(5) A kifogásnak helyt adó, valamint az eljárás, illetve a határozat teljesítésének, illetve végrehajtásának felfüggesztése
tárgyában hozott határozat ellen nincs helye jogorvoslatnak.
(6) Ha a  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság a  kifogásnak helyt ad, a  kézbesítéshez fűződő
jogkövetkezmények hatálytalanok, és a kézbesítést, a megtett intézkedéseket, eljárási cselekményeket – a szükséges
mértékben – meg kell ismételni.
Kézbesítés hirdetményi úton 135. § (1) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság hirdetmény útján kézbesíti
a) az ügyiratát az ismeretlen helyen tartózkodó terhelt részére,
b) az ügyiratát az elektronikus adat felett rendelkezni jogosult ismeretlen vagyoni érdekelt részére,
c) az értesítést, ha ezt az érdekeltek jelentős száma indokolttá teszi.
(2) Hirdetményi kézbesítés esetén a  hirdetmény tartalmazza, hogy a  címzett az  ügyiratot melyik bíróságnál,
ügyészségnél, illetve nyomozó hatóságnál veheti át.
(3) A hirdetményt tizenöt napra közzé kell tenni
a) a kézbesítést elrendelő bíróság, ügyészség, nyomozó hatóság elektronikus tájékoztatásra szolgáló honlapján,
és
b) a Kormány által rendeletben meghatározott közzétételi felületen.
(4) Az  ügyiratot a  hirdetmény (3)  bekezdés a)  pontja szerinti közzétételétől számított tizenötödik napon kell
kézbesítettnek tekinteni.
(5) Az  (1) bekezdés a) pontja esetén a hirdetményt tizenöt napra a  terhelt utolsó ismert magyarországi lakcíme vagy
tényleges tartózkodási helye szerinti helyi önkormányzat hirdetőtáblájára is ki kell függeszteni.
A kézbesítési megbízott 136. § (1) Kézbesítési megbízott járhat el
a) az e törvényben meghatározott esetekben a terhelt érdekében,
b) a magyarországi lakcímmel, értesítési címmel, kézbesítési címmel nem rendelkező sértett, vagyoni érdekelt
és egyéb érdekelt érdekében, ha nincs magyarországi lakcímmel, értesítési címmel, kézbesítési címmel vagy
székhellyel rendelkező képviselője.
(2) Kézbesítési megbízottként
a) a terhelt érdekében a védője,
b) a  sértett, a  vagyoni érdekelt és az  egyéb érdekelt érdekében magyarországi lakcímmel, értesítési címmel,
illetve székhellyel rendelkező ügyvéd vagy ügyvédi iroda, továbbá más nagykorú természetes személy vagy
jogi személy
járhat el. (3) A  terhelt, a  sértett, a  vagyoni érdekelt és az  egyéb érdekelt az  eljáró bíróságnak, ügyészségnek vagy nyomozó
hatóságnak a  kézbesítési megbízottal kötött megbízási szerződés csatolásával együtt jelentheti be, ha kézbesítési
megbízott közreműködését veszi igénybe. A  megbízási szerződést teljes bizonyító erejű magánokiratba vagy
közokiratba kell foglalni.
(4) A  terhelt a  bíróság előtt szóban is megbízhatja a  védőjét a  kézbesítési megbízotti feladatokkal, ennek elfogadása
esetén a megbízási szerződést a bíróság jegyzőkönyvbe foglalja.
(5) A  kézbesítési megbízott feladata, hogy az  eljárásban keletkezett, a  megbízó részére kézbesítendő ügyiratokat
átvegye, és azokat a megbízó részére továbbítsa; e  tevékenységért a megbízóval szemben a polgári jog szabályai
szerint felelős.
(6) Az  (5)  bekezdésben meghatározott kötelezettség megszegése esetén a  terhelt kézbesítési megbízottja
rendbírsággal sújtható.
(7) A terhelt, a sértett, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt részére szóló, a kézbesítési megbízottnak szabályszerűen
kézbesített ügyiratot a kézbesítést követő tizenötödik napon a terhelt, a sértett, a vagyoni érdekelt, illetve az egyéb
érdekelt részére kézbesítettnek kell tekinteni.
(8) A  kézbesítési megbízottra vonatkozó rendelkezések nem alkalmazhatók olyan államban lakóhellyel, tartózkodási
hellyel vagy székhellyel rendelkező terhelt, sértett, vagyoni érdekelt és egyéb érdekelt részére történő kézbesítés
esetében, amely állam vonatkozásában nemzetközi szerződés vagy az  Európai Unió kötelező jogi aktusa
e rendelkezésektől eltérő, meghatározott kézbesítési módokat tesz csak lehetővé.
XXIII. FEJEZET
A HATÁRIDŐ ÉS A HATÁRNAP A határidő és a határnap megállapítása
137. § (1) A határidőt a törvény által meghatározott keretek között a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság állapítja
meg.
(2) A határidőt órákban, napokban, munkanapokban, hónapokban vagy években kell megállapítani.
 (3) Az  órákban megállapított határidőt egész órákban kell számítani, és az  azon percben végződik, amelynek száma
a  kezdőpercnek megfelel. A  napokban vagy munkanapokban megállapított határidőbe nem számít be az  a  nap,
amelyre a határidő kezdetére okot adó körülmény esik (a továbbiakban: kezdőnap). A hónapokban vagy években
megállapított határidő azon a  napon végződik, amelynek száma a  kezdőnapnak megfelel, ha pedig a  hónapban
nincs ilyen nap, a hónap utolsó napján.
(4) Ha a  határidő utolsó napja olyan nap, amelyen az  eljáró bíróságnál, ügyészségnél vagy nyomozó hatóságnál
a munka szünetel, a határidő a következő munkanapon jár le.
(5) A bíróságnak, ügyészségnek vagy nyomozó hatóságnak címzett beadvány benyújtásának és az előttük teljesíthető
eljárási cselekménynek a határideje a hivatali munkaidő végével jár le.
(6) A határnapot a bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság állapítja meg.
A mulasztás és következményei 138. § (1) A büntetőeljárásban részt vevő személy és a bírósági eljárásban az ügyészség az elmulasztott eljárási cselekményt
–  ha e  törvény másként nem rendelkezik – többé hatályosan nem teljesítheti, az  elkésetten teljesített eljárási
cselekmény hatálytalan. A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság az elkésetten teljesített eljárási cselekmény
hatálytalanságának tényéről az  érintettet tájékoztatja, kivéve, ha e  törvény az  elkésett eljárási cselekmény
elutasítását vagy tájékoztatás nélküli mellőzését írja elő.
(2) A  mulasztás következményei – az  e  törvényben meghatározott eseteket kivéve – előzetes figyelmeztetés nélkül,
maguktól állnak be. Ha a mulasztás következményei csak előzetes figyelmeztetés esetén állnak be, az elmulasztott
eljárási cselekményt a figyelmeztetésben megjelölt idő alatt pótolni lehet.
(3) Nem tekinthető mulasztásnak, ha a  büntetőeljárásban részt vevő személyt, illetve a  bírósági eljárásban
az ügyészséget az eljárási cselekmény teljesítésében elháríthatatlan akadály gátolta.
(4) A  napokban, munkanapokban, hónapokban vagy években megállapított határidő elmulasztásának
következményeit nem lehet alkalmazni, ha a  bíróságnak, az  ügyészségnek, vagy a  nyomozó hatóságnak címzett
beadványt legkésőbb a határidő utolsó napján az eljáró bíróság, ügyészség, illetve nyomozó hatóság címére ajánlott
küldeményként postára adták.
Az igazolási kérelem előterjesztése 139. § (1) Ha a terhelt, a védő, a sértett, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt, valamint a bírósági eljárásban az ügyészség,
illetve az ügyész határidőt vagy határnapot önhibáján kívül mulasztott – ha e törvény eltérően nem rendelkezik –
igazolásnak van helye.
(2) Az  igazolási kérelmet az  elmulasztott határidő utolsó napjától, illetve az  elmulasztott határnaptól számított nyolc
napon belül lehet előterjeszteni. Ha a  mulasztás később jutott a  mulasztó tudomására, vagy az  akadály később
szűnt meg, az igazolási kérelem határideje a tudomásszerzéssel, illetve az akadály megszűnésével kezdődik. Három
hónapon túl igazolási kérelmet nem lehet előterjeszteni.
(3) Az igazolási kérelemben elő kell adni a mulasztás okát és azokat a körülményeket, amelyek a mulasztás vétlenségét
valószínűsítik. Határidő elmulasztása esetén az  igazolási kérelem előterjesztésével együtt az  elmulasztott
cselekményt is pótolni kell.
Az igazolási kérelem elbírálása 140. § (1) Az  igazolási kérelemről a  határidőt, illetve a  határnapot megállapító bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság
határoz. Jogorvoslati határidő elmulasztása esetén a  jogorvoslat elbírálására hatáskörrel rendelkező bíróság, vagy
ügyészség határoz az igazolási kérelemről.
(2) Az igazolási kérelmet a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság méltányosan bírálja el.
 (3) Az igazolási kérelmet a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság érdemi indokolás nélkül elutasítja,
a) a 80. § (1) bekezdés a)–d) pontjában meghatározott esetekben, továbbá
b) ha a határidő elmulasztása esetén az igazolást kérő az elmulasztott cselekményt – a kérelem előterjesztésével
együtt – nem pótolta, holott az lehetséges volt.
 (4) Az  igazolási kérelemnek az  eljárás folytatására, vagy a  határozat teljesítésére, illetve végrehajtására nincs halasztó
hatálya. Ha az  igazolási kérelem valószínűsíti a mulasztó vétlenségét, illetve azt, hogy az elmulasztott cselekmény
pótlása megtörtént vagy megtörténik, az igazolási kérelmet elbíráló bíróság, ügyészség, továbbá nyomozó hatóság
az eljárást vagy a határozat teljesítését, illetve végrehajtását felfüggesztheti.
(5) Az igazolási kérelemnek helyt adó határozat ellen nincs helye jogorvoslatnak.
Az igazolás joghatásai 141. § (1) Ha a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság az igazolási kérelemnek helyt ad,
a) az igazolást kérő által pótolt cselekményt olyannak kell tekinteni, mintha azt az elmulasztott határidőn belül
teljesítette volna,
b) az elmulasztott határnapon végzett eljárási cselekményt a szükséges körben meg kell ismételni.
(2) A  megismétlés eredményéhez képest a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság a  korábbi eljárási
cselekmény, illetve határozat hatályban tartásáról, vagy teljes, illetve részleges hatályon kívül helyezéséről is határoz.
Általános intézkedési határidő 142. § A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság – törvény eltérő rendelkezése hiányában –
a) a bíróságnak, az ügyészségnek vagy a nyomozó hatóságnak címzett beadvány érkezésétől,
b) az ilyen beadvány benyújtására nyitva álló határidő lejártától vagy
c) az intézkedésre okot adó egyéb körülmény bekövetkezésétől
számított legkésőbb egy hónapon belül megteszi a szükséges intézkedéseket.
XXIV. FEJEZET
KIFOGÁS AZ ELJÁRÁS ELHÚZÓDÁSA MIATT 143. § (1) A  terhelt, a  védő, a  sértett, a  vagyoni érdekelt és az  egyéb érdekelt, valamint a  bírósági eljárásban az  ügyészség
az eljárás elhúzódása miatt kifogást terjeszthet elő, ha
a) a  törvény a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság részére az  eljárás lefolytatására, az  eljárási
cselekmény elvégzésére vagy valamely határozat meghozatalára határidőt állapított meg, azonban
az eredménytelenül telt el, vagy
b) a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság eljárási cselekmény elvégzésére határidőt tűzött ki, amely
eredménytelenül telt el, és a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság a  mulasztóval szemben nem
alkalmazta a törvény által lehetővé tett intézkedéseket.
(2) A kifogást az ügyben eljáró bíróságnál, ügyészségnél, vagy nyomozó hatóságnál írásban lehet előterjeszteni, kérve
a mulasztás tényének megállapítását, valamint a mulasztó bíróságnak, ügyészségnek, vagy nyomozó hatóságnak
a) az (1) bekezdés a) pontjában foglalt esetben az elmulasztott eljárási cselekmény elvégzésére vagy határozat
meghozatalára,
b) az (1) bekezdés b) pontjában foglalt esetben az adott ügyben leghatékonyabb intézkedés foganatosítására
történő utasítását.
(3) A kifogást annak előterjesztője mindaddig visszavonhatja, amíg azt érdemben el nem bírálták. A visszavont kifogást
újból előterjeszteni nem lehet.
144. § (1) Az ügyben eljáró bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság a kifogást annak érkezését követő nyolc napon belül
megvizsgálja, és ha azt alaposnak tartja, a vádemelés előtt nyolc napon belül, a vádemelés után egy hónapon belül
megteszi a kifogásban sérelmezett helyzet megszüntetése érdekében szükséges intézkedést, egyidejűleg a kifogás
elintézéséről a kifogás előterjesztőjét tájékoztatja.
(2) Ha az  ügyben eljáró bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság a  kifogást nem tartja alaposnak, az  ügyiratokat
az  (1)  bekezdésben meghatározott határidőn belül a  kifogásra vonatkozó nyilatkozatával együtt felterjeszti
a kifogást elbíráló bírósághoz, vagy ügyészséghez.
(3) A  járásbíróság mulasztásával szemben előterjesztett kifogást a  törvényszék három hivatásos bíróból álló tanácsa,
a  törvényszék mulasztásával szemben előterjesztett kifogást az  ítélőtábla három hivatásos bíróból álló tanácsa,
az  ítélőtábla mulasztásával szemben előterjesztett kifogást a  Kúria három hivatásos bíróból álló tanácsa, a  Kúria
mulasztásával szemben előterjesztett kifogást a Kúria másik tanácsa az ügyiratok felterjesztésétől számított tizenöt
napon belül tanácsülésen bírálja el.
(4) Az  ügyészség mulasztásával szemben előterjesztett kifogást a  felettes ügyészség, a  Legfőbb Ügyészség
mulasztásával szemben előterjesztett kifogást a  legfőbb ügyész, a  nyomozó hatóság mulasztásával szemben
előterjesztett kifogást az ügyészség az ügyiratok felterjesztésétől számított tizenöt napon belül bírálja el.
(5) Ha a  kifogást elbíráló bíróság, vagy ügyészség a  kifogásban foglaltaknak helyt ad, a  mulasztó bíróságot,
ügyészséget, vagy nyomozó hatóságot határidő tűzésével a 143. § (1) bekezdés a) pontjában foglalt esetben az ügy
továbbviteléhez szükséges intézkedés megtételére, a  143.  § (1)  bekezdés b)  pontjában foglalt esetben az  adott
ügyben leghatékonyabb intézkedés foganatosítására hívja fel. A  kifogást elbíráló bíróság a  felhívásban – a  143.  §
(1) bekezdés a) pontjában foglalt esetet kivéve – az eljáró bíróságot meghatározott eljárási cselekmény elvégzésére
nem utasíthatja.
(6) A kifogást elbíráló bíróság vagy ügyészség a kifogást, annak alaptalansága esetén határozattal elutasítja. A határozat
ellen nincs helye jogorvoslatnak.
(7) Ha a  kifogás előterjesztője a  büntetőeljárás ugyanazon szakaszában ismételten alaptalan kifogást terjeszt elő, őt
a kifogást elbíráló bíróság vagy ügyészség elutasító határozatában rendbírsággal sújthatja.
(8) A kifogás elbírálására egyebekben
a) a  bíróság mulasztásával szemben előterjesztett kifogás esetén a  végzés elleni fellebbezés elbírálására
vonatkozó,
b) az  ügyészség és a  nyomozó hatóság mulasztásával szemben előterjesztett kifogás esetén a  panasz
elbírálására vonatkozó
rendelkezéseket kell értelemszerűen alkalmazni. XXV. FEJEZET
A BŰNÜGYI KÖLTSÉG
145. § (1) Bűnügyi költség a jogszabályban meghatározottak szerint
a) az  a  díj vagy költség, amelyet a  büntetőeljárásban, illetve a  büntetőeljárással összefüggésben az  állam
előlegezett,
b) a terhelt, a sértett, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt költsége, akkor is, ha azt az állam nem előlegezte,
c) a  kirendelt védő, a  törvényes képviselő és a  meghatalmazott képviselő díja és költsége, akkor is, ha azt
az állam nem előlegezte.
 (2) Az (1) bekezdés a) pontja szerinti bűnügyi költség különösen a tanú költsége, a szakértő, és a szaktanácsadó díja és
költsége, illetve a lefoglalt dolog szállításának és megőrzésének költsége.
XXVI. FEJEZET
EGYESÍTÉS ÉS ELKÜLÖNÍTÉS 146. § (1) A  bíróság a  vádemelés után, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  nyomozás során egyesítheti az  eljárás
azonos szakaszában folyamatban lévő ügyeket, ha azok együttes elbírálása – különösen az  eljárás tárgyára vagy
a büntetőeljárásban részt vevő személyekre tekintettel – célszerű.
(2) A  bíróság a  vádemelés után, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  nyomozás során az  előtte folyamatban lévő
ügyeket elkülöníti, ha a terheltek nagy száma vagy egyéb ok a büntetőjogi felelősségnek ugyanabban az eljárásban
történő elbírálását jelentősen megnehezítené.
147. § (1) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság hivatalból vagy indítványra határoz az  ügyek egyesítéséről vagy
elkülönítéséről.
(2) A  különböző bíróságok előtt folyamatban lévő ügyek egyesítése, vagy annak mellőzése kérdésében az  együttes
elbírálásra hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróság végzéssel határoz, ha több ilyen bíróság van,
a megelőzés az irányadó.
(3) A különböző ügyészségek vagy nyomozó hatóságok előtt folyamatban lévő ügyek egyesítése, vagy annak mellőzése
kérdésében az  együttes elbírálásra hatáskörrel és illetékességgel rendelkező ügyészség vagy nyomozó hatóság
határoz, ha több ilyen ügyészség vagy nyomozó hatóság van, a megelőzés az irányadó.
(4) Az  ügyek egyesítése, vagy annak mellőzése kérdésében a  (2)–(3)  bekezdésben meghatározott bíróság, ügyészség
vagy nyomozó hatóság az  egyesítés megfontolása céljából megküldött ügy érkezését követő egy hónapon belül
határoz.
XXVII. FEJEZET
AZ ELEKTRONIKUS KAPCSOLATTARTÁS 148. § (1) E törvény rendelkezéseit az elektronikus kapcsolattartás során az e Fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
 (2) A büntetőeljárásban az elektronikus kapcsolattartás során kizárólag az E-ügyintézési törvény 17. § (1) bekezdésének
megfelelő nyilatkozat tehető. Választható elektronikus kapcsolattartás 149. § (1) Az elektronikus kapcsolattartásra nem köteles büntetőeljárásban részt vevő személy vagy a jogi képviselőnek nem
minősülő képviselője – feltéve, hogy az  elektronikus ügyintézéshez való joga nem szünetel – az  eljárás bármely
szakaszában vállalhatja az elektronikus kapcsolattartást.
(2) Az elektronikus kapcsolattartásra vonatkozó nyilatkozatot a büntetőeljárásban részt vevő személy vagy képviselője
az eljáró bíróságnál, ügyészségnél vagy nyomozó hatóságnál a 148. § (2) bekezdése szerint teheti meg.
(3) Az  elektronikus kapcsolattartás vállalása esetében az  eljárás folyamán – ideértve az  eljárás minden szakaszát,
a rendkívüli jogorvoslatot, a bűncselekménnyel összefüggő vagyon vagy dolog elvonására, adat hozzáférhetetlenné
tételére irányuló eljárást, valamint a  különleges eljárást is – a  büntetőeljárásban részt vevő személy, illetve
képviselője köteles a  bírósággal, az  ügyészséggel és a  nyomozó hatósággal a  kapcsolatot a  148.  § (2)  bekezdése
szerint, elektronikus úton tartani és a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság is valamennyi ügyiratot
elektronikus úton kézbesít a részére.
(4) Ha a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság az  ügyiratot papíralapon kézbesíti, a  kézbesítéssel egyidejűleg
a  címzettet tájékoztatja arról, hogy – az  elektronikus kapcsolattartás (2)  bekezdés szerinti vállalása esetén  –
a bírósággal, az ügyészséggel és a nyomozó hatósággal a kapcsolatot a 148. § (2) bekezdése szerint, elektronikus
úton is tarthatja.
(5) Ha az  elektronikus kapcsolattartásra nem köteles büntetőeljárásban részt vevő személy vagy a  jogi képviselőnek
nem minősülő képviselője a beadványát a 148. § (2) bekezdése szerint, azonban az elektronikus kapcsolattartásra
vonatkozó nyilatkozat hiányában nyújtotta be, az  eljáró bíróság, ügyészség, illetve nyomozó hatóság elektronikus
úton figyelmezteti őt arra, hogy a  továbbiakban a  kapcsolatot elektronikus úton az  erre vonatkozó nyilatkozat
(2) bekezdés szerinti megtételével tarthatja.
Kötelező elektronikus kapcsolattartás 150. § (1) Az  E-ügyintézési törvény alapján elektronikus kapcsolattartásra kötelezett büntetőeljárásban részt vevő személy
–  a  (2)  bekezdésben meghatározott kivétellel – minden beadványt kizárólag a  148.  § (2)  bekezdése szerint,
elektronikus úton nyújthat be a bírósághoz, az ügyészséghez és a nyomozó hatósághoz, és a bíróság, az ügyészség,
illetve a nyomozó hatóság is elektronikus úton kézbesít a részére.
(2) Mentesül a kötelező elektronikus kapcsolattartás alól
a) a büntetőeljárásban részt vevő személy, ha elektronikus ügyintézéshez való joga szünetel, és
b) a  védő és a  jogi képviselő az  eljárási cselekmény helyszínén, valamint az  eljárási cselekmény során részére
adott eredeti meghatalmazás azonnali benyújtásakor. Elektronikus kapcsolattartás a szakértővel
151. § (1) Az  E-ügyintézési törvény alapján elektronikus kapcsolattartásra nem kötelezett szakértő az  igazságügyi szakértői
névjegyzékbe történő bejelentéssel, az igazságügyi szakértői névjegyzékben nem szereplő, szakértői tevékenységre
jogszabályban feljogosított szakértő a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság részére történő bejelentéssel
vállalhatja az elektronikus kapcsolattartást.
(2) Ha a szakértő az E-ügyintézési törvény alapján elektronikus kapcsolattartásra köteles vagy azt az (1) bekezdés szerint
vállalja – a  (3) és (4)  bekezdésben foglaltak kivételével – a  szakvéleményét és egyéb beadványát az  E-ügyintézési
törvényben és végrehajtási rendeleteiben meghatározott módon, elektronikus úton nyújthatja be a  bírósághoz,
az  ügyészséghez és a  nyomozó hatósághoz és a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság is valamennyi
ügyiratot elektronikus úton kézbesít a részére.
(3) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  szakértő indokolt indítványára kivételesen elektronikus
kapcsolattartás esetén is engedélyt adhat a szakvélemény vagy annak egy részének papíralapú benyújtására.
(4) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság papíralapon vagy egyéb adathordozón bocsátja rendelkezésre
a  szakértő részére az  ügyiratokat, ha annak papíralapú vagy egyéb adathordozó útján történő bemutatása,
megtekintése szükséges, erre különösen akkor kerülhet sor, ha az  ügyiratok nagy mennyisége miatt vagy
az  adathordozó jellegéből adódóan a  digitalizálás aránytalan nehézséggel járna vagy lehetetlen, valamint ha
a  bizonyítási eszköz valódisága vitás. Ha a  szakértő részére elektronikus úton kézbesített ügyirathoz e  bekezdés
szerinti ügyirat kapcsolódik, a határidő számításának alapja a papíralapú vagy egyéb adathordozón rendelkezésre
bocsátott ügyirat kézhezvételének időpontja.
(5) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság felhívhatja a  papíralapú kapcsolattartással eljáró szakértőt, hogy
a  szakvéleményt adathordozón is nyújtsa be, ha azt elektronikus kapcsolattartással eljáró büntetőeljárásban részt
vevő személy részére kell kézbesítenie. A  szakértő, illetve a  szakértői tevékenységet végző szerv felel azért, hogy
a papíralapú szakvélemény tartalma megegyezzen az adathordozón benyújtott dokumentum tartalmával.
A bíróságok, ügyészségek és nyomozó hatóságok egymás közötti és más szervekkel történő
elektronikus kapcsolattartása
152. § (1) A bíróságok, az ügyészségek és a nyomozó hatóságok – a  (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – egymással,
valamint törvény alapján elektronikus ügyintézést biztosító szervvel, továbbá a Kormány által kijelölt közfeladatot
ellátó szervvel elektronikus úton tartják a kapcsolatot.
(2) Kivételt képez az  elektronikus kapcsolattartás alól, ha a  kézbesítendő, illetve továbbítandó bizonyítási eszköz
papíralapú bemutatása, megtekintése szükséges; erre különösen akkor kerülhet sor, ha az  eredetileg papíralapú
bizonyítási eszközök nagy mennyisége, illetve sajátos alakja miatt azok digitalizálása aránytalan nehézséggel járna,
vagy ha a papíralapú irat valódisága vitás.
A meghatalmazott védőre és jogi képviselőre vonatkozó rendelkezések elektronikus kapcsolattartás
esetén
153. § (1) A  meghatalmazás alapján eljáró védő és jogi képviselő elektronikus kapcsolattartás esetén a  bíróságnak,
az  ügyészségnek vagy a  nyomozó hatóságnak benyújtott első beadványa mellékleteként csatolja az  elektronikus
okiratként rendelkezésre álló vagy az  általa digitalizált meghatalmazást, kivéve, ha a  védő vagy a  jogi képviselő
meghatalmazása a  rendelkezési nyilvántartásban a  45.  § (3)  bekezdésében, illetve a  62.  § (3)  bekezdésében
foglaltaknak megfelelően szerepel. A  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság – ha e  tekintetben alapos
kétsége merül fel – digitalizált meghatalmazás esetén az eredeti meghatalmazás bemutatására hívja fel a védőt és
a jogi képviselőt az egyezőség megállapítása érdekében.
(2) A  meghatalmazott védővel vagy jogi képviselővel eljáró, de saját személyében elektronikus útra nem köteles
büntetőeljárásban részt vevő személy a  védői meghatalmazás vagy a  jogi képviselet visszavonására irányuló
nyilatkozatát papíralapon is benyújthatja. A védői meghatalmazás és a jogi képviselet visszavonásával egyidejűleg
a büntetőeljárásban részt vevő személy nyilatkozik arról, hogy a nyilatkozat benyújtását követően jogi képviselővel,
illetve védővel vagy jogi képviselő, illetve védő nélkül kíván eljárni.
(3) Ha a büntetőeljárásban részt vevő személy a védői meghatalmazás vagy a  jogi képviselet visszavonását követően
meghatalmazott védővel, illetve jogi képviselővel jár el, a  védői meghatalmazás, illetve a  jogi képviselet
visszavonásával egyidejűleg csatolja az eljáró új védő, illetve jogi képviselő meghatalmazását.
A határidőre vonatkozó rendelkezések elektronikus kapcsolattartás esetén 154. § (1) Ha a  büntetőeljárásban a  kapcsolattartás elektronikus úton történik, a  napokban, munkanapokban, hónapokban
vagy években megállapított határidő esetén a határidő elmulasztásának következményeit nem lehet alkalmazni, ha
a bírósághoz, az ügyészséghez vagy a nyomozó hatósághoz intézett beadványt legkésőbb a határidő utolsó napján
elektronikus úton szabályszerűen benyújtották.
(2) Elektronikus kapcsolattartás esetén a  törvény által meghatározott, illetve a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó
hatóság által megállapított határidőbe nem számít bele az a nap, hónapokban és években meghatározott, illetve
megállapított határidő esetén az a lejárati nap, amely során legalább négy órán át jogszabályban meghatározottak
szerinti üzemzavar vagy üzemszünet állt fenn.
Papíralapú okiratok elektronikus kapcsolattartás esetén 155. § (1) Ha a  beadvány melléklete nem elektronikus okiratként áll rendelkezésre, az  elektronikus kapcsolattartást
vállaló büntetőeljárásban részt vevő személy és az  elektronikus kapcsolattartásra kötelezett (a  továbbiakban:
az elektronikus úton kapcsolatot tartó) köteles gondoskodni a papíralapú melléklet digitalizálásáról és a papíralapú
irat megőrzéséről.
(2) A  bíróságnak, az  ügyészségnek és a  nyomozó hatóságnak öt munkanap áll rendelkezésére, hogy a  papíralapú
ügyiratot digitalizálja. Az ügyirat digitalizálásához szükséges időt – legfeljebb azonban öt munkanapot – a határidő
számítása szempontjából figyelmen kívül kell hagyni.
(3) Ha a  bizonyítási eljárásban a  beadvány, illetve mellékletének papíralapú bemutatása, megtekintése szükséges,
az  elektronikus úton kapcsolatot tartó mentesül az  elektronikus benyújtás kötelezettsége alól. A  papíralapú
benyújtást a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság hivatalból és indítványra is elrendelheti.
Kézbesítés elektronikus kapcsolattartás esetén 156. § (1) Ha a büntetőeljárásban részt vevő személy nem vállalja az elektronikus kapcsolattartást, a papíralapú beadványát
–  feltéve, hogy azt elektronikus kapcsolattartással eljáró büntetőeljárásban részt vevő személy részére kell
kézbesíteni – a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság digitalizálja és azt elektronikus úton kézbesíti
a büntetőeljárásban részt vevő, az ügyirat megismerésére jogosult másik személy számára.
(2) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  büntetőeljárásban részt vevő személy részére – feltéve,
hogy elektronikus kapcsolattartásra személyében nem köteles, vagy azt nem vállalta – papíralapon kézbesíti
az ügyiratot, ha az eljárásban jogi képviselője vagy elektronikus kapcsolattartást vállaló egyéb képviselője útján jár
el, de az  ügyiratot nem a  képviselő, hanem a  büntetőeljárásban részt vevő személy részére kell kézbesíteni, vagy
a képviselő részére nem lehet kézbesíteni.
Adatkezelés 157. § Az Országos Bírósági Hivatal, a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság jogosult az  elektronikus úton
kapcsolatot tartóknak az elektronikus kapcsolattartás biztosítása céljából hozzá érkezett adatainak kezelésére.
Elektronikus ügyirat 158. § A bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság az  elektronikus úton kézbesített ügyiratot törvényben vagy
kormányrendeletben meghatározott feltételeknek megfelelő, minősített, vagy legalább minősített tanúsítványon
alapuló elektronikus aláírással vagy elektronikus bélyegzővel látja el. A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság
által készített, törvényben vagy kormányrendeletben meghatározott feltételeknek megfelelő elektronikus aláírással
vagy elektronikus bélyegzővel ellátott ügyirat közokirat.
Az elektronikus formátumban rendelkezésre álló ügyirat továbbítása 159. § (1) A  büntetőeljárásban részt vevő személy, valamint a  bírósági eljárásban az  ügyészség indítványozhatja, hogy
a bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság az általa megismerhető ügyiratot elektronikus formában az általa
megjelölt elektronikus levelezési címre továbbítsa, ha az ügyirat
a) elektronikus formában,
b) elektronikus okiratként, vagy
c) a papíralapú okirat elektronikus másolataként
az eljáró bíróságnál, ügyészségnél, illetve nyomozó hatóságnál rendelkezésre áll.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott esetben az ügyirat továbbításáért nem kell illetéket fizetni.
 (3) Az  ügyirat akkor áll elektronikus formában rendelkezésre, ha a  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság
a  papír alapú ügyiratot információs rendszer alkalmazásával szerkesztette meg. Az  elektronikus formában
rendelkezésre álló, az (1) bekezdés szerint továbbított ügyirat nem hiteles kiadmány.
(4) Ha az ügyirat (1) bekezdés szerinti továbbítása nem teljesíthető, a bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság
az  indítványozót az általa megjelölt elektronikus levelezési cím útján tájékoztatja arról, hogy az ügyiratot a 100. §
szerint ismerheti meg.
Az ügyiratok megismerése elektronikus hozzáférés biztosítása útján 160. § Az ügyiratok megismerésére és a  másolat kiadására vonatkozó jogosultságok gyakorlása érdekében a  bíróság,
az ügyészség és a nyomozó hatóság az ügyirat megismerésére jogosultak számára az ügyiratokhoz való elektronikus
hozzáférés lehetőségét jogszabályban meghatározottak szerint biztosítja.
Az elektronikus kapcsolattartásra vonatkozó szabályok megszegésének következményei 161. § (1) Az elektronikus úton tett nyilatkozat hatálytalan, ha az a 148. § (2) bekezdésében foglaltaknak nem felel meg.
 (2) Ha az elektronikus úton kapcsolatot tartó a beadványát
a) nem elektronikus úton, vagy
b) elektronikus úton, de nem e  törvényben, illetve az  E-ügyintézési törvényben és végrehajtási rendeleteiben
meghatározott módon
nyújtotta be, – ha e  törvény másként nem rendelkezik – a  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság
a  panaszt, a  felülbírálati indítványt, a  kifogást, a  fellebbezést, a  felülvizsgálati indítványt és a  perújítási indítványt
érdemi indokolás nélkül elutasítja, a beadványban foglalt egyéb nyilatkozat pedig hatálytalan.
(3) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  148.  § (2)  bekezdése szerint, elektronikus úton benyújtott
beadvány elintézését mellőzheti, ha azt az elektronikus kapcsolattartásra nem köteles büntetőeljárásban részt vevő
személy vagy a jogi képviselőnek nem minősülő képviselője
a) a 149. § (5) bekezdése szerinti figyelmeztetés után és
b) az elektronikus kapcsolattartásra vonatkozó, a 149. § (2) bekezdése szerinti nyilatkozat hiányában
nyújtotta be.
(4) Ha az  ügyirat azért nem kézbesíthető, mert az  elektronikus úton kapcsolatot tartó az  elektronikus
kapcsolattartáshoz szükséges szolgáltatásokkal nem rendelkezik, a  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság
az ügyiratot papír alapon kézbesíti.
(5) A (4) bekezdésben meghatározott esetben az elektronikus úton kapcsolatot tartó rendbírsággal sújtható.
Áttérés papíralapú kapcsolattartásra 162. § (1) Ha a  terhelt, illetve a  jogi képviselő nélkül eljáró büntetőeljárásban részt vevő személy vagy jogi képviselőnek
nem minősülő meghatalmazott képviselője vállalta, hogy a  kapcsolatot elektronikus úton tartja, utóbb,
beadványának papíralapú benyújtásával egyidejűleg indítványozhatja az  eljáró bíróságnál, ügyészségnél, vagy
nyomozó hatóságnál a papíralapú eljárásra való áttérés engedélyezését. Az indítványban valószínűsíteni kell, hogy
az  indítványozó körülményeiben olyan változás következett be, amely miatt az  elektronikus úton történő eljárás
a továbbiakban számára aránytalan megterhelést jelentene.
(2) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság a papíralapú kapcsolattartásra való áttérést határozat meghozatala
nélkül is engedélyezheti, az  áttérés iránti indítvány elutasításáról rendelkező határozatát az  indítványozónak
papíralapon kézbesíti. E  határozat elleni jogorvoslat papíralapon is előterjeszthető. A  papíralapon benyújtott,
az (1) bekezdés szerinti beadványt az áttérés iránti indítvány elutasítása esetén is szabályszerűen benyújtottnak kell
tekinteni, azt – az  ismételten alaptalan áttérés iránti indítvány előterjesztésének esetét kivéve – elektronikus úton
nem kell benyújtani.
(3) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság papíralapon tartja a  kapcsolatot a  büntetőeljárásban részt vevő
személlyel, illetve papíralapú kapcsolattartásra tér át, ha a  büntetőeljárásban részt vevő személy elektronikus
ügyintézéshez való joga szünetel.
ÖTÖDIK RÉSZ
A BIZONYÍTÁS XXVIII. FEJEZET
A BIZONYÍTÁS ÁLTALÁNOS SZABÁLYAI
A bizonyítás tárgya 163. § (1) A  bizonyítás azokra a  tényekre terjed ki, amelyek a  büntető és a  büntetőeljárási jogszabályok alkalmazásában
jelentősek. A bizonyítás a büntetőeljárás járulékos kérdéseinek elbírálásában jelentős tényekre is kiterjedhet.
(2) A büntetőeljárásban a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság a döntését valósághű tényállásra alapozza.
 (3) A bíróság az ítélkezés során a tényállást a vád keretein belül tisztázza.
 (4) Nem kell bizonyítani azokat a tényeket,
a) amelyek köztudomásúak,
b) amelyekről az eljáró bíróságnak, ügyészségnek, illetve nyomozó hatóságnak hivatalos tudomása van, vagy
c) amelyek valóságát a vádló, a terhelt és a védő az adott ügyben, együttesen elfogadja.
164. § (1) A  vád bizonyításához szükséges tények feltárása, az  alátámasztásukra szolgáló bizonyítási eszközök rendelkezésre
bocsátása, illetve beszerzésének indítványozása a vádlót terheli.
(2) A bíróság a tényállás tisztázása során bizonyítékot indítvány alapján szerez be.
 (3) Indítvány hiányában a bíróság bizonyíték beszerzésére és megvizsgálására nem köteles.
A bizonyítás eszközei 165. § A bizonyítás eszközei:
a) a tanúvallomás,
b) a terhelt vallomása,
c) a szakvélemény,
d) a pártfogó felügyelői vélemény,
e) a tárgyi bizonyítási eszköz, ideértve az iratot és az okiratot is, és
f ) az elektronikus adat.
A bizonyítás törvényessége 166. § (1) A bizonyítási eszközök felderítése, összegyűjtése, biztosítása és felhasználása során e törvény rendelkezései szerint
kell eljárni.
(2) Jogszabály elrendelheti a  bizonyítási cselekmények teljesítésének és lefolytatásának, a  bizonyítási eszközök
megvizsgálásának és rögzítésének meghatározott módját.
A bizonyítékok értékelése 167. § (1) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható a törvényben meghatározott minden bizonyítási eszköz, és szabadon
alkalmazható minden bizonyítási cselekmény. A  törvény azonban elrendelheti egyes bizonyítási eszközök
igénybevételét.
(2) A  büntetőeljárásban fel lehet használni azokat a  tárgyi bizonyítási eszközöket, amelyeket valamely hatóság
–  jogszabályban meghatározott feladatainak ellátása során – a  büntetőeljárás megindítása előtt vagy azzal
egyidejűleg készített, illetve beszerzett.
(3) A bizonyítékoknak nincs törvényben előre meghatározott bizonyító erejük.
 (4) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság a bizonyítékokat egyenként és összességükben szabadon értékeli,
a bizonyítás eredményét az így kialakult meggyőződése szerint állapítja meg.
 (5) Nem értékelhető bizonyítékként az  olyan bizonyítási eszközből származó tény, amelyet a  bíróság, az  ügyészség,
a nyomozó hatóság, illetve a (2) bekezdésben meghatározott hatóság bűncselekmény útján, más tiltott módon vagy
a résztvevők büntetőeljárási jogainak lényeges sérelmével szerzett meg.
XXIX. FEJEZET
A TANÚVALLOMÁS 168. § (1) Tanúként az hallgatható ki, akinek a bizonyítandó tényről tudomása lehet.
 (2) Ha e törvény kivételt nem tesz, a tanú köteles vallomást tenni.
 (3) A  tanú indítványára a  megjelenésével felmerült költséget a  jogszabályban meghatározott mértékben az  eljáró
bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság megállapítja és megtéríti. Erről a  tanút az  idézésben, valamint
a kihallgatásának befejezésekor tájékoztatni kell.
(4) A  tanú érdekében meghatalmazott ügyvéd járhat el, ha a  tanú a  jogairól való felvilágosítás céljából ezt
szükségesnek tartja. A tanút erről az idézésében tájékoztatni kell.
A vallomástétel akadálya 169. § (1) A tanú vallomástételének akadálya
a) a vallomástétel tilalma és
b) a vallomástétel megtagadása.
(2) A  tanú vallomástételének akadályát figyelembe kell venni akkor is, ha az  a  bűncselekmény elkövetésekor, illetve
akkor is, ha a kihallgatásakor áll fenn.
(3) A vallomástétel akadályaira vonatkozó rendelkezések megsértésével kihallgatott tanú vallomása – az e törvényben
meghatározott kivétellel – bizonyítási eszközként nem vehető figyelembe.
A vallomástétel tilalma 170. § (1) Nem hallgatható ki tanúként
a) a védő arról, amiről védőként szerzett tudomást, vagy amit a terhelttel védői minőségében közölt,
b) az egyházi személy és a vallási tevékenységet végző szervezet vallásos szertartást hivatásszerűen végző tagja
arról, amire a hivatásánál fogva titoktartási kötelezettsége áll fenn,
c) akitől a testi vagy szellemi állapota miatt nyilvánvalóan nem várható helyes vallomás,
d) a minősített adatról az, aki a titoktartási kötelezettség alól nem kapott felmentést.
(2) A  tanú kihallgatásának az  (1)  bekezdés a) és b)  pontjában meghatározott tilalma az  annak alapjául szolgáló
viszony megszűnése után is fennmarad. Ebben az  esetben a  tanú a  titoktartási kötelezettségének körébe tartozó
bizonyítandó tényre nem hallgatható ki.
(3) Az (1) bekezdés d) pontjában meghatározott esetben a minősített adat védelméről szóló törvényben meghatározott
minősítő a  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság megkeresésére dönt a  felmentés megadásáról vagy
a  titoktartási kötelezettség fenntartásáról. A  felmentésre irányuló megkeresésben azonosításra alkalmas módon
meg kell jelölni azokat a kérdéseket, amelyekre a felmentést kérik.
A vallomástétel megtagadása 171. § A tanúvallomást megtagadhatja a terhelt hozzátartozója.
172. § (1) Aki magát vagy hozzátartozóját bűncselekmény elkövetésével vádolná, az  ezzel kapcsolatos kérdésben
− a (2) bekezdés esetét kivéve − a tanúvallomást megtagadhatja, akkor is, ha
a) a tanúvallomást a terhelt hozzátartozójaként nem tagadta meg, vagy
b) a kérdéses bűncselekmény miatt
ba) az eljárást vele szemben megszüntették,
bb) vele szemben feltételes felfüggesztést alkalmaztak, vagy
bc) büntetőjogi felelősségét már jogerősen elbírálták.
(2) A  tanúvallomást az  (1)  bekezdés alapján nem tagadhatja meg az, aki a  kérdésre adott válasszal önmagát olyan
bűncselekmény elkövetésével vádolná, amely miatt
a) az ellene tett feljelentést a 382. § (1) bekezdése alapján elutasították,
b) vele szemben az eljárást a 398. § (2) bekezdés c) pontja vagy a 399. § (1) bekezdése alapján szüntették meg,
c) a Btk. Különös Része alapján a hatósággal történő együttműködése folytán nem büntethető,
d) a 411. § (5) bekezdés a) pontjában meghatározott kötelezettség vállalásával egyezséget kötött, vagy
e) vele szemben az ügyészség a 404. § (2) bekezdés a) pontja alapján hozott határozatot, vagy intézkedett.
(3) A  (2)  bekezdés alapján tett tanúvallomásban közölt bűncselekmény miatt a  megszüntetett eljárás folytatása nem
rendelhető el, és a  tanúvallomás nem tekinthető a  perújítás szempontjából új bizonyítéknak. Ezt a  rendelkezést
kell alkalmazni arra a  tanúvallomás során feltárt bűncselekményre is, amely nem képezte a  tanú ellen
korábban folyamatban volt büntetőeljárás tárgyát, de a  feljelentés elutasításának, a  nyomozás, illetve az  eljárás
megszüntetésének a tanúvallomással feltárt bűncselekmény esetén is bármely okból helye lenne.
173. § (1) Aki foglalkozásánál vagy közmegbízatásánál fogva – a  minősített adatra vonatkozó titoktartási kötelezettség
esetét ide nem értve − titoktartásra köteles, a  tanúvallomást megtagadhatja, ha a  tanúvallomással a  titoktartási
kötelezettségét megsértené, kivéve, ha jogszabályban meghatározottak szerint
a) ez alól az arra jogosult felmentette, vagy
b) a  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság kérése alapján a  titoktartási kötelezettség alá eső adat
továbbítása az adatkérés keretében megkeresett szervezet számára kötelező.
 (2) A titoktartási kötelezettség a jogszabályban meghatározott ideig áll fenn, ha a tanú az alól nem kapott felmentést.
174. § (1) Ha a  médiatartalom-szolgáltató, valamint a  vele munkaviszonyban vagy munkavégzésre irányuló egyéb
jogviszonyban álló személy a  tanúvallomásával a  számára a  médiatartalom-szolgáltatói tevékenységgel
összefüggésben információt átadó személy kilétét felfedné, az  ezzel kapcsolatos kérdésben a  tanúvallomást
megtagadhatja, kivéve, ha a bíróság az információt átadó személy kilétének felfedésére kötelezte.
(2) A bíróság akkor kötelezheti a médiatartalom-szolgáltatót, valamint a vele munkaviszonyban vagy munkavégzésre
irányuló egyéb jogviszonyban álló személyt a  számára a  médiatartalom-szolgáltatói tevékenységgel
összefüggésben információt átadó személy kilétének felfedésére, ha
a) három évig terjedő vagy ennél súlyosabb szabadságvesztéssel büntetendő szándékos bűncselekmény
felderítése érdekében az információt átadó személy kilétének ismerete nélkülözhetetlen,
b) az ettől várható bizonyíték mással nem pótolható, és
c) a  bűncselekmény felderítéséhez fűződő érdek − különösen a  bűncselekmény tárgyi súlyára tekintettel  −
olyan kiemelkedő, amely az  információforrás titokban maradásához fűződő érdeket egyértelműen
meghaladja.
(3) A  tanú vallomástételének az  (1)  bekezdésben meghatározott akadálya az  annak alapjául szolgáló jogviszony
megszűnése után is fennmarad.
175. § (1) A tanúvallomás megtagadásának jogszerűségéről az eljáró bíróság, ügyészség, illetve nyomozó hatóság határoz.
 (2) Ha a  tanú a  vallomástétel akadályára hivatkozással megtagadja a  vallomástételt, az  ezt elutasító határozat elleni
jogorvoslatnak halasztó hatálya van.
 (3) Ha a  tanú a  vallomástételt jogszerűen megtagadta, további kérdés hozzá nem intézhető, és a  tanú nem
szembesíthető, kivéve, ha úgy dönt, hogy vallomást kíván tenni.
A tanúzási figyelmeztetés 176. § (1) A  tanút a  nyomozás, valamint az  elsőfokú és a  másodfokú bírósági eljárás során az  első kihallgatásakor
figyelmeztetni kell arra, hogy
a) a  tanúvallomást megtagadhatja, ha az  azt megalapozó körülmények a  kihallgatás vagy a  bűncselekmény
elkövetésének idején fennállnak,
b) ha vallomást tesz, köteles a legjobb tudomása és lelkiismerete szerint az igazat vallani,
c) a hamis tanúzást és a tanúvallomás bíróság előtti jogosulatlan megtagadását a Btk. büntetni rendeli, és
d) ha vallomást tesz, vallomása az  adott vagy más ügyben bizonyítási eszközként akkor is felhasználható, ha
a vallomástételt a későbbiekben megtagadja [az a)–d) pont a továbbiakban együtt: tanúzási figyelmeztetés].
 (2) A  tanút folytatólagos kihallgatása esetén az  (1)  bekezdés a)  pontja szerint akkor kell figyelmeztetni, ha
a mentességére vonatkozó körülményekben bekövetkezett változás miatt a tanúvallomást megtagadhatja.
177. § (1) A tanúzási figyelmeztetést, valamint a tanúnak a figyelmeztetésre adott válaszát jegyzőkönyvbe kell venni.
 (2) A  tanúzási figyelmeztetés vagy a  figyelmeztetésre adott válasz jegyzőkönyvezésének elmaradása esetén a  tanú
vallomása – a (3) bekezdésben meghatározott kivétellel – bizonyítási eszközként nem vehető figyelembe.
 (3) A  tanúzási figyelmeztetés vagy a  figyelmeztetésre adott válasz jegyzőkönyvezésének elmaradása esetén a  tanú
közlése vallomásként figyelembe vehető, ha a  tanú a  tanúzási figyelmeztetés után a  közlését fenntartja. A  tanú
e nyilatkozatát nem vonhatja vissza.
(4) A tanúnak az ügyben korábban, vagy más ügyben tett tanúvallomása bizonyítási eszközként akkor is felhasználható,
ha a  tanú a  vallomástételt a  későbbiekben megtagadja. Ennek feltétele, hogy a  tanúvallomásról készült
jegyzőkönyvből a tanúzási figyelmeztetés és az arra adott válasz egyértelműen kitűnjön.
(5) Ha a tanút az ügyben korábban vagy más ügyben terheltként hallgatták ki, a terheltként tett vallomása bizonyítási
eszközként akkor használható fel, ha a vallomásról készült jegyzőkönyvből a terhelti figyelmeztetés és az erre adott
válasz egyértelműen kitűnik.
A tanú kihallgatása 178. § (1) A tanúkat egyenként kell kihallgatni.
 (2) A  kihallgatás megkezdésekor meg kell állapítani a  tanú személyazonosságát. Ennek során a  tanúnak nyilatkoznia
kell a következő adatokról:
a) neve, születési neve,
b) születési helye és ideje,
c) anyja neve,
d) állampolgársága,
e) személyazonosító okmányának száma,
f ) lakcíme, értesítési címe, tényleges tartózkodási helye,
g) kézbesítési címe, telefonos elérhetősége,
h) foglalkozása.
(3) Az eljárás azonos szakaszában a tanú folytatólagos kihallgatásánál a személyes adatokat – ha azok nem változtak –
nem kell rögzíteni.
179. § (1) A  tanú személyazonosságának megállapítása után tisztázni kell a  vallomástétel lehetséges akadályait, a  tanú
elfogultságára, illetve az ügyben való érdekeltségére utaló körülményeket. Az ennek során feltett kérdésekre a tanú
akkor is köteles válaszolni, ha a vallomástételnek akadálya van, vagy a tanú arra hivatkozik.
(2) A tanúval közölni kell a tanúzási figyelmeztetést és a kihallgatással kapcsolatos jogait.
 (3) A  tanú kihallgatásánál jelen lehet az  érdekében eljáró ügyvéd, aki a  tanúnak felvilágosítást adhat a  jogairól,
de más tevékenységet nem végezhet, és a vallomást nem befolyásolhatja. A kihallgatást követően az arról készült
jegyzőkönyvet megtekintheti, és észrevételeit írásban vagy szóban előterjesztheti.
180. § (1) A tanú a kihallgatása során a vallomását összefüggően előadja, ezután a hozzá intézett kérdésekre válaszol. A tanú
kihallgatása során – a  tanú védelmére vonatkozó rendelkezések figyelembevételével – tisztázni kell azt is, hogy
a tanú az általa elmondottakról miként szerzett tudomást.
(2) Ha a tanú vallomása eltér a korábbi vallomásától, ennek okát tisztázni kell.
 (3) A tanú kérelmére a vallomásának egyes részeit szó szerint kell jegyzőkönyvbe venni.
 (4) A tanúnak nem tehető fel olyan kérdés, amely
a) a választ magában foglalja vagy a feleletre útmutatást tartalmaz,
b) a törvénnyel össze nem egyeztethető ígéretet tartalmaz, vagy
c) valótlan tény állítását foglalja magában.
Írásbeli tanúvallomás 181. § (1) A  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság engedélyezheti, hogy a  tanú a  szóbeli kihallgatását követően
vagy helyette írásban tegyen vallomást.
(2) Az írásbeli vallomástétel engedélyezése esetén a tanú a vallomását
a) saját kezűleg leírja és aláírja,
b) minősített vagy legalább minősített tanúsítványon alapuló fokozott biztonságú elektronikus aláírásával látja el,
c) elektronikus kapcsolattartás útján teszi meg, vagy
d) bíróval, közjegyzővel vagy a törvényben meghatározott más személlyel hitelesítteti.
(3) Ha a  tanú írásban tesz vallomást, az  írásbeli vallomásból ki kell tűnnie, hogy a  tanú a  vallomást a  vallomástétel
akadályainak és a tanúzási figyelmeztetés ismeretében tette meg.
(4) Az  írásbeli tanúvallomás megtétele nem zárja ki, hogy utóbb a  tanút, ha ez  szükséges, a  kihallgatása céljából
a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság idézze.
Intézkedés a kötelezettségeit nem teljesítő tanúval szemben 182. § Ha a  tanú az  eljárási cselekménynél való közreműködést, illetve a  vallomástételt a  következményekre történt
figyelmeztetés után jogosulatlanul megtagadja, rendbírsággal sújtható és az okozott bűnügyi költség megtérítésére
kell kötelezni.
XXX. FEJEZET
A TERHELT VALLOMÁSA 183. § (1) A terhelt vallomásának minősül a terhelt minden olyan, a büntetőeljárásban a terhelti figyelmeztetés utáni, bíróság,
ügyészség vagy nyomozó hatóság előtt tett, illetve ezeknek címzett szóbeli vagy írásbeli közlése, amelyben
a bizonyítás tárgyára vonatkozó tényt állít.
(2) Ha a terhelt vallomást kíván tenni, a vallomástétel lehetőségét biztosítani kell.
 (3) A terhelteket egyenként kell kihallgatni.
 (4) A terhelt beismerése esetén – ha e törvény eltérően nem rendelkezik – be kell szerezni az egyéb bizonyítékokat is.
A terhelt személyazonosságának megállapítása 184. § (1) A terhelt kihallgatása személyazonosságának és elérhetőségének megállapításával és ellenőrzésével kezdődik.
 (2) A  személyazonosság megállapítása során a  terheltnek nyilatkoznia kell a  személyét azonosító és a  vele való
kapcsolattartást biztosító következő adatokról:
a) neve, születési neve,
b) születési helye és ideje,
c) anyja neve,
d) állampolgársága,
e) személyazonosító okmányának száma,
f ) lakcíme, értesítési címe, tényleges tartózkodási helye,
g) kézbesítési címe, telefonos elérhetősége.
A terhelti figyelmeztetés 185. § (1) Személyazonossága ellenőrzése után a terhelttel ismertetni kell a jogait és figyelmeztetni kell arra, hogy
a) nem köteles vallomást tenni, a  vallomástételt, illetve az  egyes kérdésekre történő válaszadást a  kihallgatás
folyamán bármikor megtagadhatja, de bármikor dönthet úgy, hogy vallomást tesz, akkor is, ha korábban
a vallomástételt megtagadta,
b) a  vallomás megtagadása az  eljárás folytatását nem akadályozza, és nem érinti a  terhelt kérdezési,
észrevételezési és indítványtételi jogát,
c) ha vallomást tesz, bizonyítékként felhasználható, amit mond, illetve rendelkezésre bocsát,
d) mást bűncselekmény elkövetésével hamisan nem vádolhat, kegyeleti jogot hamis tényállítással nem sérthet
(a továbbiakban együtt: terhelti figyelmeztetés).
 (2) A  terhelti figyelmeztetést a  terheltnek a  nyomozás, valamint az  elsőfokú és a  másodfokú bírósági eljárás során
történő első kihallgatásakor kell közölni.
 (3) A  terhelti figyelmeztetést, valamint a  terheltnek a  figyelmeztetésre adott válaszát jegyzőkönyvbe kell venni.
A  terhelti figyelmeztetés és a  figyelmeztetésre adott válasz jegyzőkönyvezésének elmaradása esetén a  terhelt
vallomása – a (4) bekezdésben meghatározott kivétellel – bizonyítási eszközként nem vehető figyelembe.
(4) A  terhelti figyelmeztetés vagy a  figyelmeztetésre adott válasz jegyzőkönyvezésének elmaradása esetén a  terhelt
közlése vallomásként akkor vehető figyelembe, ha a terhelt
a) az  eljárás során korábban terhelti figyelmeztetésben már részesült és a  folytatólagos kihallgatása során
védővel rendelkezik, vagy
b) a terhelti figyelmeztetés után a közlését fenntartja.
Vallomástétel 186. § (1) Ha a terhelt vallomást kíván tenni, a terhelti figyelmeztetés közlését követően a terhelttől meg kell kérdezni
a) a foglalkozását,
b) a munkahelyét,
c) az iskolai végzettségét,
d) a családi körülményeit,
e) az egészségi állapotát,
f ) a jövedelmi viszonyait,
g) a vagyoni körülményeit,
h) a katonai rendfokozatát, a címzetes rendfokozatát és a kitüntetéseit.
(2) A terheltnek módot kell adni arra, hogy a vallomását összefüggően előadhassa, ezután kérdések intézhetők hozzá.
Ha a terhelt vallomása a korábbi vallomásától eltér, ennek okát tisztázni kell.
(3) A terheltnek nem tehető fel olyan kérdés, amely
a) a választ magában foglalja vagy a feleletre útmutatást tartalmaz,
b) a törvénnyel össze nem egyeztethető ígéretet tartalmaz, vagy
c) valótlan tény állítását foglalja magában.
(4) Ha a terhelt a vallomástétel megtagadását követően vallomást tesz, hozzá kérdés intézhető.
187. § (1) A terheltnek az ügyben korábban, vagy más ügyben tanúként tett vallomása bizonyítási eszközként felhasználható,
ha a tanúvallomásról készült jegyzőkönyvből a tanúzási figyelmeztetés és az arra adott válasz egyértelműen kitűnik.
(2) A  terheltnek más ügyben tett vallomása bizonyítási eszközként akkor használható fel, ha a  vallomásról készült
jegyzőkönyvből a terhelti figyelmeztetés és az arra adott válasz egyértelműen kitűnik.
XXXI. FEJEZET
A SZAKVÉLEMÉNY A szakértő alkalmazása 188. § (1) Ha a  bizonyítandó tény megállapításához vagy megítéléséhez különleges szakértelem szükséges, szakértőt kell
alkalmazni.
(2) A büntetőeljárásban szakvéleményt az igazságügyi szakértőkről szóló törvény szerinti szakértő vagy eseti szakértő
(a továbbiakban együtt: szakértő) adhat.
(3) Jogszabály meghatározhatja azokat a  szakkérdéseket, amelyekben meghatározott szakértő jogosult véleményt
adni.
A szakértő 189. § (1) A törvény eltérő rendelkezése hiányában a szakértő alkalmazása kirendeléssel történik.
 (2) Ha a  szakvélemény elkészítéséhez sürgős részvizsgálatra van szükség, e  vizsgálat kirendelő határozat nélkül,
az ügyészség vagy a nyomozó hatóság szóbeli rendelkezése alapján is elvégezhető. Az ügyészség, illetve a nyomozó
hatóság e rendelkezését tizenöt napon belül, írásba foglalva megküldi a szakértőnek.
(3) Az  igazságügyi szakértőkről szóló törvény szerinti szakértői intézmény, szakértői intézet vagy gazdasági társaság
vezetője, illetve a  szakértői testület elnöke a  kirendelő határozat kézbesítésétől számított nyolc napon belül
tájékoztatja a kirendelőt az eljáró szakértő személyéről, illetve az eseti bizottság tagjairól.
(4) A  kirendelő az  eljáró szakértő személyéről, illetve az  eseti bizottság tagjairól a  kirendelő határozat keltétől, illetve
a  (3)  bekezdésben meghatározott esetben a  tájékoztatás érkezésétől számított nyolc napon belül tájékoztatja
a terheltet, a védőt, a sértettet, a vagyoni érdekeltet és az egyéb érdekeltet – és ha a szakértőt a bíróság rendelte
ki – az ügyészséget.
(5) Az  eljáró bíróság, ügyészség, illetve nyomozó hatóság a  szakértőt a  kirendelés alól fontos okból határozattal
felmentheti.
(6) A  szakvélemény – ide nem értve a  magánszakértői véleményt – előterjesztésének határideje a  két hónapot nem
haladhatja meg. Ez  a  határidő a  szakértőnek a  határidő lejárta előtt előterjesztett kérelmére egy alkalommal,
legfeljebb egy hónappal meghosszabbítható.
190. § (1) A  terhelt és a  védő szakértő kirendelését indítványozhatja, az  indítványban megjelölheti a  szakértő személyét.
Az indítványról a bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság határoz.
(2) A terhelt és a védő szakértőnek magánszakértői vélemény elkészítésére adhat megbízást, ha
a) a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság a  szakértő kirendelésére vonatkozó indítványukat
elutasította, vagy
b) az ügyészség vagy a nyomozó hatóság nem az indítványukban megjelölt szakértő kirendeléséről határozott.
(3) Ha a  terhelt vagy a  védő indítványa olyan tény szakértő általi megállapítására vagy megítélésére irányul, amelyet
az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság által kirendelt szakértő által készített korábbi szakvélemény már vizsgált,
magánszakértői vélemény elkészítésére akkor adható megbízás, ha a  terheltnek vagy a  védőnek a  197.  §
(1)–(2)  bekezdés szerinti eljárásra vonatkozó indítványát elutasították. Ha a  korábbi szakvéleményt a  terhelt vagy
a  védő indítványában megnevezett szakértő készítette, magánszakértői vélemény elkészítésére megbízás nem
adható.
(4) Ugyanazon szakkérdésre vonatkozóan a  terhelt és a  védő egy magánszakértői vélemény elkészítésére adhat
megbízást.
(5) A  terhelt, illetve a  védő köteles nyolc napon belül tájékoztatni az  ügyben eljáró bíróságot, ügyészséget, illetve
nyomozó hatóságot a  magánszakértői vélemény elkészítésére adott megbízásról, a  megbízás megszűnéséről,
a  megbízott szakértő személyéről, valamint a  szakvélemény elkészítésének határidejéről. A  tájékoztatásra előírt
határidőt a megbízás, illetve a megbízás megszűnésének napjától kell számítani.
A szakértő kizárása 191. § (1) Szakértőként nem járhat el,
a) aki az  ügyben terheltként, védőként, továbbá sértettként, feljelentőként vagy ezek segítőjeként vesz vagy
vett részt, valamint ezek hozzátartozója,
b) aki az ügyben bíróként, ügyészként vagy a nyomozó hatóság nyomozási tevékenységet ellátó állományának
tagjaként járt vagy jár el, valamint ezek hozzátartozója,
c) aki az ügyben tanúként, vagy tanú segítőjeként vesz vagy vett részt,
d) a  halál oka és körülményei vizsgálatánál, továbbá a  kihantolásnál az  az orvos, aki a  meghalt személyt
közvetlenül a halála előtt gyógykezelte, illetve a halál beálltát megállapította,
e) a  szakértői intézmény és a  szervezet szakértője, valamint a  szakértői testület tagja, ha az  a)  pontban
meghatározott kizáró ok a szakértői intézmény, a szervezet vagy a szakértői testület vezetőjével szemben áll
fenn,
f ) a  gazdasági társaság tagja, ha az  a)  pontban meghatározott kizáró ok a  gazdasági társaság vezetőjével,
vezető tisztségviselőjével szemben áll fenn, illetve, aki olyan gazdasági társaság tagja vagy alkalmazottja,
amelynek tagja vagy alkalmazottja az ügyben már korábban eljárt,
g) akit az ügyben szaktanácsadóként vettek igénybe,
h) akitől elfogulatlan szakvélemény egyéb okból nem várható.
(2) Az (1) bekezdés b) pontjának alkalmazásában nem minősül a nyomozó hatósággal hivatásos szolgálati viszonyban
álló személynek az, aki a  rá vonatkozó jogszabályok alapján nem a  nyomozó hatóság állományában teljesít
szolgálatot.
(3) A  szakértő a  vele szemben felmerült kizárási okot köteles a  kirendelőnek haladéktalanul bejelenteni. Gazdasági
társaság, szakértői intézmény, szervezet, illetve szakértői testület kirendelése esetén a  bejelentést a  kirendelt
társaság vagy szerv vezetője útján kell megtenni.
(4) A szakértő kizárásáról az eljáró bíróság, ügyészség, illetve nyomozó hatóság határoz.
 (5) A tanú vallomástételének akadályára vonatkozó rendelkezések a szakértőre is értelemszerűen irányadók.
Szakértői vizsgálat 192. § (1) A  szakértő köteles és jogosult mindazokat az  adatokat megismerni, amelyek a  feladatának teljesítéséhez
szükségesek, e célból
a) az eljárás ügyiratait – a törvényben meghatározott kivételekkel – megismerheti,
b) az eljárási cselekményeknél jelen lehet,
c) a  terhelttől, a  sértettől, a  tanútól, a  vagyoni érdekelttől, az  egyéb érdekelttől és az  eljárásban kirendelt
szakértőtől felvilágosítást kérhet,
d) a kirendelőtől újabb adatokat, ügyiratokat és felvilágosítást kérhet,
e) a  kirendelő felhatalmazása alapján a  neki át nem adott tárgyi bizonyítási eszközt, elektronikus adatot
megtekintheti, megvizsgálhatja, mintavételt végezhet.
 (2) A szakértő a vizsgálat során személyt és tárgyi bizonyítási eszközt, elektronikus adatot tekinthet és vizsgálhat meg,
a személyhez kérdéseket intézhet.
 (3) Ha a  szakértő olyan tárgyi bizonyítási eszközt vagy elektronikus adatot vizsgál meg, amely a  vizsgálat folytán
megváltozik vagy megsemmisül, annak egy részét lehetőleg az  eredeti állapotban úgy kell megőriznie, hogy
az azonosság, illetve a származás megállapítható legyen.
(4) A  kirendelő meghatározhatja azokat a  vizsgálatokat, amelyeket a  szakértőnek a  kirendelő jelenlétében kell
elvégezni.
(5) Ha a büntetőeljárásban több szakértő végez vizsgálatot, a szakértők az általuk elvégezni kívánt szakértői vizsgálatról
kölcsönösen értesítik egymást, az értesített szakértő a másik szakértő által végzett vizsgálaton jelen lehet.
193. § (1) A magánszakértői vélemény elkészítése során a szakértő a megbízó által rendelkezésére bocsátott adatok, ügyiratok
és tárgyak vizsgálata alapján ad szakvéleményt, továbbá személyt csak az érintett hozzájárulása alapján vizsgálhat
meg.
(2) A  magánszakértői vélemény elkészítésére megbízott szakértő eljárása nem eredményezheti a  kirendelt szakértő
vizsgálatának késedelmét vagy aránytalan elhúzódását.
Közreműködési kötelezettség a szakértő eljárása során 194. § (1) A  megvizsgálandó személy testének sérthetetlenségét érintő szakértői vizsgálat csak a  kirendelő külön
rendelkezése alapján végezhető.
(2) A terhelt, a sértett és a tanú köteles a szakértői vizsgálatnak, illetve beavatkozásnak magát alávetni, kivéve a műtétet
és a műtétnek minősülő vizsgálati eljárást.
(3) A sértett és a tanú köteles a szakértői vizsgálat elvégzését egyéb módon is elősegíteni.
 (4) A kirendelő külön rendelkezése alapján a  terhelt, a sértett, a  tanú, valamint a szemletárgy birtokosa tűrni köteles,
hogy a  birtokában lévő dolgot a  szakértő − akár az  állag sérelmével vagy a  dolog megsemmisülésével járó  −
vizsgálatnak vesse alá.
(5) A szakértői vizsgálattal okozott kárért – jogszabályban meghatározottak szerint − kártalanításnak van helye.
 (6) Ha a közreműködési kötelezettségét nem teljesíti,
a) a terhelt elővezethető és vele szemben testi kényszer alkalmazható,
b) a sértett és a tanú elővezethető és rendbírsággal sújtható,
c) a terheltet, a sértettet és a tanút az okozott bűnügyi költség megtérítésére kell kötelezni.
(7) A magánszakértői vélemény elkészítésére megbízott szakértő eljárása során az (1)–(6) bekezdés rendelkezései nem
alkalmazhatók.
Az elmeállapot megfigyelése 195. § (1) Ha a  szakvélemény szerint a  terhelt elmeállapotának hosszabb szakértői megfigyelése szükséges, a  bíróság
−  a  vádemelés előtt az  ügyészség indítványára − a  terhelt elmeállapotának megfigyelését rendelheti el.
Az elmeállapot megfigyelésének elrendelése esetén a fogva lévő terheltet igazságügyi megfigyelő és elmegyógyító
intézetbe, a  szabadlábon lévő terheltet a  jogszabályban meghatározott pszichiátriai fekvőbeteg-intézetbe kell
beutalni. A  megfigyelés egy hónapig tarthat, ezt a  határidőt a  bíróság a  megfigyelést végző intézet véleménye
alapján egy hónappal meghosszabbíthatja.
(2) Az  elmeállapot megfigyelésének elrendelése miatt bejelentett jogorvoslatnak nincs halasztó hatálya, kivéve, ha
a terhelt szabadlábon van.
(3) A szabadlábon lévő terhelt elmeállapotának megfigyelése során a terhelt személyes szabadsága az egészségügyről
szóló törvényben meghatározottak szerint korlátozható.
(4) Ha a terhelt az elmeállapot megfigyelése alól kivonja magát, a pszichiátriai intézet erről haladéktalanul tájékoztatja
az elmeállapot megfigyelését elrendelő bíróságot.
A szakvélemény előterjesztése és előadása 196. § (1) Ha a vizsgálatban több szakértő működött közre, a szakvéleményben fel kell tüntetni, hogy melyik szakértő milyen
vizsgálatot végzett.
(2) A  szakvélemény szóbeli előadása előtt meg kell állapítani a  szakértő személyazonosságát, és tisztázni kell, hogy
nincs-e vele szemben kizáró ok. A szakértőt figyelmeztetni kell a hamis szakvélemény adásának következményeire.
A  figyelmeztetést, valamint a  szakértőnek a  figyelmeztetésre adott válaszát jegyzőkönyvbe kell venni.
A szakvélemény előadása után a szakértőhöz kérdéseket lehet intézni.
(3) Bizonyítékként nem használható fel a terheltnek, a tanúnak és a sértettnek a szakértő előtt tett azon közlése, amely
a vizsgálat tárgyára, a vizsgálati eljárásokra és eszközökre, illetve a vizsgálat tárgyában bekövetkezett változásokra
vonatkozó adatokkal kapcsolatos, illetve az eljárás alapjául szolgáló cselekményre vonatkozik.
(4) A magánszakértői vélemény előterjesztéséről, illetve előadásáról a terhelt, illetve a védő dönt.
A szakvélemény értékelése és más szakértő alkalmazása 197. § (1) Ha a szakvélemény valamely fogyatékossága miatt aggálytalanul nem fogadható el, így különösen, ha
a) nem tartalmazza a szakvélemény jogszabályban előírt kötelező tartalmi elemeit,
b) nem egyértelmű,
c) önmagával, illetve a szakértő rendelkezésére bocsátott adatokkal ellentétes, vagy
d) a helyességéhez nyomatékos kétség fér,
a bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság felhívására a szakértő felvilágosítást ad, vagy a szakvéleményt
kiegészíti.
(2) Ha a  szakértőtől kért felvilágosítás vagy a  szakvélemény kiegészítése nem vezetett eredményre, más szakértőt
kell kirendelni. A  szakértő kirendelésére irányuló indítványban, illetve a  kirendelő határozatban meg kell jelölni
a korábbi szakvélemény elfogadhatóságával kapcsolatos aggályokat.
(3) Ha a szakértők véleménye eltér, az eltérést a szakértők egymás jelenlétében való meghallgatásával lehet tisztázni.
 (4) Az  (1)–(3)  bekezdésben meghatározott intézkedéseket követően újabb szakértő abban az  esetben rendelhető ki,
ha az ugyanazon bizonyítandó tényre ugyanazon vizsgálati anyag alapulvételével készített szakvélemények között
az  ügy eldöntése szempontjából lényeges szakkérdésben továbbra is feloldhatatlan eltérés mutatkozik. Az  így
kirendelt szakértőnek abban a kérdésben kell állást foglalnia, hogy a szakvélemények közötti eltérés mire vezethető
vissza, szükséges-e bármelyik szakvélemény kiegészítése, illetve hogy az  ügyben újabb szakvélemény beszerzése
szükséges-e.
(5) Más eljárásban kirendelt szakértőnek a  szakkérdés tárgyában készített szakvéleménye a  büntetőeljárásban
szakvéleményként figyelembe vehető. A  szakvélemény értékelésére az  (1)–(4)  bekezdés értelemszerűen irányadó
azzal, hogy a felvilágosítás kérésére, a szakvélemény kiegészítésére vagy a szakértők párhuzamos meghallgatására
a szakértő kirendelését követően kerülhet sor.
198. § (1) Az  előterjesztett, illetve előadott magánszakértői vélemény akkor minősül szakvéleménynek, ha a  terhelt, illetve
a  védő a  190.  § (2)–(4)  bekezdésének megfelelően járt el. Egyéb esetben a  magánszakértői vélemény a  terhelt,
illetve a védő észrevételének minősül, a szakértő pedig a szakkérdésre vonatkozóan tanúként nem hallgatható ki.
(2) A szakvéleménynek minősülő magánszakértői vélemény értékelésére a 197. § (1)–(4) bekezdés irányadó azzal, hogy
a  szakvélemény kiegészítésére vagy a  szakértők párhuzamos meghallgatására a  szakértő erre irányuló megbízása
vagy kirendelése alapján kerülhet sor.
(3) A szakvéleménynek minősülő magánszakértői vélemény szóbeli előterjesztése esetén, továbbá ha a  felvilágosítás,
a  szakvélemény szóbeli kiegészítése vagy a  szakértők párhuzamos meghallgatása megbízás alapján történik,
a szakértő köteles válaszolni a bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság kérdésére is.
A szakértő díja 199. § (1) A szakértő
a) a  szakértői vizsgálatért, a  szakvélemény elkészítéséért, valamint a  bíróság, az  ügyészség, illetve a  nyomozó
hatóság előtt idézésre történt megjelenésért díjra, továbbá
b) az eljárásával felmerült és igazolt költségeinek megtérítésére
jogosult.
(2) A szakértő díját a szakértő által benyújtott díjjegyzék alapulvételével, a szakvélemény beérkezését, illetve a szakértő
meghallgatása esetén a meghallgatást követően, de legkésőbb egy hónapon belül a kirendelő határozattal állapítja
meg.
(3) A  szakértői díjat megállapító határozatot a  szakértővel, a  terhelttel, a  védővel, valamint a  bíróság határozatát
az ügyészséggel kell közölni. A szakértői díjat megállapító határozat ellen a felsoroltak élhetnek jogorvoslattal.
(4) A szakértői díjat az a bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság előlegezi, amelyik a szakértőt kirendelte.
 (5) A magánszakértői vélemény elkészítésére megbízott szakértő díját és költségeit a terhelt, illetve a védő előlegezi.
A szakértői kötelezettség megszegésének következményei 200. § (1) A szakértő rendbírsággal sújtható és őt az okozott bűnügyi költség megtérítésére kell kötelezni, ha
a) a közreműködést vagy a véleménynyilvánítást a megtagadás következményeire történt figyelmeztetés után
jogosulatlanul megtagadja,
b) a szakvélemény előterjesztésére rendelkezésére álló határidőt elmulasztja, vagy
c) egyéb kötelezettségét megszegi és ez az eljárás elhúzódását eredményezi.
(2) Ha a  szakvélemény előterjesztését a  kirendelt gazdasági társaság vagy szervezet vezetője által kijelölt szakértő
mulasztja el, a  rendbírság kiszabásának, illetve az okozott bűnügyi költség megtérítésére kötelezésnek a kirendelt
gazdasági társasággal, szakértői intézménnyel, szervezettel vagy szakértői testülettel szemben van helye.
(3) Ha a  szakértő a  tanú vallomástételének valamely akadályára hivatkozva tagadja meg a  véleményadást, az  ezt
elutasító határozat elleni jogorvoslat elbírálásáig nem kötelezhető közreműködésre.
A tolmács 201. § (1) A  szakértőre vonatkozó rendelkezések a  tolmácsra is irányadók azzal, hogy tolmácsként a  jogszabályban
meghatározott feltételeknek megfelelő személy vehető igénybe. Ha ez  nem lehetséges, eseti tolmácsként kellő
nyelvismerettel rendelkező más személy is kirendelhető. Tolmácson a szakfordítót is érteni kell.
(2) A tolmácsot a kirendelésével egyidejűleg figyelmeztetni kell a hamis tolmácsolás következményeire.
XXXII. FEJEZET
A PÁRTFOGÓ FELÜGYELŐI VÉLEMÉNY 202. § (1) A bíróság és az ügyészség
a) büntetés vagy intézkedés alkalmazása,
b) feltételes ügyészi felfüggesztés alkalmazása vagy
c) közvetítői eljárásra utalás előtt
pártfogó felügyelői vélemény beszerzését rendelheti el.
(2) Pártfogó felügyelői vélemény beszerzését törvény kötelezővé teheti.
 (3) A pártfogó felügyelői véleményt a pártfogó felügyelő készíti el.
 (4) A  pártfogó felügyelő köteles és jogosult mindazokat az  adatokat megismerni, amelyek a  pártfogó felügyelői
vélemény elkészítéséhez szükségesek, e célból az eljárás ügyiratait megismerheti, a terhelttől, a sértettől, a tanúktól
és az  eljárásba bevont más személyektől felvilágosítást kérhet. Ha ez  feladatának teljesítéséhez szükséges,
az ügyészségtől vagy a bíróságtól újabb adatokat, ügyiratokat és felvilágosítást kérhet.
(5) A szakértőre vonatkozó rendelkezéseket a pártfogó felügyelői véleményt készítő pártfogó felügyelőre is alkalmazni
kell azzal, hogy a 194. §, a 195. §, a 197. § (2)–(5) bekezdése és a 198–200. § a pártfogó felügyelőre nem alkalmazható.
203. § (1) A pártfogó felügyelői vélemény a terhelt személyiségét és életviszonyait jellemző tényeket és körülményeket − így
különösen családi körülményeit, egészségi állapotát, esetleges káros szenvedélyeit, lakhatási körülményeit, iskolai
végzettségét, szaktudását, munkahelyét, ennek hiányában a  foglalkoztatására vonatkozó adatokat, jövedelmi,
vagyoni viszonyait − írja le, továbbá bemutatja a feltárt tények, körülmények és a bűncselekmény elkövetése között
fennálló kapcsolatot, a bűnismétlés kockázatait, valamint a terhelt szükségleteit.
(2) A  pártfogó felügyelő a  véleményben tájékoztatást ad a  terhelt adottságainak megfelelő munkalehetőségről,
egészségügyi, illetve szociális intézményi ellátási lehetőségről, javaslatot tehet a  terhelttel szemben egyedi
magatartási szabály vagy kötelezettség elrendelésére, és a bűnismétlési kockázatok hatását enyhítő beavatkozások
alkalmazására.
(3) A  bíróság vagy az  ügyészség rendelkezése alapján a  pártfogó felügyelői véleményben ki kell térni arra, hogy
a  terhelt a  kilátásba helyezett magatartási szabályok vagy kötelezettségek teljesítését vállalja-e és képes-e
teljesíteni, valamint arra, hogy a sértett hozzájárul-e a részére adandó jóvátételhez.
XXXIII. FEJEZET
TÁRGYI BIZONYÍTÁSI ESZKÖZ, ELEKTRONIKUS ADAT A tárgyi bizonyítási eszköz
204. § (1) Tárgyi bizonyítási eszköz minden olyan tárgy – ideértve az  iratot és az  okiratot is –, amely a  bizonyítandó tény
bizonyítására alkalmas, így különösen az,
a) amely a  bűncselekmény elkövetésének vagy a  bűncselekmény elkövetésével összefüggésben az  elkövető
nyomait hordozza,
b) amely a bűncselekmény elkövetése útján jött létre,
c) amelyet a bűncselekmény elkövetéséhez eszközül használtak, vagy
d) amelyre a bűncselekményt elkövették.
(2) Irat minden olyan tárgyi bizonyítási eszköz, amely műszaki, vegyi vagy más eljárással adatokat rögzít, így különösen
a papíralapú vagy elektronikus adatként létező szöveg, rajz, ábra.
(3) Okirat az az irat, amely valamilyen tény, adat valóságának, esemény megtörténtének vagy nyilatkozat megtételének
bizonyítására készül, és arra alkalmas. Az  okiratra vonatkozó rendelkezések irányadók az  okiratból készült
kivonatra is.
Az elektronikus adat 205. § (1) Elektronikus adat a  tények, információk vagy fogalmak minden olyan formában való megjelenése, amely
információs rendszer általi feldolgozásra alkalmas, ideértve azon programot is, amely valamely funkciónak
az információs rendszer által való végrehajtását biztosítja.
(2) Ahol e törvény tárgyi bizonyítási eszközt említ, azon e törvény eltérő rendelkezése hiányában az elektronikus adatot
is érteni kell.
XXXIV. FEJEZET
A BIZONYÍTÁSI CSELEKMÉNYEK 206. § Bizonyítási cselekmény különösen a szemle, a helyszíni kihallgatás, a bizonyítási kísérlet, a felismerésre bemutatás,
a szembesítés és a műszeres vallomásellenőrzés.
A szemle 207. § (1) Szemlét a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság rendel el és tart, ha a bizonyítandó tény megismeréséhez
vagy megállapításához személy, tárgy vagy helyszín megtekintése, illetve tárgy vagy helyszín megfigyelése
szükséges.
(2) A  szemlén fel kell kutatni és össze kell gyűjteni a  tárgyi bizonyítási eszközöket, és gondoskodni kell a  megfelelő
módon történő megőrzésükről. A szemle alkalmával a bizonyítás szempontjából jelentős körülményeket részletesen
rögzíteni kell, így különösen a szemletárgy felkutatásának, összegyűjtésének menetét, módját, helyét és állapotát.
A  tárgyi bizonyítási eszközök felkutatása, rögzítése és biztosítása során úgy kell eljárni, hogy az  eljárási szabályok
megtartása utólag is ellenőrizhető legyen. A szemle tárgyáról, ha lehetséges és szükséges, kép-, hang-, illetve képés hangfelvételt, rajzot vagy vázlatot kell készíteni, és azt a jegyzőkönyvhöz kell csatolni.
(3) Ha a  szemle tárgyát a  nyomozás során egyáltalán nem, vagy csak jelentős nehézség, illetve költség árán lehet
a helyszínen megtekinteni, a szemlét az elrendelő szerv előtt kell megtartani.
(4) A szemle során szakértőt lehet alkalmazni. A helyszíni kihallgatás
208. § (1) A bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság a helyszínen hallgatja ki a terheltet és a tanút, ha szükséges, hogy
a bűncselekmény helyszínén vagy a bűncselekménnyel összefüggő más helyszínen tegyen vallomást, mutassa meg
az  elkövetés helyét, a  bűncselekménnyel összefüggő más helyet, tárgyi bizonyítási eszközt, illetve a  cselekmény
lefolyását.
(2) A  helyszíni kihallgatás előtt a  terheltet, illetve a  tanút ki kell hallgatni arról, hogy a  kérdéses helyet, cselekményt
vagy tárgyi bizonyítási eszközt milyen körülmények között észlelte, és miről ismerné fel.
A bizonyítási kísérlet 209. § (1) A  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság bizonyítási kísérletet rendel el és tart, ha azt kell megállapítani
vagy ellenőrizni, hogy valamely esemény vagy jelenség meghatározott helyen, időben, módon, illetve körülmények
között megtörténhetett-e.
(2) A bizonyítási kísérletet lehetőleg ugyanolyan körülmények között kell lefolytatni, mint ahogyan a vizsgált esemény
vagy jelenség megtörtént, illetve megtörténhetett.
A felismerésre bemutatás 210. § (1) A bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság felismerésre bemutatást rendel el és tart, ha az személy vagy tárgy
felismerése céljából szükséges. A  terheltnek vagy a  tanúnak felismerésre legalább három személyt vagy tárgyat
kell bemutatni. A terheltnek vagy a tanúnak − ha más lehetőség nem áll rendelkezésre − felismerésre személy vagy
tárgy kép-, hang, vagy kép- és hangfelvételen is bemutatható.
(2) A  felismerésre bemutatás előtt azt, akitől a  felismerés várható, részletesen ki kell hallgatni arról, hogy a  kérdéses
személyt vagy tárgyat milyen körülmények között észlelte, milyen kapcsolata van vele, milyen ismertetőjegyeiről
tud.
(3) Személyek bemutatása esetén az  ügytől független és a  felismerést végző által nem ismert, továbbá a  kérdéses
személlyel a felismerést végző által megjelölt fő ismertetőjegyekben megegyező tulajdonságú − így különösen vele
azonos nemű, hasonló korú, testalkatú, bőrszínű, ápoltságú és öltözetű − személyeket kell a kérdéses személlyel egy
csoportba állítani. Tárgyak bemutatása esetén a kérdéses tárgyat hasonló tárgyak között kell elhelyezni. A kérdéses
személynek vagy tárgynak a  csoporton belüli elhelyezkedése a  többitől jelentősen nem térhet el, és nem lehet
feltűnő.
(4) A bemutatást több felismerő személy esetében is külön-külön, egymás távollétében kell végezni.
 (5) Ha a  tanú védelme szükségessé teszi, a  felismerésre bemutatást úgy kell végezni, hogy a  felismerésre bemutatott
a  tanút ne ismerhesse fel, illetve ne észlelhesse. Ha a  tanú személyes adatainak zárt kezelését rendelték el, erről
a felismerésre bemutatásnál is gondoskodni kell.
A szembesítés 211. § (1) Ha a terheltek, a tanúk, illetve a terhelt és a tanú vallomásai egymással ellentétesek, a bíróság, az ügyészség vagy
a  nyomozó hatóság az  ellentétet szükség esetén szembesítéssel tisztázza. A  szembesítettek a  vallomásukat
egymással élőszóban közlik, ezután megengedhető, hogy a szembesítettek egymásnak kérdéseket tegyenek fel.
(2) Ha a  tanú vagy a  terhelt kímélete, vagy védelme ezt szükségessé teszi, a  tanú, illetve a  terhelt szembesítését
mellőzni kell.
Műszeres vallomásellenőrzés 212. § (1) Az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság a  nyomozás során a  tanú és a  gyanúsított vallomását műszeres
vallomásellenőrzéssel vizsgálhatja. A vizsgálathoz a tanú, illetve a gyanúsított hozzájárulása szükséges.
(2) A  műszeres vallomásellenőrzés során szaktanácsadó igénybevétele kötelező, aki eljárásáról és megállapításairól
a továbbiakban tanúként hallgatható ki.
Közös szabályok 213. § (1) A bizonyítási kísérletre és a felismerésre bemutatásra a szemle szabályait értelemszerűen alkalmazni kell.
 (2) A  bíróság és az  ügyészség a  szemle, a  bizonyítási kísérlet, a  felismerésre bemutatás lefolytatásához a  nyomozó
hatóságot is igénybe veheti.
 (3) A  terhelt, a  tanú, a  sértett és más személy – így különösen, aki a  szemle tárgya felett rendelkezik, vagy azt
birtokolja  – a  szemlének, a  bizonyítási kísérletnek és a  felismerésre bemutatásnak köteles magát alávetni,
a  birtokában lévő tárgyat a  szemle, a  bizonyítási kísérlet, illetve a  felismerésre bemutatás céljából köteles
rendelkezésre bocsátani. E  kötelezettségek teljesítésére a  terhelt kényszeríthető, a  sértett, a  tanú és más személy
kényszeríthető, illetve rendbírsággal sújtható.
(4) A szemléről, a bizonyítási kísérletről és a felismerésre bemutatásról – lehetőség szerint – kép- és hangfelvételt kell
készíteni.
HATODIK RÉSZ
LEPLEZETT ESZKÖZÖK XXXV. FEJEZET
A LEPLEZETT ESZKÖZÖK ALKALMAZÁSÁNAK ÁLTALÁNOS SZABÁLYAI
214. § (1) A  leplezett eszközök alkalmazása olyan, a magánlakás sérthetetlenségéhez, valamint a magántitok, a  levéltitok és
a személyes adatok védelméhez fűződő alapvető jogok korlátozásával járó, a büntetőeljárásban végzett különleges
tevékenység, amelyet az erre feljogosított szervek az érintett tudta nélkül végeznek.
(2) Leplezett eszközöket az  erre feljogosított szervek a  rájuk vonatkozó jogszabályokban meghatározott bűnüldözési
feladataik végrehajtása céljából kizárólag az e törvényben meghatározott szabályok alapján alkalmazhatnak.
(3) A  (2)  bekezdés nem érinti a  nemzetbiztonsági szolgálatok és a  rendőrség terrorizmust elhárító szerve által
a  nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló törvény alapján bűnüldözési feladataik végrehajtása céljából folytatott
titkos információgyűjtést.
(4) A büntetőeljárásban
a) bírói vagy ügyészi engedélyhez nem kötött,
b) ügyészi engedélyhez kötött, valamint
c) bírói engedélyhez kötött
leplezett eszközök alkalmazhatók.
(5) Leplezett eszköz akkor alkalmazható, ha
a) megalapozottan feltehető, hogy a megszerezni kívánt információ, illetve bizonyíték a büntetőeljárás céljának
eléréséhez elengedhetetlenül szükséges és más módon nem szerezhető meg,
b) annak alkalmazása nem jár az  azzal érintett vagy más személy alapvető jogának az  elérendő bűnüldözési
célhoz képest aránytalan korlátozásával, és
c) annak alkalmazásával bűncselekménnyel összefüggő információ, illetve bizonyíték megszerzése
valószínűsíthető. XXXVI. FEJEZET
BÍRÓI ÉS ÜGYÉSZI ENGEDÉLYHEZ NEM KÖTÖTT LEPLEZETT ESZKÖZÖK
215. § (1) A  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv a  bűncselekményre vonatkozó információk megszerzése
érdekében titkosan együttműködő személyt vehet igénybe.
(2) A  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv tagja az  eljárás valódi céljának titokban tartásával
a bűncselekményre vonatkozó információt gyűjthet, ellenőrizhet.
(3) A  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv a  bűncselekmény megszakítása, a  bűncselekmény
elkövetőjének azonosítása, illetve a  bizonyítás érdekében sérülést vagy egészségkárosodást nem okozó csapdát
alkalmazhat.
(4) A  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv tagja a  bűncselekmény megszakítása, a  bűncselekmény
elkövetőjének azonosítása, illetve a  bizonyítás érdekében a  sértettet vagy más személyt az  életének és testi
épségének megóvása céljából helyettesítheti.
(5) A leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv a bűncselekménnyel kapcsolatba hozható
a) személyt, lakást, egyéb helyiséget, bekerített helyet, nyilvános vagy a  közönség részére nyitva álló helyet,
illetve járművet, vagy
b) tárgyi bizonyítási eszközt képező dolgot
titokban megfigyelhet, a  történtekről információt gyűjthet, valamint az  észlelteket technikai eszközzel rögzítheti
(a továbbiakban: rejtett figyelés).
(6) A rejtett figyelés érdekében a leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv titkosan együttműködő személyt
is igénybe vehet.
(7) A  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv a  bűncselekmény megszakítása, a  bűncselekmény
elkövetőjének azonosítása, illetve a  bizonyítás érdekében az  információ forrásának leplezésével a  leplezett eszköz
alkalmazásával érintett személlyel valótlan vagy megtévesztő információt közölhet. Az  információ továbbításához
a leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv titkosan együttműködő személyt is igénybe vehet.
(8) A (7) bekezdésben meghatározott leplezett eszköz
a) terhelt vagy tanú kihallgatása, illetve bizonyítási cselekmény során nem alkalmazható,
b) nem tartalmazhat a törvénnyel össze nem egyeztethető ígéretet, és
c) nem valósíthat meg fenyegetést vagy felbujtást, továbbá nem terelheti az érintett személyt annál súlyosabb
bűncselekmény elkövetése felé, mint amelyet eredetileg elkövetni tervezett.
XXXVII. FEJEZET
ÜGYÉSZI ENGEDÉLYHEZ KÖTÖTT LEPLEZETT ESZKÖZÖK Fizetési műveletek megfigyelése
216. § (1) A  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv az  ügyészség engedélyével elrendelheti, hogy
a  hitelintézetekről és a  pénzügyi vállalkozásokról szóló törvényben meghatározott pénzügyi szolgáltatási vagy
kiegészítő pénzügyi szolgáltatási tevékenységet végző szervezet (a  továbbiakban: szolgáltató) meghatározott
időszakban, a  pénzforgalmi szolgáltatás nyújtásáról szóló törvény szerinti fizetési műveletekkel kapcsolatos
adatokat rögzítsen és őrizzen meg, illetve azokat az elrendelőnek továbbítsa.
(2) A fizetési műveletek megfigyelése különösen
a) a  pénzforgalmi szolgáltatás nyújtásáról szóló törvény szerinti fizetési számlával kapcsolatos valamennyi
fizetési műveletre,
b) meghatározott feltételeknek megfelelő fizetési műveletekre
vonatkozó adatok rögzítésére, illetve továbbítására irányulhat.
(3) Az  elrendelő a  meghatározott adatok továbbítását haladéktalanul vagy meghatározott határidő előírásával
rendelheti el.
(4) A  fizetési műveletek megfigyelésének az  alkalmazása legfeljebb három hónapra rendelhető el, amely egy
alkalommal az ügyészség engedélyével legfeljebb három hónappal meghosszabbítható.
(5) A fizetési műveletek megfigyelését elrendelő határozatban meg kell jelölni
a) az érintett fizetési számla azonosítására alkalmas adatokat,
b) a fizetési műveletek megfigyelésének a kezdő és befejező időpontját napban meghatározva,
c) a továbbítandó adatok pontos körét,
d) a  feltétel meghatározását, ha az  elrendelő meghatározott feltételhez köti az  adatok rögzítését, illetve
továbbítását, és
e) az adatok továbbításának módját és határidejét.
(6) A  szolgáltató a  fizetési műveletek megfigyelése során az  elrendelésről szóló határozatban megjelölt adatokat
az abban meghatározott módon és határidőben köteles rögzíteni, illetve továbbítani.
217. § (1) A  fizetési műveletek megfigyelése keretében az  elrendelő előírhatja, hogy a  szolgáltató meghatározott fizetési
számlák vagy személyek közötti fizetési művelet vagy meghatározott feltételnek megfelelő fizetési művelet
teljesítését függessze fel.
(2) A fizetési művelet teljesítésének a felfüggesztése
a) belföldi fizetési művelet esetében az elrendelő tájékoztatásának napját követően legfeljebb két munkanapig,
b) nem belföldi fizetési művelet esetében az  elrendelő tájékoztatásának napját követően legfeljebb négy
munkanapig
tarthat. (3) Az  elrendelő a  fizetési művelet felfüggesztése alatt megvizsgálja, hogy a  felfüggesztett fizetési művelet
bűncselekménnyel összefüggésbe hozható-e. Ha a  fizetési művelet felfüggesztésére nincs szükség, közli
a szolgáltatóval, hogy a fizetési művelet teljesíthető. Ha a felfüggesztett fizetési művelet további nyomon követése
szükséges, az  elrendelő az  ügyészség engedélyével más szolgáltató tekintetében is elrendeli a  fizetési műveletek
megfigyelését és ezután közli a szolgáltatóval, hogy a felfüggesztett fizetési művelet teljesíthető.
(4) Ha az  elrendelő megállapítja, hogy a  fizetési művelettel érintett számlapénz vagy elektronikus pénz tekintetében
a zár alá vétel elrendelésének a feltételei fennállnak, elrendeli a zár alá vételt.
(5) A szolgáltató akkor teljesítheti a felfüggesztett fizetési műveletet, ha
a) az elrendelő ezt engedélyezi, vagy
b) a (2) bekezdésben meghatározott időtartam zár alá vétel elrendelése nélkül eltelt.
218. § (1) A  szolgáltató a  fizetési műveletek megfigyelésének tényéről, az  elrendelő határozatban foglaltakról, a  teljesített
adattovábbítás tartalmáról, valamint a  fizetési művelet teljesítésének felfüggesztéséről másnak nem adhat
tájékoztatást és köteles biztosítani, hogy mindezek titokban maradjanak. A  fizetési műveletek megfigyelésével
érintett személynek a  saját személyes adatai kezelésére vonatkozó tájékoztatás iránti kérelme esetén olyan
tájékoztatást kell adni, amelyből nem derül ki, hogy a  személyes adatainak továbbítására a  fizetési műveletek
megfigyelésének céljából került sor. Erre a  fizetési műveletek megfigyelésének elrendelésekor a  szolgáltatót
figyelmeztetni kell.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti korlátozás az  előkészítő eljárás befejezéséig, illetve a  nyomozás befejezéséig tarthat,
kivéve, ha a  korlátozás megszüntetése az  érintettel szemben folytatott más büntetőeljárás eredményességét
veszélyeztetné. A korlátozás megszüntetését a szolgáltatóval közölni kell.
A büntetőjogi felelősségre vonás elkerülésének kilátásba helyezése 219. § (1) A  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv az  ügyészség engedélyével bűncselekmény elkövetőjével
megállapodást köthet, amelyben számára kilátásba helyezi, hogy vele szemben büntetőeljárást nem indítanak,
illetve a  folyamatban lévő büntetőeljárást megszüntetik, ha az  ügy, illetve más büntetőügy felderítésével,
bizonyításával összefüggő információkat és bizonyítékokat bocsát rendelkezésre, és a  megállapodással elérhető
nemzetbiztonsági vagy bűnüldözési érdek jelentősebb, mint az  elkövető büntetőjogi felelősségre vonásához
fűződő érdek. A büntetőjogi felelősségre vonás elkerülésének kilátásba helyezése során feltételként szabható, hogy
az  elkövető az  állam közvetítésével, részben vagy egészben térítse meg azt a  kárt, illetve sérelemdíjat, amelynek
megtérítésére a polgári jog szabályai szerint köteles.
(2) Nem köthető megállapodás, ha az elkövetővel szemben olyan bűncselekmény miatt kell büntetőeljárást folytatni,
amellyel más életét szándékosan kioltotta vagy amellyel szándékosan maradandó fogyatékosságot vagy súlyos
egészségromlást okozott. A megállapodást fel kell bontani, ha a leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv
arról szerez tudomást, hogy az információt szolgáltató személy ilyen bűncselekményt követett el.
(3) A büntetőjogi felelősségre vonás elkerülésének kilátásba helyezéséről szóló megállapodásban meg kell jelölni
a) a bűncselekmény elkövetőjének azonosítására alkalmas adatait,
b) annak a  bűncselekménynek a  Btk. szerinti minősítését és tényállásának rövid leírását, amely tekintetében
a büntetőjogi felelősségre vonás elkerülését kilátásába helyezik,
c) annak a  bűncselekménynek a  Btk. szerinti minősítését és tényállásának rövid leírását, amely tekintetében
az elkövető az információk és bizonyítékok rendelkezésre bocsátását vállalja, és
d) az információk és a bizonyítékok rendelkezésre bocsátására vonatkozó kötelezettségvállalást, valamint ennek
módját, illetve
e) ha ez a megállapodásnak részét képezi, a kár vagy a sérelemdíj megtérítésével kapcsolatos adatokat.
(4) Ha a bűncselekmény elkövetője a megállapodásban foglaltakat teljesíti, vele szemben büntetőeljárás nem indítható,
illetve a folyamatban lévő büntetőeljárást meg kell szüntetni.
(5) Ha a  megállapodás teljesítésére tekintettel az  elkövetővel szemben nem indul büntetőeljárás vagy azt
megszüntetik, az állam téríti meg azt a kárt, illetve sérelemdíjat, amelynek megtérítésére az elkövető a polgári jog
szerint köteles, amennyiben azt az elkövető nem térítette meg. A kár megtérítése, illetve a sérelemdíj megfizetése
érdekében a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv a sértettel titoktartási megállapodás megkötését
kezdeményezheti, illetve az ehhez szükséges iratokat elkészítheti.
(6) Ha a  kártérítésről, illetve a  sérelemdíj megfizetéséről polgári perben kell határozni, az  ezek iránti igény jogalapját
vélelmezni kell. A  polgári perben az  államot az  igazságügyért felelős miniszter képviseli. A  polgári perben eljáró
bíróság a  kereset elbírálása előtt beszerzi a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv nyilatkozatát
a  felperes sérelmére elkövetett cselekményről, a  cselekménnyel okozott kárról, illetve személyiségi jogsértésről.
A  nyilatkozat nem terjedhet ki olyan tényre, amelynek alapján az  elkövető személyére, illetve a  büntetőjogi
felelősségre vonás elkerülésének kilátásba helyezésére vonatkozó indokokra lehet következtetni.
Hozzájárulással alkalmazott megfigyelés 220. § (1) A leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv az ügyészség engedélyével, a sértett írásbeli hozzájárulásával
megfigyelést alkalmazhat
a) uzsora-bűncselekmény, kapcsolati erőszak, illetve zaklatás bűncselekménye miatt, vagy
b) olyan bűncselekmény miatt, amely fenyegetéssel valósul meg.
(2) A leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv az ügyészség engedélyével, a felhívás, vagy a rábírni törekvés
címzettjének írásbeli hozzájárulásával megfigyelést alkalmazhat
a) bűncselekmény elkövetésére való felhívás esetén, ha a Btk. a bűncselekmény előkészületét büntetni rendeli,
vagy valamely cselekmény elkövetésére való felhívás bűncselekménynek minősül, illetve
b) ha a cselekményre való rábírni törekvés bűncselekménynek minősül.
(3) A  hozzájárulással alkalmazott megfigyelés során a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv az  (1) és
(2)  bekezdésben meghatározott személy hozzájárulásával – a  nyilvános vagy a  közönség részére nyitva álló hely
kivételével – az  általa használt lakásban, egyéb helyiségben, bekerített helyen, illetve – a  közösségi közlekedési
eszköz kivételével – az  általa használt járművön történteket technikai eszközzel megfigyelheti és rögzítheti,
az ehhez szükséges technikai eszközt ezeken a helyeken elhelyezheti.
(4) A  hozzájárulással alkalmazott megfigyelés során a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv az  (1) és
(2)  bekezdésben meghatározott személy által használt elektronikus hírközlési szolgáltatás keretében, elektronikus
hírközlő hálózaton vagy eszközön, illetve információs rendszeren folytatott kommunikációt megismerheti,
az  észlelteket technikai eszközzel rögzítheti, továbbá a  kommunikációt lebonyolítók személyes adatait
megismerheti.
(5) A hozzájárulással alkalmazott megfigyelés alkalmazása legfeljebb negyvenöt napra engedélyezhető.
 (6) A hozzájárulással alkalmazott megfigyelés alkalmazásáról szóló döntésben meg kell jelölni
a) az (1) és (2) bekezdésben meghatározott személy azonosítására alkalmas adatokat,
b) az alkalmazás kezdő és befejező időpontját napban meghatározva,
c) az ügy tárgyát képező bűncselekmény Btk. szerinti minősítését, valamint tényállásának rövid leírását, és
d) a  leplezett eszköz alkalmazása helyének, illetve a  megfigyelni kívánt eszköz vagy szolgáltatás egyértelmű
azonosítására alkalmas adatokat.
 (7) A  hozzájárulással alkalmazott megfigyelés eredményének a  felhasználására a  252–254.  § rendelkezéseit kell
megfelelően alkalmazni. Álvásárlás 221. § Az ügyészség engedélyével
a) a  bűncselekménnyel feltehetően összefüggésbe hozható dolog vagy annak mintája megszerzésére vagy
szolgáltatás igénybevételére,
b) az eladó bizalmának erősítése céljából a bűncselekményre vonatkozó tárgyi bizonyítási eszközt eredményező
dolog megszerzésére vagy szolgáltatás igénybevételére,
c) a  bűncselekmény elkövetőjének elfogása, illetve tárgyi bizonyítási eszköz biztosítása érdekében dolog
megszerzésére vagy szolgáltatás igénybevételére
irányuló színlelt megállapodás köthető és teljesíthető.
Fedett nyomozó alkalmazása 222. § (1) A  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv a  szervhez tartozását, illetve kilétét tartósan leplező,
kifejezetten ilyen feladat ellátása érdekében foglalkoztatott tagját (a  továbbiakban: fedett nyomozó)
a büntetőeljárásban az ügyészség engedélyével alkalmazhatja.
(2) Fedett nyomozó
a) bűnszervezetbe történő beépülés,
b) terrorista csoportba vagy terrorcselekmény feltételeinek biztosításához anyagi eszközt szolgáltató vagy
gyűjtő, továbbá terrorcselekmény elkövetését vagy terrorista csoport tevékenységét anyagi eszközök
nyújtásával vagy egyéb módon támogató szervezetbe történő beépülés,
c) álvásárlás,
d) rejtett figyelés végrehajtása,
e) a 215. § (7) bekezdése alapján az információ továbbítása, vagy
f ) a bűncselekménnyel összefüggő információk és bizonyítékok megszerzése
érdekében alkalmazható.
(3) A fedett nyomozó az igénybevétel céljának eléréséhez szükséges időtartamra, legfeljebb hat hónapra alkalmazható.
Ha az  elrendelés feltételei továbbra is fennállnak, a  fedett nyomozó alkalmazása az  ügyészség engedélyével,
alkalmanként legfeljebb hat hónappal ismételten meghosszabbítható.
(4) A fedett nyomozó alkalmazásáról szóló döntésben meg kell jelölni
a) a fedett nyomozó alkalmazásának a (2) bekezdésben meghatározott célját,
b) az alkalmazás kezdő és befejező időpontját napban meghatározva,
c) az ügy tárgyát képező bűncselekmény Btk. szerinti minősítését, valamint tényállásának rövid leírását, és
d) a  224.  § (2)  bekezdése szerinti bűncselekmény pontos megjelölését, ha a  fedett nyomozó alkalmazásának
eredményességéhez előreláthatóan szükséges. 223. § (1) Fedett nyomozó a bírói vagy ügyészi engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazására vonatkozó rendelkezések
alapján más,
a) bírói vagy ügyészi engedélyhez kötött leplezett eszközzel együtt, vagy
b) bírói vagy ügyészi engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazásának biztosítása érdekében
is alkalmazható.
(2) Ha a  fedett nyomozó alkalmazása során felmerül, hogy az  alkalmazásának eredményessége érdekében olyan
tevékenység végzése szükséges, amely bírói vagy ügyészi engedélyhez kötött leplezett eszköznek minősül, és
az engedély a leplezett eszköz alkalmazása előtt a 229. § vagy a 238. § alapján sem szerezhető be, a fedett nyomozó
a bírói vagy ügyészi engedélyhez kötött leplezett eszköz engedély nélküli alkalmazását megkezdheti.
(3) A  (2) bekezdésben meghatározott esetben a bíróság vagy az ügyészség engedélyét utólag haladéktalanul be kell
szerezni. Ha a  bíróság vagy az  ügyészség az  utólagos engedélyezés iránti indítványt elutasítja, az  engedélyhez
kötött leplezett eszköz alkalmazásának eredménye bizonyítékként nem használható fel és az így beszerzett adatokat
haladéktalanul törölni kell.
(4) A  bíróság vagy az  ügyészség az  indítványt akkor is elutasítja, ha az  engedély a  fedett nyomozó alkalmazása
eredményességének veszélyeztetése nélkül, az  engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazása előtt is
beszerezhető lett volna.
224. § (1) Nem büntethető a  fedett nyomozó az  alkalmazása során elkövetett bűncselekmény, szabálysértés vagy
közigazgatási bírsággal sújtandó szabályszegés miatt, ha annak elkövetése
a) a  fedett nyomozó alkalmazásának eredményességéhez, az  alkalmazással elérni kívánt bűnüldözési célhoz
szükséges, és az  alkalmazással elérni kívánt bűnüldözési érdek jelentősebb, mint a  fedett nyomozó
felelősségre vonásához fűződő érdek,
b) a  fedett nyomozó biztonságának biztosítása, lelepleződésének megakadályozása érdekében szükséges, és
a fedett nyomozó biztonságával, lelepleződésének megakadályozásával kapcsolatos érdek jelentősebb, mint
a fedett nyomozó felelősségre vonásához fűződő érdek, illetve
c) más bűncselekmény elkövetésének megelőzése vagy megszakítása érdekében szükséges, és
a bűncselekmény megelőzéséhez vagy megszakításához fűződő érdek jelentősebb, mint a  fedett nyomozó
felelősségre vonásához fűződő érdek.
(2) Ha előrelátható, hogy a  fedett nyomozó alkalmazásának eredményessége érdekében valamely bűncselekmény,
szabálysértés vagy közigazgatási bírsággal sújtandó szabályszegés elkövetése szükséges, azt a  fedett nyomozó
alkalmazásáról szóló döntésben meg kell jelölni.
(3) A  fedett nyomozó nem követhet el más életének szándékos kioltásával járó, illetve maradandó fogyatékosságot
vagy súlyos egészségromlást szándékosan okozó bűncselekményt.
(4) A  fedett nyomozó mást bűncselekmény elkövetésére nem bírhat rá, és nem terelheti az  érintett személyt annál
súlyosabb bűncselekmény elkövetése felé, mint amelyet eredetileg elkövetni tervezett. Az  álvásárlás önmagában
nem minősül rábírásnak.
(5) Ha a  fedett nyomozó az  általa elkövetett bűncselekmény, szabálysértés vagy közigazgatási bírsággal sújtandó
szabályszegés miatt az  (1)  bekezdés alapján nem büntethető, az  állam téríti meg azt a  kárt, illetve sérelemdíjat,
amelynek megtérítésére a  fedett nyomozó a  polgári jog szerint köteles. A  kár megtérítése, illetve a  sérelemdíj
megfizetése érdekében a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv a sértettel titoktartási megállapodás
megkötését kezdeményezheti, illetve az ehhez szükséges iratokat elkészítheti.
(6) Ha a  kártérítésről, illetve a  sérelemdíj megfizetéséről polgári perben kell határozni, az  ezek iránti igény jogalapját
vélelmezni kell. A  polgári perben az  államot az  igazságügyért felelős miniszter képviseli. A  polgári perben eljáró
bíróság a  kereset elbírálása előtt beszerzi a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv nyilatkozatát
a  felperes sérelmére elkövetett cselekményről, a  cselekménnyel okozott kárról, illetve személyiségi jogsértésről.
A nyilatkozat nem terjedhet ki olyan tényre, amelynek alapján a fedett nyomozó személyére lehet következtetni.
225. § (1) A fedett nyomozó alkalmazása során a foglalkoztató szerv a fedett nyomozó személyének védelme, illetve nyomon
követésének biztosítása, továbbá az eljárás leplezett jellegének biztosítása érdekében a rá irányadó törvény alapján
folytathat titkos információgyűjtést.
(2) Az  (1)  bekezdés alapján folytatott titkos információgyűjtés eredménye a  büntetőeljárásban a  rendőrségről
szóló törvény, illetve a  Nemzeti Adó- és Vámhivatalról szóló törvény alapján végzett titkos információgyűjtés
felhasználására vonatkozó rendelkezések szerint használható fel.
A leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv tagja és titkosan együttműködő személy
alkalmazása álvásárlás érdekében
226. § (1) Az álvásárlás érdekében
a) a leplezett eszköz alkalmazására feljogosított szerv tagja is alkalmazható, illetve
b) a leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv titkosan együttműködő személyt is igénybe vehet.
(2) A leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv titkosan együttműködő személyt akkor alkalmazhat álvásárlás
érdekében, ha az álvásárlással elérni kívánt cél fedett nyomozó vagy a  leplezett eszköz alkalmazására feljogosított
szerv tagja közreműködésével nem, vagy csak jelentős késedelemmel érhető el.
(3) A leplezett eszköz alkalmazására feljogosított szerv tagja és a titkosan együttműködő személy álvásárlás érdekében
történő alkalmazása esetén a fedett nyomozóra vonatkozó rendelkezéseket megfelelően alkalmazni kell.
Fedőokirat, fedőintézmény és fedőadat felhasználása 227. § (1) A leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv az ügyészség engedélyével más leplezett eszköz alkalmazása
során
a) a  bűncselekmény felderítése, illetve bizonyítása érdekében valótlan adatot, tényt vagy nyilatkozatot
tartalmazó okiratot vagy közokiratot (a továbbiakban: fedőokirat) készíthet vagy használhat fel,
b) a bűncselekmény felderítése, illetve bizonyítása érdekében a rá irányadó törvények szerinti fedőintézményre
vonatkozó rendelkezések megfelelő alkalmazásával szervezetet hozhat létre és tarthat fenn, illetve
c) a bűncselekmény felderítése, illetve bizonyítása, továbbá a fedőokirat és a b) pont szerinti szervezet védelme
érdekében a közhiteles nyilvántartásokban valótlan adatot (a továbbiakban: fedőadat) jegyeztethet be.
 (2) A  fedőokiratot meg kell semmisíteni, illetve a  közhiteles nyilvántartásokból a  fedőadatot törölni kell, ha arra
a büntetőeljárás érdekében már nincs szükség. Az ügyészi engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazásának közös eljárási szabályai
228. § (1) Az ügyészség a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv erre felhatalmazott vezetőjének az  indítványa
alapján, az  indítvány ügyészséghez érkezésétől számított hetvenkét órán belül dönt a  leplezett eszköz
alkalmazásának engedélyezéséről.
(2) Az indítványozás során meg kell jelölni, illetve meg kell küldeni
a) a leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv megnevezését, az előkészítő eljárás, illetve a nyomozás
elrendelésének időpontját, az ügy számát,
b) az eljárás alapjául szolgáló bűncselekmény Btk. szerinti minősítését, valamint tényállásának rövid leírását, és
a bűncselekmény gyanúját megalapozó vagy az annak lehetőségére utaló adatokat,
c) az alkalmazás törvényi feltételeinek meglétére vonatkozó valamennyi adatot,
d) az  alkalmazni kívánt leplezett eszköz megnevezését, illetve az  alkalmazás engedélyezéséhez szükséges
adatokat, és
e) az ügyészi engedély alapjául szolgáló döntést.
229. § (1) Ha az  ügyészi engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazásának engedélyezése olyan késedelemmel járna,
amely a leplezett eszköz alkalmazásával elérendő célt jelentősen veszélyeztetné, a leplezett eszközök alkalmazására
feljogosított szerv erre felhatalmazott vezetője az  ügyészség döntéséig megkezdheti a  leplezett eszköz
alkalmazását.
(2) A  leplezett eszköz (1)  bekezdés alapján megkezdett alkalmazása esetén a  leplezett eszközök alkalmazására
feljogosított szerv erre felhatalmazott vezetője az  alkalmazás megkezdéséről hozott döntést követő hetvenkét
órán belül indítványt tesz az  ügyészségnek az  alkalmazás utólagos engedélyezése érdekében. Az  ügyészség
az indítványról az alkalmazás megkezdéséről hozott döntéstől számított százhúsz órán belül dönt.
(3) Az utólagos engedélyezés iránti indítványozás során meg kell jelölni az  (1) bekezdésben meghatározott feltételek
fennállását megalapozó körülményeket is, továbbá az alkalmazás megkezdéséről hozott döntés időpontját órában
meghatározva.
(4) Az ügyészség az indítványt akkor is elutasítja, ha
a) az indítvány elkésett, vagy
b) az  engedély az  ügyészi engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazásának (1)  bekezdés szerinti
megkezdése előtt is beszerezhető lett volna.
 (5) Ha az ügyészség az utólagos engedélyezés iránti indítványt elutasítja, a leplezett eszköz alkalmazásának eredménye
bizonyítékként nem használható fel, és az így beszerzett adatokat haladéktalanul törölni kell.
230. § Az ügyészség által folytatott előkészítő eljárás, illetve ügyészségi nyomozás során az  ügyészi engedélyhez kötött
leplezett eszközök engedélyezésével kapcsolatos feladatokat a felettes ügyészség látja el.
XXXVIII. FEJEZET
BÍRÓI ENGEDÉLYHEZ KÖTÖTT LEPLEZETT ESZKÖZÖK 231. § A büntetőeljárásban a következő bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazhatók:
a) információs rendszer titkos megfigyelése,
b) titkos kutatás,
c) hely titkos megfigyelése,
d) küldemény titkos megismerése,
e) lehallgatás.
232. § (1) Információs rendszer titkos megfigyelése során a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv bírói
engedéllyel információs rendszerben kezelt adatokat titokban megismerhet, az  észlelteket technikai eszközzel
rögzítheti. Ennek érdekében az ehhez szükséges elektronikus adat az  információs rendszerben, illetve a szükséges
technikai eszköz – a nyilvános vagy a közönség részére nyitva álló hely kivételével – lakásban, egyéb helyiségben,
bekerített helyen, illetve – a  közösségi közlekedési eszköz kivételével – járműben, továbbá az  érintett személy
használatában lévő tárgyban elhelyezhető.
(2) Titkos kutatás során a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv bírói engedéllyel – a  nyilvános vagy
a  közönség részére nyitva álló hely kivételével – lakást, egyéb helyiséget, bekerített helyet, illetve – a  közösségi
közlekedési eszköz kivételével – járművet, továbbá az  érintett személy használatában lévő tárgyat titokban
átkutathat, az észlelteket technikai eszközzel rögzítheti.
(3) Hely titkos megfigyelése során a leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv bírói engedéllyel – a nyilvános
vagy a  közönség részére nyitva álló hely kivételével – a  lakásban, egyéb helyiségben, bekerített helyen, illetve
– a közösségi közlekedési eszköz kivételével – járművön történteket titokban technikai eszközzel megfigyelheti és
rögzítheti. Ennek érdekében az ehhez szükséges technikai eszköz az alkalmazás helyén elhelyezhető.
(4) Küldemény titkos megismerése során a leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv bírói engedéllyel postai
küldeményt vagy egyéb zárt küldeményt titokban felbonthat, annak tartalmát megismerheti, ellenőrizheti és
rögzítheti.
(5) Lehallgatás során a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv bírói engedéllyel elektronikus hírközlési
szolgáltatás keretében elektronikus hírközlő hálózat vagy eszköz útján, illetve információs rendszeren folytatott
kommunikáció tartalmát titokban megismerheti és rögzítheti.
233. § (1) A  bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazása során igénybe vett technikai eszközt vagy információs
rendszerben elhelyezett elektronikus adatot a leplezett eszköz alkalmazásának befejezését követően haladéktalanul
el kell távolítani. Ha az  eltávolítás akadályba ütközik, a  technikai eszközt vagy az  elektronikus adatot az  akadály
megszűnését követően kell haladéktalanul eltávolítani.
(2) A bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazása során igénybe vett technikai eszköz vagy adat elhelyezése,
valamint eltávolítása érdekében
a) a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv bírói engedélyhez nem kötött leplezett eszközt
alkalmazhat, illetve
b) a  leplezett eszközök alkalmazását végrehajtó szerv a  rá irányadó törvény alapján titkos információgyűjtést
végezhet.
234. § (1) A  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök az  öt évig terjedő vagy ennél súlyosabb szabadságvesztéssel
büntetendő szándékos bűncselekmény esetén alkalmazhatók.
(2) A bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök a három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő, szándékosan
elkövetett következő bűncselekmények esetén is alkalmazhatók:
a) az üzletszerűen vagy bűnszövetségben elkövetett bűncselekmény,
b) a kábítószer-prekurzorral visszaélés, az egészségügyi termék hamisítása,
c) a  szexuális visszaélés, a  kerítés, a  prostitúció elősegítése, a  kitartottság, a  gyermekprostitúció kihasználása,
a gyermekpornográfia,
d) a  környezetkárosítás, a  természetkárosítás, az  orvvadászat, a  tiltott állatviadal szervezése,
a hulladékgazdálkodás rendjének megsértése,
e) a zártörés kivételével az igazságszolgáltatás elleni bűncselekmények,
f ) a korrupciós bűncselekmény feljelentésének elmulasztása kivételével a korrupciós bűncselekmények,
g) a  választás, népszavazás és európai polgári kezdeményezés rendje elleni bűncselekmény, a  harmadik
országbeli állampolgár jogellenes foglalkoztatása, a tiltott szerencsejáték szervezése,
h) a bennfentes kereskedelem és a tiltott piacbefolyásolás.
(3) Bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök a  szándékosan elkövetett minősített adattal visszaélés, a  hivatali
visszaélés, a  hivatalos személy elleni erőszak, a  nemzetközileg védett személy elleni erőszak, a  készpénzhelyettesítő fizetési eszköz hamisítása, a  jogosulatlan pénzügyi tevékenység és a piramisjáték szervezése esetén is
alkalmazhatók.
(4) Ha a  Btk. a  bűncselekmény előkészületét büntetni rendeli, a  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök az
(1)–(3) bekezdésben meghatározott bűncselekmények előkészülete miatt indult büntetőeljárásban is alkalmazhatók.
A bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök engedélyezése 235. § (1) A bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök a bíróság engedélye alapján, az abban meghatározott keretek között
alkalmazhatók.
(2) A  bíróság engedélye meghatározza, hogy az  érintett személlyel szemben mely bírói engedélyhez kötött leplezett
eszköz alkalmazható.
(3) A bíróság
a) az engedélyét meghosszabbíthatja,
b) az engedélyét visszavonhatja,
c) az engedélyét további leplezett eszközre kiterjesztheti, illetve
d) a már engedélyezett leplezett eszköz további alkalmazását megtilthatja.
236. § (1) A bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazásának engedélyezéséről a bíróság az ügyészség indítványa
alapján határoz.
(2) Az indítványnak tartalmaznia kell
a) a leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv megnevezését, az előkészítő eljárás, illetve a nyomozás
elrendelésének időpontját, az ügy számát,
b) a rendelkezésre álló, az alkalmazással érintett személy azonosítására szolgáló adatokat,
c) az érintett személlyel szemben a bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazásának tervezett kezdő
és befejező időpontját napban és órában meghatározva,
d) a  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazása feltételeinek fennállását megalapozó részletes
indokolást, így
da) az  eljárás alapjául szolgáló bűncselekmény Btk. szerinti minősítését, valamint a  tényállás rövid
leírását, és a bűncselekmény gyanúját megalapozó vagy az annak lehetőségére utaló adatokat,
db) a 214. § (5) bekezdésében meghatározott feltételek teljesülését megalapozó adatokat, és
dc) a bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazásának célját,
e) az alkalmazni kívánt leplezett eszköz megnevezését, f ) információs rendszer titkos megfigyelése esetén az  információs rendszer; titkos kutatás esetén a  helyiség,
jármű vagy tárgy; hely titkos megfigyelése esetén a  helyiség vagy jármű; küldemény titkos megismerése
esetén a feladás vagy az átvétel helyének, illetve a feladó vagy a címzett; lehallgatás esetén az elektronikus
hírközlési szolgáltatás vagy az  eszköz, illetve az  információs rendszer egyértelmű azonosítására szolgáló
adatokat.
(3) Az indítványhoz csatolni kell az indítványban foglaltakat megalapozó iratokat.
237. § (1) A  bíróság az  indítvány benyújtásától számított hetvenkét órán belül dönt. A  bíróság az  indítvány alapján
az engedélyt megadja, részben adja meg vagy az indítványt elutasítja.
(2) A  bíróság az  engedélyt részben adja meg, ha engedélyezi a  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök
alkalmazását, azonban határozatában egyes leplezett eszközök vonatkozásában az alkalmazásra irányuló indítványt
elutasítja.
(3) Ha a bíróság a  leplezett eszközök alkalmazását engedélyezi vagy részben engedélyezi, az erről szóló határozatban
meg kell jelölni
a) a rendelkezésre álló, az érintett személy azonosítására szolgáló adatokat,
b) a  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazásának kezdő és befejező időpontját napban és
órában meghatározva,
c) a  bűncselekmény Btk. szerinti minősítésének megjelölésével, valamint a  tényállás rövid leírásával azt, hogy
az alkalmazást milyen bűncselekmény miatt és milyen célból engedélyezi,
d) azt, hogy mely bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazható, és
e) a 236. § (2) bekezdés f ) pontjában meghatározott adatokat.
Utólagos engedélyezés 238. § (1) Ha a  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazásának engedélyezése vagy az  alkalmazás
kiterjesztésének az engedélyezése olyan késedelemmel járna, amely a leplezett eszköz alkalmazásával elérni kívánt
célt jelentősen veszélyeztetné, az ügyészség elrendelheti a titkos kutatást, illetve a bíróság döntéséig, de legfeljebb
százhúsz órára elrendelheti a leplezett eszköz alkalmazását.
(2) A leplezett eszköz (1) bekezdés alapján elrendelt alkalmazása esetén az ügyészség az elrendelést követő hetvenkét
órán belül indítványt tesz a bíróságnak az utólagos engedélyezés érdekében. A bíróság az ügyészség indítványáról
az elrendeléstől számított százhúsz órán belül dönt.
(3) Az  utólagos engedélyezés iránti indítvány tartalmazza az  (1)  bekezdésben meghatározott feltételek fennállását
megalapozó körülményeket is, továbbá az elrendelés időpontját órában meghatározva.
(4) A bíróság az indítványt akkor is elutasítja, ha
a) az indítvány elkésett vagy
b) az engedély az alkalmazás (1) bekezdés alapján történő elrendelése előtt is beszerezhető lett volna.
(5) Ha a  bíróság a  leplezett eszközök vagy az  indítványban megjelölt egyes eszközök alkalmazásának utólagos
engedélyezése iránti indítványt elutasítja, a  nem engedélyezett leplezett eszköz alkalmazásának eredménye
bizonyítékként nem használható fel, és az így beszerzett adatokat haladéktalanul törölni kell.
(6) Ha a  bíróság az  utólagos engedélyezés iránti indítványt elutasítja, ugyanabból a  célból, változatlan indok vagy
tényállás alapján bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazása az  (1)  bekezdés alapján ismételten nem
rendelhető el.
(7) A  leplezett eszközök alkalmazásának utólagos engedélyezése esetén az  alkalmazás kezdő időpontját
az (1) bekezdés szerinti elrendelés időpontjától kell számítani.
Az alkalmazás tartama és az alkalmazás meghosszabbítása 239. § (1) A  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazása legfeljebb kilencven napra engedélyezhető, amely
alkalmanként legfeljebb kilencven nappal meghosszabbítható.
(2) A  büntetőeljárásban az  érintett személlyel szemben bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazása
összesen háromszázhatvan napig engedélyezhető.
(3) Ha a  büntetőeljárásban az  érintett személlyel szemben a  leplezett eszközök alkalmazását megszüntetik, és ezt
követően a  leplezett eszközök alkalmazását ismételten engedélyezik, a  leplezett eszközök alkalmazásának idejét
össze kell adni és a (2) bekezdésben meghatározott tartamot ennek megfelelően kell számítani.
240. § (1) A  leplezett eszközök alkalmazásának meghosszabbítására az  ügyészség az  alkalmazás engedélyezett tartamának
lejárta előtt legkésőbb öt nappal tesz indítványt, az indítványról a bíróság a benyújtástól számított hetvenkét órán
belül dönt.
(2) A bíróság az alkalmazás tartamát meghosszabbítja vagy az indítványt elutasítja.
 (3) A  bíróság az  alkalmazás meghosszabbítása esetén megtiltja annak a  leplezett eszköznek az  alkalmazását, amely
vonatkozásában az alkalmazás törvényi feltételei nem állnak fenn.
 (4) A  leplezett eszközök alkalmazásának meghosszabbítása esetén a  befejezés napját az  előző engedélyben
meghatározott befejező naptól kell számítani.
 (5) Az indítvány előterjesztésével egyidejűleg a korábbi engedélyezés óta keletkezett iratokat is csatolni kell.
Az alkalmazás kiterjesztése 241. § (1) Az alkalmazás kiterjesztésének lehet helye, ha a leplezett eszközök alkalmazásának az engedélyben meghatározott
befejező időpontjáig az érintett személlyel szemben
a) az engedélyben nem szereplő más leplezett eszköz alkalmazása, illetve
b) az  engedélyben már megjelölt leplezett eszköz alkalmazásának folytatása információs rendszer titkos
megfigyelése esetén más információs rendszer; titkos kutatás esetén más helyiség, jármű vagy tárgy; hely
titkos megfigyelése esetén más helyiség vagy jármű; küldemény titkos megismerése esetén más hely, illetve
más feladó vagy címzett; lehallgatás esetén más elektronikus hírközlési szolgáltatás vagy eszköz, illetve más
információs rendszer vonatkozásában
szükséges.
 (2) Az alkalmazás kiterjesztéséről a bíróság az ügyészség indítványa alapján, a 236. § és a 237. § szerint dönt és ennek
megfelelően módosítja a leplezett eszközök alkalmazására vonatkozó engedélyét.
 (3) Az  alkalmazás kiterjesztésére irányuló indítvány tartalmazza a  kiterjesztéssel összefüggő, a  236.  § (2)  bekezdés
e)  és  f )  pontjában meghatározott adatokat és a  kiterjesztést megalapozó körülményeket, továbbá ahhoz csatolni
kell a kiterjesztést alátámasztó, a korábbi engedélyezés óta keletkezett iratokat.
(4) Az  alkalmazás kiterjesztése nem érinti a  leplezett eszközöknek az  érintett személlyel szembeni alkalmazásának
a korábban engedélyezett vagy meghosszabbított befejező időpontját.
(5) Az alkalmazás kiterjesztése és az alkalmazás meghosszabbítása egyidejűleg is indítványozható.
Az engedély visszavonása és a leplezett eszköz alkalmazásának a megtiltása
242. § (1) A  bíróság felhívására a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv köteles a  bírói engedélyhez kötött
leplezett eszköz alkalmazása során megszerzett, a  felhívás időpontjáig a  leplezett eszközök alkalmazására
feljogosított szerv rendelkezésére álló adatokat nyolc napon belül bemutatni.
(2) A  bíróság az  alkalmazás meghosszabbítására vagy az  alkalmazás kiterjesztésére irányuló indítványról hozott
döntése során is vizsgálja a leplezett eszközök alkalmazásának törvényességét.
(3) A bíróság a leplezett eszközök alkalmazásának engedélyét visszavonja, ha
a) a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv az  adatokat az  (1)  bekezdésben meghatározott
határidőn belül nem mutatja be,
b) az engedély kereteit túllépték, vagy
c) a  leplezett eszközöket az  alkalmazásra vonatkozó, az  e  törvényben meghatározott rendelkezés
megsértésével alkalmazták.
 (4) A  bíróság megtiltja annak a  leplezett eszköznek az  alkalmazását, amely vonatkozásában az  alkalmazás törvényi
feltételei nem állnak fenn.
 (5) Ha a bíróság
a) a leplezett eszközök alkalmazására vonatkozó engedélyét visszavonja, az alkalmazás során,
b) valamely leplezett eszköz alkalmazását megtiltja, a megtiltott leplezett eszközzel
megszerzett adatokat haladéktalanul törölni kell.
XXXIX. FEJEZET
A LEPLEZETT ESZKÖZÖK ALKALMAZÁSÁNAK KÖZÖS SZABÁLYAI
A leplezett eszközök alkalmazásának végrehajtása 243. § (1) A leplezett eszköz alkalmazásáról jegyzőkönyvet vagy feljegyzést kell készíteni.
 (2) A  fedett nyomozó eljárásáról készített jegyzőkönyvet vagy feljegyzést a  fedett nyomozó foglalkoztatására
feljogosított szerv erre felhatalmazott vezetője írja alá. A  jegyzőkönyvet vagy a  feljegyzést oly módon kell
elkészíteni, hogy abból a fedett nyomozó személyére ne lehessen következtetni.
244. § (1) A leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv a leplezett eszköz alkalmazását maga hajtja végre, a leplezett
eszközök végrehajtásában való közreműködésre kijelölt rendőri szerv közreműködésével hajtja végre, vagy
a  leplezett eszköz alkalmazásához a  nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló törvény által ilyen szolgáltatások
végzésére kijelölt nemzetbiztonsági szolgálatot veszi igénybe.
(2) A  nyomozó hatóság által alkalmazott leplezett eszköz alkalmazásának a  végrehajtásában a  rendőrség belső
bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó szerve, illetve a rendőrség terrorizmust elhárító szerve felkérésre
közreműködik a rendőrségről szóló törvény szerint hatáskörébe tartozó bűncselekmény miatt folytatott előkészítő
eljárás és nyomozás során.
(3) Az ügyészség által alkalmazott leplezett eszköz alkalmazásának a végrehajtásában felkérésre közreműködik
a) a  nyomozó hatóság, valamint a  rendőrség belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó szerve,
illetve
b) a  rendőrségről szóló törvény szerint hatáskörébe tartozó bűncselekmény miatt folytatott eljárásban
a rendőrség terrorizmust elhárító szerve.
 (4) Ha az  előkészítő eljárást a  rendőrség belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó szerve vagy
a rendőrség terrorizmust elhárító szerve folytatja, és a nyomozás elrendelésére oly módon kerül sor, hogy a leplezett
eszközök alkalmazása folyamatban van, az  előkészítő eljárást folytató szerv a  leplezett eszközök alkalmazásának
végrehajtásában a nyomozó hatóság vagy az ügyészség eltérő rendelkezéséig közreműködik.
(5) Ha a nemzetbiztonsági szolgálatok vagy a rendőrség terrorizmust elhárító szervének hivatásos állományú tagja által
elkövetett bűncselekmény miatt folytatott előkészítő eljárás vagy nyomozás során bírói vagy ügyészi engedélyhez
kötött leplezett eszközt alkalmaznak, felkérésre az  érintett nemzetbiztonsági szolgálat, illetve a  rendőrség
terrorizmust elhárító szerve közreműködik a leplezett eszköz alkalmazásának a végrehajtásában.
(6) Az  elektronikus hírközlési szolgáltatást végző szervezetek, valamint a  postai küldemények, vagy az  egyéb zárt
küldemények, továbbá az  információs rendszerben tárolt adatok továbbítását, feldolgozását, kezelését végző
szervezetek kötelesek a  leplezett eszközök alkalmazását biztosítani és az  alkalmazásra feljogosított szervekkel
együttműködni.
A leplezett eszközök alkalmazásának megszüntetése 245. § (1) A leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv vezetője vagy az ügyészség a leplezett eszközök vagy egyes
eszközök alkalmazását megszünteti, ha
a) nyilvánvaló, hogy további alkalmazásától nem várható eredmény, ideértve azt is, ha az  alkalmazás
kiterjesztésének lenne helye, azonban az ehhez szükséges adatok nem állnak rendelkezésre,
b) nyilvánvaló, hogy az  engedélyben meghatározott keretek között a  leplezett eszköz alkalmazása nem
végezhető tovább,
c) az engedélyben meghatározott célját elérte,
d) az engedélyben megállapított vagy meghosszabbított tartam lejárt,
e) az utólagos engedélyezés iránti indítványt a bíróság vagy az ügyészség elutasította,
f ) a bíróság a 242. § alapján az engedélyt visszavonta vagy egyes leplezett eszközök alkalmazását megtiltotta,
g) az előkészítő eljárásban elrendelt alkalmazás alatt az előkészítő eljárás határideje lejárt és a nyomozást nem
rendelték el, vagy
h) az eljárást megszüntették, illetve a nyomozás határideje lejárt.
(2) A  bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazásának megszüntetéséről rendelkező határozatot meg kell
küldeni a bíróságnak.
XL. FEJEZET
A LEPLEZETT ESZKÖZÖK ALKALMAZÁSA SORÁN MEGSZERZETT ADATOKRA VONATKOZÓ SZABÁLYOK
A leplezett eszközök alkalmazása során megszerzett adatok törlése
246. § (1) A  leplezett eszközök alkalmazásának megszüntetését követő harminc napon belül az  annak során megszerzett
adatok közül törölni kell
a) a leplezett eszközök alkalmazásának céljával össze nem függő adatot,
b) mindazon személyes adatot, amelyre a büntetőeljárás céljából nincs szükség, és
c) a  346.  § (2)  bekezdésében meghatározott adat kivételével azon adatot, amelyet a  büntetőeljárásban
bizonyítékként nem lehet felhasználni.
 (2) Ha a  leplezett eszközök alkalmazását nem maga a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv hajtotta
végre, az  (1)  bekezdésben meghatározott határidőt attól a  naptól kell számítani, amelyen a  leplezett eszközök
alkalmazásának eredményét tartalmazó adathordozó, irat vagy annak kivonata a  leplezett eszközök alkalmazására
feljogosított szervhez megérkezett.
A leplezett eszközök alkalmazása során megszerzett adatok bizalmassága
247. § (1) A  leplezett eszközök alkalmazásának engedélyezése, végrehajtása, illetve az  annak eredményeként keletkezett
adatok felhasználása során gondoskodni kell arról, hogy az intézkedések és az adatok illetéktelen személy számára
ne váljanak hozzáférhetővé vagy megismerhetővé.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott követelmény érvényesítéséért az ügyben eljáró leplezett eszközök alkalmazására
feljogosított szerv, ügyészség és bíróság felelős.
(3) Az  (1)  bekezdésben meghatározott követelmény érvényesítése érdekében a  leplezett eszközök alkalmazására
feljogosított szerv, az ügyészség vagy a bíróság, ha annak feltételei fennállnak, a leplezett eszközök alkalmazásával
összefüggő adatokat a minősített adat védelméről szóló törvényben meghatározott szabályok szerint minősítéssel
védheti.
248. § (1) Ha a  leplezett eszköz alkalmazásával kapcsolatos adatokat a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv
a  minősített adat védelméről szóló törvényben meghatározott szabályok szerint minősítette, a  törvény szerinti
felülvizsgálatot a leplezett eszköz alkalmazásának megszüntetését követően haladéktalanul, azután kétévente el kell
végezni.
(2) Ha a  leplezett eszköz alkalmazásával kapcsolatos adatokat a  büntetőeljárásban minősített adatként kezelik,
a bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság kezdeményezheti a minősítés felülvizsgálatát vagy felülbírálatát.
A leplezett eszközök alkalmazása során keletkezett ügyiratok kezelése
249. § (1) E törvény rendelkezései szerint az eljárás ügyiratainak részét képezik
a) a leplezett eszközök alkalmazása során keletkezett bizonyítási eszközök, így különösen a technikai eszközzel
rögzített adatok, és
b) a leplezett eszközök alkalmazására vonatkozó engedély.
(2) A  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv, illetve az  ügyészség az  (1)  bekezdésben meghatározott
ügyiratok zárt kezelését is elrendelheti.
250. § (1) Az  ügyészség eltérő rendelkezése hiányában a  leplezett eszközök alkalmazásának befejezéséig az  alkalmazás
során keletkezett bizonyítási eszközök, különösen a  technikai eszközzel rögzített adatok és a  leplezett eszközök
alkalmazására vonatkozó engedély nem képezik az eljárás ügyiratainak részét.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott bizonyítási eszközöket, illetve iratokat az alkalmazás befejezéséig kizárólag
a) a leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv azon tagja,
b) az az ügyész, ügyészségi vezető, illetve
c) az a bíró, bírósági vezető
ismerheti meg, aki a leplezett eszköz alkalmazásával összefüggésben eljár.
(3) Az  (1)  bekezdésben meghatározott bizonyítási eszközöket, illetve iratokat az  alkalmazás befejezéséig, törvényben
meghatározott feladatai ellátása érdekében
a) más bíróság, ügyészség vagy más leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv,
b) a leplezett eszközök végrehajtásában való közreműködésre kijelölt rendőri szerv, illetve
c) nemzetbiztonsági szolgálat
is megismerheti.
251. § (1) Ha más büntetőeljárás eredményességét, illetve az  ügyészségről szóló törvény, a  rendőrségről szóló törvény,
a  Nemzeti Adó- és Vámhivatalról szóló törvény vagy a  nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló törvény alapján
végzett titkos információgyűjtés érdekét nem veszélyezteti, a bírói engedélyben szereplő érintett személyt a bírói
engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazásának a tényéről tájékoztatni kell
a) az előkészítő eljárás befejezését követően, ha nyomozás nem indult, vagy
b) a  nyomozás befejezését követően, ha gyanúsítotti kihallgatására vagy vele szemben vádemelésre nem
került sor.
 (2) A  bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazásával összefüggő más adatról az  érintett személy nem
tájékoztatható. Az ilyen adatra vonatkozó tájékoztatás iránti kérelem teljesítését írásban, e rendelkezésre hivatkozva
kell megtagadni.
XLI. FEJEZET
A LEPLEZETT ESZKÖZÖK ALKALMAZÁSÁNAK EREDMÉNYE 252. § (1) A  bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazásának eredménye a  (2) és (3)  bekezdésben meghatározott
kivétellel annak a bűncselekménynek a bizonyítására és azzal az érintett személlyel szemben használható fel, amely
miatt és akivel szemben az alkalmazást a bíróság engedélyezte.
(2) Akivel szemben a bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazását a bíróság engedélyezte, annak eredménye
olyan bűncselekmény bizonyítására is felhasználható, amelyet az  engedélyben nem jelöltek meg, feltéve, hogy
az  eszköz alkalmazásának e  törvényben meghatározott feltételei ez  utóbbi bűncselekmény tekintetében is
fennállnak.
(3) Annak a bűncselekménynek a bizonyítására, amely miatt a bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazását
a bíróság engedélyezte, az alkalmazás eredménye minden elkövetővel szemben felhasználható.
(4) A (2) és (3) bekezdésben meghatározott esetben a  leplezett eszköz alkalmazásának eredménye akkor használható
fel, ha a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv a  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök
alkalmazásának megszüntetését követően harminc napon belül az  engedélyben meg nem jelölt személy, illetve
bűncselekmény vonatkozásában az  előkészítő eljárás vagy a  nyomozás megindításáról rendelkezik, illetve azt
kezdeményezi. Erről a leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv a leplezett eszközt engedélyező bíróságot
az ügyészség útján tájékoztatja.
(5) Ha a  leplezett eszközök alkalmazását nem maga a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv hajtotta
végre, a  (4)  bekezdésben meghatározott határidőt attól a  naptól kell számítani, amikor a  leplezett eszköz
alkalmazásának a  (2) és (3)  bekezdésben meghatározottak szerint felhasználni kívánt eredményét tartalmazó
adathordozó, irat vagy annak kivonata a leplezett eszköz alkalmazására feljogosított szervhez megérkezett.
253. § (1) A bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazásának eredménye az engedélyben meg nem jelölt személynek
az engedélyben meg nem jelölt bűncselekménye vonatkozásában kizárólag a más életének szándékos kioltásával
járó bűncselekmények; az emberrablás; az öt évig terjedő vagy ennél súlyosabb szabadságvesztéssel büntetendő,
a  Btk. XXIV.  Fejezete szerinti állam elleni bűncselekmény; a  terrorcselekmény; a  terrorizmus finanszírozása; vagy
a szándékosan elkövetett közveszély okozása bizonyítására használható fel, ha
a) az eszköz alkalmazásának e törvényben meghatározott egyéb feltételei fennállnak,
b) a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv a  büntetőeljárásban felhasználni kívánt adat
megszerzését követően nyolc napon belül az  engedélyben meg nem jelölt személynek az  engedélyben
meg nem jelölt bűncselekménye vonatkozásában az  előkészítő eljárás vagy a  nyomozás megindításáról
rendelkezik, illetve azt kezdeményezi, és
c) a  bíróság a  (4)  bekezdés alapján engedélyezi az  engedélyben meg nem jelölt személynek az  engedélyben
meg nem jelölt bűncselekménye vonatkozásában a  leplezett eszköz alkalmazása eredményének
a felhasználását.
(2) A  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv az  (1)  bekezdés b)  pontja szerinti előkészítő eljárás vagy
nyomozás megindítását követő három munkanapon belül kezdeményezi az  ügyészségnél a  leplezett eszköz
alkalmazása eredménye felhasználásának az  engedélyezését. Az  ügyészség a  kezdeményezéstől számított
hetvenkét órán belül indítványozza a  bíróságnál a  leplezett eszköz alkalmazása eredménye felhasználásának
az engedélyezését.
(3) A bíróság az indítvány benyújtásától számított hetvenkét órán belül dönt.
 (4) A  bíróság akkor engedélyezi az  engedélyben meg nem jelölt személynek az  engedélyben meg nem jelölt
bűncselekménye vonatkozásában a leplezett eszköz alkalmazása eredményének a felhasználását, ha
a) a leplezett eszköz alkalmazása, illetve annak eredménye az (1) bekezdésben meghatározott feltételeknek és
b) a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv, valamint az  ügyészség eljárása a  (2)  bekezdésben
foglaltaknak
megfelel. (5) Ha az  (1)  bekezdés b)  pontja alapján elrendelt előkészítő eljárás vagy nyomozás során bírói engedélyhez kötött
leplezett eszköz további alkalmazására van szükség, a  korábbi bírói engedélyben meg nem jelölt személynek
az  engedélyben meg nem jelölt bűncselekménye vonatkozásában a  bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz
alkalmazását a  XXXVIII.  Fejezet alapján indítványozni és engedélyezni kell. Ha a  bíróság a  (4)  bekezdés szerint
engedélyezi az  engedélyben meg nem jelölt személynek az  engedélyben meg nem jelölt bűncselekménye
vonatkozásában a  leplezett eszköz alkalmazása eredményének a  felhasználását, a  239.  § (2)  bekezdésében
meghatározott tartamot a felhasználni kívánt adat (1) bekezdés szerinti megszerzésének időpontjától kell számítani.
(6) Ha a  leplezett eszközök alkalmazását nem maga a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv hajtotta
végre, az  (1)  bekezdés b)  pontjában meghatározott határidőt attól a  naptól kell számítani, amikor a  leplezett
eszköz alkalmazásának az  (1)  bekezdésben meghatározottak szerint felhasználni kívánt eredményét tartalmazó
adathordozó, irat vagy annak kivonata a leplezett eszköz alkalmazására feljogosított szervhez megérkezett.
254. § (1) Bizonyítékként nem lehet felhasználni a bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazásának eredményét, ha
a) az érintett olyan védőként eljáró személy, akivel szemben a 357. § alapján, vagy
b) az érintett olyan hozzátartozó, akivel szemben a 343. § és a 357. § alapján
bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz nem lett volna alkalmazható.
(2) A  bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazásának eredményét bizonyítékként nem lehet felhasználni
olyan adatra nézve, amelyre az  engedélyben megjelölt személy a  170.  § (1)  bekezdés b) és d)  pontja alapján
tanúként nem hallgatható ki, kivéve, ha a 170. § (1) bekezdés d) pontjában meghatározott tanúzási akadály esetén
az érintett a titoktartási kötelezettség alól felmentést kapott.
(3) A  bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazásának eredményét bizonyítékként nem lehet felhasználni
olyan adatra nézve, amelyre az  engedélyben megjelölt személy a  173.  § illetve a  174.  § alapján a  tanúvallomást
megtagadhatja, kivéve, ha
a) az érintettet tanúként kihallgatták, és a titoktartás körébe tartozó adatra tanúvallomást tett,
b) a  173.  § esetén az  érintettet az  arra jogosult felmentette, vagy a  titoktartási kötelezettség alá eső adat
továbbítása az adatkérés keretében megkeresett szervezet számára kötelező, vagy
c) a  bíróság a  médiatartalom-szolgáltatót, valamint a  vele munkaviszonyban vagy munkavégzésre irányuló
egyéb jogviszonyban álló személyt a számára a médiatartalom-szolgáltatói tevékenységgel összefüggésben
információt átadó személy kilétének felfedésére kötelezte.
(4) A  (2) és (3)  bekezdésben meghatározott korlátozás nem akadálya annak, hogy a  leplezett eszköz alkalmazásának
eredményét az engedélyben megjelölt személy által elkövetett bűncselekmény bizonyítására használják fel.
255. § (1) Fedett nyomozó alkalmazása esetén a  végrehajtásról készített feljegyzést és a  fedett nyomozó alkalmazására
vonatkozó ügyészi engedélyt kell az eljárás ügyirataihoz csatolni.
(2) A fedett nyomozót tanúként kizárólag a fedett nyomozót foglalkoztató szerv álláspontjának megismerését követően
lehet kihallgatni. Fedett nyomozó tanúkénti kihallgatására, vagy a  személyes jelenlétét igénylő más bizonyítási
cselekmény lefolytatására a vádemelés után kizárólag az ügyészség indítványára és akkor kerülhet sor, ha vallomása
más módon nem pótolható.
(3) A  fedett nyomozó a  bíróság döntése nélkül különösen védett tanúnak minősül, ha tanúkénti kihallgatása, vagy
a  személyes jelenlétét igénylő más bizonyítási cselekmény lefolytatása szükséges. A  fedett nyomozó különösen
védett tanú minőségét a bíróság csak a fedett nyomozót foglalkoztató szerv hozzájárulásával szüntetheti meg.
(4) Ha a  fedett nyomozó részére írásbeli tanúvallomás tételét engedélyezik, a  fedett nyomozó más módon leírt
vallomását a  fedett nyomozót foglalkoztató szerv azon tagja hitelesíti, aki a  fedett nyomozó alkalmazásának
végrehajtására történő felkészítéséért, a  fedett nyomozóval és az  alkalmazó szervvel való folyamatos
kapcsolattartásért, valamint a  fedett nyomozó védelméért felelős. Akadályoztatása esetén ezen személy helyett
a felettese jár el.
(5) A  fedett nyomozó alkalmazása eredményének bizonyítékként történő felhasználása során minden szükséges
intézkedést meg kell tenni a fedett nyomozó kilétének titokban maradása és biztonsága érdekében.
(6) Fedett nyomozónak a  222.  § (2)  bekezdés a) és b)  pontjában meghatározott célból történő alkalmazása esetén
az ügyészség a fedett nyomozó alkalmazásával kapcsolatos ügyiratok zárt kezelését rendelheti el, ha
a) az ügyészség a fedett nyomozó alkalmazásának eredményét bizonyítékként nem kívánja felhasználni, és
b) a  fedett nyomozó alkalmazása tényének ismertté válása a  fedett nyomozó életét, testi épségét, személyes
szabadságát közvetlenül veszélyeztetné.
 (7) A  (6)  bekezdés esetén a  fedett nyomozó alkalmazásának eredménye bizonyítékként nem használható fel, és
az ügyiratok zárt kezelése az ügyészség engedélye nélkül nem szüntethető meg.
XLII. FEJEZET
A TITKOS INFORMÁCIÓGYŰJTÉS ÉS A BÜNTETŐELJÁRÁS KAPCSOLATA
256. § (1) Ha a büntetőeljárást az ügyészségről szóló törvény, a rendőrségről szóló törvény, a Nemzeti Adó- és Vámhivatalról
szóló törvény vagy a  nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló törvény alapján végzett titkos információgyűjtés
adatai alapján indították meg, a büntetőeljárás megindítását követően a leplezett eszközöket e törvény szerint kell
alkalmazni.
(2) A büntetőeljárás megindításakor a bírói vagy ügyészi engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazását e törvény
szerint akkor is engedélyezni kell, ha előtte bírói, külső vagy ügyészi engedélyhez kötött titkos információgyűjtést
végeztek.
257. § (1) A titkos információgyűjtés eredményéhez csatolni kell a titkos információgyűjtés elrendelésének és lefolytatásának
a törvényességét igazoló iratokat.
(2) A  bírói engedélyhez kötött titkos információgyűjtés tényét a  törvényszék elnöke igazolja. Az  igazolás tartalmazza
a  bíróság megjelölését, az  engedéllyel érintett ügy számát és tárgyát, az  érintett személy nevét, a  titkos
információgyűjtés engedélyezésére irányuló előterjesztés, illetve az engedély kereteit.
258. § A bírói vagy külső engedélyhez kötött titkos információgyűjtés eredménye bizonyítékként a  büntetőeljárásban
akkor használható fel, ha a  büntetőeljárás megindítására jogosult szerv a  hozzá való érkezéstől számított három
munkanapon belül dönt a  titkos információgyűjtés alapján a  büntetőeljárás megindításáról vagy annak a  már
folyamatban lévő büntetőeljárásban való felhasználásáról.
A bírói vagy külső engedélyhez kötött titkos információgyűjtés eredményének felhasználása
259. § (1) Az  ügyészségről szóló törvény, a  rendőrségről szóló törvény vagy a  Nemzeti Adó- és Vámhivatalról szóló törvény
alapján végzett, bírói engedélyhez kötött titkos információgyűjtés eredménye a büntetőeljárásban bizonyítékként
akkor használható fel, ha
a) olyan bűncselekmény bizonyítására kívánják felhasználni, amely miatt e  törvény szerint bírói engedélyhez
kötött leplezett eszközök alkalmazásának helye lehet,
b) a  titkos információgyűjtést folytató szerv a  büntetőeljárásban felhasználni kívánt adat megszerzését
követően nyolc napon belül kezdeményezte a büntetőeljárás megindítását.
 (2) Ha a titkos információgyűjtést nem maga a titkos információgyűjtést végző szerv hajtotta végre, az (1) bekezdésben
meghatározott határidőt attól a naptól kell számítani, amikor a titkos információgyűjtésnek az (1) bekezdés szerint
felhasználni kívánt eredményét tartalmazó adathordozó, irat vagy annak kivonata a  titkos információgyűjtést
folytató szervhez megérkezett.
(3) Ha az ügyészségről szóló törvény, a rendőrségről szóló törvény vagy a Nemzeti Adó- és Vámhivatalról szóló törvény
alapján végzett titkos információgyűjtés adatai alapján a  büntetőeljárás megindítását az  (1)  bekezdés b)  pontja
alapján, megfelelő időben kezdeményezték, bizonyítékként a  kezdeményezés és a  büntetőeljárás megindítása
között végzett, bírói engedélyhez kötött titkos információgyűjtés eredménye is felhasználható.
260. § (1) A  nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló törvény rendelkezései alapján végzett, külső engedélyhez kötött titkos
információgyűjtés eredménye a büntetőeljárásban akkor használható fel, ha
a) olyan bűncselekmény bizonyítására kívánják felhasználni, amely miatt e  törvény szerint bírói engedélyhez
kötött leplezett eszközök alkalmazásának helye lehet, és
b) a  büntetőeljárásban felhasználni kívánt adat megszerzését követően a  titkos információgyűjtést végző
nemzetbiztonsági szolgálat, illetve a  rendőrség terrorizmust elhárító szerve legkésőbb a  büntetőeljárásban
felhasználni kívánt adat megszerzését követő harminc napon belül kezdeményezte a  büntetőeljárás
megindítását.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérően a nemzetbiztonsági szolgálat, illetve a rendőrség terrorizmust elhárító szerve legkésőbb
a felhasználni kívánt adat megszerzését követő egy éven belül teheti meg a feljelentést, ha
a) a büntetőeljárás korábbi kezdeményezésével a törvényben meghatározott feladatának az eredményességét
veszélyeztetné, és
b) a büntetőeljárásban felhasználni kívánt adat a nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló törvény rendelkezései
alapján az érintett szerv feladatkörébe tartozó bűncselekményre vonatkozik.
 (3) Ha a  titkos információgyűjtést nem maga a  titkos információgyűjtést végző szerv hajtotta végre, az  (1) és
(2)  bekezdésben meghatározott határidőt attól a  naptól kell számítani, amikor a  titkos információgyűjtésnek
az  (1)  és (2)  bekezdés szerint felhasználni kívánt eredményét tartalmazó adathordozó, irat vagy annak kivonata
a titkos információgyűjtést folytató szervhez megérkezett.
(4) Ha az  (1)  bekezdés alapján kezdeményezik a  büntetőeljárást, a  nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló törvény
rendelkezései alapján végzett, külső engedélyhez kötött titkos információgyűjtés eredménye kizárólag
az engedélyben megjelölt személy bűncselekményének bizonyítására használható fel. Ha az engedély nem jelölte
meg az érintett személyt, akkor a külső engedélyhez kötött titkos információgyűjtés eredménye bármely személlyel
szemben felhasználható.
HETEDIK RÉSZ
ADATSZERZŐ TEVÉKENYSÉG Adatkérés 261. § (1) A büntetőeljárásban a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság, illetve – törvényben meghatározott esetben –
az  előkészítő eljárást folytató szerv bármely szervtől, jogi személytől vagy jogi személyiséggel nem rendelkező
szervezettől adatszolgáltatást kérhet.
(2) A  vádemelés után az  ügyészség a  bizonyítási indítvány megtétele, bizonyítási eszköz felkutatása és biztosítása
érdekében adatszolgáltatást kérhet.
(3) Az adatkérés keretében a büntetőeljárással összefüggésbe hozható,
a) a szervezet birtokában lévő adat továbbítása,
b) a szervezet birtokában lévő elektronikus adat vagy irat továbbítása, vagy
c) a szervezet által teljesíthető tájékoztatás adása
kérhető.
(4) Az  adatkérés állami vagy helyi önkormányzati nyilvántartásban kezelt adat továbbítására, illetve átvételére is
irányulhat.
(5) Az adatkérésre vonatkozó kérelemben meg kell jelölni
a) az adatkérés e törvény szerinti feltételeit, célját,
b) az adatszolgáltatás teljesítéséhez szükséges, az adatszolgáltatás tárgyának azonosítására szolgáló adatokat,
így különösen az érintett személy, tárgy vagy szolgáltatás adatait,
c) a szolgáltatandó adatok körét és
d) az adatszolgáltatás teljesítésének módját és határidejét.
262. § (1) A  nyomozó hatóság és a  rendőrség belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó szerve, valamint
a rendőrség terrorizmust elhárító szerve kizárólag az ügyészség engedélyével kérhet adatszolgáltatást
a) az adóhatóságtól,
b) a vámhatóságtól,
c) az elektronikus hírközlési szolgáltatótól,
d) a postai szolgáltatótól, illetve a postai közreműködői tevékenységet végző személytől vagy szervezettől,
e) a  banktitoknak, fizetési titoknak, értékpapírtitoknak, pénztártitoknak vagy biztosítási titoknak minősülő
adatot kezelő szervezettől, ilyen adatra vonatkozóan,
f ) az  egészségügyi és a  hozzájuk kapcsolódó személyes adatok kezeléséről és védelméről szóló törvényben
meghatározott egészségügyi és személyes adatot kezelő szervezettől, ilyen adatra vonatkozóan.
 (2) Az  adatkéréshez szükséges engedély iránti indítványhoz csatolni kell az  adatkérés indokoltságát alátámasztó
ügyiratokat.
 (3) Ha az  adatkérés engedélyezése olyan késedelemmel járna, amely az  adatkéréssel elérni kívánt célt jelentősen
veszélyeztetné, engedély nélkül is kérhető az adatszolgáltatás. Az adatszolgáltatás nem tagadható meg az ügyészi
engedély hiánya miatt. Ilyen esetben az  ügyészség engedélyét utólag haladéktalanul be kell szerezni. Ha
az  adatkérést az  ügyészség nem engedélyezi, az  így beszerzett adatok bizonyítékként nem használhatók fel és
azokat haladéktalanul törölni kell.
263. § (1) Ha törvény ezt lehetővé teszi, az adatszolgáltatást kérő szerv a nyilvántartásból vagy az adatállományból közvetlen
hozzáféréssel veszi át a szükséges adatokat.
(2) Az adatkérés keretében teljesítendő adatszolgáltatásra
a) elektronikus úton teljesítendő kérelem esetén legalább egy, legfeljebb harmincnapos,
b) egyéb úton teljesítendő kérelem esetén legalább nyolc, legfeljebb harmincnapos
határidő állapítható meg.
264. § (1) Az  adatkérés keretében megkeresett szervezet – ha törvény másképp nem rendelkezik – köteles a  kérelemben
foglaltakat a  megállapított határidő alatt teljesíteni vagy annak észlelését követően a  teljesítés akadályát
haladéktalanul közölni. Az adatszolgáltatást hiányos vagy töredékadatok esetén is teljesíteni kell.
(2) Az  adatkérés keretében megkeresett szervezet köteles a  kérelemben foglaltakat – ideértve különösen az  adat
feldolgozását, írásban vagy elektronikus úton való rögzítését és továbbítását – térítésmentesen teljesíteni.
(3) A  rejtjelezett vagy más módon megismerhetetlenné tett adatot az  adatkérés keretében megkeresett szervezet
köteles az átadás vagy a közlés előtt eredeti állapotába visszaállítani, illetve az adatszolgáltatást kérő szerv számára
az adat tartalmát megismerhetővé tenni.
(4) Az  adatkérés keretében csak annyi és olyan személyes adat szolgáltatása kérhető, amely az  adatkérés céljának
megvalósításához elengedhetetlenül szükséges.
(5) Ha az  adatkérés eredményeként olyan személyes adat jut az  adatszolgáltatást kérő szerv tudomására, amely
az  adatkérés céljával nem függ össze, az  adatot haladéktalanul törölni kell. Ha a  törlendő személyes adat eredeti
iratban szerepel, az  adatkérés céljával összefüggő személyes adatról kivonatot kell készíteni és ezzel egyidejűleg
az eredeti iratot az adatkérés keretében megkeresett szervezetnek vissza kell küldeni.
(6) Az  adatkérés keretében az  adatszolgáltatást kérő szerv birtokába került eredeti iratot legkésőbb az  eljárás
befejezésekor az adatkérés keretében megkeresett szervezetnek vissza kell küldeni.
(7) Ha az  adatkérésről történő tájékoztatás a  büntetőeljárás eredményességét veszélyeztetné, az  adatszolgáltatást
kérő szerv erre vonatkozó kifejezett rendelkezése alapján az adatkérés keretében megkeresett szervezet a kérelem
tényéről és a  kérelemben foglaltakról, valamint az  annak során teljesített adattovábbítás tartalmáról másnak nem
adhat tájékoztatást és köteles biztosítani, hogy mindezek titokban maradjanak. A kérelemmel érintett személynek
a  saját személyes adatai kezelésére vonatkozó tájékoztatás iránti kérelme esetén olyan tájékoztatást kell adni,
amelyből nem derül ki, hogy a személyes adatainak továbbítására az adatkérés céljából sor került. Erre az adatkérés
keretében megkeresett szervezetet az adatkérésre vonatkozó kérelemben figyelmeztetni kell.
(8) A  (7)  bekezdés szerinti korlátozás az  előkészítő eljárás befejezéséig, illetve a  nyomozás befejezéséig tarthat,
kivéve, ha a  korlátozás megszüntetése az  érintettel szemben folytatott más büntetőeljárás eredményességét
veszélyeztetné. A korlátozás megszüntetéséről az adatkérés keretében megkeresett szervezetet tájékoztatni kell.
265. § (1) Ha az  adatkérés keretében megkeresett szervezet a  kérelemben foglaltakat a  megállapított határidőn belül
nem teljesíti, annak teljesítését alaptalanul megtagadja, vagy a  264.  § (7)  bekezdésében foglalt kötelezettségét
megszegi, rendbírsággal sújtható. Ha annak feltételei fennállnak, a  rendbírság kiszabása mellett az  e  törvényben
meghatározott kényszerintézkedés is elrendelhető.
(2) Ha az  adatkérés keretében megkeresett szervezet a  kérelemben foglaltakat azért nem teljesíti, mert azt törvény
kizárja, a  megkeresett szervezet birtokában lévő adat megszerzése érdekében a  megkeresett szervezetet érintő
további eljárási cselekmény nem végezhető.
Feltételes adatkérés 266. § (1) Meghatározott feltétel bekövetkezése esetére állami, helyi önkormányzati vagy nemzetiségi önkormányzati szervtől,
költségvetési szervtől vagy köztestülettől adatszolgáltatást kérhet
a) az ügyészség, illetve
b) az  ügyészség engedélyével a  nyomozó hatóság, a  rendőrség belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési
feladatokat ellátó szerve, valamint a rendőrség terrorizmust elhárító szerve.
 (2) A  feltételes adatkérést legfeljebb három hónap időtartamra lehet kérni, amely alkalmanként legfeljebb három
hónappal ismételten meghosszabbítható. A feltételes adatkérés legfeljebb egy évig tarthat.
 (3) Ha az (1) bekezdés alapján meghatározott feltétel a feltételes adatkérés időtartama alatt bekövetkezik, a feltételes
adatkérés keretében megkeresett szervezet megküldi a  kérelemben meghatározott adatokat az  adatszolgáltatást
kérő szervnek.
(4) Ha a  feltételes adatkérés időtartama a  feltétel bekövetkezése nélkül eltelik, a  feltételes adatkérés keretében
megkeresett szervezet törli az adatszolgáltatást kérő szerv kérelmében szereplő adatokat.
(5) A feltételes adatkérésre vonatkozó kérelemben meg kell jelölni
a) az adatkérés e törvény szerinti feltételeit, célját,
b) az adatszolgáltatás teljesítéséhez szükséges, az adatszolgáltatás tárgyának azonosítására szolgáló adatokat,
így különösen az érintett személy, tárgy vagy szolgáltatás adatait,
c) a szolgáltatandó adatok körét,
d) a feltételes adatkérés időtartamát,
e) az adatszolgáltatás teljesítésének módját és határidejét, valamint
f ) azt a feltételt, amelynek bekövetkezése esetén az adatszolgáltatást teljesíteni kell.
(6) A feltételes adatkérésre egyebekben az adatkérés végrehajtásának szabályait kell alkalmazni azzal, hogy a feltételes
adatkérés során a megjelölt feltétel bekövetkezése esetén az adatszolgáltatás haladéktalan teljesítését is lehet kérni.
Adatgyűjtés 267. § (1) Az  ügyészség, a  nyomozó hatóság, a  rendőrség belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó
szerve, valamint a  rendőrség terrorizmust elhárító szerve adatgyűjtést végezhet a  bűncselekmény gyanújának
megállapítása céljából, illetve annak tisztázása érdekében, hogy vannak-e bizonyítási eszközök, és ezek hol
találhatók.
(2) A  vádemelés után az  ügyészség a  bizonyítási indítvány megtétele, bizonyítási eszköz felkutatása és biztosítása
érdekében adatgyűjtést végezhet, ehhez a nyomozó hatóságot is igénybe veheti.
(3) Az adatgyűjtés során
a) az ügyészségről szóló törvényben, a rendőrségről szóló törvényben, illetve a Nemzeti Adó- és Vámhivatalról
szóló törvényben meghatározott nyilvántartásokból adatok gyűjthetők,
b) a  nyilvánosságra hozatal céljából készített vagy jogszerűen nyilvánosságra hozott adatállományból, illetve
forrásból adatok gyűjthetők,
c) bárkitől felvilágosítás kérhető,
d) kép-, hang- vagy kép- és hangfelvétel bemutatásával személy vagy tárgy kiválasztatása, illetve azonosítása
kérhető, illetve
e) a bűncselekmény helyszínét meg lehet vizsgálni.
(4) Az adatgyűjtést végző hatóság tagja az adatgyűjtésről feljegyzést készít.
 (5) Az  adatgyűjtésről készült feljegyzésbe foglalt közlés vallomásként akkor használható fel, ha azt az  érintett
terheltként vagy tanúként történő kihallgatása során fenntartja. Egyéb adatszerző tevékenység
268. § (1) A bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság határozatával elrendelheti
a) az  ismeretlen helyen lévő dolog hollétének megállapítása, valamint ismeretlen eredetű dolog azonosítása
céljából annak a dolognak a körözését, amely bizonyítási eszköz,
b) az  ismeretlen helyen lévő dolog hollétének megállapítása, valamint ismeretlen eredetű dolog azonosítása
céljából annak a dolognak a körözését, amely elkobozható, vagy amelyre vagyonelkobzás rendelhető el,
c) a  tanú vagy a  bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható személy körözését, ha a  személyazonossága
ismeretlen,
d) az  ismeretlen helyen tartózkodó tanú vagy bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható
személy körözését elérhetőségének megállapítása érdekében,
e) holttest, holttestrész azonosítása érdekében annak a  holttestnek, holttestrésznek a  körözését, amely
bizonyítási eszköz.
 (2) A  körözést vissza kell vonni, ha az  elrendelés oka megszűnt. Az  (1)  bekezdés a), c) és d)  pontja alapján elrendelt
körözést vissza kell vonni az eljárás megszüntetését, illetve jogerős befejezését követően.
 (3) A  körözés visszavonásról vagy módosításáról az  a  bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság határoz, amely
előtt az  eljárás folyamatban van. A  vádemelés előtt a  nyomozó hatóság által elrendelt körözést az  ügyészség is
visszavonhatja vagy módosíthatja.
(4) Ha az  eljárás nem a  körözést elrendelő bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság előtt van folyamatban vagy
az eljárás során változik az ügyben eljáró bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság, és a körözés feltételei továbbra
is fennállnak, a körözés visszavonása helyett az eljáró bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság indokolt esetben
e körülmény körözési nyilvántartási rendszerben történő rögzítése érdekében intézkedik.
(5) A körözés elrendelése, visszavonása vagy módosítása ellen nincs helye jogorvoslatnak.
269. § (1) Az  ügyészség, a  nyomozó hatóság, illetve a  rendőrség belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó
szerve, valamint a rendőrség terrorizmust elhárító szerve
a) törvényben meghatározottak szerint a  bűnügyi és rendészeti biometrikus adatok nyilvántartásából
adattovábbítást kérhet,
b) törvényben meghatározottak szerint az  arcképelemzési nyilvántartás vezetéséért és az  arcképelemző
rendszer működtetéséért felelős szerv arcképelemző tevékenységét veheti igénybe, illetve
c) törvényben meghatározottak szerint a  Schengeni Információs Rendszerben rejtett ellenőrzésre irányuló
figyelmeztető jelzés elhelyezését rendelheti el.
 (2) A  vádemelés után az  ügyészség a  bizonyítási indítvány megtétele, bizonyítási eszköz felkutatása és biztosítása
érdekében végezheti az (1) bekezdés a) és b) pontjában meghatározott egyéb adatszerző tevékenységet.
270. § (1) Az  ügyészség, a  nyomozó hatóság, illetve a  rendőrség belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó
szerve, valamint a  rendőrség terrorizmust elhárító szerve szaktanácsadó közreműködését veheti igénybe, ha
a  bizonyítási eszközök felderítéséhez, felkutatásához, megszerzéséhez, összegyűjtéséhez vagy rögzítéséhez
különleges szakismeret szükséges. A  vádemelés után az  ügyészség a  bizonyítási indítvány megtétele, bizonyítási
eszköz felkutatása és biztosítása érdekében vehet igénybe szaktanácsadót.
(2) Ha a  szaktanácsadó eljárása során a  személy testének sérthetetlenségét érintő cselekmény elvégzése szükséges,
erről az ügyészség vagy a nyomozó hatóság külön rendelkezik.
(3) Az  ügyész, illetve a  nyomozó hatóság tagjának kizárására vonatkozó rendelkezéseket a  szaktanácsadóra
megfelelően alkalmazni kell.
(4) A szaktanácsadó közreműködésének a tényét, a közreműködés módját és tartalmát az eljárási cselekményről készült
jegyzőkönyvben vagy feljegyzésben fel kell tüntetni.
(5) A szaktanácsadó a közreműködésével végzett eljárási cselekményre vonatkozóan tanúként hallgatható ki.
NYOLCADIK RÉSZ
A KÉNYSZERINTÉZKEDÉSEK XLIII. FEJEZET
A KÉNYSZERINTÉZKEDÉSEK ALKALMAZÁSÁNAK ÁLTALÁNOS SZABÁLYAI
271. § (1) A  kényszerintézkedés elrendelésekor, illetve végrehajtása során arra kell törekedni, hogy annak alkalmazása
az érintett alapvető jogainak a korlátozását csak a legszükségesebb mértékben és ideig eredményezze.
(2) Súlyosabb korlátozással járó kényszerintézkedés akkor rendelhető el, ha a  kényszerintézkedéssel elérni kívánt cél
kisebb korlátozással járó kényszerintézkedéssel vagy egyéb eljárási cselekménnyel nem érhető el.
(3) A  kényszerintézkedést az  érintett kíméletével, a  korlátozással nem érintett alapvető jogait tiszteletben tartva kell
végrehajtani. A  kényszerintézkedés végrehajtása során figyelemmel kell lenni arra, hogy az  az érintetten kívüli
személyt csak a legszükségesebb mértékben érintsen.
(4) A  magánéletet, illetve a  tulajdonjogot korlátozó kényszerintézkedéseket lehetőleg a  napnak a  hatodik és
huszonkettedik órája között kell végrehajtani.
(5) Biztosítani kell, hogy a  kényszerintézkedés végrehajtása során ne kerüljenek nyilvánosságra az  érintett
magánéletének a büntetőeljárással össze nem függő körülményei, illetve a személyes adatai.
(6) A kényszerintézkedés végrehajtása során kerülni kell a szükségtelen károkozást.
 (7) A  bíróság és az  ügyészség az  általa elrendelt kényszerintézkedés végrehajtásához igénybe veheti a  nyomozó
hatóságot. 272. § (1) Kényszerintézkedés
a) a személyi szabadságot érintő kényszerintézkedés és
b) a vagyont érintő kényszerintézkedés.
(2) Személyi szabadságot érintő kényszerintézkedés
a) az őrizet,
b) a távoltartás,
c) a bűnügyi felügyelet,
d) a letartóztatás és
e) az  előzetes kényszergyógykezelés [a b)–e)  pont a  továbbiakban együtt: személyi szabadságot érintő bírói
engedélyes kényszerintézkedés].
 (3) Vagyont érintő kényszerintézkedés a) a kutatás,
b) a motozás,
c) a lefoglalás,
d) a zár alá vétel és
e) az elektronikus adat ideiglenes hozzáférhetetlenné tétele.
A tetten ért elkövető elfogása 273. § A bűncselekmény elkövetésén tetten ért személyt bárki elfoghatja, köteles azonban őt a  nyomozó hatóságnak
haladéktalanul átadni, vagy ha erre nincs módja, a rendőrséget tájékoztatni.
XLIV. FEJEZET
AZ ŐRIZET Az őrizet feltétele és tartama
274. § (1) Az  őrizet a  terhelt, illetve a  bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy személyi
szabadságának átmeneti elvonása.
(2) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekmény megalapozott
gyanúja esetén a  terhelt, vagy a  bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy őrizetét
rendelheti el
a) tettenérés esetén, ha a személyazonossága nem állapítható meg,
b) ha vele szemben személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés elrendelése
valószínűsíthető, vagy
c) ha a tárgyaláson rendzavarást követ el.
(3) Az  őrizet a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés tárgyában hozott döntéséig, de
legfeljebb hetvenkét óráig tarthat.
(4) Ha a körülmények nem változtak, a terhelt őrizete ismételten nem rendelhető el.
 (5) Az őrizet elrendelését megelőző hatósági fogva tartást az őrizet tartamába be kell számítani.
 (6) Ha az  őrizetet a  nyomozó hatóság rendelte el, erről az  ügyészséget huszonnégy órán belül tájékoztatja.
A  (2)  bekezdés c)  pontja esetén a  bíróság haladéktalanul tájékoztatja a  rendzavarás alapjául szolgáló
bűncselekmény tekintetében hatáskörrel és illetékességgel rendelkező ügyészséget.
Intézkedés az őrizet elrendelése után 275. § (1) Az  őrizet elrendeléséről és a  fogva tartás helyéről legkésőbb nyolc órán belül tájékoztatni kell a  terhelt által
megjelölt nagykorú személyt.
(2) Az  őrizetet elrendelő bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság megtagadhatja az  (1)  bekezdés szerinti személy
tájékoztatását a büntetőeljárás eredményessége, vagy más személy életének, testi épségének biztosítása érdekében.
(3) A  tájékoztatás megtagadása esetén biztosítani kell, hogy a  terhelt más nagykorú személyt jelölhessen meg, akit
az (1) és (2) bekezdés megfelelő alkalmazásával kell tájékoztatni.
(4) Ha a tájékoztatás nyolc órán belül a (3) bekezdés alkalmazásával sem biztosítható, a tájékoztatás megtagadása ellen
a terhelt és a védő jogorvoslattal élhet.
(5) A  terhelt felügyelet nélkül maradó kiskorú gyermeke, illetve az  általa gondozott más személy elhelyezéséről,
valamint a terhelt felügyelet nélkül maradó vagyonának és lakásának biztonságba helyezéséről az őrizetet elrendelő
bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság gondoskodik.
(6) A katona őrizetének elrendeléséről az elöljáróját is tájékoztatni kell.
XLV. FEJEZET
SZEMÉLYI SZABADSÁGOT ÉRINTŐ BÍRÓI ENGEDÉLYES KÉNYSZERINTÉZKEDÉSEK ÁLTALÁNOS SZABÁLYAI
Személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedések célja és feltételei
276. § (1) Szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekmény miatt folytatott eljárásban a  terhelttel szemben személyi
szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés elrendelésének, meghosszabbításának és fenntartásának
akkor van helye, ha
a) a terhelt bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható vagy vele szemben vádat emeltek, és
b) a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés céljának eléréséhez ez  szükséges, és
az elérni kívánt cél más módon nem biztosítható.
 (2) Személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés rendelhető el
a) a terhelt jelenlétének biztosítása érdekében, ha
aa) megszökött, szökést kísérelt meg, vagy a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság elől
elrejtőzött, illetve
ab) megalapozottan feltehető, hogy a  büntetőeljárásban elérhetetlenné válna, így különösen
megszökne, elrejtőzne,
b) a bizonyítás megnehezítésének vagy meghiúsításának megakadályozása érdekében, ha
ba) a  terhelt a  bizonyítás meghiúsítása érdekében a  büntetőeljárásban részt vevő vagy más személyt
megfélemlített, jogellenesen befolyásolt, vagy tárgyi bizonyítási eszközt, elektronikus adatot, vagy
vagyonelkobzás alá eső dolgot megsemmisített, meghamisított vagy elrejtett, illetve
bb) megalapozottan feltehető, hogy a  terhelt a  bizonyítást veszélyeztetné, így különösen
a  büntetőeljárásban részt vevő vagy más személyt megfélemlítene, jogellenesen befolyásolna,
tárgyi bizonyítási eszközt, elektronikus adatot vagy vagyonelkobzás alá eső dolgot
megsemmisítene, meghamisítana vagy elrejtene,
c) a bűnismétlés lehetőségének megakadályozása érdekében, ha
ca) a  gyanúsítotti kihallgatását követően az  eljárás tárgyát képező bűncselekményt folytatta, vagy
a gyanúsítotti kihallgatását követően elkövetett újabb, szabadságvesztéssel büntetendő szándékos
bűncselekmény miatt gyanúsítottként hallgatták ki, illetve
cb) megalapozottan feltehető, hogy a  megkísérelt vagy előkészített bűncselekményt véghezvinné,
az  eljárás tárgyát képező bűncselekményt folytatná vagy szabadságvesztéssel büntetendő újabb
bűncselekményt követne el.
277. § (1) Távoltartás a  bizonyítás megnehezítésének vagy meghiúsításának, illetve – ha ez  a  sértett vonatkozásában
állapítható meg – a bűnismétlés megakadályozása érdekében rendelhető el.
(2) Bűnügyi felügyelet a  terhelt jelenlétének biztosítása, a  bizonyítás megnehezítésének vagy meghiúsításának
megakadályozása, illetve a bűnismétlés megakadályozása érdekében rendelhető el.
(3) Bűnügyi felügyelet mellett távoltartás is elrendelhető.
 (4) Letartóztatás a  terhelt jelenlétének biztosítása, a  bizonyítás megnehezítésének vagy meghiúsításának
megakadályozása, illetve a bűnismétlés megakadályozása érdekében rendelhető el, ha különösen
a) a bűncselekmény jellegére,
b) a nyomozás állására és érdekeire,
c) a terhelt személyi és családi körülményeire,
d) a terhelt és a büntetőeljárásban részt vevő vagy más személy viszonyára,
e) a terhelt büntetőeljárás előtt és az eljárás során tanúsított magatartására
tekintettel a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedéssel elérni kívánt cél távoltartással,
illetve bűnügyi felügyelettel nem biztosítható.
(5) Előzetes kényszergyógykezelés a  bűnismétlés megakadályozása érdekében rendelhető el, ha megalapozottan
feltehető, hogy a terhelt kényszergyógykezelésének van helye.
Személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedések elrendelése 278. § (1) A személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés elrendeléséről – a vádemelés előtt az ügyészség
indítványára – a bíróság határoz.
(2) Távoltartás elrendelését a  sértett is indítványozhatja. A  sértett a  távoltartás elrendelésére irányuló indítványát
a vádemelés előtt az ügyben eljáró ügyészségnél terjesztheti elő. Az ügyészség a sértett indítványát az ügyiratokkal
együtt haladéktalanul továbbítja a bíróságnak.
(3) A bíróság a vádemelés előtt
a) letartóztatás helyett távoltartást, bűnügyi felügyeletet, vagy távoltartást és bűnügyi felügyeletet rendelhet el,
b) az  ügyészség által indítványozott távoltartás helyett enyhébb magatartási szabályok előírásával bűnügyi
felügyeletet rendelhet el,
c) bűnügyi felügyelet mellett távoltartást is, vagy bűnügyi felügyelet helyett távoltartást rendelhet el,
d) előzetes kényszergyógykezelés helyett távoltartást, bűnügyi felügyeletet, bűnügyi felügyeletet és távoltartást
vagy letartóztatást rendelhet el,
e) az indítványozott magatartási szabálynál enyhébb vagy attól eltérő magatartási szabályt is előírhat.
Személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedések megszűnése és megszüntetése
279. § (1) A bíróságnak, az ügyészségnek és a nyomozó hatóságnak arra kell törekednie, hogy a személyi szabadságot érintő
bírói engedélyes kényszerintézkedés a lehető legrövidebb ideig tartson.
(2) A személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés megszűnik, ha
a) a tartama meghosszabbítás vagy fenntartás nélkül lejárt,
b) a nyomozás határideje lejárt és vádemelésre nem került sor,
c) az eljárást megszüntették vagy felfüggesztették,
d) az eljárást jogerősen befejezték.
(3) A személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedést meg kell szüntetni, ha
a) az elrendelésének oka megszűnt,
b) helyette más személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedést rendeltek el, vagy
c) más ügyben a terhelt letartóztatását vagy előzetes kényszergyógykezelését rendelték el.
(4) A  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedést meg lehet szüntetni, ha a  terhelt
szabadságvesztést, elzárást vagy javítóintézeti nevelést tölt.
(5) A  távoltartást, illetve a  bűnügyi felügyeletet a  más ügyben elrendelt távoltartásra, illetve bűnügyi felügyeletre
tekintettel meg lehet szüntetni, ha a  távoltartással érintett személyre vagy az  előírt magatartási szabályra
figyelemmel a  távoltartás, illetve a bűnügyi felügyelet célja a más ügyben elrendelt távoltartással, illetve bűnügyi
felügyelettel biztosított.
(6) A  terhelt őrizete ismételten elrendelhető, ha szabadlábra kerülésekor a  személyi szabadságot érintő bírói
engedélyes kényszerintézkedés elrendelésének feltételei továbbra is fennállnak, és a  személyi szabadságot érintő
bírói engedélyes kényszerintézkedést
a) azért szüntették meg, mert a  terhelt letartóztatását vagy előzetes kényszergyógykezelését más ügyben
rendelték el, vagy
b) a (4) bekezdés alapján szüntették meg.
(7) A  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedést a  bíróság szünteti meg, és azt a  sértett
indítványára elrendelt távoltartás kivételével a vádemelés előtt az ügyészség is megszüntetheti.
XLVI. FEJEZET
TÁVOLTARTÁS ÉS BŰNÜGYI FELÜGYELET Távoltartás 280. § (1) A  távoltartás a  terhelt szabad kapcsolattartását, és ennek érdekében a  terhelt szabad mozgáshoz és a  lakóhely,
illetve a tartózkodási hely szabad megválasztásához való jogát korlátozza.
(2) Távoltartás elrendelése esetén a  bíróság magatartási szabályként előírja, hogy a  terhelt meghatározott személlyel
– közvetlenül vagy közvetve − ne lépjen kapcsolatba, illetve ettől a személytől tartsa távol magát (a továbbiakban:
távoltartással érintett személy).
(3) A  bíróság a  (2)  bekezdésben meghatározott cél biztosítása érdekében magatartási szabályként előírhatja, hogy
a terhelt
a) meghatározott lakást hagyjon el és onnan maradjon távol, illetve
b) a  távoltartással érintett személy tényleges tartózkodási helyétől, munkahelyétől, az  e  személy által
rendszeresen látogatott intézményektől vagy egyéb helytől, különösen nevelési, nevelési-oktatási- vagy
gyógykezelés céljából látogatott egészségügyi intézménytől, vallásgyakorlása során látogatott épülettől
tartsa távol magát.
(4) A  (3)  bekezdés b)  pontjának alkalmazása esetén, a  magatartási szabályokat oly módon kell előírni, hogy azok
ne tegyék lehetetlenné a  terhelt azon jogainak gyakorlását, amely jogokat a  távoltartással érintett személy
vonatkozásában e magatartási szabályok érintenek.
(5) Távoltartás elrendelése esetén a bíróság az elrendeléséről szóló véglegessé vált határozatot kézbesíti
a) az indítvány előterjesztője,
b) a távoltartással érintett személy, és
c) ha a távoltartás elrendelését a sértett indítványozta, az ügyészség
részére.
(6) A távoltartás megszűnéséről, illetve megszüntetéséről a távoltartással érintett személyt is tájékoztatni kell.
Bűnügyi felügyelet 281. § (1) A bűnügyi felügyelet a terhelt szabad mozgáshoz és a lakóhely, illetve a tartózkodási hely szabad megválasztásához
való jogát korlátozza.
(2) Bűnügyi felügyelet elrendelése esetén a bíróság előírja, hogy a terhelt
a) a számára meghatározott területet, lakást, egyéb helyiséget, intézményt vagy ahhoz tartozó bekerített helyet
engedély nélkül ne hagyja el,
b) meghatározott jellegű nyilvános helyeket, nyilvános rendezvényeket vagy meghatározott közterületeket ne
látogasson, illetve
c) meghatározott időközönként és módon a  rendőrség általános rendőrségi feladatok ellátására létrehozott
szervénél jelentkezzen. (3) A bíróság a bűnügyi felügyelettel elérni kívánt célt biztosító további magatartási szabályokat is előírhat.
 (4) A  (2)  bekezdés a)  pontjának alkalmazása esetén a  bíróság magatartási szabályként meghatározza, hogy a  terhelt
a  kijelölt területet, helyet milyen célból, különösen a  mindennapi élet szokásos szükségleteinek biztosítása,
munkavégzés vagy gyógykezelés céljából, milyen feltételek szerint hagyhatja el.
A távoltartás és a bűnügyi felügyelet magatartási szabályainak megtartását biztosító intézkedések
282. § A távoltartás, illetve a bűnügyi felügyelet magatartási szabályainak megtartását biztosító intézkedés
a) a terhelt mozgását nyomon követő technikai eszköz, illetve
b) az óvadék.
283. § (1) A  bíróság elrendelheti, hogy a  távoltartás, illetve a  bűnügyi felügyelet magatartási szabályainak megtartását
a  rendőrség általános rendőrségi feladatok ellátására létrehozott szerve a  terhelt mozgását nyomon követő
technikai eszközzel ellenőrizze.
(2) A  bíróság elrendeli, hogy a  bűnügyi felügyelet megtartását a  rendőrség általános rendőrségi feladatok ellátására
létrehozott szerve a  terhelt mozgását nyomon követő technikai eszközzel ellenőrizze, ha a  bűnügyi felügyeletet
a letartóztatás tartama felső határának eltelte miatt rendelte el.
(3) Ha a  terhelt a  technikai eszköz működtetésében nem működik közre, az  a  magatartási szabályok megsértésének
minősül. Erre a  terheltet a  terhelt mozgását nyomon követő technikai eszköz alkalmazásának elrendelésekor
figyelmeztetni kell.
(4) A  bíróság a  terhelt mozgását nyomon követő technikai eszköz telepítésének feltételeit annak elrendelésekor
tisztázza.
284. § Az óvadék a  bíróság által meghatározott pénzösszeg, amelynek célja a  bíróság által elrendelt távoltartás, illetve
bűnügyi felügyelet magatartási szabályai megtartásának, és a  terhelt eljárási cselekményeken való jelenlétének
elősegítése.
285. § (1) A  terhelt vagy védője indítványozhatja, hogy a  bíróság állapítsa meg az  óvadék összegét, és az  óvadék letétele
esetére
a) letartóztatás helyett távoltartást, bűnügyi felügyeletet, vagy távoltartást és bűnügyi felügyeletet rendeljen el,
b) bűnügyi felügyelet helyett távoltartást rendeljen el,
c) bűnügyi felügyelet és távoltartás esetén a bűnügyi felügyeletet szüntesse meg, vagy
d) bűnügyi felügyelet, vagy bűnügyi felügyelet és távoltartás esetén enyhébb magatartási szabályokat írjon elő.
(2) Az óvadék megállapítására irányuló indítványban meg kell jelölni a letenni kívánt óvadék összegét.
 (3) Az indítvány alapján a bíróság
a) az  óvadék megállapítására és enyhébb kényszerintézkedés elrendelésére, vagy enyhébb magatartási
szabályok előírására irányuló indítványt elutasítja, vagy
b) megállapítja az óvadék összegét és az óvadék letétele esetére
ba) enyhébb személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedést rendel el,
bb) az (1) bekezdés c) pontja esetén a bűnügyi felügyeletet megszünteti, vagy
bc) enyhébb magatartási szabályokat ír elő.
(4) A  bíróság az  óvadék megállapításáról a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés
elrendelésével, meghosszabbításával vagy fenntartásával, illetve a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes
kényszerintézkedés megszüntetésére irányuló indítvány elbírálásával együtt is rendelkezhet.
(5) Ha a bíróság az indítványt elutasítja, a terhelt vagy védője az óvadék megállapítása iránt ismételten akkor terjeszthet
elő indítványt, ha új körülményre hivatkozik.
(6) Óvadék nem állapítható meg
a) előzetes kényszergyógykezelés elrendelése esetén, illetve
b) a távoltartás esetén enyhébb magatartási szabályok előírása érdekében.
286. § (1) Az óvadék tárgya pénz lehet, az óvadékot a terhelt vagy védője teheti le.
 (2) Az óvadék összege nem lehet kevesebb, mint ötszázezer forint, annak összegét a bíróság a bűncselekmény tárgyi
súlya alapján, a terhelt személyi körülményeire és vagyoni helyzetére is figyelemmel állapítja meg.
 (3) Fellebbezésnek az óvadék összegének megállapítása ellen is helye van.
287. § (1) Az óvadékot az óvadékot megállapító határozat véglegessé válását követően, a véglegessé válástól számított három
hónapon belül lehet letenni. A letett óvadék nem vonható vissza.
(2) Az óvadék letételének igazolását követően a bíróság rendelkezése alapján
a) a  letartóztatásban lévő terheltet haladéktalanul szabadon kell bocsátani, és a  bíróság határozatában
meghatározott enyhébb személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedést az  előírt
magatartási szabályok szerint kell végrehajtani,
b) távoltartás, illetve bűnügyi felügyelet esetén a bíróság határozatában meghatározott személyi szabadságot
érintő bírói engedélyes kényszerintézkedést, a  meghatározott magatartási szabályok alkalmazásával kell
végrehajtani.
(3) Ha a  terhelt vagy a  védője az  (1)  bekezdésben meghatározott határidőn belül nem tette le az  óvadékot, óvadék
megállapítása iránt ismételten akkor terjeszthet elő indítványt, ha új körülményre hivatkozik.
288. § (1) Az óvadék letevője elveszti a jogát a letett óvadék összegére, ha a bíróság a terhelt letartóztatását
a) a 293. § alapján, vagy
b) az óvadék letételét követően tanúsított magatartása következtében
elrendeli.
(2) Az óvadék letevője elveszti a  jogát a  letett óvadék összegére akkor is, ha a  terhelt letartóztatását azért nem lehet
elrendelni, mert a terhelt elérhetetlenné vált.
(3) Az óvadék elvesztését követően óvadék ismételten nem állapítható meg.
 (4) Az  óvadék összegét az  óvadék letevőjének vissza kell adni, ha a  terhelttel szemben alkalmazott személyi
szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés – az  (1) és (2)  bekezdés kivételével – megszűnt vagy azt
megszüntették.
A távoltartás és a bűnügyi felügyelet tartama 289. § (1) A vádemelés előtt elrendelt távoltartás, illetve bűnügyi felügyelet az elsőfokú bíróság tárgyalás előkészítése során
hozott határozatáig, de legfeljebb négy hónapig tart.
(2) A távoltartást, illetve a bűnügyi felügyeletet a bíróság alkalmanként legfeljebb négy hónappal meghosszabbíthatja.
 (3) A vádemelés előtt a távoltartás, illetve a bűnügyi felügyelet meghosszabbítása iránt
a) az ügyészség,
b) a sértett indítványára elrendelt távoltartás esetén a sértett vagy az ügyészség
a kényszerintézkedés tartamának lejárta előtt legalább öt nappal tesz indítványt a bíróságnak.
290. § (1) A  vádemelés után az  elsőfokú bíróság által elrendelt vagy fenntartott távoltartás, illetve bűnügyi felügyelet
az elsőfokú bíróság ügydöntő határozatának kihirdetéséig tart.
(2) Az elsőfokú bíróság által az ügydöntő határozat kihirdetése után elrendelt vagy fenntartott, valamint a másodfokú
bíróság által elrendelt távoltartás, illetve bűnügyi felügyelet a másodfokú eljárás befejezéséig tart.
(3) A másodfokú bíróság által az ügydöntő határozat kihirdetése után elrendelt vagy fenntartott, továbbá a harmadfokú
bíróság által elrendelt távoltartás, illetve bűnügyi felügyelet a harmadfokú eljárás befejezéséig tart.
(4) Az  elsőfokú vagy a  másodfokú bíróság ügydöntő határozatának hatályon kívül helyezése és új eljárásra utasítása
esetén a  másodfokú vagy a  harmadfokú bíróság által elrendelt vagy fenntartott távoltartás, illetve bűnügyi
felügyelet a  megismételt eljárásra utasított bíróságnak a  megismételt eljárásban a  tárgyalás előkészítése során
hozott határozatáig, vagy fellebbezés esetén a fellebbezés elbírálására jogosult bíróság 630. § (5) bekezdése szerinti
döntéséig tart.
(5) A másodfokú vagy a harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése elleni fellebbezés elbírálása után elrendelt
vagy fenntartott távoltartás, illetve bűnügyi felügyelet, a lefolytatásra, vagy a megismételt eljárásra utasított bíróság
tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig tart.
291. § (1) Ha a  vádemelés után, a  bűnügyi felügyelet, illetve a  távoltartás elsőfokú bíróság általi fenntartásától vagy
elrendelésétől számítva
a) hat hónap eltelt és az elsőfokú bíróság még nem hozott ügydöntő határozatot, az elsőfokú bíróság,
b) egy év eltelt, a másodfokú bíróság legalább hathavonta
a távoltartás, illetve bűnügyi felügyelet indokoltságát felülvizsgálja.
(2) A  vádemelés után elrendelt vagy fenntartott távoltartás, illetve bűnügyi felügyelet indokoltságát az  (1)  bekezdés
b) pontjában meghatározott határidőt követően a másodfokú bíróság, ha az eljárás a harmadfokú bíróság előtt van
folyamatban, a harmadfokú bíróság hathavonta felülvizsgálja.
(3) Ha az eljáró bíróság a bűnügyi felügyeletet, illetve a távoltartást a 290. § (2)–(4) bekezdése alapján elrendelte, vagy
fenntartotta, a (2) bekezdésben meghatározott hat hónapos határidőt ettől az időponttól kell számítani.
A távoltartás és a bűnügyi felügyelet részleges feloldása és módosítása
292. § (1) Ha a  távoltartás, illetve a  bűnügyi felügyelet tartama alatt a  terhelt vagy a  távoltartással érintett személy
életkörülményeiben olyan lényeges változás következik be, amely miatt
a) az előírt magatartási szabályoktól történő ideiglenes eltérés, vagy azok ideiglenes felfüggesztése szükséges,
a  vádemelés előtt az  ügyészség, azt követően, illetve a  sértett indítványára elrendelt távoltartás esetén
a bíróság a távoltartás, illetve a bűnügyi felügyelet magatartási szabályait hivatalból vagy a terhelt, a védő és
a távoltartással érintett személy indítványára részlegesen feloldhatja,
b) az  előírt magatartási szabályok tartós vagy végleges módosítása szükséges, a  bíróság a  távoltartás, illetve
a  bűnügyi felügyelet magatartási szabályait az  ügyészség, a  terhelt, a  védő vagy a  távoltartással érintett
személy indítványára módosítja.
(2) A  magatartási szabályok részleges feloldására vagy módosítására irányuló indítvány esetén az  annak elbírálására
az (1) bekezdés alapján jogosult bíróság, vagy ügyészség
a) az indítványt elutasítja,
b) az  indítványnak részben helyt ad, és a  magatartási szabályokat részlegesen feloldja vagy módosítja,
egyebekben az indítványt elutasítja, vagy
c) az indítványnak helyt ad, és a magatartási szabályokat részlegesen feloldja, módosítja.
(3) A távoltartás magatartási szabályainak részleges feloldásáról és módosításáról rendelkező határozatot közölni kell
a) a távoltartással érintett személlyel is,
b) az ügyészséggel is, ha a részleges feloldást vagy a módosítást a távoltartással érintett személy indítványozta.
(4) A  bűnügyi felügyelet, illetve távoltartás magatartási szabályainak indítvánnyal egyező részleges feloldása,
módosítása ellen – az  (5)  bekezdés kivételével – nincs helye jogorvoslatnak. Az  indítvány elutasítása, vagy
az indítványt elbíráló határozat elutasító rendelkezése ellen az indítványozó terjeszthet elő jogorvoslatot.
(5) Ha távoltartás magatartási szabályainak részleges feloldását, vagy módosítását a  távoltartással érintett személy
indítványozta, az  indítványnak helyt adó határozat ellen a  terhelt és a  védő, a  részben helyt adó határozat ellen
a terhelt és a védő is jogorvoslatot terjeszthet elő.
(6) Ha a  bíróság a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés elrendelésekor ezt nem zárja ki,
a távoltartás, illetve a bűnügyi felügyelet alatt álló terhelt bíróság, ügyészség, nyomozó hatóság, más hatóság vagy
szakértő idézésével kapcsolatos megjelenési kötelezettségének teljesítése, illetve ilyen értesítéssel kapcsolatos
megjelenési jogának gyakorlása érdekében az  ahhoz szükséges időtartamra és mértékben a  távoltartás, illetve
a bűnügyi felügyelet magatartási szabályaitól külön engedély nélkül is eltérhet. Ebben az esetben a terhelt köteles
a) az  idézésről vagy az  értesítésről legkésőbb annak kézhezvételételét követő munkanapon az  idézés vagy
értesítés megismerésének biztosításával együtt a  magatartási szabályok megtartását ellenőrző hatóságot
tájékoztatni,
b) az idézést vagy értesítést kibocsátó hatóság előtt történt megjelenését és annak időtartamát, a megjelenését
követő három munkanapon belül igazolni.
(7) A  (6)  bekezdésben meghatározott tájékoztatási és igazolási kötelezettség elmulasztása a  magatartási szabályok
megszegésének minősül.
A távoltartás és a bűnügyi felügyelet végrehajtása és magatartási szabályainak megszegése
293. § (1) Ha a  bűnügyi felügyelet, illetve a  távoltartás elrendelése után állapítható meg, hogy a  személyi szabadságot
érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés végrehajtásának feltételei nem állnak fenn, így különösen, ha a terhelt
mozgását nyomon követő technikai eszköz nem telepíthető, a  terhelt őrizetét kell elrendelni, és a  személyi
szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés tárgyában a bíróság új határozatot hoz.
(2) Ha a terhelt a távoltartás vagy a bűnügyi felügyelet magatartási szabályait megszegi, rendbírsággal sújtható.
(3) A magatartási szabályok ismételt vagy súlyos megszegése esetén a terhelt őrizete rendelhető el, és
a) a  távoltartás magatartási szabályainak megszegése esetén a  távoltartás mellett vagy helyett a  terhelt
bűnügyi felügyelete rendelhető el,
b) a terhelt mozgását nyomon követő technikai eszköz alkalmazása rendelhető el,
c) hátrányosabb vagy más magatartási szabályok megállapításának van helye, vagy
d) a terhelt letartóztatása rendelhető el.
(4) Ha a  terhelt az  eljárási cselekményen idézés ellenére nem jelenik meg, és ezt alapos okkal előzetesen nem
menti ki, vagy az  akadály megszűnése után alapos okkal nyomban nem igazolja, rendbírsággal sújtható, vagy
a (3) bekezdésben meghatározott intézkedések alkalmazása érdekében őrizete rendelhető el.
A távoltartás és a bűnügyi felügyelet megszüntetése, valamint a magatartási szabályok
megváltoztatása
294. § (1) A távoltartás, illetve a bűnügyi felügyelet megszüntetését, valamint enyhébb magatartási szabályok megállapítását
a) az ügyészség, a terhelt, vagy a védő, illetve
b) a sértett indítványára elrendelt távoltartás esetén a terhelt, a védő vagy a sértett
indítványozhatja.
(2) A  távoltartás, illetve a  bűnügyi felügyelet megszüntetése vagy az  enyhébb magatartási szabályok megállapítása
iránti indítványt a  bíróság érdemben megvizsgálja, és erről határozatot hoz. Ha az  indítványt nem az  ügyészség
terjesztette elő, a bíróság beszerzi az ügyészség észrevételét vagy indítványát.
(3) A bíróság az indítvány elbírálását
a) mellőzi, ha a  terhelt az  elbíráláskor már nem áll személyi szabadságot érintő bírói engedélyes
kényszerintézkedés hatálya alatt, vagy más személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés
hatálya alatt áll,
b) a  terhelt egyidejű tájékoztatása mellett mellőzheti, ha az  indítvány előterjesztése és az  indítvány elbírálása
között a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedést meghosszabbította vagy
fenntartotta.
295. § (1) A bíróság a távoltartás, illetve a bűnügyi felügyelet meghosszabbítása vagy fenntartása esetén hivatalból enyhébb
magatartási szabályokat állapíthat meg, ha a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedéssel
elérni kívánt cél így is elérhető.
(2) A  bíróság az  ügyészség indítványára a  terhelt számára hátrányosabb magatartási szabályokat állapíthat meg, ha
a személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedéssel elérni kívánt cél eléréséhez ez szükséges.
XLVII. FEJEZET
A LETARTÓZTATÁS 296. § A letartóztatás a terhelt személyi szabadságának bírói elvonása a jogerős ügydöntő határozat meghozatala előtt.
A letartóztatás tartama 297. § (1) A vádemelés előtt elrendelt letartóztatás az elsőfokú bíróságnak a tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig,
de legfeljebb egy hónapig tart.
(2) A  letartóztatást a  bíróság a  letartóztatás elrendelésétől számított egy év elteltéig alkalmanként legfeljebb három
hónappal, ezt követően alkalmanként legfeljebb két hónappal meghosszabbíthatja.
(3) A  vádemelés előtt a  letartóztatás meghosszabbítása iránt az  ügyészség a  letartóztatás tartamának lejárta előtt
legalább öt nappal tesz indítványt a bíróságnak.
(4) A  vádemelést követően a  letartóztatás tartamára a  bűnügyi felügyelet tartamára vonatkozó rendelkezéseket
a  298.  §-ban meghatározott eltéréssel kell megfelelően alkalmazni azzal, hogy az  elsőfokú vagy a  másodfokú
bíróság ügydöntő határozatának kihirdetése után elrendelt vagy fenntartott letartóztatás legfeljebb a nem jogerős
ítélettel kiszabott szabadságvesztés tartamáig tart.
A letartóztatás tartamának felső határa 298. § (1) A letartóztatás legfeljebb
a) egy évig tart, ha a terhelttel szemben három évnél nem súlyosabb,
b) két évig tart, ha a terhelttel szemben öt évnél nem súlyosabb,
c) három évig tart, ha a terhelttel szemben tíz évnél nem súlyosabb,
d) négy évig tart, ha a terhelttel szemben tíz évnél súlyosabb
szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekmény miatt van folyamatban eljárás.
(2) Az (1) bekezdés nem alkalmazható,
a) ha a  terhelttel szemben életfogytig tartó szabadságvesztéssel is büntethető bűncselekmény miatt van
folyamatban eljárás,
b) az ügydöntő határozat kihirdetése után elrendelt vagy fenntartott letartóztatás esetén,
c) ha a másodfokú vagy a harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése elleni fellebbezés elbírálása iránti
eljárás van folyamatban, vagy
d) ha hatályon kívül helyezés folytán megismételt eljárás van folyamatban.
(3) Ha a  terhelt a  letartóztatás (1)  bekezdés szerinti megszűnése után elrendelt bűnügyi felügyelet magatartási
szabályait megszegi, letartóztatása ismét elrendelhető. Ebben az  esetben a  letartóztatás (1)  bekezdés szerinti
tartamát a letartóztatás ismételt elrendelésének napjától kell számítani.
A letartóztatás végrehajtása 299. § (1) A vádemelés előtt a nyomozó hatóság vagy az ügyészség, a vádemelés után a bíróság a  terhelt letartóztatásának
elrendelése esetén haladéktalanul megteszi a 275. §-ban szabályozott intézkedéseket.
(2) Az  ügyészség rendelkezése alapján a  letartóztatást rendőrségi fogdában kell végrehajtani, ha a  nyomozási
cselekmények elvégzése ezt indokolttá teszi, ennek tartama legfeljebb összesen hatvan nap lehet.
(3) A gyanúsított rendőrségi fogdában történő elhelyezése tárgyában hozott határozat ellen panasznak nincs helye.
A letartóztatás megszüntetése iránti indítvány elbírálása 300. § (1) A letartóztatás megszüntetése, illetve enyhébb, a személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés
elrendelése iránt az ügyészség, a terhelt, illetve a védője terjeszthet elő indítványt.
(2) A letartóztatás megszüntetése, illetve az enyhébb személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés
elrendelése iránti indítványt a  bíróság érdemben megvizsgálja, és erről határozatot hoz. Ha az  indítványt nem
az ügyészség terjesztette elő, a bíróság beszerzi az ügyészség észrevételét vagy indítványát.
(3) A letartóztatás megszüntetése iránt, ismételten azonos tartalommal előterjesztett indítvány érdemi indokolás nélkül
nem utasítható el, ha a letartóztatás elrendelése, meghosszabbítása vagy fenntartása óta három hónap eltelt.
(4) A bíróság az indítvány elbírálását
a) mellőzi, ha a  terhelt már nem áll személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés hatálya
alatt, vagy más személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés hatálya alatt áll,
b) a terhelt egyidejű értesítése mellett mellőzheti, ha az indítvány előterjesztése és az indítvány elbírálása között
a letartóztatást meghosszabbította vagy fenntartotta. XLVIII. FEJEZET
AZ ELŐZETES KÉNYSZERGYÓGYKEZELÉS
301. § (1) Az  előzetes kényszergyógykezelés a  kóros elmeállapotú terhelt személyi szabadságának bírói elvonása a  jogerős
ügydöntő határozat meghozatala előtt.
(2) Az előzetes kényszergyógykezelésre az e Fejezetben foglalt eltérésekkel a  letartóztatás szabályait kell megfelelően
alkalmazni.
(3) Az  előzetes kényszergyógykezelés elrendelése, meghosszabbítása, illetve fenntartása ellen a  terhelt házastársa és
élettársa is jogosult fellebbezésre.
(4) Az előzetes kényszergyógykezelés megszüntetése iránt a terhelt házastársa és élettársa is indítványt terjeszthet elő.
(5) A  vádemelés előtt elrendelt előzetes kényszergyógykezelés az  elsőfokú bíróságnak a  tárgyalás előkészítése során
hozott határozatáig, de legfeljebb hat hónapig tart.
(6) Az előzetes kényszergyógykezelést a vádemelés előtt a bíróság legfeljebb hat hónappal hosszabbíthatja meg.
 (7) Az  előzetes kényszergyógykezelést végrehajtó intézet a  vádemelés előtt az  ügyészséget, a  vádemelés után
a bíróságot haladéktalanul tájékoztatja, ha az előzetes kényszergyógykezelés megszüntetése indokolt.
XLIX. FEJEZET
KUTATÁS, MOTOZÁS A kutatás 302. § (1) A  kutatás a  büntetőeljárás eredményes lefolytatása érdekében a  lakás, az  egyéb helyiség, a  bekerített hely vagy
a jármű átkutatása. A kutatás információs rendszer, illetve adathordozó átvizsgálására is kiterjedhet.
(2) Kutatást akkor lehet elrendelni, ha megalapozottan feltehető, hogy az
a) bűncselekmény elkövetőjének elfogására,
b) bűncselekmény nyomainak felderítésére,
c) bizonyítási eszköz megtalálására,
d) elkobozható, illetve vagyonelkobzás alá eső dolog megtalálására vagy
e) információs rendszer, illetve adathordozó átvizsgálására
vezet.
303. § (1) A kutatást a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság rendeli el.
 (2) Ha a  közjegyzői vagy ügyvédi irodában tartandó kutatás közjegyzői vagy ügyvédi tevékenységgel összefüggő
védett adat megismerésére irányul, a  kutatást a  bíróság rendeli el. A  közjegyzői vagy ügyvédi irodában tartott
kutatáson ügyész részvétele kötelező.
(3) Ha a  kutatás elrendeléséhez szükséges bírósági határozat meghozatala olyan késedelemmel járna, amely
a kutatással elérni kívánt célt jelentősen veszélyeztetné, a kutatás a bíróság határozata nélkül is végrehajtható. Ilyen
esetben a bíróság határozatát utólag haladéktalanul be kell szerezni. Ha a kutatást a bíróság nem rendeli el, annak
eredménye bizonyítékként nem használható fel.
304. § (1) A kutatást elrendelő határozatnak tartalmaznia kell a kutatás célját és az elrendelését megalapozó tényeket.
 (2) Ha ez lehetséges, a kutatást elrendelő határozatban meg kell jelölni azt a személyt, bizonyítási eszközt, elkobozható
vagy vagyonelkobzás alá eső dolgot, információs rendszert vagy adathordozót, aki vagy amely megtalálására
a kutatás irányul.
305. § (1) A  kutatást – a  (2)  bekezdésben meghatározott kivétellel – az  érintett ingatlan vagy jármű tulajdonosának,
birtokosának vagy használójának a jelenlétében kell végrehajtani.
(2) A  kutatás az  érintett ingatlan, illetve jármű tulajdonosának, birtokosának vagy használójának védője, képviselője
vagy az  általa megbízott nagykorú személy jelenlétében is végrehajtható. Ha ilyen személy nincs jelen, akkor
az  érintett érdekeinek védelmére az  ügyben nem érdekelt, nagykorú személy jelenlétében kell a  kutatást
végrehajtani.
(3) A  kutatás megkezdése előtt ismertetni kell a  kutatást elrendelő határozat tartalmát, és ha ez  lehetséges,
a határozatot a helyszínen kézbesíteni kell.
(4) Ha a  kutatás meghatározott személy, bizonyítási eszköz, dolog, információs rendszer vagy adathordozó
megtalálására irányul, akkor fel kell szólítani az  érintett ingatlan, illetve jármű tulajdonosát, birtokosát vagy
használóját, illetve az  általa megbízott személyt, hogy a  keresett tárgyi bizonyítási eszköz vagy személy hollétét
fedje fel, illetve a  keresett elektronikus adatot tegye hozzáférhetővé. A  felszólítás teljesítése esetén a  kutatás csak
akkor folytatható, ha megalapozottan feltehető, hogy a  kutatás során más bizonyítási eszköz, dolog, információs
rendszer vagy adathordozó is fellelhető.
(5) A terhelt kivételével a kutatást akadályozó személy rendbírsággal sújtható.
A motozás 306. § (1) A  motozás a  bizonyítási eszköz, az  elkobozható, illetve a  vagyonelkobzás alá eső dolog megtalálása céljából
a motozás alá vont személy ruházatának és testének az átvizsgálása. A motozás során a motozás alá vont személynél
található bármely dolog is átvizsgálható.
(2) Motozást a  terhelttel vagy az  olyan személlyel szemben lehet elrendelni, akiről megalapozottan feltehető, hogy
bizonyítási eszközt, elkobozható, illetve vagyonelkobzás alá eső dolgot tart magánál.
(3) A motozást az ügyészség vagy a nyomozó hatóság rendeli el.
307. § (1) Ha a motozás meghatározott dolog megtalálására irányul, akkor a motozás alá vont személyt fel kell szólítani, hogy
a keresett dolgot adja át. A felszólítás teljesítése esetén a motozást nem lehet folytatni.
(2) A motozás nem történhet szeméremsértő módon.
 (3) A testüregek átvizsgálását csak orvos végezheti, és a vizsgálat során egészségügyi dolgozó is jelen lehet.
 (4) A  motozásnál jelen lehet a  motozás helyszínén tartózkodó, a  motozás alá vont személy által megjelölt nagykorú
személy, feltéve, hogy jelenléte az eljárás érdekeit nem sérti.
 (5) A késedelmet nem tűrő eset kivételével a motozást a motozás alá vont személlyel azonos nemű személy végezheti,
és a motozás során csak azonos nemű személy lehet jelen. A testüregek átvizsgálását végző orvos, a vizsgálat során
közreműködő egészségügyi dolgozó és a motozás alá vont személy által megjelölt nagykorú személy a motozás alá
vont személytől különböző nemű személy is lehet.
(6) A terhelt kivételével a motozást akadályozó személy rendbírsággal sújtható.
L. FEJEZET
A LEFOGLALÁS A lefoglalás elrendelése 308. § (1) A  lefoglalás célja a  bizonyítási eszköz, illetve az  elkobozható dolog vagy a  vagyonelkobzás alá eső vagyon
biztosítása a büntetőeljárás eredményes lefolytatása érdekében. A lefoglalás a lefoglalás tárgya feletti tulajdonjogot
korlátozza.
(2) El kell rendelni a lefoglalást, ha annak tárgya
a) bizonyítási eszköz, vagy
b) elkobozható, illetve vagyonelkobzás alá esik.
(3) Lefoglalni az ingó dolgot, a számlapénzt, az elektronikus pénzt vagy az elektronikus adatot lehet.
309. § (1) A lefoglalást a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság rendeli el.
 (2) A  bíróság rendeli el a  közjegyzői vagy ügyvédi irodában tartott, a  közjegyzői vagy ügyvédi tevékenységgel
összefüggő védett adatot tartalmazó bizonyítási eszköz lefoglalását.
 (3) A vádemelés előtt az ügyészség, azt követően a bíróság rendeli el
a) a címzettnek még nem kézbesített postai küldemény vagy egyéb zárt küldemény,
b) a  címzettnek még nem továbbított, elektronikus hírközlési szolgáltatás során továbbítandó közlés vagy
küldemény, illetve
c) a  sajtószabadságról és a  médiatartalmak alapvető szabályairól szóló törvény szerinti médiatartalom
szolgáltató szerkesztőségében tartott, e tevékenységgel összefüggő bizonyítási eszköz
lefoglalását.
(4) Ha a  lefoglalás elrendeléséhez szükséges bírósági vagy ügyészségi határozat meghozatala olyan késedelemmel
járna, amely a  lefoglalással elérni kívánt célt jelentősen veszélyeztetné, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság
a  lefoglalás elrendelésére jogosult döntéséig végrehajthatja a  lefoglalást, illetve megtilthatja a  közlés vagy
küldemény elküldését. Ilyen esetben a lefoglalás elrendelésére jogosult határozatát haladéktalanul be kell szerezni.
Ha a  lefoglalás elrendelésére jogosult a  lefoglalást nem rendeli el, a  lefoglalt bizonyítási eszközt vagy küldeményt
az érintettnek vissza kell adni, illetve az elküldésre vonatkozó tilalmat fel kell oldani.
310. § (1) Nem lehet lefoglalni
a) a terhelt és a védő közötti közlést vagy küldeményt, illetve
b) a védőnek az ügyre vonatkozó feljegyzését.
(2) A (4) bekezdésben meghatározott kivétellel nem lehet lefoglalni
a) a terhelt és a tanúvallomás megtagadására jogosult személy közötti közlést vagy küldeményt, illetve
b) azt a bizonyítási eszközt, amelynek tartalmára a tanúvallomás megtagadható,
ha azt a tanúvallomás megtagadására jogosult személy őrzi.
(3) A  (4)  bekezdésben meghatározott kivétellel nem lehet lefoglalni a  tanúvallomás megtagadására a  173.  § alapján
jogosult személynek a  foglalkozása gyakorlása vagy közmegbízatása érdekében használt helyiségében őrzött,
e tevékenységével összefüggő iratot vagy elektronikus adatot.
(4) A (2) és (3) bekezdésben meghatározott esetben a lefoglalást el lehet rendelni, ha
a) a bűncselekményt a lefoglalandó bizonyítási eszközre követték el,
b) a lefoglalás tárgya a bűncselekmény eszköze,
c) a lefoglalandó bizonyítási eszköz az elkövető nyomait hordozza,
d) a  tanúvallomás megtagadására jogosult személy az  üggyel kapcsolatban megalapozottan gyanúsítható
tettességgel, részességgel, bűnpártolással, orgazdasággal vagy pénzmosással,
e) a tanúvallomás megtagadására jogosult személy a lefoglalandó bizonyítási eszközt – a (2) és (3) bekezdésben
meghatározott rendelkezésre való figyelmeztetést követően – önként átadja vagy hozzáférhetővé teszi, illetve
f ) a  tanúvallomás megtagadásra a  174.  § alapján jogosult személyt a  számára információt átadó személy
kilétének felfedésére kötelezte a bíróság. A lefoglalás végrehajtása
311. § (1) A lefoglalást
a) birtokba vétellel,
b) a megőrzés más módon történő biztosításával,
c) az érintett őrizetében hagyással, vagy
d) az elektronikus adat esetében a 315. § (1) bekezdésében meghatározott módon
lehet végrehajtani.
(2) A  lefoglalást akkor lehet az  érintett őrizetében hagyással vagy a  megőrzés más módon történő biztosításával
végrehajtani, ha
a) a dolog birtokba vételre nem alkalmas,
b) a  dolog vagy elektronikus adat birtokosának, kezelőjének azok használatához fűződő érdeke ezt indokolja,
vagy
c) más fontos ok ezt szükségessé teszi.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott esetben a lefoglalt dolog vagy elektronikus adat kizárólag a lefoglalást elrendelő
bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság hozzájárulásával adható más birtokába. A hozzájárulás esetén a lefoglalt
dolog megőrzésére az új birtokos köteles.
(4) A  kölcsönzött kulturális javak különleges védelméről szóló törvényben meghatározott különleges védelemmel
érintett dolog lefoglalása a védelem időtartamának leteltét követően hajtható végre.
(5) A lefoglalás végrehajtásának módjáról az elrendelésről szóló határozatban kell rendelkezni.
 (6) A  büntetőeljárás alatt a  lefoglalás fenntartásának indokoltságát jogszabályban meghatározottak szerint vizsgálni
kell. Ha a lefoglalásra a továbbiakban az eljárás érdekében nincs szükség, haladéktalanul intézkedni kell a lefoglalás
megszüntetése és a lefoglalt dolog kiadása iránt, vagy a lefoglalt dolog elkobzását kell indítványozni.
312. § (1) A  lefoglalás végrehajtása érdekében a  dolog, illetve az  elektronikus adat birtokosát vagy kezelőjét fel kell
szólítani, hogy a keresett dolog hollétét fedje fel, illetve az elektronikus adatot tegye hozzáférhetővé. A  felszólítás
teljesítésének megtagadása esetén a  keresett dolgot, illetve elektronikus adatot kutatással vagy motozással kell
felkutatni. Erre az érintettet figyelmeztetni kell.
(2) Ha az érintett a felszólításnak nem tesz eleget, rendbírsággal sújtható, kivéve
a) a terhelt,
b) az a személy, aki a tanúvallomás megtagadására jogosult, illetve
c) az a személy, aki tanúként nem hallgatható ki.
(3) A terhelt kivételével a lefoglalást akadályozó személy rendbírsággal sújtható.
Az irat lefoglalása 313. § (1) Az eredeti iratot akkor kell lefoglalni, ha
a) az elkobozható,
b) az  a  vagyonelkobzás alá eső vagyonnal kapcsolatos jogcímet vagy az  azzal való rendelkezési jogot igazoló
okirat,
c) az a bűncselekmény nyomait hordozza,
d) előre meg nem határozható vagy jelentős mennyiségű iratot kell átvizsgálni, vagy
e) a bizonyítás sikeressége érdekében ez feltétlenül szükséges.
(2) Ha az  eredeti iratra az  eljárás során nincs szükség, arról a  lefoglalást elrendelő technikai lehetőségeire, illetve
a  lefoglalt irat mennyiségére tekintettel a  legrövidebb időn belül másolatot kell készíteni. Ilyen esetben az eredeti
irat lefoglalása csak a másolat elkészítéséig, de legfeljebb két hónapig tarthat.
(3) Ha ez  az eljárás érdekét nem veszélyezteti, a  lefoglalt eredeti iratról a  birtokosa részére – indítványra – hiteles
másolatot kell készíteni.
314. § (1) Ha az  irat birtokosa, illetve védője vagy képviselője szerint annak tartalmára a  172.  § alapján megtagadható
a  tanúvallomás és az  irat tartalmának a  megismeréséhez nem járul hozzá, az  iratot, illetve az  azt tartalmazó
adathordozót lezártan bocsátja a  nyomozó hatóság vagy az  ügyészség rendelkezésére. Ilyen esetben a  nyomozó
hatóság, illetve az ügyészségi nyomozást folytató ügyészségi szerv tagja az irat tartalmát nem ismerheti meg.
(2) A  nyomozó hatóság által folytatott nyomozás esetén az  ügyészség, az  ügyészség által folytatott nyomozás
esetén a  felettes ügyészség a  lezárt irat, illetve adathordozó tartalmának megismerése után haladéktalanul dönt
a lefoglalásról, vagy ha arra nem jogosult, a lefoglalás elrendelése iránt haladéktalanul indítványt tesz a bíróságnak.
Ha az  ügyészség vagy a  bíróság a  lefoglalást nem rendeli el, az  irat sem a  folyamatban lévő ügyben, sem más
büntetőeljárásban bizonyítási eszközként nem használható fel.
Az elektronikus adat lefoglalása és a megőrzésére kötelezés
315. § (1) Az elektronikus adat lefoglalását
a) az elektronikus adatról másolat készítésével,
b) az elektronikus adat áthelyezésével,
c) az azt tartalmazó információs rendszer vagy adathordozó teljes tartalmáról történő másolat készítésével,
d) az azt tartalmazó információs rendszer vagy adathordozó lefoglalásával, vagy
e) jogszabályban meghatározott más módon
lehet végrehajtani.
(2) A  fizetésre használt elektronikus adat lefoglalását úgy is végre lehet hajtani, hogy az  elektronikus adattal olyan
műveletet végeznek, amely az  érintettnek az  elektronikus adat által kifejezett vagyoni érték feletti rendelkezési
lehetőségét megakadályozza.
(3) Az elektronikus adatként létező irat lefoglalására a 313–314. § rendelkezéseit is megfelelően alkalmazni kell.
 (4) Az elektronikus adat lefoglalását úgy kell végrehajtani, hogy az a büntetőeljárás céljából szükségtelen elektronikus
adatra lehetőleg ne terjedjen ki, illetve az ilyen elektronikus adatot a lefoglalás a legrövidebb ideig érintse.
 (5) Az elektronikus adatot tartalmazó információs rendszer vagy adathordozó akkor foglalható le, ha
a) az elkobozható, illetve vagyonelkobzás alá esik,
b) az tárgyi bizonyítási eszközként bír jelentőséggel, vagy
c) a bizonyítás érdekében az abban tárolt, előre meg nem határozható vagy jelentős mennyiségű elektronikus
adat átvizsgálására van szükség.
 (6) Ha ez  az eljárás érdekét nem veszélyezteti, információs rendszer vagy adathordozó lefoglalása esetén
az elektronikus adattal rendelkezni jogosult kérésére másolatot kell készíteni az általa megjelölt elektronikus adatról.
316. § (1) A  bűncselekmény felderítése, illetve a  bizonyítás érdekében elektronikus adat megőrzésére kötelezést lehet
elrendelni. Az  elektronikus adat megőrzésére kötelezés az  elektronikus adat birtokosának, feldolgozójának,
illetve kezelőjének (a  továbbiakban együtt: megőrzésre kötelezett) az  elektronikus adat feletti rendelkezési jogát
korlátozza.
(2) Az elektronikus adat megőrzésére kötelezést a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság rendeli el.
 (3) Az elektronikus adat megőrzésére kötelezést akkor lehet elrendelni, ha az
a) bizonyítási eszköz felderítéséhez,
b) bizonyítási eszköz biztosításához, illetve
c) a gyanúsított kilétének vagy tényleges tartózkodási helyének a megállapításához
szükséges.
(4) A  megőrzésre kötelezett a  határozat vele történő közlésének időpontjától köteles a  határozatban megjelölt
elektronikus adatot változatlanul megőrizni és – szükség esetén más adatállománytól elkülönítve – biztosítani
annak biztonságos tárolását. A  megőrzésre kötelezett köteles az  elektronikus adat megváltoztatását, törlését,
megsemmisülését, továbbítását, az  elektronikus adatról másolat jogosulatlan készítését vagy az  ahhoz való
jogosulatlan hozzáférést megakadályozni.
(5) A  megőrzésre kötelezést elrendelő a  megőrzéssel érintett elektronikus adatot törvényben vagy
kormányrendeletben meghatározott feltételeknek megfelelő, minősített vagy legalább minősített tanúsítványon
alapuló elektronikus aláírással vagy elektronikus bélyegzővel láthatja el.
(6) Ha az  elektronikus adat eredeti helyen történő megőrzése az  érintettnek az  elektronikus adat feldolgozásával,
kezelésével, tárolásával vagy továbbításával kapcsolatos tevékenységét jelentősen akadályozná, az  elrendelő
engedélyével az  elektronikus adat megőrzéséről annak más információs rendszerbe vagy adathordozóra történő
átmásolásával gondoskodhat. Az  átmásolást követően a  megőrzésre kötelezést elrendelő az  eredeti elektronikus
adatot tartalmazó információs rendszerre vagy adathordozóra a  korlátozásokat részlegesen vagy teljesen
feloldhatja.
(7) Ahhoz az elektronikus adathoz, amelyet a megőrzésre kötelezés érint, a kényszerintézkedés tartama alatt kizárólag
a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság, valamint a  megőrzésre kötelezést elrendelő engedélyével
a  megőrzésre kötelezett jogosult hozzáférni. Arról az  elektronikus adatról, amelyet a  megőrzésre kötelezés érint,
a megőrzésre kötelezett az intézkedés tartama alatt csak az elrendelő engedélyével adhat más részére tájékoztatást.
(8) A  megőrzésre kötelezett köteles haladéktalanul tájékoztatni a  megőrzésre kötelezést elrendelőt, ha a  megőrzésre
kötelezéssel érintett elektronikus adatot jogosulatlanul megváltoztatták, törölték, megsemmisítették, továbbították,
átmásolták, megismerték, vagy ezek megkísérlésére utaló jelet észlelt.
(9) Az elektronikus adat megőrzésére kötelezést követően a megőrzésre kötelezést elrendelő haladéktalanul megkezdi
az  elektronikus adatok átvizsgálását. Az  átvizsgálás eredményeként a  megőrzésre kötelezést elrendelő dönt
a lefoglalás végrehajtása más módjának az elrendeléséről vagy a megőrzésre kötelezést megszünteti.
(10) A  megőrzésre kötelezés legfeljebb három hónapig tart. A  megőrzésre kötelezés megszűnik, ha a  büntetőeljárást
befejezték. A büntetőeljárás befejezéséről a megőrzésre kötelezettet tájékoztatni kell.
317. § A lefoglalt dolog megváltására, értékesítésére és elkobzására, valamint a  lefoglalás megszüntetésére és
visszatartására vonatkozó rendelkezéseket az elektronikus adatra is megfelelően alkalmazni kell.
A lefoglalt dolog megváltása 318. § (1) Ha a  dolog lefoglalására kizárólag vagyonelkobzás biztosítása érdekében került sor, és annak kiadása iránt
megalapozott igényt nem jelentettek be, az, akitől a  dolgot lefoglalták, indítványozhatja a  dolog megváltásának
elfogadását.
(2) A lefoglalt dolog megváltásának elfogadásáról a vádemelés előtt az ügyészség, azt követően a bíróság határoz.
 (3) A megváltás összegét az ügyészség, illetve a bíróság állapítja meg. A megváltás összegeként a dolog becsült értékét
kell megállapítani.
 (4) A megváltás elfogadására irányuló indítványt el kell utasítani, ha a
a) megállapított összeget az érintett vitatja,
b) megváltás összegének a megállapítása az eljárás elhúzódását eredményezné, vagy
c) megváltás összegének a megállapítása aránytalan költséggel járna.
(5) A megváltás elfogadására irányuló indítvány elutasítása ellen nincs helye jogorvoslatnak.
 (6) A megváltás során kifizetett összeg a lefoglalt dolog helyébe lép. Ilyen esetben a vagyonelkobzást a dolog helyébe
lépő ellenértékre kell elrendelni. A lefoglalt dolog értékesítése
319. § (1) Ha az eljárás során a lefoglalt dologra a bizonyítás érdekében már nincs szükség, hivatalból haladéktalanul meg kell
vizsgálni, hogy a lefoglalás megszüntetésének van-e helye vagy a lefoglalt dolog értékesíthető-e.
(2) A lefoglalt dolog akkor értékesíthető, ha
a) a lefoglalt dologra a bizonyítás érdekében már nincs szükség,
b) a lefoglalás megszüntetésének nincs helye, és
c) a lefoglalt dologgal kapcsolatban senki nem jelentett be megalapozott igényt.
(3) A  (2)  bekezdésben meghatározott feltételek fennállása esetén a  bíróság – a  vádemelés előtt az  ügyészség
indítványára – a lefoglalt dolog értékesítését rendeli el, ha a lefoglalt dolog
a) gyors romlásnak van kitéve,
b) huzamos tárolásra alkalmatlan,
c) kezelése, tárolása, illetve őrzése – különösen a  dolog értékére vagy az  előreláthatólag hosszú ideig tartó
tárolására tekintettel – aránytalan és jelentős költséggel járna, illetve
d) értéke a lefoglalás várható ideje miatt lényegesen csökkenne.
(4) Ha a  lefoglalt dologra a  bizonyítás érdekében már nincs szükség, és a  lefoglalás megszüntetésének nincs helye,
a bíróság – a vádemelés előtt az ügyészség indítványára – a  lefoglalt dolog értékesítését akkor is elrendelheti, ha
a  lefoglalt dologgal kapcsolatban bejelentettek megalapozott igényt, és az  értékesítéshez a  megalapozott igényt
bejelentő személy hozzájárult.
(5) A vádemelés előtt a dolog értékesítését az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság is elrendelheti.
 (6) A  lefoglalt dolog értékesítéséből befolyt ellenérték a  lefoglalt dolog helyébe lép. Ilyen esetben az  elkobzást vagy
a vagyonelkobzást a dolog helyébe lépő ellenértékre kell elrendelni.
 (7) Ha a  későbbi bizonyítás érdekében szükséges, a  lefoglalt dolog értékesítése esetén a  dologból olyan mintát
kell biztosítani, illetve a  dologról olyan kép- vagy kép- és hangfelvételt kell készíteni, amely az  eljárás későbbi
szakaszában kétséget kizáróan bizonyítja a dolog lényeges tulajdonságait.
A lefoglalás megszüntetése és a lefoglalt dolog elkobzása
320. § (1) A lefoglalást meg kell szüntetni, ha
a) arra az eljárás érdekében már nincs szükség,
b) a lefoglalt dolgot megváltották, az eredetileg lefoglalt dolog tekintetében,
c) az eljárást megszüntették, vagy
d) a nyomozás határideje lejárt.
(2) Ha a  lefoglalt dolog értéktelen, és arra senki sem tart igényt, azt a  lefoglalás megszüntetése után meg kell
semmisíteni.
(3) A bíróság által elrendelt lefoglalást a vádemelés előtt az ügyészség is megszüntetheti.
 (4) Ha a  lefoglalt dolog birtoklása jogszabályba ütközik, vagy a  közbiztonságot veszélyezteti, a  bíróság a  lefoglalás
megszüntetése helyett a lefoglalt dolog elkobzásáról határoz.
 (5) Ha a  bizonyítás érdekében szükséges, a  lefoglalt dolog elkobzása vagy megsemmisítése esetén a  dologból olyan
mintát kell biztosítani, illetve a dologról olyan kép- vagy kép- és hangfelvételt kell készíteni, amely az eljárás későbbi
szakaszában kétséget kizáróan bizonyítja a dolog lényeges tulajdonságait.
321. § (1) A lefoglalás megszüntetésekor a lefoglalt dolgot annak kell kiadni, aki a büntetőeljárás tárgyát képező cselekmény
elkövetésekor annak tulajdonosa volt és tulajdonjogával kapcsolatban észszerű kétség nem merül fel.
(2) Ha nincs olyan személy, akinek az  (1)  bekezdés alapján a  dolgot ki kell adni és ilyen személy az  eljárás addig
rendelkezésre álló adatai alapján sem állapítható meg, a dolgot annak kell kiadni, aki a kiadása iránt megalapozott
igényt jelentett be.
(3) Ha olyan személy sincs, akinek a  (2)  bekezdés szerint lehetne a  dolgot kiadni vagy ilyen személy az  eljárás addig
rendelkezésre álló adatai alapján sem állapítható meg, a dolgot annak kell kiadni, akitől lefoglalták.
(4) Ha az  eljárást azért szüntették meg, mert a  cselekmény nem bűncselekmény, a  lefoglalt dolgot annak kell kiadni,
akitől lefoglalták.
(5) A terhelttől lefoglalt dolog a bíróság határozata alapján az állam tulajdonába kerül, ha az kétségtelenül mást illet,
és ennek a személynek a kiléte nem állapítható meg. Ha az ilyen személy kiléte utóbb mégis tisztázódik, az érintett
a  dolog kiadását vagy az  értékesítésből származó ellenértékét igényelheti. Az  igénylő kérelméről a  polgári
perrendtartásról szóló törvény szerint hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróság határoz.
322. § Ha az  eredetileg lefoglalt dolog már nem adható ki, a  dolog értékesítéséből vagy megváltásából befolyt
ellenértéknek a  kezelés, tárolás vagy őrzés költségével csökkentett összegét kell az  érintettnek kiadni.
Ha a lefoglalás alaptalan volt, a dolog ellenértéke a kezelés, tárolás vagy őrzés költségével nem csökkenthető. Erről
a  lefoglalás megszüntetéséről határozatot hozó bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság a határozatában dönt.
A jogosult az ezt meghaladó igényét a polgári jog szabályai szerint érvényesítheti.
A lefoglalt dolog visszatartása 323. § (1) A  terheltnek kiadandó dolgot a vele szemben megállapított pénzbüntetés, vagyonelkobzás vagy bűnügyi költség
biztosítására vissza lehet tartani, erről az ügydöntő határozatban kell rendelkezni.
(2) A  lefoglalás megszüntetése esetén a  terheltnek kiadandó dolgot a  polgári jogi igény biztosítására a  magánfél
indítványára vissza lehet tartani, erről az ügydöntő határozatban kell rendelkezni.
(3) A polgári jogi igény biztosítását szolgáló visszatartást meg kell szüntetni, ha a magánfél a megállapított teljesítési
határidő lejártától számított két hónapon belül nem kért végrehajtást, illetve a polgári jogi igény érvényesítésének
egyéb törvényes útra utasítása esetén két hónapon belül a polgári perben biztosítási intézkedés iránti kérelmet nem
nyújtott be.
LI. FEJEZET
ZÁR ALÁ VÉTEL A zár alá vétel elrendelése
324. § (1) A  zár alá vétel a  vagyonelkobzás vagy a  polgári jogi igény biztosítása érdekében a  zár alá vétel tárgya feletti
rendelkezési jogot függeszti fel.
(2) Zár alá vétel rendelhető el
a) a dologra,
b) a számlapénzre és az elektronikus pénzre,
c) a befektetési vállalkozásokról szóló törvényben meghatározott pénzügyi eszközre,
d) bármely más vagyoni értékű jogra, vagy
e) bármely más vagyoni jellegű követelésre [az a)–e) pont a továbbiakban együtt: vagyon].
(3) Zár alá vételt akkor lehet elrendelni, ha
a) az eljárás olyan bűncselekmény miatt folyik, amellyel kapcsolatban vagyonelkobzásnak van helye, vagy
b) annak célja polgári jogi igény biztosítása,
és megalapozottan lehet tartani attól, hogy a vagyonelkobzás végrehajtását, illetve a polgári jogi igény kielégítését
meghiúsítják.
(4) Ha ingatlan elkobzásának van helye, a zár alá vételt el kell rendelni.
325. § (1) Polgári jogi igény biztosítása érdekében zár alá vételnek a  magánfél indítványára, az  általa megjelölt, a  terhelt
tulajdonában álló vagy őt illető vagyonra van helye. A zár alá vétel akkor is elrendelhető, ha az 557. § szerinti polgári
jogi igényt a  bíróság a  polgári perrendtartásról szóló törvény szerint hatáskörrel és illetékességgel rendelkező
bíróságnak küldte meg.
(2) A polgári jogi igény biztosítása céljából zár alá vételnek a vádemelés előtt a sértett indítványára akkor van helye, ha
a sértett a polgári jogi igény érvényesítésének szándékát bejelentette és a bejelentés – a terhelt személyazonosító
adatainak kivételével – az  556.  § (2)  bekezdésben foglaltakat tartalmazza. Az  eljáró bíróság, ügyészség vagy
nyomozó hatóság – hiányos indítvány esetén – a  sértettet erről a  zár alá vétel elrendelése iránti indítvány
előterjesztésekor tájékoztatja.
(3) Ha a  bíróság a  nem jogerős ügydöntő határozatában vagyonelkobzást rendelt el vagy a  polgári jogi igénynek
helyt adott, ennek biztosítására – a polgári jogi igény esetében a magánfél indítványára, egyébként hivatalból is –
az eljárás jogerős befejezéséig zár alá vételt rendelhet el.
326. § (1) A vagyonelkobzás biztosítása érdekében elrendelt zár alá vétel kiterjedhet olyan vagyonra is, amely nem képezheti
vagyonelkobzás tárgyát, ha a zár alá vétel e vagyon megőrzését szolgálja és a bűncselekmény elkövetéséből eredő
vagyontól történő elkülönítése időigényes.
(2) Az (1) bekezdés alapján elrendelt zár alá vétel a vagyon elkülönítéséig, de legfeljebb három hónapig tarthat.
327. § (1) A zár alá vételt a bíróság, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság rendeli el.
 (2) A vádemelés előtt a bíróság rendeli el a zár alá vételt, ha
a) annak célja a polgári jogi igény biztosítása,
b) az a 326. §-ban meghatározott vagyont érinti, vagy
c) a zár alá vétel tárgyának értéke a százmillió forintot meghaladja.
(3) A  (2) bekezdés a) pontja esetén a sértett a zár alá vételre irányuló indítványát a vádemelés előtt az ügyben eljáró
ügyészségnél terjesztheti elő. Az  ügyészség a  sértett indítványát az  ügyiratokkal együtt haladéktalanul továbbítja
a bíróságnak.
(4) A (2) bekezdés b) és c) pontja esetén az ügyészség tesz indítványt a zár alá vétel elrendelésére.
 (5) Ha a  zár alá vétel elrendelésére a  bíróság jogosult és az  elrendeléshez szükséges bírósági határozat meghozatala
olyan késedelemmel járna, amely a zár alá vétellel elérni kívánt célt jelentősen veszélyeztetné, az ügyészség, illetve
a  nyomozó hatóság a  bíróság döntéséig elrendelheti a  zár alá vételt. Ilyen esetben a  bíróság határozatát utólag
haladéktalanul be kell szerezni. Ha a zár alá vételt a bíróság nem rendeli el, a zár alá vétel feloldásáról rendelkezik és
késedelem nélkül intézkedik annak végrehajtása iránt.
A zár alá vétel végrehajtása 328. § (1) Ha van olyan közhiteles nyilvántartás, amelyben a  zár alá vett vagyont nyilván kell tartani, a  zár alá vételt a  zár
alá vétel tényének közhiteles nyilvántartásba történő bejegyzésével kell végrehajtani. Ha nincs olyan közhiteles
nyilvántartás, amelyben a zár alá vett vagyont nyilván kell tartani, a zár alá vétel végrehajtására a zár alá vett vagyon
feletti rendelkezési jog felfüggesztését érvényesíteni képes gazdálkodó szervezetet kell kijelölni. A  zár alá vétel
végrehajtása iránt haladéktalanul intézkedni kell.
(2) Az (1) bekezdés alapján a közhiteles nyilvántartást vezető szerv, illetve a kijelölt gazdálkodó szervezet köteles a zár
alá vételt haladéktalanul végrehajtani, és ennek megtörténtéről a  zár alá vételt elrendelő bíróságot, ügyészséget,
illetve nyomozó hatóságot tájékoztatni.
(3) Ha a  polgári jogi igény biztosítása érdekében elrendelt zár alá vétel tárgya ingó dolog, és a  dolog megőrzése
érdekében az  szükséges, az  (1)  bekezdésben meghatározott intézkedés mellett a  zár alá vételt elrendelő bíróság,
ügyészség, illetve nyomozó hatóság a dolgot birtokba veheti. Az így zár alá vett dolog birtokba vételére a lefoglalás
végrehajtására vonatkozó rendelkezéseket megfelelően alkalmazni kell.
(4) A  kölcsönzött kulturális javak különleges védelméről szóló törvényben meghatározott különleges védelemmel
érintett dolog zár alá vétele a védelem időtartamának leteltét követően hajtható végre.
A zár alá vett vagyon megváltása 329. § (1) Ha a  zár alá vételt vagyonelkobzás biztosítása érdekében rendelték el és a  zár alá vett vagyon rendelkezésre
bocsátása iránt megalapozott igényt nem jelentettek be, a  zár alá vett vagyon megváltásának elfogadását
indítványozhatja az, aki a zár alá vétel elrendelésekor jogosult volt a vagyon felett rendelkezni.
(2) A  zár alá vett vagyon megváltásának az  elfogadásáról a  vádemelés előtt az  ügyészség, azt követően a  bíróság
határoz.
(3) A  megváltás összegét az  ügyészség, illetve a  bíróság állapítja meg. A  megváltás összegeként a  vagyon becsült
értékét kell megállapítani.
(4) A megváltás elfogadására irányuló indítványt el kell utasítani, ha
a) a megállapított összeget az érintett vitatja,
b) a megváltás összegének megállapítása az eljárás elhúzódását eredményezné, vagy
c) a megváltás összegének megállapítása aránytalan költséggel járna.
(5) A megváltás elfogadására irányuló indítvány elutasítása ellen nincs helye jogorvoslatnak.
 (6) A  megváltás során kifizetett összeg a  zár alá vett vagyon helyébe lép. Ilyen esetben a  vagyonelkobzást a  vagyon
helyébe lépő összegre kell elrendelni. (7) Ha a  zár alá vételt a  polgári jogi igény biztosítására rendelték el, a  zár alá vett vagyon megváltására az
(1)–(6) bekezdést kell alkalmazni azzal, hogy
a) a zár alá vett vagyon megváltása a magánfél, a vádemelés előtt a sértett hozzájárulása nélkül nem fogadható
el, és
b) a  megváltás összege a  magánfél, a  vádemelés előtt a  sértett által megjelölt követelés összegét nem
haladhatja meg. A zár alá vétel feloldása 330. § (1) A sértett vagy a magánfél a zár alá vett vagyon rendelkezésére bocsátását a polgári perrendtartásról szóló törvény
szerint hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróságon kezdeményezheti.
(2) A  zár alá vételt fel kell oldani, ha az  (1)  bekezdés alapján indult polgári eljárás során a  bíróság a  zár alá vett
vagyonnak a sértett vagy a magánfél rendelkezésére bocsátását elrendelte.
331. § (1) A zár alá vételt fel kell oldani, ha
a) elrendelésének oka megszűnt, kivéve, ha a zár alá vett vagyon feletti rendelkezési jogot magának követelő
személy a követelése érdekében két hónapon belül polgári eljárást indított,
b) a büntetőeljárást megszüntették, illetve a nyomozás határideje lejárt, kivéve, ha a zár alá vett vagyon feletti
rendelkezési jogot magának követelő személy a  követelése érdekében két hónapon belül polgári eljárást
indított,
c) a zár alá vett vagyont megváltották, az eredetileg zár alá vett vagyon tekintetében,
d) az eljárást vagyonelkobzás alkalmazása nélkül fejezték be, illetve a polgári jogi igényt elutasították,
e) a polgári jogi igény megítélése esetén a magánfél a megállapított teljesítési határidő lejártától számított két
hónapon belül nem kért végrehajtást,
f ) azt polgári jogi igény biztosítására rendelték el, a  polgári jogi igény egyéb törvényes útra utasításától
számított két hónap elteltével, kivéve, ha a magánfél a polgári jogi igényét e határidő előtt egyéb törvényes
úton szabályszerűen már érvényesítette, vagy
g) a magánfél visszavonta a polgári jogi igényt, és két hónapon belül nem igazolta, hogy azt egyéb törvényes
úton szabályszerűen érvényesítette, vagy a sértett bejelentette, hogy a polgári jogi igény érvényesítésének
szándékától eláll, és a zár alá vétel fenntartásának más okból nincs helye.
(2) Az  (1)  bekezdés a)  pontja esetén a  zár alá vett vagyon feletti rendelkezési jogot magának követelő személy
a  követelése érdekében két hónapon belül a  polgári perrendtartásról szóló törvény szerint hatáskörrel és
illetékességgel rendelkező bíróságnál polgári eljárást indíthat. Ha polgári eljárás indul, a  zár alá vételt akkor kell
feloldani, ha a polgári eljárás során a bíróság a zár alá vett vagyon feletti rendelkezési jogról döntést hozott vagy
a polgári eljárást megszüntette. Ha senki sem indít polgári eljárást, a zár alá vétel feloldását az annak elrendelését
követő két hónap elteltével kell végrehajtani.
(3) Az (1) bekezdés a)–b), e) és f ) pontja szerinti határidőt a zár alá vételt feloldó, a nyomozást megszüntető, a polgári
jogi igény megítélésére, illetve az egyéb törvényes útra utasítására vonatkozó határozat közlésétől kell számítani.
(4) Az 557. § szerinti polgári jogi igénynek a polgári perrendtartásról szóló törvény szerint határkörrel és illetékességgel
rendelkező bíróságnak történő megküldése esetén a zár alá vételt nem kell feloldani.
332. § A zár alá vételt a vádemelés előtt az elrendelő, azt követően a bíróság oldhatja fel. A nyomozó hatóság által elrendelt
zár alá vételt a  vádemelés előtt az  ügyészség vagy a  bíróság is feloldhatja. A  bíróság által elrendelt zár alá vételt
a vádemelés előtt az ügyészség is feloldhatja.
LII. FEJEZET
VAGYONKEZELÉS A LEFOGLALÁS ÉS A ZÁR ALÁ VÉTEL SORÁN
333. § (1) Az  elkobzás és a  vagyonelkobzás érdekében lefoglalt dolog vagy elektronikus adat, illetve a  zár alá vett vagyon
kezeléséről a lefoglalás, illetve a zár alá vétel során a rendes gazdálkodás szabályai szerint kell gondoskodni.
(2) A lefoglalás és a zár alá vétel során gondoskodni kell arról, hogy a bűnügyi vagyon értéke a természetes mértéknél
nagyobb arányban ne csökkenjen.
(3) A  bűnügyi vagyon kezelése során csak olyan rendelkezés tehető, amelynek célja a  bűnügyi vagyon értékének
a megőrzése.
(4) A  vagyonkezelés során tett intézkedés alapján átalakuló vagyontárgy az  eredeti vagyontárgy helyébe lép, arra
a lefoglalás és a zár alá vétel külön határozat nélkül kiterjed.
334. § (1) A bűnügyi vagyon, illetve a lefoglalt bizonyítási eszköz kezelésében jogszabályban meghatározottak szerint a bűnjel
és a bűnügyi vagyon kezeléséért felelős szerv közreműködik.
(2) A  bűnjel és a  bűnügyi vagyon kezeléséért felelős szerv jogszabályban meghatározottak szerint ellátja a  bűnügyi
vagyonnal, illetve a lefoglalt bizonyítási eszközökkel kapcsolatos feladatokat, így különösen azok
a) nyilvántartását,
b) tárolását, őrzését és
c) kezelését.
(3) A  bűnjel és a  bűnügyi vagyon kezeléséért felelős szerv törvényben meghatározott esetekben minden olyan
intézkedést köteles megtenni, illetve a  döntésre jogosult bíróságnál, ügyészségnél vagy nyomozó hatóságnál
minden olyan büntetőeljárási döntést kezdeményezhet, amely a  bűnügyi vagyon, illetve a  lefoglalt bizonyítási
eszközök értékének megóvásához szükséges.
LIII. FEJEZET
ELEKTRONIKUS ADAT IDEIGLENES HOZZÁFÉRHETETLENNÉ TÉTELE 335. § (1) Az  elektronikus adat ideiglenes hozzáférhetetlenné tétele az  elektronikus hírközlő hálózat útján közzétett adat
feletti rendelkezési jog ideiglenes korlátozása és az adathoz való hozzáférés ideiglenes megakadályozása.
(2) Az  elektronikus adat ideiglenes hozzáférhetetlenné tételét akkor lehet elrendelni, ha az  eljárás olyan közvádra
üldözendő bűncselekmény miatt folyik, amellyel kapcsolatban elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné
tételének van helye, és az a bűncselekmény megszakítása érdekében szükséges.
(3) Az elektronikus adat ideiglenes hozzáférhetetlenné tételét a bíróság rendeli el.
 (4) Az elektronikus adat ideiglenes hozzáférhetetlenné tétele elrendelhető
a) az elektronikus adat ideiglenes eltávolításával, vagy
b) az elektronikus adathoz való hozzáférés ideiglenes megakadályozásával.
(5) Az  elektronikus adat ideiglenes hozzáférhetetlenné tételének teljesítésére kötelezett tájékoztatja a  felhasználókat
a  tartalom eltávolításának vagy a  tartalomhoz hozzáférés megakadályozásának a  jogalapjáról. A  tájékoztatás
tartalmát külön jogszabály határozza meg.
(6) Az  elektronikus adat ideiglenes eltávolítása és az  elektronikus adat megőrzésére kötelezés együttesen is
elrendelhető.
Az elektronikus adat ideiglenes eltávolítása 336. § (1) Az  elektronikus adat ideiglenes eltávolítására az  érintett elektronikus adatot kezelő, az  elektronikus kereskedelmi
szolgáltatások, valamint az  információs társadalommal összefüggő szolgáltatások egyes kérdéseiről szóló
törvényben meghatározott tárhelyszolgáltatót, illetve tárhelyszolgáltatást is végző közvetítő szolgáltatót
(a  továbbiakban együtt: eltávolításra kötelezett) kell kötelezni. Az  eltávolításra kötelezett a  határozat vele történő
közlését követő egy munkanapon belül köteles az elektronikus adat ideiglenes eltávolítására.
(2) Az elektronikus adat ideiglenes eltávolítását a bíróság megszünteti és az elektronikus adat visszaállítását rendeli el,
ha
a) az elrendelésének oka megszűnt, vagy
b) az  eljárást megszüntették, kivéve, ha a  Btk. 77.  § (2)  bekezdése alapján az  elektronikus adat végleges
hozzáférhetetlenné tétele elrendelésének lehet helye.
 (3) Az elektronikus adat ideiglenes eltávolítása a büntetőeljárás jogerős befejezésével megszűnik.
 (4) Ha a  bíróság a  (2)  bekezdés b)  pontjában vagy a  (3)  bekezdésben meghatározott esetben az  elektronikus adat
végleges hozzáférhetetlenné tételét nem rendelte el, az  elektronikus adat visszaállítására kötelezi az  eltávolításra
kötelezettet.
(5) Az  elektronikus adat ideiglenes eltávolításáról és az  elektronikus adat visszaállításáról szóló határozatot
az  eltávolításra kötelezettel haladéktalanul közölni kell, amely a  határozat vele történő közlésétől számított egy
munkanapon belül köteles az elektronikus adat visszaállítására.
(6) Az  (5)  bekezdésben meghatározott határozatot az  elektronikus adat felett rendelkezésre jogosultnak akkor kell
kézbesíteni, ha az eljárás addigi adatai alapján személye és elérhetősége ismert.
(7) A  bíróság hivatalból vagy az  ügyészség indítványára az  eltávolításra kötelezettet az  elektronikus adat ideiglenes
eltávolítására vagy visszaállítására vonatkozó kötelezettség elmulasztása miatt rendbírsággal sújthatja.
Az elektronikus adathoz való hozzáférés ideiglenes megakadályozása 337. § (1) A  kábítószer-kereskedelem, kóros szenvedélykeltés, kábítószer készítésének elősegítése, kábítószer-prekurzorral
visszaélés, új pszichoaktív anyaggal visszaélés, gyermekpornográfia, állam elleni bűncselekmény, terrorcselekmény
vagy terrorizmus finanszírozása miatt folyamatban lévő büntetőeljárásban a  bíróság elrendeli a  felsorolt
bűncselekménnyel összefüggő elektronikus adathoz való hozzáférés ideiglenes megakadályozását, ha
a) az  eltávolításra kötelezett az  elektronikus adat ideiglenes eltávolítására vonatkozó kötelezettséget nem
teljesítette,
b) az  elektronikus adat ideiglenes eltávolítására vonatkozóan a  külföldi hatóság jogsegély iránti megkeresése
a megkeresés bíróság általi kibocsátásától számított harminc napon belül nem vezetett eredményre,
c) az eltávolításra kötelezett azonosítása lehetetlen vagy aránytalan nehézséggel járna, vagy
d) az elektronikus adat ideiglenes eltávolítására vonatkozóan a külföldi hatóság jogsegély iránti megkeresésétől
eredmény nem várható vagy a megkeresés aránytalan nehézséggel járna.
 (2) A bíróság a határozatával az elektronikus hírközlési szolgáltatókat kötelezi az elektronikus adathoz való hozzáférés
ideiglenes megakadályozására. A  határozatot az  elektronikus adat felett rendelkezésre jogosultnak akkor kell
kézbesíteni, ha az eljárás addigi adatai alapján személye és elérhetősége ismert.
(3) A  bíróság az  elektronikus adathoz való hozzáférés ideiglenes megakadályozásának elrendelését haladéktalanul
közli a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatósággal (a továbbiakban: NMHH), amely a kényszerintézkedés végrehajtását
szervezi és ellenőrzi.
(4) Az  NMHH az  elektronikus adathoz való hozzáférés ideiglenes megakadályozására vonatkozó kötelezettséget
bevezeti a  központi elektronikus hozzáférhetetlenné tételi határozatok adatbázisába, ezzel egyidejűleg a  bíróság
határozatáról elektronikus úton haladéktalanul tájékoztatja az  elektronikus hírközlési szolgáltatókat, amelyek
a  tájékoztatástól számított egy munkanapon belül kötelesek az  elektronikus adathoz való hozzáférés ideiglenes
megakadályozására. Ha valamely elektronikus hírközlési szolgáltató a kötelezettséget nem teljesíti, az NMHH erről
haladéktalanul tájékoztatja a bíróságot.
(5) Az  elektronikus adat feletti rendelkezésre jogosult a  határozattal szemben a  kézbesítéstől számított nyolc napon
belül fellebbezést jelenthet be.
(6) Az elektronikus adathoz való hozzáférés ideiglenes megakadályozását a bíróság megszünteti, ha
a) a tárhelyszolgáltató teljesíti az elektronikus adat ideiglenes eltávolítására vonatkozó kötelezettségét,
b) az elrendelésének oka egyébként megszűnt, vagy
c) a  nyomozást megszüntették, kivéve, ha a  Btk. 77.  § (2)  bekezdése alapján az  elektronikus adat végleges
hozzáférhetetlenné tétele elrendelésének lehet helye.
 (7) Az  elektronikus adathoz való hozzáférés ideiglenes megakadályozása a  büntetőeljárás jogerős befejezésével
megszűnik.
 (8) Ha a  bíróság a  (6)  bekezdés c)  pontjában vagy a  (7)  bekezdésben meghatározott esetben nem rendelte el
az  elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételét, az  elektronikus adathoz való hozzáférés ideiglenes
megakadályozásának megszüntetését vagy megszűnését elektronikus úton haladéktalanul közli az  NMHH-val,
amely az  elektronikus adathoz való hozzáférés ideiglenes megakadályozására vonatkozó kötelezettséget törli
a  központi elektronikus hozzáférhetetlenné tételi határozatok adatbázisából, és ezzel egyidejűleg a  kötelezettség
megszűnéséről elektronikus úton haladéktalanul tájékoztatja az  elektronikus hírközlési szolgáltatókat, amelyek
a tájékoztatástól számított egy munkanapon belül kötelesek biztosítani az elektronikus adathoz a hozzáférést.
(9) A  bíróságnak az  elektronikus adathoz való hozzáférés ideiglenes megakadályozása megszüntetéséről vagy
megszűnéséről szóló határozatát akkor kell kézbesíteni az  elektronikus adat felett rendelkezésre jogosultnak, ha
az eljárás addigi adatai alapján személye és elérhetősége ismert. A bíróság e határozata ellen kizárólag az ügyészség
élhet fellebbezéssel.
(10) Ha valamely elektronikus hírközlési szolgáltató a  hozzáférés újbóli biztosítására vonatkozó kötelezettséget nem
teljesíti, az NMHH erről haladéktalanul tájékoztatja a bíróságot.
(11) A bíróság hivatalból vagy az ügyészség indítványára az elektronikus hírközlési szolgáltatót az elektronikus adathoz
való hozzáférés ideiglenes megakadályozására vagy a  hozzáférés újbóli biztosítására vonatkozó kötelezettség
elmulasztása miatt rendbírsággal sújthatja.
Felhívás az elektronikus adat önkéntes eltávolítása érdekében 338. § Ha a  büntetőeljárás érdekeit nem sérti, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság az  elektronikus adat ideiglenes
hozzáférhetetlenné tételének elrendelését megelőzően felhívhatja az  elektronikus adat önkéntes eltávolítása
érdekében a  sajtószabadságról és a  médiatartalmak alapvető szabályairól szóló törvény szerinti azon
médiatartalom-szolgáltatót, illetve azon tárhelyszolgáltatót vagy tárhelyszolgáltatást is végző közvetítő szolgáltatót,
amelyik képes megakadályozni az elektronikus adathoz való hozzáférést. A felhívás teljesítése nem kötelező, annak
célja az elektronikus adathoz való hozzáférés megakadályozásának a gyorsabbá tétele.
KILENCEDIK RÉSZ
ELŐKÉSZÍTŐ ELJÁRÁS Az előkészítő eljárás célja és eszközei
339. § (1) A büntetőeljárás az e Részben meghatározott feltételek esetén előkészítő eljárással kezdődik.
 (2) Előkészítő eljárást a büntetőeljárás lefolytatására hatáskörrel rendelkező ügyészség vagy nyomozó hatóság folytathat.
 (3) A rendőrségről szóló törvény alapján a hatáskörébe tartozó cselekmény miatt a rendőrség belső bűnmegelőzési és
bűnfelderítési feladatokat ellátó szerve, valamint a  rendőrség terrorizmust elhárító szerve is folytathat előkészítő
eljárást.
(4) Az előkészítő eljárást
a) az előkészítő eljárás megszüntetése vagy
b) a nyomozás elrendelése
fejezi be.
340. § (1) Az előkészítő eljárás célja annak megállapítása, hogy a bűncselekmény gyanúja fennáll-e.
 (2) Előkészítő eljárás akkor folytatható, ha a  rendelkezésre álló adatok a  bűncselekmény gyanújának megállapítására
nem elegendőek és megalapozottan feltehető, hogy az előkészítő eljárás lefolytatása alapján el lehet dönteni, hogy
a bűncselekmény gyanúja fennáll-e.
(3) Előkészítő eljárást
a) a szerv hivatalból tudomására jutott,
b) a feljelentés elutasítását követően a feljelentésben foglalt, vagy
c) az ügyészségről szóló törvény, a rendőrségről szóló törvény, a Nemzeti Adó- és Vámhivatalról szóló törvény
vagy a  nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló törvény alapján végzett titkos információgyűjtést követően
a titkos információgyűjtést folytató szerv kezdeményezésében foglalt
információk alapján lehet elrendelni.
 (4) A  (3)  bekezdés c)  pontja esetében a  339.  §-ban meghatározott szerv a  titkos információgyűjtést folytató
szerv kezdeményezésének a  hozzá való megérkezését követő hetvenkét órán belül dönt az  előkészítő eljárás
elrendeléséről.
341. § Az előkészítő eljárás során az előkészítő eljárást folytató szerv a bűncselekmény gyanújának megállapítása céljából
a) a 215. § (1)–(2) bekezdésében meghatározott leplezett eszközt,
b) rejtett figyelést,
c) a 216–218. §-ban meghatározott leplezett eszközt,
d) a 221. § a) pontja alapján álvásárlást,
e) a 222–225. § alapján fedett nyomozót, valamint
f ) bírói engedélyhez kötött leplezett eszközt
alkalmazhat.
342. § (1) Az  előkészítő eljárás során a  Hetedik Részben meghatározott adatszerző tevékenységet a  (2) és (3)  bekezdésben
meghatározott korlátozással lehet folytatni.
(2) Az előkészítő eljárás során körözés nem rendelhető el.
 (3) Az  előkészítő eljárás során a  leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv adatkérés keretében
adatszolgáltatást kizárólag
 1. az adóhatóságtól,
 2. a vámhatóságtól,
 3. a  társadalombiztosítás ellátásaira és a  magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e  szolgáltatások fedezetéről
szóló 1997. évi LXXX. törvény 4. § r) pontjában meghatározott igazgatási szervtől,
 4. az elektronikus hírközlési szolgáltatótól,
 5. a postai szolgáltatótól, illetve a postai közreműködői tevékenységet végző személytől vagy szervezettől,
 6. a  banktitoknak, fizetési titoknak, értékpapírtitoknak, pénztártitoknak vagy biztosítási titoknak minősülő
adatot kezelő szervtől, ilyen adatra vonatkozóan,
 7. az  egészségügyi és a  hozzájuk kapcsolódó személyes adatok kezeléséről és védelméről szóló 1997.  évi
XLVII.  törvényben meghatározott egészségügyi és személyes adatot kezelő szervezettől, ilyen adatra
vonatkozóan,
8. a  büntetés-végrehajtási szervezetről szóló 1995.  évi CVII.  törvény 28.  §-a és 28/A.  §-a alapján vezetett
nyilvántartásból,
9. a polgárok személyi, lakcím és értesítési cím adatait tartalmazó nyilvántartásból,
10. az útiokmány-nyilvántartásból,
11. a bűnügyi nyilvántartási rendszerből, illetve a bűnügyi és rendészeti biometrikus adatok nyilvántartásából,
12. a szabálysértési nyilvántartási rendszerből,
13. a központi idegenrendészeti nyilvántartásból,
14. a menekültügyi nyilvántartásból,
15. a körözési nyilvántartási rendszerből,
16. a határrendészeti adatállományból,
17. a közúti közlekedési nyilvántartásból,
18. a  vasúti járművekkel, a  légi járművekkel, illetve a  gépi meghajtású úszólétesítményekkel kapcsolatos
nyilvántartásokból,
19. a cégnyilvántartásból,
20. az ingatlan-nyilvántartásból,
21. az Élettársi Nyilatkozatok Nyilvántartásából,
22. a hitelbiztosítéki nyilvántartásból, és
23. a házassági és élettársi vagyonjogi szerződések országos nyilvántartásából
kérhet.
343. § (1) Az  előkészítő eljárás során bírói engedélyhez kötött leplezett eszközöket a  bűncselekmény gyanújának
megállapítása érdekében, azzal a személlyel szemben lehet alkalmazni,
a) aki a bűncselekmény elkövetőjeként szóba jöhet, illetve
b) akiről megalapozottan feltehető, hogy a bűncselekmény elkövetőjeként szóba jöhető személlyel közvetlenül
vagy közvetve kapcsolatot tart.
 (2) Az (1) bekezdés b) pontja alapján nem alkalmazható bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz
a) a  titoktartás körébe tartozó adatok megismerése céljából, azzal a  hivatásánál, foglalkozásánál vagy
közmegbízatásánál fogva titoktartásra köteles személlyel szemben, aki a 170. § (1) bekezdés b) pontja alapján
tanúként nem hallgatható ki, vagy a 173. § alapján a tanúvallomást megtagadhatná,
b) a  minősített adat megismerése céljából azzal a  minősített adatot kezelő személlyel szemben, aki a  170.  §
(1) bekezdés d) pontja alapján tanúkét nem lenne kihallgatható,
c) a  médiatartalom-szolgáltatói tevékenységgel összefüggésben információt átadó személy kilétének
megismerése céljából, azzal szemben, aki a tanúvallomást a 174. § alapján megtagadhatná.
(3) Az (1) bekezdés b) pontja alapján az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott személy hozzátartozójával szemben
leplezett eszközt kizárólag az elkövetőként szóba jöhető személy hollétének, elérhetőségének megismerése céljából
lehet alkalmazni.
(4) A  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazásának nem akadálya, ha az  kívülálló személyt
elkerülhetetlenül érint.
Az előkészítő eljárás lefolytatása 344. § (1) Ha az  előkészítő eljárás a  234.  §-ban meghatározott bűncselekmény gyanújának megállapítása miatt van
folyamatban, az előkészítő eljárás legfeljebb kilenc hónapig, egyéb esetben legfeljebb hat hónapig tarthat.
(2) Az előkészítő eljárást folytató szerv az előkészítő eljárást önállóan végzi.
 (3) A  nyomozó hatóság, a  rendőrség belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó szerve, valamint
a rendőrség terrorizmust elhárító szerve az általa elrendelt előkészítő eljárás elrendelését követő huszonnégy órán
belül tájékoztatja az ügyészséget az előkészítő eljárás szükségességét megalapozó adatokról, az alkalmazni kívánt
leplezett eszközökről és a tervezett eljárási cselekményekről.
(4) A  nyomozó hatóság, a  rendőrség belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó szerve, valamint
a  rendőrség terrorizmust elhárító szerve az  előkészítő eljárás során beszerzett adatokról kéthavonta tájékoztatja
az ügyészséget, illetve az ügyészség kérésére az előkészítő eljárás során keletkezett ügyiratokat bemutatja.
(5) Ha az előkészítő eljárás során beszerzett adatok alapján megállapítható a bűncselekmény gyanúja, a nyomozást el
kell rendelni. A nyomozást az ügyészség is elrendelheti.
(6) Ha a  nemzetbiztonsági szolgálatok hivatásos állományú tagja által elkövetett bűncselekmény miatt folytatott
előkészítő eljárás során alkalmaznak bírói vagy ügyészi engedélyhez kötött leplezett eszközt, e tényről tájékoztatni
kell azon szolgálat főigazgatóját, amelynek állományába az érintett személy tartozik.
(7) Az előkészítő eljárásra a nyomozásra vonatkozó rendelkezéseket megfelelően alkalmazni kell.
345. § (1) Ha az ügyben a nyomozást elrendelik, az addig keletkezett ügyiratokat és adatokat szükség esetén a hatáskörrel és
illetékességgel rendelkező nyomozó hatóságnak vagy ügyészségnek haladéktalanul át kell adni.
(2) Ha az ügyben a nyomozást elrendelik, az előkészítő eljárásban alkalmazott bírói vagy ügyészi engedélyhez kötött
leplezett eszközök alkalmazása újabb engedély indítványozása nélkül folytatható. Ebben az  esetben az  előkészítő
eljárásban elrendelt ügyészi engedélyhez kötött leplezett eszköz, illetve a  bírói engedélyhez kötött leplezett
eszközök alkalmazásának tartamát az  előkészítő eljárásban alkalmazott leplezett eszközök elrendelésének
időpontját alapul véve kell megállapítani.
(3) Ha az  ügyben a  nyomozást elrendelik, szükség esetén a  leplezett eszközök alkalmazását végrehajtó szervet
tájékoztatni kell a  nyomozás elrendelésének tényéről és időpontjáról, továbbá arról, hogy a  leplezett eszköz
alkalmazását a nyomozás során mely erre feljogosított szerv folytatja.
346. § (1) Az előkészítő eljárást az ügyészség vagy az előkészítő eljárást folytató szerv megszünteti, ha
a) az előkészítő eljárás során beszerzett adatok alapján a bűncselekmény gyanúja nem áll fenn,
b) az előkészítő eljárás folytatásától nem várható eredmény, vagy
c) az előkészítő eljárás határideje lejárt.
(2) Az  előkészítő eljárás megszüntetése esetén az  annak során beszerzett adatok büntetőeljárásban bizonyítékként
nem használhatók fel.
347. § (1) Az  előkészítő eljárás során az  az ügyészség rendelkezik hatáskörrel az  engedélyezéssel kapcsolatos és
az  e  Fejezetben meghatározott ügyészségi feladatok (a  továbbiakban: előkészítő eljárás felügyelete) ellátására,
amely nyomozás elrendelése esetén a  bűncselekmény nyomozásának felügyeletére vagy irányítására hatáskörrel
rendelkezne.
(2) Az előkészítő eljárás felügyeletére
a) a nyomozó hatóság által folytatott előkészítő eljárás esetén a nyomozó hatóság eljáró szervének a székhelye
szerinti ügyészség,
b) a  rendőrség terrorizmust elhárító szerve által folytatott előkészítő eljárás esetén e  szervnek vagy területi
kirendeltségének a székhelye szerinti ügyészség,
c) a rendőrség belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó szerve által folytatott előkészítő eljárás
esetén e szervnek vagy területi kirendeltségének a székhelye szerinti ügyészség
rendelkezik illetékességgel.
(3) Ha az előkészítő eljárást az ügyészség folytatja,
a) az  ügyészség bármely nyomozó hatóságot annak illetékességi területén eljárási cselekmény elvégzésére
utasíthatja, illetve a  nyomozó hatóság tagja a  legfőbb ügyész kezdeményezésére a  nyomozó hatóság
országos parancsnoka egyetértésével az előkészítő eljárás során határozott időtartamra igénybe vehető,
b) felkérésére az eljárási cselekmény elvégzésében közreműködik
ba) a rendőrség belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó szerve, illetve
bb) a rendőrségről szóló törvény szerint hatáskörébe tartozó bűncselekmény miatt folytatott eljárásban
a rendőrség terrorizmust elhárító szerve. TIZEDIK RÉSZ
A NYOMOZÁS
LIV. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK Alapvető rendelkezések 348. § (1) A büntetőeljárás – ha e törvény eltérően nem rendelkezik – nyomozással kezdődik.
 (2) A nyomozás felderítésből és vizsgálatból áll.
 (3) A felderítés során a megalapozott gyanú megállapításához szükséges mértékben fel kell deríteni a bűncselekményt
és az elkövető személyét, valamint fel kell kutatni és biztosítani kell a bizonyítási eszközöket.
 (4) A  vizsgálat során – szükség esetén bizonyítási eszköz beszerzése és megvizsgálása útján – az  ügyészség dönt
a gyanúsítottal szemben folyamatban lévő nyomozás befejezésének kérdésében.
 (5) A nyomozást
a) az eljárás megszüntetése vagy
b) a vádemelés
fejezi be.
Az ügyészségi nyomozás 349. § (1) Az  ügyészségi nyomozás során az  ügyészség eljárására a  nyomozó hatóságra vonatkozó rendelkezéseket is
megfelelően alkalmazni kell.
(2) Ha az ügyészség nyomoz,
a) az  ügyészség bármely nyomozó hatóságot annak illetékességi területén eljárási cselekmény elvégzésére
utasíthatja, illetve a  nyomozó hatóság tagja a  legfőbb ügyész kezdeményezésére a  nyomozó hatóság
országos parancsnokának egyetértésével a nyomozás során határozott időtartamra igénybe vehető,
b) felkérésére az eljárási cselekmény elvégzésében közreműködik
ba) a rendőrség belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó szerve, illetve
bb) a rendőrségről szóló törvény szerint hatáskörébe tartozó bűncselekmény miatt folytatott eljárásban
a rendőrség terrorizmust elhárító szerve.
 (3) Az ügyészségi nyomozás során az ügyészség és a nemzetbiztonsági szolgálatok együttműködését a legfőbb ügyész
és a nemzetbiztonsági szolgálatok főigazgatói megállapodásban határozzák meg.
Áttétel 350. § (1) Ha az ügyészségnek, illetve a nyomozó hatóságnak az ügy elintézésére nincs hatásköre vagy illetékessége, az ügyet
átteszi a hatáskörrel, illetve illetékességgel rendelkező ügyészséghez vagy nyomozó hatósághoz.
(2) Az  ügy áttételéről rendelkező határozatot az  ügyészség és a  nyomozó hatóság egyidejűleg kézbesíti
a  gyanúsítottnak, a  védőnek, a  sértettnek, a  feljelentőnek, a  magánindítvány előterjesztőjének és a  vagyoni
érdekeltnek. A határozat ellen nincs helye panasznak.
A nyomozás tartama 351. § (1) A nyomozást a lehető legrövidebb időn belül le kell folytatni.
 (2) Ha a  felderítés során a  nyomozás elrendelésétől számított hat hónap eltelt, a  nyomozó hatóság bemutatja
az  ügyészségnek a  nyomozás ügyiratait, egyidejűleg beszámol a  nyomozás állásáról. A  nyomozó hatóság ezután
a beszámolóját a felderítés során hathavonta küldi meg az ügyészségnek.
(3) A nyomozás határideje a gyanúsított kihallgatásától számított két év.
 (4) A  (3)  bekezdésben meghatározott határidőt az  ügyészség egy alkalommal, legfeljebb hat hónappal
meghosszabbíthatja. E határozat ellen nincs helye panasznak. Az ügyiratok megismerése
352. § (1) A nyomozás során a 100. § rendelkezéseit folyamatosan és oly módon kell alkalmazni, hogy a gyanúsított és a védő
az eljárás valamennyi ügyiratát a vádemelés előtt legalább egy hónappal, teljes terjedelmében megismerhesse, és
indítványait, észrevételeit megtehesse.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott időköz a terhelt és a védő hozzájárulásával rövidíthető vagy mellőzhető.
A bűncselekményből eredő vagyon visszaszerzése 353. § (1) Az  ügyészség és a  nyomozó hatóság az  eljárás során minden szükséges intézkedést köteles megtenni
az elkobozható vagy a vagyonelkobzás alá eső dolog vagy vagyon felderítése és biztosítása érdekében.
(2) A  vádemelés előtt az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság megkeresésére a  nyomozó hatóság
vagyonvisszaszerzésért felelős szerve az  e  törvényben meghatározott feltételekkel vehet részt az  (1)  bekezdés
szerinti feladat ellátásában.
354. § (1) A  nyomozó hatóság vagyonvisszaszerzésért felelős szerve a  megkereső ügyészség vagy nyomozó hatóság
rendelkezései szerint folytatja le az  eljárását. Jogszabályban meghatározott esetekben közös nyomozó csoportot
lehet létrehozni.
(2) A  nyomozó hatóság vagyonvisszaszerzésért felelős szervének eljáró tagja eljárási cselekményeket az  elkobozható
vagy vagyonelkobzás alá eső dolog vagy vagyon felderítése és biztosítása érdekében végezhet, ennek során
a nyomozás érdekeire figyelemmel köteles eljárni, a megkeresőnél az általa célszerűnek tartott eljárási cselekmény
elvégzését kezdeményezheti.
(3) A  nyomozó hatóság vagyonvisszaszerzésért felelős szerve az  eljárása során lefoglalt bizonyítási eszközt és
a keletkezett ügyiratokat jogszabályban meghatározottak szerint átadja a megkeresőnek.
(4) A nyomozó hatóság vagyonvisszaszerzésért felelős szerve minden olyan adatot megismerhet, amely az elkobozható
vagy vagyonelkobzás alá eső dolog vagy vagyon felderítése és biztosítása érdekében szükséges.
(5) Ha a Btk. 75. § (1) bekezdés alkalmazásának lehet helye, a zár alá vételt elsősorban a terhelt rendelkezése alatt álló
vagyonra kell elrendelni.
A polgári jogi igény érvényesítése a nyomozás során
355. § (1) A sértett a polgári jogi igény érvényesítésének szándékát a vádemelés előtt is bejelentheti. Ha az ügyészség vádat
emel, a sértett e bejelentését a vádirattal egyidejűleg továbbítja a bíróságnak.
(2) Az (1) bekezdés szerint továbbított bejelentést úgy kell tekinteni, mintha a polgári jogi igényt az eljáró bíróságnál
terjesztették volna elő.
(3) A sértett a vádemelés előtt bármikor bejelentheti, hogy a polgári jogi igény érvényesítésének szándékától eláll.
 (4) A vádemelés előtt a sértett is indítványozhatja az 557. §-ban meghatározott ideiglenes intézkedést, ha a polgári jogi
igény érvényesítésének szándékát bejelentette, és a bejelentés – a terhelt személyazonosító adatainak kivételével –
az 556. § (2) bekezdésében foglaltakat tartalmazza. Az eljáró bíróság, ügyészség vagy nyomozó hatóság – hiányos
indítvány esetén – a  sértettet erről az  ideiglenes intézkedés elrendelése iránti indítvány előterjesztésekor
tájékoztatja.
LV. FEJEZET
LEPLEZETT ESZKÖZÖK ALKALMAZÁSA A NYOMOZÁS SORÁN
356. § (1) A nyomozás során leplezett eszközt az ügyészség és a nyomozó hatóság alkalmazhat.
 (2) A nyomozás során leplezett eszközt
a) a bűncselekmény felderítése, bizonyítása,
b) folyamatban lévő bűncselekmény megszakítása,
c) az elkövető kilétének, tartózkodási helyének megállapítása, felkutatása és elfogása, illetve
d) a bűncselekményből származó vagyon felderítése, illetve visszaszerzése
érdekében lehet alkalmazni.
(3) A nyomozás során a Hatodik Részben meghatározott valamennyi leplezett eszköz alkalmazható.
357. § (1) A nyomozás során a bírói engedélyhez kötött leplezett eszközt azzal a személlyel szemben lehet alkalmazni,
a) aki a bűncselekmény elkövetésével a büntetőeljárás adatai alapján gyanúsítható, vagy
b) aki az ügyben gyanúsított.
(2) Az  (1)  bekezdésben meghatározottaktól eltérő személlyel szemben bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz
akkor alkalmazható, ha megalapozottan feltehető, hogy e  személy az  (1)  bekezdésben meghatározott személlyel
közvetlenül vagy közvetve bűnös kapcsolatot tart.
(3) A (2) bekezdés alapján nem alkalmazható bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz
a) a védővel szemben,
b) a  titoktartás körébe tartozó adatok megismerése céljából, azzal a  hivatásánál, foglalkozásánál vagy
közmegbízatásánál fogva titoktartásra köteles személlyel szemben, aki a 170. § (1) bekezdés b) pontja alapján
tanúként nem hallgatható ki, vagy a 173. § alapján a tanúvallomást megtagadhatná,
c) a  minősített adat megismerése céljából azzal a  minősített adatot kezelő személlyel szemben, aki a  170.  §
(1) bekezdés d) pontja alapján tanúkét nem lenne kihallgatható,
d) a  médiatartalom-szolgáltatói tevékenységgel összefüggésben információt átadó személy kilétének
megismerése céljából, azzal szemben, aki a tanúvallomást a 174. § alapján megtagadhatná.
(4) A  (2)  bekezdés alapján az  (1)  bekezdésben meghatározott személy hozzátartozójával szemben leplezett eszköz
kizárólag a 356. § (2) bekezdés c) és d) pontjában meghatározott célból van helye.
(5) A bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazásának nem akadálya, ha az kívülálló személyt elkerülhetetlenül
érint.
(6) Ha a  nemzetbiztonsági szolgálatok hivatásos állományú tagja által elkövetett bűncselekmény miatt folytatott
nyomozás során alkalmaznak bírói vagy ügyészi engedélyhez kötött leplezett eszközt, e tényről – feltéve, hogy ez az
eljárás érdekét nem sérti – tájékoztatni kell azon szolgálat főigazgatóját, amelynek állományába az érintett személy
tartozik.
LVI. FEJEZET
A JEGYZŐKÖNYV ÉS A FELJEGYZÉS A jegyzőkönyv rögzítésének módjai, az eljárási cselekményről készített felvétel
358. § (1) Ha e  törvény másként nem rendelkezik, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság az  eljárási cselekményről írásbeli
jegyzőkönyvet készít.
(2) Jogszabály elrendelheti az eljárási cselekményről egyidejűleg végzett jegyzőkönyvezés mellett
a) folyamatos hangfelvétel vagy
b) kép- és hangfelvétel
készítését.
(3) Az ügyészség és a nyomozó hatóság a  jogszabályban meghatározott eseteken kívül indítványra vagy hivatalból is
elrendelheti az  eljárási cselekményről egyidejűleg végzett jegyzőkönyvezés mellett folyamatos hangfelvétel vagy
kép- és hangfelvétel készítését.
(4) Az  eljárási cselekményről folyamatos hangfelvételt vagy kép- és hangfelvételt kell készíteni az  adott eljárási
cselekménnyel egyidejűleg végzett jegyzőkönyvezés mellett, ha a gyanúsított, a védő vagy a sértett ezt a költségek
egyidejű előlegezésével indítványozza.
(5) A  folyamatos hangfelvétel, valamint a  kép- és hangfelvétel az  adott eljárási cselekmény során történteket
– a (6) bekezdésben foglalt esetek kivételével – megszakítás nélkül rögzíti.
(6) Ha az  ügyészség és a  nyomozó hatóság fontos okból az  eljárási cselekményt rövid időre megszakítja, ennek
tartamára a folyamatos hangfelvétel, illetve a kép- és hangfelvétel is megszakítható.
A jegyzőkönyv formai és tartalmi követelményei 359. § (1) A jegyzőkönyvben rögzíteni kell
a) az eljáró ügyészséget vagy nyomozó hatóságot és az ügy számát,
b) az  eljárás alapjául szolgáló bűncselekmény megnevezését és a  gyanúsított nevét, illetve a  gyanúsított
– azonosításra alkalmas – megjelölését,
c) az eljárási cselekmény helyét és idejét,
d) az ügyész, a nyomozó hatóság tagja, a jegyzőkönyvvezető és a tolmács nevét,
e) a kihallgatott gyanúsított nevét, illetve – azonosításra alkalmas – megjelölését,
f ) a kihallgatott tanú és a meghallgatott szakértő nevét,
g) az e törvényben meghatározott más személyes adatokat,
h) az  eljárási cselekményen jelen lévő egyéb személyek nevét és azt, hogy az  eljárási cselekményen milyen
minőségben vannak jelen.
 (2) A jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell
a) az eljárási cselekmény menetét, az annak során történteket, valamint az egyéb, a bizonyítás szempontjából
lényeges körülményeket úgy, hogy a  jegyzőkönyv alapján azt is meg lehessen állapítani, az  eljárási
szabályokat megtartották-e,
b) a gyanúsított és a tanú vallomását, valamint a szakértő véleményét,
c) a  bizonyítási eszköz bemutatásának megtörténtét, valamint azoknak az  eljárás szempontjából lényeges
tartalmát,
d) az eljárási cselekmény során tett indítványokat és észrevételeket,
e) az eljárás rendjének fenntartása körében tett intézkedéseket, valamint az ügyészség vagy a nyomozó hatóság
által az eljárási cselekmény folyamán hozott határozatokat.
 (3) A jegyzőkönyvben a (2) bekezdésben foglaltakat röviden, a szükséges részletességgel kell leírni. Ha valamely kérdés,
kifejezés vagy kijelentés pontos szövege jelentős, azt szó szerint kell jegyzőkönyvbe venni.
 (4) Bizonyítási eszköz ismertetése, valamint tárgyi bizonyítási eszköz csatolása esetében a  jegyzőkönyvben csupán
ennek megtörténtére kell utalni.
 (5) Ha az  eljárási cselekményen jelenlévők bármelyike az  eljárás során felmerült valamely körülménynek vagy ott
elhangzott nyilatkozatnak jegyzőkönyvbe vételét indítványozza, ezt csak abban az  esetben lehet mellőzni, ha
az  ügyésznek vagy a  nyomozó hatóság tagjának az  illető körülmény vagy nyilatkozat megtörténtéről nincs
tudomása.
A jegyzőkönyv elkészítése, kiegészítése, kijavítása 360. § (1) Az eljárási cselekményről a jegyzőkönyvet egyidejűleg kell elkészíteni.
 (2) Az  ügyészség és a  nyomozó hatóság gondoskodik arról, hogy a  gyanúsított, a  tanú és a  tolmács a  jegyzőkönyv
aláírása előtt annak tartalmát megismerje. Ha a  gyanúsított, a  tanú és a  tolmács a  jegyzőkönyv tartamának
megismerését megtagadja, úgy kell tekinteni, mint aki a jegyzőkönyv aláírását tagadta meg.
(3) A jegyzőkönyvet az eljárási cselekményt végző ügyész vagy nyomozó hatóság tagja és a jegyzőkönyvvezető aláírja.
 (4) A  gyanúsított, a  tanú és a  tolmács a  jegyzőkönyv minden oldalát aláírja. Ha a  gyanúsított, a  tanú vagy a  tolmács
a jegyzőkönyv aláírását megtagadja, a megtagadás tényét és annak közölt vagy ismert indokát a jegyzőkönyvben fel
kell tüntetni.
(5) Folyamatos hangfelvétel vagy kép- és hangfelvétel esetén a felvételt az ügyiratok közé kell csatolni.
 (6) Az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság elrendelheti, hogy a  folyamatos hangfelvételről vagy a  kép- és
hangfelvételről a  különleges bánásmódot igénylő személy személyazonosságának megállapítására alkalmas
egyedi tulajdonságait − így különösen alakját, arcképét, hangját − technikai úton torzító másolat készüljön. Ebben
az esetben az ügyiratok közé a torzított egyedi tulajdonságokat tartalmazó másolatot kell csatolni és a folyamatos
hangfelvételt vagy kép- és hangfelvételt zártan kell kezelni.
(7) Folyamatos hangfelvétel vagy kép- és hangfelvétel esetén tájékoztatni kell az  eljárási cselekményen jelen lévő
személyeket, hogy a  felvételt – az  eljárási cselekmény befejezésétől számított nyolc napon belül – mikor és hol
hallgathatják, illetve tekinthetik meg.
(8) A jegyzőkönyv és a folyamatos hangfelvétel vagy a kép- és hangfelvétel tartalmának eltérése esetén az eltérés okát
tisztázni kell.
(9) A  jegyzőkönyvet az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság szükség esetén kijavítja vagy kiegészíti, és arról
az érdekelteket tájékoztatja.
(10) Az eljárási cselekményt, illetve – ha ez később történt meg – a folyamatos hangfelvétel vagy a kép- és hangfelvétel
megismerését követő nyolc napon belül a  jegyzőkönyv kijavítását vagy kiegészítését indítványozhatják, akik
az eljárási cselekményen jelen voltak.
(11) A kijavítást a jegyzőkönyvben a kijavítás dátumának megjelölésével fel kell jegyezni, vagy az indítvány elutasítását
az ügyiratokban fel kell tüntetni. A kijavítást és a kiegészítést az eljárási cselekményt végző ügyész vagy a nyomozó
hatóság tagja aláírja.
A feljegyzés 361. § (1) Az ügyész vagy a nyomozó hatóság tagja az intézkedéséről feljegyzést készíthet.
 (2) A feljegyzés tartalmazza az
a) eljáró ügyészséget vagy nyomozó hatóságot és az ügy számát,
b) intézkedés során jelen lévő ügyész vagy a nyomozó hatóság tagja nevét,
c) intézkedés helyét és idejét,
d) intézkedéssel érintettek nevét,
e) intézkedés során jelen lévő egyéb személyek nevét és azt, hogy milyen minőségben voltak jelen,
f ) intézkedés menetének rövid leírását úgy, hogy a feljegyzés alapján azt is meg lehessen állapítani, az eljárási
szabályokat megtartották-e,
g) utalást arra, hogy a feljegyzést az intézkedéssel egyidejűleg készítették-e, illetve az egyidejűség elmaradása
esetén a feljegyezés készítésének időpontját és körülményeit.
 (3) Az  intézkedésről folyamatos hangfelvétel vagy kép- és hangfelvétel készíthető, ebben az  esetben a  feljegyzést
elegendő a (2) bekezdés a)–e) pontjában meghatározott tartalommal elkészíteni.
 (4) A feljegyzést annak készítője írja alá.
 (5) A feljegyzést az azt készítő ügyész vagy a nyomozó hatóság tagja szükség esetén kijavítja vagy kiegészíti. A kijavítást
vagy kiegészítést a feljegyzésen kell feltüntetni, vagy arról új feljegyzést kell készíteni.
 (6) Az  ügyész vagy a  nyomozó hatóság tagja jegyzőkönyv készítése helyett az  eljárási cselekményről az
(1)–(5) bekezdés alkalmazásával feljegyzést készíthet, ha az eljárási cselekményen terhelt, védő, tanú vagy vagyoni
érdekelt nem volt jelen.
LVII. FEJEZET
HATÁROZAT A NYOMOZÁS SORÁN A határozat tárgya
362. § (1) Az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság határozatot hoz
 1. az eljáró ügyészség, illetve nyomozó hatóság kijelöléséről,
 2. az ügyész vagy a nyomozó hatóság tagjának kizárásáról,
 3. az ügyek egyesítéséről, elkülönítéséről és áttételéről,
 4. a feljelentés elutasításáról,
 5. az eljárás felfüggesztéséről és a felfüggesztett eljárás folytatásáról,
 6. az eljárás megszüntetéséről és a megszüntetett eljárás folytatásáról,
 7. a  büntethetőséget megszüntető egyéb okkal összefüggő feltételes ügyészi felfüggesztés iránti indítvány
elutasításáról,
 8. a közvetítői eljárás megtagadásáról,
 9. a védő kirendeléséről, a védőnek a kirendelés alóli felmentéséről és a kirendelt védő díjának megállapításáról,
10. a kényszerintézkedésekről,
11. az előállítás és az elővezetés elrendeléséről,
12. a  körözés elrendeléséről, visszavonásáról és módosításáról, az  elfogatóparancs kibocsátásáról,
visszavonásáról és módosításáról,
13. a panasz elbírálásáról,
14. a határozat kijavításáról,
15. az  igazolási kérelem elbírálásáról, az  igazolási kérelemnek helyt adást követően a  megismételt eljárási
cselekmény eredményéhez képest a határozat hatályban tartásáról, illetve teljes vagy részleges hatályon kívül
helyezéséről,
16. a bűnügyi költség megállapításáról és viseléséről, továbbá az okozott bűnügyi költség viselésére kötelezésről,
17. a tanú és a szakértő mentességre történt hivatkozásának el nem fogadásáról,
18. a szakértő kirendeléséről, kizárásáról, felmentéséről és díjának megállapításáról,
19. a pártfogó felügyelői vélemény beszerzéséről,
20. a szakértői vizsgálat során, a szemlén, a bizonyítási kísérleten és a felismerésre bemutatáson közreműködésre
kötelezésről,
21. a támogató, illetve a törvényes képviselő kizárásáról,
22. a különleges bánásmód megállapítása iránt a sértett által előterjesztett indítvány elutasításáról, és a sértett
vonatkozásában a különleges bánásmód megszüntetéséről,
23. a személyi védelem kezdeményezésére irányuló indítvány elutasításáról,
24. az  ügyiratok megismerésének korlátozásáról, valamint valamely megismerési mód biztosítására irányuló
indítvány elutasításáról,
25. a kézbesítési és az eljárás elhúzódása miatti kifogásról,
26. az eljárási cselekmény, vagy a határozat teljesítésének, illetve végrehajtásának felfüggesztéséről,
27. a határozat hatályon kívül helyezéséről vagy megváltoztatásáról,
28. a papíralapú kapcsolattartásra való áttérés engedélyezése iránti indítvány elutasításáról,
29. a rendbírság tárgyában hozott döntésről.
(2) Az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság más döntését vagy intézkedését is határozatba foglalhatja.
A határozat tartalma 363. § (1) A határozat bevezető részre, rendelkező részre, indokolásra és záró részre tagolódik.
 (2) A bevezető rész tartalmazza
a) az ügyészség vagy a nyomozó hatóság megnevezését,
b) az ügy számát,
c) az eljárás alapjául szolgáló bűncselekmény megnevezését,
d) az azonosításhoz szükséges adatokkal együtt annak megjelölését, akire a rendelkezés vonatkozik.
(3) A  rendelkező rész tartalmazza az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság döntését, valamint azt, hogy a  határozat
ellen van-e helye panasznak, illetve felülbírálati indítványnak, és azt az  eljárás mely résztvevője, hol és milyen
határidőn belül terjesztheti elő.
(4) Az  indokolás az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság által megállapított jelentős tényeket, a  határozat alapjául
szolgáló jogszabályokat és szükség esetén azok értelmezését, továbbá ezekkel összefüggésben az  érdemi
rendelkezés magyarázatát tartalmazza.
(5) A  záró rész tartalmazza a  határozathozatal helyének és idejének megfelelő keltezést, továbbá a  kiadmányozásra
jogosult ügyész, illetve a nyomozó hatóság kiadmányozásra jogosult tagjának nevét és aláírását.
(6) Az ügyészség és a nyomozó hatóság a határozatot írásba foglalja.
 (7) Az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  határozatát jegyzőkönyvbe is foglalhatja, kivéve a  személyi szabadságot
érintő kényszerintézkedés elrendeléséről vagy megszüntetéséről szóló határozatot. A  jegyzőkönyvbe foglalt
határozat csak a rendelkező részt és az indokolást tartalmazza.
A határozat közlése 364. § (1) Ha e  törvény eltérően nem rendelkezik, a  határozatot azzal kell közölni, akit a  határozat valamely rendelkezése
közvetlenül érint.
(2) Az ügyészség és a nyomozó hatóság a határozatát – a (3) bekezdésben foglalt kivétellel − kézbesítés útján közli.
 (3) Az ügyészség és a nyomozó hatóság a jegyzőkönyvbe foglalt határozatát a jelenlévőkkel kihirdetés útján közli.
A határozat kijavítása 365. § (1) Ha a  határozat elírást vagy számítási hibát tartalmaz, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság a  határozatát
indítványra vagy hivatalból bármikor kijavíthatja.
(2) A kijavítás nem változtathat a kijavított határozat érdemén. Nincs helye kijavításnak az ügyészség, illetve a nyomozó
hatóság ténybeli tévedése miatt.
(3) A  kijavító határozatot a  kijavított határozatra és lehetőleg annak kiadmányaira is fel kell jegyezni. A  kijavító
határozattal egyidejűleg a kijavítást feltüntető határozatkiadmányt is kézbesíteni kell.
(4) A  kijavítás tárgyában hozott határozat ellen panasznak nincs helye, kivéve, ha az  ügyészség, illetve a  nyomozó
hatóság
a) panasszal sérelmezhető határozat rendelkező részét javítja ki vagy
b) a határozat rendelkező részének kijavítása iránti indítványt utasítja el.
(5) A  kijavítás iránti indítványnak nincs halasztó hatálya a  határozat elleni panasz vagy felülbírálati indítvány
előterjesztésére, továbbá a határozat teljesítésére, illetve végrehajtására.
A határozat megváltoztatása és hatályon kívül helyezése 366. § (1) Az ügyészség és a nyomozó hatóság a határozatát annak meghozatala után hivatalból is felülvizsgálhatja, feltéve,
hogy
a) a határozat ellen nem jelentettek be panaszt, illetve nem terjesztettek elő felülbírálati indítványt, vagy
b) a határozat ellen bejelentett panaszt, illetve előterjesztett felülbírálati indítványt elbírálták.
(2) Az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  hivatalbóli felülvizsgálat során megváltoztathatja a  határozatát, ha annak
meghozatala során jogszabályt helytelenül alkalmazott.
(3) Az ügyészség és a nyomozó hatóság a hivatalbóli felülvizsgálat során hatályon kívül helyezheti a határozatát, ha azt
az e törvényben meghatározott kizáró ok ellenére hozta meg.
(4) A  megváltoztatásról vagy a  hatályon kívül helyezésről rendelkező határozatot közölni kell azzal, akivel
a  megváltoztatott vagy hatályon hívül helyezett határozatot közölték, továbbá azzal is, akit a  határozat
megváltoztatott rendelkezése közvetlenül érint.
A határozat végrehajthatósága 367. § (1) Ha e  törvény kivételt nem tesz, a  határozat teljesítésére, illetve végrehajtására a  panasznak, illetve a  felülbírálati
indítványnak nincs halasztó hatálya.
(2) Kivételesen indokolt esetben a határozatot hozó, illetve a panaszt vagy a felülbírálati indítványt elbíráló a határozat
teljesítését, illetve végrehajtását a panasz vagy a felülbírálati indítvány elbírálásáig felfüggesztheti.
Eljárási cselekmény elvégzése határozat nélkül 368. § (1) Az ügyészség és a nyomozó hatóság halasztást nem tűrő esetben határozat hozatala nélkül,
a) nyomban végrehajthatja az  olyan kényszerintézkedést és elvégezheti az  olyan bizonyítási cselekményt,
amelynek elrendelésére egyébként jogosult, illetve
b) nyomban elrendelheti a  terhelt előállítását vagy a  terhelt és más személy elővezetését, valamint
elfogatóparancsot bocsáthat ki.
 (2) Az eljárási cselekményről készült jegyzőkönyvben a halaszthatatlanság tényét és az ezt megalapozó körülményeket
fel kell tüntetni.
 (3) Az  (1)  bekezdésben meghatározott esetben az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság a  kényszerintézkedés,
az  előállítás és az  elővezetés elrendelését, valamint az  elfogatóparancsot utólag, legkésőbb három munkanapon
belül határozatba foglalja.
LVIII. FEJEZET
JOGORVOSLAT A NYOMOZÁS SORÁN A határozat elleni panasz
369. § (1) A gyanúsított, a védő, a sértett, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt az ügyészség vagy a nyomozó hatóság vele
közölt határozata ellen – ha e törvény kivételt nem tesz − a közléstől számított nyolc napon belül a határozatot hozó
ügyészségnél, illetve nyomozó hatóságnál panaszt terjeszthet elő.
(2) A feljelentő kizárólag a feljelentés elutasítása miatt, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt a határozat közvetlenül
rá vonatkozó rendelkezésével kapcsolatban terjeszthet elő panaszt.
(3) A panaszt annak előterjesztője mindaddig visszavonhatja, amíg azt érdemben el nem bírálták. A visszavont panaszt
újból előterjeszteni nem lehet.
(4) A Legfőbb Ügyészség határozata ellen nincs helye panasznak.
370. § (1) A  határozatot hozó ügyészség vagy nyomozó hatóság a  panaszt annak érkezését követő nyolc napon belül
megvizsgálja, és ha azt alaposnak tartja, a határozatot hatályon kívül helyezi, vagy megváltoztatja.
(2) Ha a  határozatot hozó ügyészség vagy nyomozó hatóság a  panaszt nem tartja alaposnak, az  ügyiratokat
az  (1)  bekezdésben meghatározott határidőn belül a  panaszra vonatkozó nyilatkozatával együtt felterjeszti
a panaszt elbíráló ügyészséghez.
(3) Az  ügyészség határozata elleni panaszt a  felettes ügyészség, a  nyomozó hatóság határozata elleni panaszt
az  ügyészség az  ügyiratok érkezésétől számított tizenöt napon, az  eljárást megszüntető határozat esetén egy
hónapon belül bírálja el.
(4) Ha a panaszt elbíráló ügyészség a panaszt alaposnak tartja, a határozatot hatályon kívül helyezi vagy megváltoztatja,
ellenkező esetben a panaszt elutasítja.
(5) A  panaszt elbíráló ügyészség a  80.  § (1)  bekezdés a)–d)  pontja esetén az  előterjesztett panaszt érdemi indokolás
nélkül elutasítja.
(6) A  panaszt elbíráló határozatot a  panasz előterjesztőjével – a  határozat hatályon kívül helyezése, illetve
a megváltoztatása esetén azokkal is, akikkel a határozatot közölték – közölni kell.
(7) A panaszt elbíráló határozat ellen további panasznak nincs helye.
 (8) A nyomozó hatóság őrizetet elrendelő határozata elleni panasz elbírálását mellőzni kell, ha az ügyészség a terhelt
személyi szabadságát érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés elrendelésére indítványt tesz a bíróságnak.
 (9) Az  ügyészség a  panasz elbírálását mellőzheti, ha a  panasszal sérelmezett helyzet a  panasz előterjesztésétől
függetlenül megszűnt. Az  ügyészség erről a  panasz előterjesztőjét tájékoztatja. Ha a  panasz előterjesztője
a tájékoztatás közlését követő nyolc napon belül ezt indítványozza, az ügyészség a panaszt elbírálja.
371. § (1) Ha a  panaszt elbíráló ügyészség a  sértettnek a  feljelentés elutasítása vagy az  eljárás megszüntetése miatt
előterjesztett panaszát elutasítja, a  határozatában tájékoztatja a  sértettet a  pótmagánvádlóként történő fellépés
lehetőségéről, feltételeiről, valamint a pótmagánvádló jogairól és kötelezettségeiről.
(2) Ha az  eljárást a  398.  § (2)  bekezdés e)  pontja alapján szüntették meg, a  tájékoztatás arra is kiterjed, hogy
a  pótmagánvádlóként történő fellépés annak a  bűncselekménynek a  tekintetében lehetséges, amely miatt
az ügyészség az eljárást megszüntette.
(3) Ha a  feljelentést azért utasították el, vagy az  eljárást azért szüntették meg, mert a  cselekmény nem közvádra
üldözendő bűncselekmény, a  határozatában az  (1)  bekezdésben foglaltakon túl az  ügyészség arról is tájékoztatja
a  sértettet, hogy a  pótmagánvádlóként történő fellépés helyett a  magánvádra üldözendő bűncselekmény miatt
a vádat magánvádlóként képviselheti.
(4) A  sértett a  panaszát elutasító határozat kézbesítését követő egy hónapon belül léphet fel magánvádlóként, és
ha a  magánindítvány hiányzik, a  nyilatkozatát e  határidőn belül pótolhatja. Ha a  sértett magánvádlóként lép fel,
pótmagánvádlóként nem léphet fel.
(5) Ha a  sértett magánvádlóként lép fel, és az  ügyészség a  vád képviseletét nem veszi át, az  ügyészség a  feljelentést
a sértett nyilatkozatával és az ügyiratokkal együtt nyolc napon belül megküldi a bíróságnak.
A gyanúsítás elleni panasz 372. § (1) A  gyanúsított és a  védő a  gyanúsítás, illetve a  gyanúsítás változása ellen annak közlésekor a  gyanúsított
kihallgatását végző ügyészségnél vagy nyomozó hatóságnál panaszt terjeszthet elő. Ha a védő a gyanúsítás, illetve
a gyanúsítás változásának közlésekor nincs jelen, a panaszt a gyanúsított kihallgatásától számított nyolc napon belül
terjesztheti elő.
(2) Ha a  gyanúsított kihallgatását végző ügyészség vagy nyomozó hatóság, illetve a  panaszt elbíráló ügyészség
a  panaszt alaposnak tartja, megteszi a  panaszban sérelmezett helyzet megszüntetése – különösen a  gyanúsítás
módosítása – érdekében szükséges intézkedést.
(3) Ha a  gyanúsítás közlésekor a  bűncselekmény megalapozott gyanúja a  gyanúsítottal szemben nem volt
megállapítható, a  panaszt elbíráló határozatban az  ügyészség megállapítja, hogy a  gyanúsítás törvényi feltételei
nem álltak fenn.
(4) A  (3)  bekezdésben meghatározott esetben a  gyanúsított ezen minősége a  panaszt elbíráló határozat hozatalával
megszűnik.
(5) A  nyomozó hatóság által közölt gyanúsítás ellen előterjesztett panasz elbírálását mellőzni kell, ha az  ügyészség
a  gyanúsítással egyező tényállás és Btk. szerinti minősítés alapján az  őrizetbe vett terhelt személyi szabadságát
érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés elrendelésére indítványt tesz a bíróságnak.
(6) A  gyanúsítás ellen előterjesztett panasz elintézésére egyebekben a  határozat elleni panaszra vonatkozó
rendelkezéseket kell alkalmazni.
A közvetítői eljárás során előterjesztett panasz 373. § A büntető ügyekben alkalmazható közvetítői tevékenységről szóló 2006. évi CXXIII. törvény 5. § (2) bekezdése vagy
10. § (4) bekezdése alapján előterjesztett panaszt az ügyészség a 370. § megfelelő alkalmazásával bírálja el.
A felülbírálat 374. § (1) Felülbírálati indítvány terjeszthető elő
a) a  távoltartás, illetve a  bűnügyi felügyelet magatartási szabályainak részleges feloldására irányuló indítvány
elutasítása ellen,
b) az elkobzás, illetve a vagyonelkobzás biztosítása érdekében alkalmazott lefoglalás elrendelése ellen,
c) a zár alá vétel elrendelése ellen, ha azt az ügyészség vagy a nyomozó hatóság rendelte el,
d) a lefoglalt dolog értékesítésének elrendelése ellen, ha azt az ügyészség vagy a nyomozó hatóság rendelte el,
e) ha az ügyészség, illetve a felettes ügyészség elutasította azt a panaszt, amely
ea) a házkutatás,
eb) a motozás,
ec) a címzettnek még nem kézbesített postai küldemény lefoglalásának,
ed) a  címzettnek még nem továbbított, elektronikus hírközlési szolgáltatás során továbbítandó közlés
vagy küldemény lefoglalásának, illetve
ee) a sajtószabadságról és a médiatartalmak alapvető szabályairól szóló törvény szerinti médiatartalom
szolgáltató szerkesztőségében tartott, e  tevékenységgel összefüggő bizonyítási eszköz
lefoglalásának
elrendelését sérelmezte,
f ) ha az  ügyészség, illetve a  felettes ügyészség elutasította a  gyanúsított azon panaszát, amely az  ügyiratok
megismerésének korlátozásáról, vagy valamely megismerési mód biztosítására irányuló indítvány
elutasításáról szóló határozatot sérelmezte,
g) a  402.  § (3) és (4)  bekezdése szerint az  eljárást megszüntető határozatnak a  402.  § (2)  bekezdése alapján
hozott rendelkezése ellen.
(2) A felülbírálati indítványt az (1) bekezdés szerinti határozat kézbesítésétől számított nyolc napon belül, a bíróságnál
kell két példányban előterjeszteni. A  felülbírálati indítványban meg kell jelölni azt a  határozatot, amely ellen
a felülbírálati indítvány irányul, továbbá az indítvány előterjesztésének okát és célját.
(3) Az (1) bekezdés d) pontja szerinti határozat ellen előterjesztett felülbírálati indítványnak a határozat végrehajtására
halasztó hatálya van.
(4) A bíróság a felülbírálati indítványt az ügyiratok és az ügyészség észrevételének beszerzése nélkül is elbírálhatja, ha
ez a felülbírálati indítvány tartalma alapján lehetséges.
(5) Ha a  felülbírálati indítványról a  (4)  bekezdés alapján nem lehet dönteni, a  bíróság a  felülbírálati indítvány egy
példányának kézbesítésével együtt az ügyészségtől beszerzi az ügyiratokat.
(6) Az  ügyészség az  ügyiratokat a  bíróságnak öt munkanapon belül megküldi és e  határidőn belül a  felülbírálati
indítványra észrevételt vagy azzal összefüggő indítványt tehet.
LIX. FEJEZET
A NYOMOZÁS MEGINDÍTÁSA A nyomozás megindításának alapja
375. § (1) A  nyomozás az  ügyészségnek vagy a  nyomozó hatóságnak a  hivatali hatáskörében, valamint az  ügyésznek vagy
a nyomozó hatóság tagjának a hivatali minőségében tudomására jutott adatok alapján, illetve feljelentésre indul meg.
(2) Nyomozást az ügyészség vagy a nyomozó hatóság rendel el.
 (3) Az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság tájékoztatja a  sértettet a  nyomozás elrendeléséről, ha a  sértett személye
és elérhetősége ismert. A  nyomozó hatóság az  általa elrendelt nyomozásról huszonnégy órán belül tájékoztatja
az ügyészséget.
(4) Késedelmet nem tűrő esetben bármely nyomozó hatóság végezhet eljárási cselekményt, köteles azonban erről
a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező nyomozó hatóságot haladéktalanul tájékoztatni.
A feljelentés 376. § (1) Közvádra üldözendő bűncselekmény miatt bárki tehet feljelentést.
 (2) A hatóság tagja és a hivatalos személy, továbbá, ha törvény előírja, a köztestület köteles a hatáskörében tudomására
jutott, közvádra üldözendő bűncselekményt feljelenteni.
 (3) A  (2)  bekezdés szerinti feljelentésben meg kell jelölni a  bizonyítási eszközöket, egyidejűleg gondoskodni kell
a bűncselekmény nyomainak, a bizonyítási eszközök, valamint az elkobozható vagy vagyonelkobzás alá eső dolgok
és vagyon megőrzéséről.
377. § (1) Feljelentést az  ügyészségnél vagy a  nyomozó hatóságnál lehet tenni. A  feljelentést más hatóság és a  bíróság is
köteles fogadni, és azt a nyomozó hatóságnak, illetve a 30. § esetén az ügyészségnek megküldeni.
(2) Az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság nyomban nyilvántartásba veszi a feljelentést, akkor is, ha hatáskörrel vagy
illetékességgel nem rendelkezik.
(3) Ha személyesen tesznek feljelentést, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság figyelmezteti a feljelentőt a hamis vád
és a hatóság félrevezetésének következményeire. A személyesen tett feljelentés során jelen lehet a  feljelentő által
megjelölt nagykorú személy, kivéve, ha ez az eljárás érdekeit sérti.
A magánindítvány 378. § (1) Magánindítványra üldözendő bűncselekmény esetén csak a  jogosult indítványára indítható meg vagy folytatható
a büntetőeljárás.
(2) Magánindítványnak kell tekinteni a  magánindítvány előterjesztésére jogosult feljelentését és bármely olyan
nyilatkozatát, amely szerint az elkövető büntetőjogi felelősségre vonását kívánja.
(3) A  magánindítványt attól a  naptól számított egy hónapon belül kell előterjeszteni, amelyen a  magánindítványra
jogosult a bűncselekményről tudomást szerzett.
(4) Ha a  nyomozás megindítását követően derül ki, hogy a  cselekmény csak magánindítványra büntethető,
a  magánindítvány előterjesztésére jogosult nyilatkozatát be kell szerezni. Ebben az  esetben a  (3)  bekezdésben
meghatározott határidőt attól a naptól kell számítani, amelyen a magánindítványra jogosult a felhívásról tudomást
szerzett.
(5) Az elhunyt sértett hozzátartozója a még nyitva álló határidő alatt terjesztheti elő a magánindítványt.
 (6) A  magánindítvány előterjesztésére nyitva álló határidő elmulasztása miatt igazolásnak akkor van helye, ha
a bűncselekmény közvádra üldözendő. A feljelentés elintézése 379. § (1) Az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság a  feljelentés megérkezésétől számított három munkanapon belül
megvizsgálja, hogy az  ügyben a  nyomozást el kell-e rendelni, vagy a  feljelentés kiegészítésének, a  feljelentés
elutasításának, illetve az ügy áttételének van-e helye.
(2) Az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság a feljelentés elintézése során figyelembe veheti azokat a tényeket, amelyek
köztudomásúak vagy amelyekről hivatalos tudomása van.
(3) Ha a  feljelentést a  nyomozó hatóságnál magánvádra üldözendő bűncselekmény miatt tették, vagy olyan
bűncselekmény látszik megállapíthatónak, amely miatt a  vádat magánvádló képviseli, a  nyomozó hatóság
a feljelentést haladéktalanul továbbítja az ügyészséghez.
(4) Az  ügyészség a  feljelentés érkezésétől számított három munkanapon belül megvizsgálja és dönt arról, hogy
a  magánvádra üldözendő bűncselekmény miatt a  vád képviseletét átveszi-e. Ha az  ügyészség a  vád képviseletét
átveszi, erről a sértettet tájékoztatja. Ha az ügyészség a vád képviseletét nem veszi át, a feljelentést haladéktalanul
megküldi a bíróságnak.
A feljelentés kiegészítése 380. § (1) Az ügyészség vagy a nyomozó hatóság a feljelentés kiegészítését rendeli el, ha a rendelkezésre álló adatok alapján
a nyomozás elrendeléséről, a feljelentés elutasításáról, illetve az ügy áttételéről nem lehet dönteni.
(2) A feljelentés kiegészítése során az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság a feljelentőtől felvilágosítás adását, iratok
és adatok rendelkezésre bocsátását, valamint a kár, vagyoni hátrány, adóbevétel-csökkenés, vámbevétel-csökkenés
vagy a  bűncselekmény elkövetési értékének közlését kérheti. Ennek során az  ügyészség, illetve a  nyomozó
hatóság – ha azt korábban nem tette meg – figyelmezteti a  feljelentőt a hamis vád és a hatóság félrevezetésének
következményeire.
(3) Ha a  büntetőeljárás megindítását a  Btk. 3.  § (3)  bekezdése alapján a  legfőbb ügyész jogosult elrendelni,
az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság a feljelentés kiegészítése során gondoskodik a legfőbb ügyész döntésének
beszerzéséről.
(4) A feljelentés kiegészítésének határideje egy hónap. A feljelentés elutasítása
381. § (1) Az ügyészség és a nyomozó hatóság a feljelentést elutasítja, ha a rendelkezésére álló adatokból kitűnik, hogy
a) a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény,
b) a bűncselekmény gyanúja hiányzik,
c) az elkövető büntethetőségét, illetve a feljelentett cselekmény büntetendőségét kizáró ok állapítható meg,
d) halál, elévülés vagy kegyelem folytán a büntethetőség megszűnt,
e) a feljelentett cselekményt már jogerősen elbírálták,
f ) a  magánindítvány, a  feljelentés, vagy a  legfőbb ügyésznek a  Btk. 3.  § (3)  bekezdésében meghatározott
rendelkezése hiányzik,
g) a feljelentett cselekmény nem közvádra üldözendő bűncselekmény,
h) az ügy nem tartozik magyar büntető joghatóság alá.
(2) Az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság a  feljelentést elutasító határozatot kézbesíti a  feljelentőnek. A  nyomozó
hatóság a feljelentést elutasító határozatot huszonnégy órán belül az ügyészségnek is megküldi.
(3) Ha az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság a  feljelentést az  (1)  bekezdés g)  pontja alapján utasította el,
a  határozatában tájékoztatja a  sértettet, hogy a  magánvádra üldözendő bűncselekmény miatt a  vádat
magánvádlóként képviselheti. A tájékoztatás kiterjed a magánvádlóként történő fellépés feltételeire, a magánvádló
jogaira és kötelezettségeire, valamint arra, hogy ha a magánindítvány hiányzik, e nyilatkozatot pótolni kell.
(4) A sértett a feljelentést elutasító határozat kézbesítését követő egy hónapon belül léphet fel magánvádlóként, és ha
a magánindítvány hiányzik, a nyilatkozatát e határidőn belül pótolhatja.
(5) Ha a  sértett magánvádlóként lép fel, és az  ügyészség a  vád képviseletét nem veszi át, a  feljelentést a  sértett
nyilatkozatával és az ügyiratokkal együtt nyolc napon belül meg kell küldeni a bíróságnak.
382. § (1) Az ügyészség a feljelentést elutasíthatja, ha a bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy
az ügy, illetve más büntetőügy felderítéséhez, bizonyításához hozzájárulva olyan mértékben együttműködik, hogy
az  együttműködéshez fűződő nemzetbiztonsági vagy bűnüldözési érdek jelentősebb, mint a  bűncselekmény
elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy büntetőjogi felelősségre vonásához fűződő érdek.
(2) Az  (1)  bekezdés alapján a  feljelentés nem utasítható el, ha az  együttműködő személy más életének szándékos
kioltásával járó, illetve maradandó fogyatékosságot vagy súlyos egészségromlást szándékosan okozó
bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható.
(3) Ha az  ügyészség a  feljelentést az  együttműködő személlyel szemben az  (1)  bekezdés alapján utasítja el, az  állam
téríti meg azt a kárt, illetve sérelemdíjat, amelynek megtérítésére az elkövető a polgári jog szerint köteles, feltéve,
hogy az  más módon nem térült meg. Ha a  kártérítésről, illetve a  sérelemdíj megfizetéséről polgári perben kell
határozni, az ezek iránti igény jogalapját vélelmezni kell.
(4) A polgári perben az államot az  igazságügyért felelős miniszter képviseli. A polgári perben eljáró bíróság a kereset
elbírálása előtt beszerzi a feljelentés elutasításáról határozatot hozott ügyészség nyilatkozatát a felperes sérelmére
elkövetett cselekményről, a  cselekménnyel okozott kárról, illetve személyiségi jogsértésről. Az  ügyészség
nyilatkozata nem terjedhet ki olyan tényre, amelynek alapján az  elkövető személyére, illetve a  feljelentés
elutasításának indokaira lehet következtetni.
LX. FEJEZET
A FELDERÍTÉS Jelenlét az eljárási cselekményeken a felderítés során
383. § (1) A  felderítés során az  ügyészen, a  nyomozó hatóság tagján és a  jegyzőkönyvvezetőn kívül csak az  lehet jelen
az eljárási cselekményen, akinek a jelenlétét törvény vagy kormányrendelet lehetővé teszi.
(2) A sértett a sérelmére elkövetett bűncselekménnyel összefüggésben jelen lehet a szakértő meghallgatásánál, a szemlénél,
a  bizonyítási kísérletnél és a  felismerésre bemutatásnál. A  sértett értesítése kivételesen mellőzhető, ha ezt az  eljárási
cselekmény sürgőssége indokolja. A  sértett értesítése kivételesen mellőzhető, valamint az  eljárási cselekményről
kivételesen eltávolítható, ha a különleges bánásmódot igénylő személy védelme más módon nem biztosítható.
(3) A sértett mellett egy általa megjelölt nagykorú személy is jelen lehet azokon az eljárási cselekményeken, amelyeken
a sértett jelenléte kötelező, vagy amelyeken jelen lehet, ha ez az eljárás érdekeit nem sérti.
(4) A  külföldi állampolgár terhelt, sértett vagy tanú indítványára a  kihallgatásán, valamint a  részvételével tartott más
eljárási cselekményen jelen lehet államának konzuli tisztviselője.
(5) A  támogatót és a  konzuli tisztviselőt kivéve akinek a  jelenlétét az  eljárási cselekményen e  törvény lehetővé
teszi, a  gyanúsítotthoz, a  szakértőhöz és a  tanúhoz kérdéseket intézhet, észrevételeket, indítványokat tehet.
A  kérdésfeltevés tilalmára, illetve a  válaszadás megtiltására a  tanú és a  terhelt kihallgatására, valamint a  szakértő
kirendelésére vonatkozó rendelkezéseket kell megfelelően alkalmazni.
384. § (1) Az  ügyészség és a  nyomozó hatóság az  eljárási cselekmény helyszínéről eltávolíthatja azt, akinek a  jelenléte
az  eljárást akadályozza és azt is, aki az  eljárási cselekményen nem lehet jelen, illetve a  nyomozás elősegítése
érdekében a büntetőeljárásban részt vevő személyt az eljárási cselekmény helyszínén való tartózkodásra kötelezhet.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározottak érdekében testi kényszer alkalmazható, valamint rendbírság szabható ki.
 (3) Rendbírsággal sújtható az is, aki az eljárás rendjét zavarja.
A gyanúsított kihallgatása 385. § (1) Ha a  rendelkezésre álló adatok, illetve bizonyítási eszközök alapján meghatározott személy megalapozottan
gyanúsítható bűncselekmény elkövetésével, őt a  nyomozó hatóság, illetve az  ügyészség a  XXX.  Fejezet szerint
gyanúsítottként kihallgatja.
(2) Őrizet esetén a gyanúsítottat a fogva tartása kezdetétől számított huszonnégy órán belül ki kell hallgatni.
386. § (1) A bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy – elfogása, idézése, előállítása, körözésének
elrendelése, vagy vele szemben elfogatóparancs kibocsátása esetén – a gyanúsítás közléséig kizárólag arra jogosult,
hogy
a) a gyanúsítotti kihallgatással kapcsolatos büntetőeljárási jogairól felvilágosítást kapjon,
b) védőt hatalmazzon meg vagy védő kirendelését indítványozza,
c) védőjével ellenőrzés nélkül tanácskozzon.
(2) A védő a gyanúsítás közléséig kizárólag arra jogosult, hogy az általa védett személlyel a kapcsolatot felvegye és vele
ellenőrzés nélkül tanácskozzon.
387. § (1) Ha nincs védője, a  gyanúsítottat vagy a  bűncselekmény elkövetésével magalapozottan gyanúsítható személyt
a  kihallgatását megelőzően – előállítása, őrizete esetén haladéktalanul – figyelmeztetni kell arra, hogy védőt
hatalmazhat meg vagy védő kirendelését indítványozhatja. Ezen indítványt a nyomozó hatóság vagy az ügyészség
nyomban elbírálja.
(2) Ha az  eljárásban védő részvétele kötelező, a  gyanúsított vagy a  bűncselekmény elkövetésével magalapozottan
gyanúsítható személy figyelmét arra is fel kell hívni, hogy ha nem hatalmaz meg védőt, a nyomozó hatóság vagy
az ügyészség rendel ki védőt. Ha a gyanúsított vagy a bűncselekmény elkövetésével magalapozottan gyanúsítható
személy kijelenti, hogy nem kíván védőt meghatalmazni, a  nyomozó hatóság vagy az  ügyészség nyomban védőt
rendel ki.
(3) Ha a  gyanúsított vagy a  bűncselekmény elkövetésével magalapozottan gyanúsítható személy védőt kíván
meghatalmazni, vagy a  nyomozó hatóság, illetve az  ügyészség védőt rendel ki, a  nyomozó hatóság vagy
az ügyészség a védőt nyomban értesíti és a gyanúsítotti kihallgatást a védő megérkezéséig, de legalább két órára
elhalasztja. Ha a megállapított határidőn belül
a) a védő nem jelenik meg, illetve
b) a gyanúsított a védővel lefolytatott tanácskozás alapján a kihallgatás megkezdéséhez hozzájárul,
a nyomozó hatóság vagy az ügyészség a gyanúsítotti kihallgatást megkezdi.
(4) A  nyomozó hatóság vagy az  ügyészség az  (1)–(3)  bekezdés alapján tett intézkedéseit, és ha ismert, a  védő
távolmaradásának okát a gyanúsítotti kihallgatás jegyzőkönyvébe foglalja.
(5) A  nyomozó hatóság vagy az  ügyészség biztosítja, hogy a  gyanúsított vagy a  bűncselekmény elkövetésével
magalapozottan gyanúsítható személy a  kihallgatása előtt, illetve annak zavarása nélkül a  kihallgatása alatt
a védőjével tanácskozhasson.
388. § (1) A  gyanúsítottal a  kihallgatása során a  terhelti figyelmeztetést követően közölni kell a  gyanúsítás tárgyává tett
cselekmény tényállását és annak Btk. szerinti minősítését.
(2) A gyanúsítás közlését követően a nyomozó hatóság vagy az ügyészség figyelmezteti a gyanúsítottat és a védőt arra,
hogy a gyanúsítás ellen panasznak van helye.
389. § A nyomozás során
a) be kell szerezni a gyanúsított bűnügyi előéletére vonatkozó adatokat, illetve
b) gondoskodni kell a  gyanúsítottra vonatkozó, az  eljárásban figyelembe vehető külföldi ítélet érvényének
az elismeréséről. A nyomozás ügyiratainak megküldése 390. § (1) A  nyomozó hatóság a  gyanúsított kihallgatásától számított nyolc napon belül megküldi az  ügyészségnek
a  nyomozás ügyiratait, egyidejűleg beszámol a  nyomozás állásáról, javaslatot tesz a  vizsgálat során szükségesnek
tartott eljárási cselekményekre vagy a nyomozás befejezésére.
(2) Ha a  gyanúsított a  bűncselekmény elkövetését beismerte, ügyészségi intézkedés vagy határozat kilátásba
helyezését, illetve egyezség megkötését kezdeményezte, a  nyomozó hatóság erről haladéktalanul beszámol
az ügyészségnek.
LXI. FEJEZET
A VIZSGÁLAT Az ügyészség eljárása a vizsgálat során
391. § (1) Az  ügyészség a  gyanúsított kihallgatása után a  nyomozás ügyiratai alapján megvizsgálja, hogy az  ügyben van-e
helye
a) ügyészségi intézkedés vagy határozat kilátásba helyezésének,
b) egyezség kezdeményezésének,
c) közvetítői eljárás lefolytatása céljából az eljárás felfüggesztésének,
d) feltételes ügyészi felfüggesztésnek,
e) az eljárás egyéb okból történő megszüntetésének,
f ) vádemelésnek,
g) a vizsgálat keretén belül eljárási cselekmény elvégzésének,
h) elkülönítésnek, egyesítésnek, áttételnek.
(2) Az ügyészség a vizsgálat során az (1) bekezdésben meghatározott kérdésekben a nyomozás határidején belül dönt.
Az ügyészség és a nyomozó hatóság kapcsolata a vizsgálat során
392. § (1) A nyomozó hatóság a vizsgálatot az ügyészség irányítási jogkörében tett intézkedésének megfelelően végzi.
 (2) A nyomozó hatóság a gyanúsított kihallgatása után – ha az ügyészség másképp nem rendelkezik – önállóan elvégzi
a 390. § (1) bekezdése szerinti javaslatában szükségesnek tartott eljárási cselekményt.
 (3) A nyomozó hatóság a vizsgálat során önállóan elvégzi a gyanúsítás tárgyát érintő eljárási cselekményt, ha
a) azt késedelmet nem tűrő ok indokolja, vagy
b) az az ügyészség által elrendelt eljárási cselekményhez szükségszerűen kapcsolódik.
(4) A nyomozó hatóság a vizsgálat során önállóan elvégzi az eljárási cselekményt, ha az
a) a gyanúsítás tárgyát nem érinti vagy
b) a gyanúsítás tárgyává tett bűncselekmény más elkövetőjének felderítésére irányul.
(5) A  nyomozó hatóság a  vizsgálat során önállóan elvégzett eljárási cselekményről a  (2) és (3)  bekezdésben
meghatározott esetben legkésőbb nyolc napon belül, a  (4)  bekezdésben meghatározott esetben az  ügyészség
rendelkezése szerint, de legkésőbb három hónapon belül beszámol az ügyészségnek.
Jelenlét az eljárási cselekményeken a vizsgálat során 393. § (1) A  gyanúsított és védője a  vizsgálat során a  szakértő meghallgatásán, a  szemlénél, a  bizonyítási kísérletnél és
a felismerésre bemutatásnál jelen lehet, ha az eljárási cselekmény a gyanúsítás tárgyát érinti.
(2) A védő jelen lehet az általa, illetve az általa védett gyanúsított által indítványozott tanú kihallgatásán és az ilyen tanú
részvételével tartott bizonyítási cselekményen is.
(3) A gyanúsított és a védő értesítése kivételesen mellőzhető, ha ezt az eljárási cselekmény sürgőssége indokolja.
 (4) A gyanúsított és a védő értesítése kivételesen mellőzhető, valamint a gyanúsított és a védő az eljárási cselekményről
kivételesen eltávolítható, ha ezt a  nyomozás érdekei szükségessé teszik, vagy a  különleges bánásmódot igénylő
személy védelme más módon nem biztosítható.
(5) A (3) és (4) bekezdésben meghatározott esetben az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság a gyanúsítottat és védőjét
az  eljárási cselekményről – ha e  törvény a  terhelt és a  védő értesítését nem zárja ki – utólag, legkésőbb nyolc
napon belül tájékoztatja. Ha a gyanúsított vagy a védő a tájékoztatás kézhezvételétől számított három napon belül
indítványozza, az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság az  értesítés mellőzését utólag határozatba foglalja, és azt
közli az indítvány előterjesztőjével.
(6) Az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság biztosítja, hogy a  gyanúsított az  eljárási cselekmény előtt, illetve annak
zavarása nélkül az eljárási cselekmény alatt a védőjével tanácskozhasson.
(7) A vizsgálat során az eljárási cselekményeken való jelenlétre egyebekben a  felderítésre vonatkozó rendelkezéseket
kell megfelelően alkalmazni.
LXII. FEJEZET
AZ ELJÁRÁS FELFÜGGESZTÉSE Az eljárás felfüggesztésének okai
394. § (1) Az ügyészség és a nyomozó hatóság felfüggeszti az eljárást, ha
a) az elkövető kiléte a nyomozásban nem volt megállapítható, vagy
b) az elkövető tartós, súlyos betegsége vagy a bűncselekmény elkövetése után bekövetkezett elmebetegsége
miatt az eljárásban nem vehet részt.
 (2) Az ügyészség felfüggeszti az eljárást a közvetítői eljárás lefolytatása céljából, ha annak feltételei fennállnak.
 (3) Az ügyészség és a nyomozó hatóság felfüggesztheti az eljárást, ha
a) az elkövető ismeretlen helyen vagy külföldön tartózkodik,
b) jogsegély iránti megkeresés más állam hatósága általi teljesítése szükséges,
c) az eljárás lefolytatásához előzetes kérdésben hozott döntést kell beszerezni, vagy
d) a  gyanúsítottal szemben a  gyanúsítás tárgyát képező cselekmény miatt bíróság előtt büntetőeljárás van
folyamatban. (4) Az ügyészség felfüggesztheti az eljárást, ha
a) az a közvetítői eljárásban létrejött megállapodás teljesítése érdekében szükséges,
b) feltételes ügyészi felfüggesztésnek van helye,
c) az  Európai Unió tagállamaival folytatott bűnügyi együttműködésről szóló törvényben meghatározott
konzultációs eljárás kezdődik,
d) nemzetközi elfogatóparancs, illetve európai elfogatóparancs alapján más állam hatósága az  elkövető
átadását vagy kiadatását elhalasztotta, vagy
e) nemzetközi büntetőbíróság a joghatósága alá tartozó ügyben a magyar hatóságot a büntetőeljárás átadása
érdekében megkeresi.
 (5) Az eljárás felfüggesztésének a (2) bekezdés, valamint a (4) bekezdés a) és b) pontja alapján a nyomozás során egy
alkalommal van helye.
 (6) Az eljárás nem függeszthető fel
a) a (2) bekezdés alapján, ha az ügyészség feltételes ügyészi felfüggesztést alkalmazott, illetve
b) a (4) bekezdés b) pontja alapján, ha az ügyben közvetítői eljárás volt folyamatban.
(7) Az eljárás felfüggesztése után – a (3) bekezdés a) pontját kivéve – a gyanúsított személyét közvetlenül érintő eljárási
cselekmény nem végezhető.
(8) Ha az eljárás felfüggesztésének tartama alatt a felfüggesztés oka megváltozott, az ügyészség és a nyomozó hatóság
– az eljárás folytatásának elrendelése nélkül – új határozatot hoz az eljárás felfüggesztéséről.
(9) Ha az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság azért függeszti fel az  eljárást, mert az  elkövető kiléte a  nyomozásban
nem volt megállapítható, a  határozat közlésével egyidejűleg arról is tájékoztatja a  feljelentőt, a  sértettet és
a  magánindítvány előterjesztőjét, hogy ha az  eljárás folytatásának elrendelése nélkül az  eljárást elévülés miatt
megszünteti, az  eljárás megszüntetéséről rendelkező határozatot részére akkor kézbesíti, ha ezt az  eljárást
felfüggesztő határozat kézhezvételétől számított egy hónapon belül indítványozza.
A felfüggesztés tartama 395. § (1) Az ügyészség és a nyomozó hatóság az eljárást, ha
a) a gyanúsított külföldön tartózkodik, legfeljebb hat hónapra,
b) az eljárás lefolytatásához előzetes kérdésben hozott döntést kell beszerezni és az előzetes kérdés eldöntése
tárgyában az eljárás még nem indult meg, legfeljebb két hónapra,
c) jogsegély iránti megkeresés más állam hatósága általi teljesítése szükséges, legfeljebb tizenkét hónapra
függesztheti fel.
(2) Az ügyészség és a nyomozó hatóság az eljárás felfüggesztésével egyidejűleg
a) a külföldön tartózkodó gyanúsítottnak a visszatérésre,
b) az érdekeltnek az előzetes kérdés eldöntése tárgyában az eljárás megindítására
a felfüggesztés tartamával egyező határidőt állapít meg.
(3) Az ügyészség a felfüggesztés tartamát és a (2) bekezdésben meghatározott határidőt kivételesen, egy alkalommal,
a) az (1) bekezdés a) pontja esetén legfeljebb két hónappal,
b) az (1) bekezdés b) pontja esetén legfeljebb egy hónappal,
c) az (1) bekezdés c) pontja esetén legfeljebb hat hónappal
meghosszabbíthatja.
(4) Ha a felfüggesztés tartama alatt az előzetes kérdés eldöntése tárgyában az eljárás megindult, a 394. § (8) bekezdését
megfelelően kell alkalmazni.
A felfüggesztett eljárás folytatása 396. § (1) Az ügyészség és a nyomozó hatóság – ha e törvény kivételt nem tesz – az eljárás folytatását rendeli el, ha
a) a felfüggesztés oka megszűnt,
b) a  394.  § (4)  bekezdés e)  pontja esetén a  nemzetközi büntető bíróság alapokmányát kihirdető, illetve
alapokmányából fakadó kötelezettségek végrehajtásáról szóló törvény az eljárás folytatását előírja, vagy
c) a  394.  § (3)  bekezdésében, valamint a  (4)  bekezdés c)–d)  pontjában meghatározott okból felfüggesztett
eljárás folytatását szükségesnek tartja.
 (2) Ha az eljárást az ügyészség függesztette fel, kizárólag az ügyészség rendelheti el az eljárás folytatását.
 (3) Az eljárás folytatását elrendelő határozat ellen nincs helye panasznak.
(4) Az eljárás határozat hozatala nélkül folytatódik azon a napon, amelyen a felfüggesztés – ügyészség vagy nyomozó
hatóság által megállapított vagy az ügyészség által meghosszabbított – tartama eltelt.
Egyéb rendelkezések 397. § (1) A felfüggesztés tartama nem számít be a nyomozás határidejébe.
 (2) Az eljárás felfüggesztéséről vagy folytatásáról szóló határozatot egyidejűleg kell kézbesíteni a gyanúsított, a védő,
a feljelentő, a sértett és a magánindítvány előterjesztője részére.
 (3) Ha a  nyomozó hatóság függeszti fel az  eljárást, vagy rendeli el annak folytatását, határozatát a  (2)  bekezdésben
meghatározottak szerint az ügyészséggel is közli. LXIII. FEJEZET
AZ ELJÁRÁS MEGSZÜNTETÉSE
Az eljárás megszüntetésének okai 398. § (1) Az ügyészség és a nyomozó hatóság megszünteti az eljárást, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény,
b) nem a gyanúsított követte el a bűncselekményt,
c) a  rendelkezésre álló adatok, illetve bizonyítási eszközök alapján nem állapítható meg bűncselekmény
elkövetése,
d) az elkövető büntethetőségét, illetve a cselekmény büntetendőségét kizáró ok állapítható meg,
e) halál, elévülés vagy kegyelem folytán a büntethetőség megszűnt,
f ) a cselekményt már jogerősen elbírálták,
g) a feljelentés vagy a legfőbb ügyésznek a Btk. 3. § (3) bekezdésében meghatározott rendelkezése hiányzik,
h) a magánindítvány hiányzik, és az a 378. § (4) bekezdése alapján már nem pótolható,
i) a cselekmény nem közvádra üldözendő bűncselekmény, vagy
j) az ügy nem tartozik magyar büntető joghatóság alá.
(2) Az ügyészség megszünteti az eljárást, ha
a) a  rendelkezésre álló adatok, illetve bizonyítási eszközök alapján nem állapítható meg, hogy
a bűncselekményt a gyanúsított követte el,
b) a  büntetőeljárás átadása, vagy az  Európai Unió tagállamaival folytatott bűnügyi együttműködésről szóló
törvényben meghatározott konzultációs eljárás eredménye alapján a  büntetőeljárást más állam hatósága
folytatja le,
c) tevékeny megbánás, a  feltételes ügyészi felfüggesztés keretében előírt magatartás tanúsítása vagy
a feltételes ügyészi felfüggesztés tartamának eredményes eltelte folytán, illetve a törvényben meghatározott
egyéb okból a büntethetőség megszűnt,
d) megrovást alkalmaz, vagy
e) olyan bűncselekmény miatt van folyamatban, amelynek az  elkövetett jelentősebb tárgyi súlyú
bűncselekmény mellett az elkövető felelősségre vonása szempontjából nincs jelentősége.
 (3) Ha a terhelt az eljárást megszüntető határozat ellen benyújtott panaszában a megrovás alkalmazását sérelmezi, és
az eljárás megszüntetésének más oka nincs, az eljárást folytatni kell.
 (4) Ha az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság az  eljárást az  (1)  bekezdés i)  pontja alapján szüntette meg, a  381.  §
(3)–(5) bekezdését megfelelően alkalmazni kell.
 (5) Az  eljárást megszüntető határozat indokolása kizárólag az  eljárás megszüntetésének okát és az  alkalmazott
jogszabály megjelölését tartalmazza, ha
a) az eljárást azért függesztették fel, mert az elkövető kiléte a nyomozásban nem volt megállapítható, és
b) az ügyészség vagy a nyomozó hatóság a felfüggesztett eljárást elévülés miatt szünteti meg.
(6) Az  (5)  bekezdésben meghatározott határozat az  eljárást felfüggesztő határozatra is rávezethető, ha a  feljelentő,
a sértett és a magánindítvány előterjesztője nem indítványozta az eljárást megszüntető határozat kézbesítését.
399. § (1) Az ügyészség az eljárást megszüntetheti, ha a bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy
vagy a  gyanúsított az  ügy, illetve más büntetőügy felderítéséhez, bizonyításához hozzájárulva olyan mértékben
együttműködik, hogy az  együttműködéshez fűződő nemzetbiztonsági vagy bűnüldözési érdek jelentősebb, mint
a bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy vagy a gyanúsított büntetőjogi felelősségre
vonásához fűződő érdek.
(2) Az  (1)  bekezdés alapján az  eljárás nem szüntethető meg, ha az  együttműködő személy más életének szándékos
kioltásával járó, illetve maradandó fogyatékosságot vagy súlyos egészségromlást szándékosan okozó
bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható.
(3) Ha az  ügyészség az  eljárást az  (1)  bekezdés alapján szünteti meg, a  382.  § (3) és (4)  bekezdését megfelelően
alkalmazni kell.
A megszüntetett eljárás folytatása 400. § (1) Az  eljárás megszüntetése – ha e  törvény kivételt nem tesz – nem akadálya annak, hogy ugyanabban az  ügyben
utóbb az eljárást folytassák.
(2) Az eljárás folytatását az ügyészség rendeli el.
 (3) Az eljárás folytatását
a) – ha az eljárást a nyomozó hatóság szüntette meg – a felderítés során a nyomozó hatóság, illetve
b) – ha az eljárást az ügyészség szüntette meg – a felettes ügyészség
is elrendelheti.
(4) Az eljárás folytatásáról szóló határozat ellen nincs helye panasznak.
 (5) Az  eljárás folytatását az  ügyészség indítványára a  bíróság rendelheti el olyan terhelt esetén, akivel szemben
az eljárást korábban megszüntették, ha a felettes ügyészség, illetve az ügyészség
a) panasz alapján, vagy
b) az eljárás megszüntetésétől számított egy hónapon belül hivatalból
az eljárás folytatását nem rendelte el.
(6) Ha a  bíróság az  eljárás folytatásának elrendelése iránti indítványt elutasította, változatlan alapon az  eljárás
folytatásának elrendelése iránti ismételt indítvány előterjesztésének nincs helye.
A határozat közlése az eljárás megszüntetése esetén 401. § (1) Az  eljárást megszüntető határozatot és az  eljárás folytatását elrendelő határozatot – a  (2)  bekezdésben
meghatározott kivétellel – egyidejűleg kézbesíteni kell a  gyanúsított, a  védő, a  sértett, a  feljelentő és
a magánindítvány előterjesztője részére.
(2) A  398.  § (5)  bekezdése esetén az  eljárást megszüntető határozatot a  sértett, a  feljelentő és a  magánindítvány
előterjesztője részére nem kell kézbesíteni, ha ezt az eljárást felfüggesztő határozat kézhezvételétől számított egy
hónapon belül nem indítványozta.
(3) Ha a  nyomozó hatóság szünteti meg az  eljárást vagy rendeli el annak folytatását, határozatát az  (1)  bekezdésben
meghatározottak szerint az ügyészség részére is kézbesíti.
(4) Az eljárást megszüntető határozat kézbesítésével egyidejűleg tájékoztatni kell a terheltet a kártalanítási igényének
jogalapjáról, arról, hogy választása szerint igényét egyszerűsített kártalanítási eljárásban vagy kártalanítás iránti
vagyonjogi perben (a  továbbiakban: kártalanítási per) érvényesítheti, az  igény érvényesítésének határidejéről,
a határidő kezdő időpontjáról és a határidő elmulasztásának jogvesztő jellegéről.
A bűnügyi költség az eljárás megszüntetése esetén 402. § (1) Az eljárás megszüntetése esetén a bűnügyi költséget – a (2) bekezdésben írt kivétellel – az állam viseli.
 (2) Az  ügyészség az  eljárás megszüntetése esetén a  bűnügyi költség vagy egy részének megfizetésére kötelezheti
a gyanúsítottat, ha az eljárást
a) tevékeny megbánás miatt,
b) az eljárás feltételes ügyészi felfüggesztése tartamának eredményes eltelte miatt, vagy
c) megrovás alkalmazásával
szünteti meg.
(3) Ha a  gyanúsított az  eljárás megszüntetéséről szóló határozat ellen bejelentett panaszában a  bűnügyi költség
viselésére kötelező rendelkezést is sérelmezi, és a felettes ügyészség a panasznak nem ad helyt, úgy a gyanúsított
a bűnügyi költség viselésére kötelező rendelkezés ellen felülbírálati indítványt terjeszthet elő.
(4) Ha a  gyanúsított az  eljárást megszüntető határozatnak kizárólag a  bűnügyi költség viselésére kötelező
rendelkezését sérelmezi, a  jogorvoslati kérelmet felülbírálati indítványnak kell tekinteni. Ebben az  esetben
az ügyészség a felülbírálati indítványt az ügyiratokkal, továbbá az észrevételével, illetve indítványával együtt három
munkanapon belül továbbítja a nyomozási bíróhoz.
403. § (1) Kérelemre a  bűnügyi költség megfizetésére halasztás, illetve részletfizetés engedélyezhető a  büntetések,
az  intézkedések, egyes kényszerintézkedések és a  szabálysértési elzárás végrehajtásáról szóló 2013.  évi
CCXL.  törvény (a továbbiakban: Bv. tv.) 42. § (1) bekezdésében meghatározott feltételek mellett és keretek között.
Az ötvenezer forintot meghaladó bűnügyi költség esetében a halasztás, illetve a részletfizetés a bírósági végrehajtó
által foganatosított foglalás után engedélyezhető, ha a  foglalási jegyzőkönyvet a  végrehajtó az  ügyészséghez
beterjesztette. Az  ötvenezer forintot meg nem haladó bűnügyi költség esetén az  ügyészség foglalási cselekmény
bevárása nélkül, a  rendelkezésre álló adatok alapján legfeljebb két hónapi halasztást, illetve három hónapi
részletfizetést engedélyezhet.
(2) A halasztás, illetve a részletfizetés iránti kérelemnek nincs halasztó hatálya.
 (3) A  kérelemről a  bűnügyi költség megfizetésére kötelezésről rendelkező ügyészség határoz. E  határozat ellen nincs
helye panasznak. LXIV. FEJEZET
ÜGYÉSZSÉGI INTÉZKEDÉS VAGY HATÁROZAT KILÁTÁSBA HELYEZÉSE
404. § (1) Az ügyészség a nyomozás során bármikor közölheti a gyanúsítottal, hogy milyen, a (2) bekezdésben meghatározott
intézkedés alkalmazására vagy határozat meghozatalára lát lehetőséget abban az  esetben, ha a  gyanúsított
a bűncselekmény elkövetését beismeri.
(2) Az ügyészség
a) közvetítői eljárás céljából az eljárás felfüggesztését, illetve a közvetítői eljárás eredményéhez képest az eljárás
megszüntetését,
b) feltételes ügyészi felfüggesztés alkalmazását és annak eredményéhez képest az eljárás megszüntetését,
c) a  gyanúsított együttműködésére tekintettel – a  399.  § (1)  bekezdésében meghatározott okból – az  eljárás
megszüntetését, illetve – a 382. § (1) bekezdésében meghatározott okból – a feljelentés elutasítását, illetve
d) vádemelés esetén a XCVIII. és C. Fejezetben meghatározott külön eljárás érdekében szükséges intézkedések
megtételét
helyezheti kilátásba, ha a felsorolt intézkedések vagy határozatok e törvényben meghatározott – a bűncselekmény
elkövetésének beismerésén, illetve az együttműködésen kívüli – feltételei fennállnak.
(3) Az ügyészség az intézkedés megtételét vagy a határozat meghozatalát
a) a (2) bekezdés a)–b) és d) pontjában meghatározott esetben az ügy, illetve más büntetőügy felderítésében,
bizonyításában történő együttműködéshez,
b) a  (2)  bekezdés c) és d)  pontja esetén a  sértett bejelentése szerint érvényesíteni kívánt polgári jogi igény
kielégítéséhez, illetve
c) a  (2)  bekezdés b)  pontja kivételével a  feltételes ügyészi felfüggesztés keretében előírható egyéb
kötelezettség teljesítéséhez
is kötheti. 405. § (1) A  404.  § (1)  bekezdése szerinti tájékoztatás tartalmazza az  intézkedés vagy a  határozat ügyészség által tervezett
érdemi tartalmát és – a bűncselekmény elkövetésének beismerésén kívül – annak feltételeit is.
(2) Az  ügyészség a  tájékoztatást írásban közli a  gyanúsítottal. A  tájékoztatás a  gyanúsított kihallgatásáról felvett
jegyzőkönyvbe is foglalható.
(3) Az ügyészség az (1)–(2) bekezdésben foglaltak teljesítéséhez a nyomozó hatóságot is igénybe veheti.
406. § (1) A  gyanúsítottat a  kihallgatása során nyilatkoztatni kell arra, hogy az  ügyészség által kilátásba helyezett
intézkedést vagy határozatot, továbbá annak feltételeit elfogadja-e. Ha a  gyanúsított a  nyilatkozat megtétele
előtt ezt indítványozza, az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság számára védőt rendel ki. A gyanúsítottat e jogára
figyelmeztetni kell.
(2) A gyanúsítottnak az (1) bekezdésben foglaltakra tekintettel tett vallomása és az annak alapján beszerzett bizonyítási
eszköz bizonyítékként nem használható fel, ha
a) a  gyanúsított a  vállalt feltételeket maradéktalanul teljesíti, azonban az  ügyészség intézkedése vagy
határozata a kilátásba helyezett intézkedéstől vagy határozattól eltér, vagy
b) az ügyészség intézkedésének vagy határozatának kilátásba helyezése törvénysértő volt.
(3) Az  ügyészség nem köteles a  kilátásba helyezett és a  gyanúsított által elfogadott intézkedést megtenni, vagy
határozatot meghozni, ha a  gyanúsított a  vállalt feltételeket nem teljesíti vagy valótlan vallomást tesz. Ebben
az  esetben a  gyanúsítottnak az  (1)  bekezdésben foglaltakra tekintettel tett vallomása bizonyítási eszközként
felhasználható.
(4) A  gyanúsított és a  védő a  nyomozás során bármikor közölheti az  ügyészséggel, vagy a  nyomozó hatósággal,
hogy a  404.  § (2)  bekezdésében meghatározott intézkedés alkalmazása vagy határozat meghozatala érdekében
a  gyanúsított a  bűncselekmény elkövetését beismeri. Ha az  ügyészség a  kezdeményezéssel nem ért egyet, erről
a gyanúsítottat és a védőt tájékoztatja, ellenkező esetben az ügyészség eljárására a 404–405. § rendelkezéseit kell
megfelelően alkalmazni.
(5) A  gyanúsított és a  védő (4)  bekezdésben meghatározott kezdeményezése bizonyítékként nem használható fel.
Ha az  ügyészség a  (4)  bekezdésben meghatározott kezdeményezéssel nem ért egyet, arról nem tájékoztathatja
a bíróságot és az ezzel összefüggésben keletkezett ügyiratokat sem nyújthatja be a bírósághoz.
LXV. FEJEZET
EGYEZSÉG A BŰNÖSSÉG BEISMERÉSÉRŐL Az egyezség megkötése
407. § (1) Az ügyészség és a terhelt a XCIX. Fejezet szerinti, egyezség esetén lefolytatandó eljárás érdekében a vádemelés előtt
egyezséget köthet a  terhelt által elkövetett bűncselekmény vonatkozásában a  bűnösség beismeréséről és ennek
következményeiről (a továbbiakban: egyezség).
(2) Az  egyezség megkötését a  terhelt, a  védő és az  ügyészség egyaránt kezdeményezheti. Az  ügyészség
a kezdeményezését a terhelt 385. § szerinti kihallgatása során is közölheti.
(3) Ha az ügyészség nem ért egyet a terhelt vagy a védő kezdeményezésével, erről a terheltet és a védőt tájékoztatja.
 (4) Ha a  terhelt kezdeményezése alapján az  ügyészség, vagy az  ügyészség kezdeményezése alapján a  terhelt
az  egyezség lehetőségét nem zárja ki, az  egyezség megkötésére irányuló eljárásban a  védő részvétele kötelező.
Ha a terhelt nem kíván védőt meghatalmazni, az ügyészség haladéktalanul védőt rendel ki, valamint gondoskodik
arról, hogy a védő a nyomozás ügyiratait megismerhesse.
(5) Ha az egyezség nem jön létre, a (4) bekezdésben meghatározott védői kirendelés hatálya az egyeztetés befejezéséig
tart.
(6) Az ügyészség a (2)–(4) bekezdésben foglaltak teljesítéséhez a nyomozó hatóságot is igénybe veheti.
408. § (1) Az egyezség megkötése érdekében az ügyészség, a  terhelt és a védő a bűnösség beismeréséről és – az egyezség
tárgyát képező bűncselekmény tényállását és Btk. szerinti minősítését kivéve – az  egyezség tartalmi elemeiről
egyeztetést folytathat. Az ügyészség a védővel e kérdésekben a terhelt hozzájárulásával külön is egyeztethet.
(2) Az ügyészség az egyeztetés megkezdésekor tájékoztatja a terheltet, illetve a védőt az egyezség lehetséges tartalmi
elemeiről és következményeiről.
409. § (1) Ha az ügyészség és a terhelt az egyezség tartalmában megegyezett, az ügyészség a gyanúsítotti kihallgatása során
figyelmezteti a terheltet a tervezett egyezség következményeire.
(2) Az ügyészség az egyeztetés eredményeként létrejött egyezséget a gyanúsítotti kihallgatás jegyzőkönyvébe foglalja,
amely az (1) bekezdés szerinti figyelmeztetést és a terhelt erre adott nyilatkozatát is tartalmazza. A  jegyzőkönyvet
az ügyész, a terhelt és a védő együttesen írja alá.
(3) A  jegyzőkönyvbe foglalt egyezség az  annak alapján folytatott eljárás célján túlmenően joghatás kiváltására nem
alkalmas.
(4) Ha az  ügyészség és a  terhelt nem kötött egyezséget, a  kezdeményezés, valamint az  ezzel összefüggésben
keletkezett ügyiratok bizonyítékként, illetve bizonyítási eszközként nem használhatók fel. Ebben az  esetben
az  ügyészség az  egyezség megkötésére irányuló kezdeményezésről nem tájékoztathatja a  bíróságot és az  ezzel
összefüggésben keletkezett ügyiratokat sem nyújthatja be a bírósághoz.
Az egyezség tartalma 410. § (1) A  terhelt az  egyezségben a  büntetőeljárás alapjául szolgáló valamennyi vagy akár csak egyes bűncselekmények
vonatkozásában is beismerheti a bűnösségét.
(2) Az egyezség tartalmazza az egyezség tárgyát képező
a) bűncselekmény leírását és Btk. szerinti minősítését,
b) bűncselekmény vonatkozásában a  terhelt nyilatkozatát arról, hogy a  bűnösségét beismeri, és ennek
érdekében vallomást tesz,
c) büntetést vagy önállóan alkalmazható intézkedést.
(3) Az egyezség tárgyát képező bűncselekmény tényállását és Btk. szerinti minősítését az ügyészség állapítja meg.
 (4) Ha az egyezség büntetés kiszabására irányul, az egyezség a Btk. 83. §-a és 84. §-a figyelembevételével tartalmazza
azt, hogy az  ügyészség, a  terhelt és a  védő milyen nemű, mértékű vagy tartamú büntetést vesz tudomásul.
Ha  a  Btk. lehetővé teszi, az  egyezségben a  büntetés enyhítésére vagy a  végrehajtás felfüggesztésére vonatkozó
rendelkezések is figyelembe vehetőek.
(5) A Btk.-ban meghatározott feltételek fennállása esetén az egyezség önállóan alkalmazható intézkedés alkalmazására
is irányulhat, ebben az esetben az egyezség tartalmazza azt, hogy az ügyészség, a terhelt és a védő milyen nemű,
mértékű vagy tartamú intézkedést vesz tudomásul.
411. § (1) Az egyezség tartalmazhatja
a) a mellékbüntetést,
b) a büntetés vagy intézkedés mellett is alkalmazható intézkedést,
c) az eljárás megszüntetését, illetve a feljelentés elutasítását egyes bűncselekmények vonatkozásában,
d) a bűnügyi költség viselését, illetve
e) a terhelt által vállalt egyéb kötelezettségeket.
(2) A  Btk.-ban meghatározott feltételek fennállása esetén az  egyezség mellékbüntetés, valamint büntetés vagy
intézkedés mellett is alkalmazható intézkedés kiszabására, illetve alkalmazására is irányulhat, ebben az  esetben
az  egyezség tartalmazza azt, hogy az  ügyészség, a  terhelt és a  védő milyen nemű, mértékű vagy tartamú
mellékbüntetést, illetve intézkedést vesz tudomásul.
(3) Az ügyészség megegyezhet a terhelttel abban, hogy
a) az  eljárást megszünteti az  olyan bűncselekmény miatt, amelynek az  elkövetett jelentősebb tárgyi súlyú
bűncselekmény mellett a terhelt felelősségre vonása szempontjából nincs jelentősége, illetve
b) a  gyanúsított együttműködésére tekintettel egyes bűncselekmények vonatkozásában – a  399.  §
(1)  bekezdésében meghatározott okból – az  eljárást megszünteti, illetve – a  382.  § (1)  bekezdésében
meghatározott okból – a feljelentést elutasítja.
(4) Az  egyezség kiterjedhet arra is, hogy a  terhelt a  bűnügyi költség egészének vagy egy részének viselése alól
mentesül, amely esetben az egyezség szerinti bűnügyi költséget az állam viseli.
(5) Az egyezségben a terhelt vállalhatja, hogy
a) az ügy, illetve más büntetőügy bizonyításához hozzájárulva az ügyészséggel, illetve a nyomozó hatósággal
jelentős mértékben együttműködik,
b) a magánfél polgári jogi igényét, illetve a sértett előzetes bejelentése szerint érvényesíteni kívánt polgári jogi
igényt az egyezség jóváhagyásáról döntő előkészítő ülésig kielégíti,
c) közvetítői eljáráson vesz részt, illetve
d) az  ügyészség által megállapított határidőn belül olyan egyéb kötelezettséget teljesít, amely a  feltételes
ügyészi felfüggesztés keretében előírható.
 (6) A kényszergyógykezelés, az elkobzás, a vagyonelkobzás és az elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tétele
nem képezheti egyezség tárgyát. LXVI. FEJEZET
A KÖZVETÍTŐI ELJÁRÁS
A közvetítői eljárás feltételei 412. § (1) A  közvetítői eljárás a  gyanúsított és a  sértett megegyezését, a  bűncselekmény következményeinek jóvátételét és
a gyanúsított jövőbeni jogkövető magatartását elősegítő, a gyanúsított, illetve a sértett indítványára, vagy önkéntes
hozzájárulásukkal alkalmazható eljárás.
(2) Az ügyészség közvetítői eljárás lefolytatása céljából felfüggeszti az eljárást, ha
a) a gyanúsított, illetve a sértett a közvetítői eljárás lefolytatását indítványozza, vagy ehhez hozzájárul,
b) a gyanúsított a vádemelésig beismerő vallomást tett, és
c) a bűncselekmény jellegére, az elkövetés módjára és a gyanúsított személyére tekintettel
ca) a bűncselekmény következményeinek jóvátétele várható és
cb) a büntetőeljárás lefolytatása mellőzhető, vagy a közvetítői eljárás a büntetés kiszabásának elveivel
nem ellentétes.
 (3) Az eljárás közvetítői eljárás céljából történő felfüggesztésnek nem akadálya, ha a gyanúsított a bűncselekménnyel
okozott kárt, vagyoni hátrányt, vagy a  bűncselekmény elkövetési értékét részben vagy egészben már önként
megtérítette, illetve a sértett által elfogadott módon és mértékben a bűncselekménnyel okozott sérelmet jóvátette.
Eljárás a közvetítői eljárást megelőzően 413. § (1) Ha a gyanúsított vagy a sértett a közvetítői eljárás lefolytatását indítványozza, vagy ehhez hozzájárul, de a közvetítői
eljárás e  törvényben foglalt feltételei nem állnak fenn, az  ügyészség az  eljárás közvetítői eljárás céljából történő
felfüggesztését határozat hozatalával megtagadja.
(2) Ha a  gyanúsított vagy a  sértett a  közvetítői eljárás lefolytatását indítványozza, az  ügyészség gondoskodik
a  gyanúsított vagy a  sértett hozzájárulásával kapcsolatos nyilatkozat beszerzéséről. Az  ügyészség a  nyilatkozat
beszerzését követően határoz az  eljárás közvetítői eljárás céljából történő felfüggesztéséről vagy annak
megtagadásáról.
(3) Ha a  sértett a  gyanúsított kihallgatását megelőzően indítványozza a  közvetítői eljárás lefolytatását, az  ügyészség
a gyanúsítotti kihallgatást követően gondoskodik a hozzájárulással kapcsolatos nyilatkozat beszerzéséről és
a) a közvetítői eljárás céljából az eljárás felfüggesztéséről, vagy
b) a közvetítői eljárás megtagadásáról.
(4) Az ügyészség az eljárás közvetítői eljárás céljából történő felfüggesztéséről vagy annak megtagadásáról rendelkező
határozatát a közvetítői eljárást indítványozó, vagy ahhoz hozzájáruló gyanúsítottal és sértettel közli.
414. § (1) Közvetítői eljárás lefolytatása céljából az ügyészség az eljárást egy alkalommal, hat hónapra függeszti fel.
 (2) Az  ügyészség az  eljárást felfüggesztő határozatot a  közvetítői eljárás lefolytatására hatáskörrel és illetékességgel
rendelkező pártfogó felügyelői szolgálattal is közli.
 (3) A  gyanúsítottnak és a  sértettnek a  közvetítői eljárás során tett nyilatkozata az  ügyben bizonyítékként nem
használható fel. A közvetítői eljárás eredményét nem lehet a gyanúsított terhére értékelni.
 (4) A közvetítői eljárás részletes szabályait törvény állapítja meg.
Eljárás a közvetítői eljárásban létrejött megállapodást követően 415. § (1) Ha a  közvetítői eljárás során a  sértett és a  gyanúsított között a  közvetítői eljárásról szóló törvény szerinti
megállapodás létrejött, a közvetítő a megállapodást megküldi az ügyészségnek.
(2) Az  ügyészség a  megállapodást hatályon kívül helyezi, ha a  megállapodás a  közvetítői eljárásról szóló törvénybe
ütközik. Az  ügyészség a  határozatot közli mindazokkal, akik a  hatályon kívül helyezett megállapodást kötötték,
valamint a közvetítővel.
(3) Ha az  ügyészség a  megállapodás érkezésétől számított öt munkanapon belül nem rendelkezik a  hatályon kívül
helyezésről, úgy kell tekinteni, hogy a megállapodást törvényességi szempontból nem kifogásolta.
(4) Ha a  megállapodásban foglalt kötelezettség az  eljárás felfüggesztésének tartama alatt nem teljesíthető,
az ügyészség a felfüggesztés tartamát legfeljebb tizennyolc hónappal meghosszabbíthatja.
(5) Ha az ügyészség a felfüggesztés 414. § (1) bekezdésében meghatározott tartamának elteltét követően megállapítja, hogy
a  (4) bekezdésben meghatározott feltételek fennállnak, a közvetítői eljárásban kötött megállapodás teljesítése céljából
az eljárást egy alkalommal, legfeljebb a felfüggesztés kezdő időpontjától számított két évig ismét felfüggesztheti.
(6) Ha az eljárás felfüggesztésének tartama alatt a közvetítői eljárás befejeződött, és az eljárás megszüntetésének vagy
más okból történő felfüggesztésének nincs helye, az ügyészség elrendeli az eljárás folytatását.
LXVII. FEJEZET
A FELTÉTELES ÜGYÉSZI FELFÜGGESZTÉS A feltételes ügyészi felfüggesztés feltételei
416. § (1) Az ügyészség határozattal felfüggesztheti az eljárást, ha a gyanúsított jövőbeni magatartására tekintettel az eljárás
megszüntetése várható.
(2) Feltételes ügyészi felfüggesztésnek van helye, ha
a) az  eljárás olyan bűncselekmény miatt van folyamatban, amelyre a  törvény háromévi, különös méltánylást
érdemlő esetben ötévi szabadságvesztésnél nem súlyosabb büntetés kiszabását rendeli és
b) a bűncselekmény jellegére, az elkövetés módjára és a gyanúsított személyére tekintettel a feltételes ügyészi
felfüggesztéstől a gyanúsított magatartásának kedvező változása várható.
 (3) A feltételes ügyészi felfüggesztésnek a (2) bekezdés alapján nincs helye, ha a gyanúsított
a) többszörös visszaeső,
b) a bűncselekményt bűnszervezetben követte el,
c) bűncselekménye halált okozott, vagy
d) a  szándékos bűncselekményt a  szabadságvesztés felfüggesztésének próbaideje alatt vagy a  szándékos
bűncselekmény elkövetése miatt végrehajtandó szabadságvesztésre ítélése után, a  szabadságvesztés
végrehajtásának befejezése előtt, illetve próbára bocsátás vagy feltételes ügyészi felfüggesztés tartama alatt
követte el.
(4) Ha feltételes ügyészi felfüggesztésnek van helye, az ügyészség az eljárást egy alkalommal – években vagy években
és hónapokban meghatározva – a Btk. Különös Része által meghatározott büntetési tétel keretei között, de legalább
egy évre függeszti fel.
A büntethetőséget megszüntető egyéb okkal összefüggő feltételes ügyészi felfüggesztés
417. § (1) Az ügyészség hivatalból vagy a terhelt indítványára az eljárást a törvényben meghatározott feltétel teljesítése érdekében
egy évre felfüggeszti, ha a Btk. Különös Része a terheltnek az eljárás megindulását követő magatartását büntethetőséget
megszüntető okként szabályozza, és a büntethetőség megszűnését eredményező magatartás várható.
(2) Az  (1)  bekezdés alapján az  eljárás nem függeszthető fel azzal szemben, aki a  bűncselekményt a  korábban
ugyanolyan bűncselekmény miatt alkalmazott feltételes ügyészi felfüggesztés vagy az eljárás 488. § (2) bekezdése
alapján történő felfüggesztése alatt követte el.
(3) Ha a  Btk. Különös Része a  terheltnek az  eljárás megindulását követő magatartását büntethetőséget megszüntető
okként szabályozza, feltételes ügyészi felfüggesztésnek a 416. § (2) bekezdése alapján nincs helye.
Magatartási szabályok megállapítása feltételes ügyészi felfüggesztés esetén 418. § (1) Ha az ügyészség a  feltételes ügyészi felfüggesztéssel egyidejűleg magatartási szabály vagy kötelezettség előírását
tervezi, gondoskodik annak tisztázásáról, hogy
a) a gyanúsított képes-e teljesíteni a tervezett magatartási szabályt vagy kötelezettséget,
b) a gyanúsított a tervezett pszichiátriai vagy alkoholfüggőséget gyógyító kezeléshez hozzájárul-e, és
c) ha a jóvátétel lehetősége fennáll, a sértett a jóvátételhez hozzájárul-e.
(2) Az ügyészség az (1) bekezdésben meghatározott körülmények tisztázása érdekében pártfogó felügyelői vélemény
beszerzését rendelheti el.
419. § (1) Az ügyészség a 416. § (2) bekezdésében meghatározott esetben kötelezheti a gyanúsítottat magatartási szabályok
megtartására vagy kötelezettségek teljesítésére.
(2) Az ügyészség a gyanúsított részére magatartási szabályként, illetve kötelezettségként előírhatja, hogy
a) a  bűncselekménnyel okozott kárt, vagyoni hátrányt, az  adóbevétel-csökkenés, a  vámbevétel-csökkenés
összegét vagy a bűncselekmény elkövetési értékét térítse meg,
b) más módon gondoskodjon a sértettnek adandó jóvátételről,
c) meghatározott célra anyagi juttatást teljesítsen vagy a köz számára munkát végezzen,
d) előzetes hozzájárulása esetén pszichiátriai vagy alkoholfüggőséget gyógyító kezelésben vegyen részt.
(3) Az  ügyészség a  (2)  bekezdésben meghatározottak közül több, illetve azokon kívül más magatartási szabályt is
megállapíthat vagy más kötelezettséget is előírhat.
(4) Az ügyészség a feltételes ügyészi felfüggesztéssel egyidejűleg elrendelheti a gyanúsított pártfogó felügyeletét.
 (5) Ha a  bűncselekmény összegszerűen megállapítható kárt, vagyoni hátrányt, adóbevétel-csökkenést vagy
vámbevétel-csökkenést okozott, vagy elkövetési értéke összegszerűen megállapítható, és az  az eljárás során nem
térült meg, feltételes ügyészi felfüggesztés esetén az  ügyészség annak a  megtérítésére vagy az  eredeti állapot
helyreállítására kötelezi a gyanúsítottat, feltéve, hogy erre a gyanúsított képes és ehhez a sértett hozzájárul.
(6) Az ügyészség az (5) bekezdésben foglalt rendelkezéstől csak különös méltánylást érdemlő esetben térhet el.
Eljárás a feltételes ügyészi felfüggesztést követően 420. § (1) A terhelt nem büntethető a feltételes ügyészi felfüggesztés alapját képező bűncselekmény miatt, ha a 416. § alapján
történt feltételes ügyészi felfüggesztés keretében előírt magatartást tanúsította vagy annak tartama eredményesen
eltelt, kivéve, ha
a) a feltételes ügyészi felfüggesztés elrendelése törvénysértő volt, vagy
b) a (2) bekezdés alapján az eljárás folytatását kell elrendelni.
(2) Ha az  eljárás megszüntetésének vagy más okból történő felfüggesztésének nincs helye, az  ügyészség az  eljárás
folytatását rendeli el, ha
a) a gyanúsított a feltételes ügyészi felfüggesztés ellen panasszal él,
b) a  gyanúsítottat a  feltételes ügyészi felfüggesztés tartama alatt elkövetett szándékos bűncselekmény
miatt a  feltételes ügyészi felfüggesztés tartama alatt gyanúsítottként hallgatják ki, ideértve azt is, ha
a  megalapozott gyanú közlése a  gyanúsított ismeretlen helyen vagy külföldön tartózkodása miatt nem
lehetséges,
c) a  gyanúsított a  pártfogó felügyelet szabályait vagy a  feltételes ügyészi felfüggesztésről szóló határozattal
előírt magatartási szabályokat súlyosan megszegi, illetve a kötelezettségét nem teljesíti és az nem is várható.
(3) Az eljárás folytatásának a (2) bekezdés c) pontja alapján történt elrendelése ellen panasznak van helye.
 (4) A  417.  § alapján alkalmazott feltételes ügyészi felfüggesztés esetén az  ügyészség az  eljárás folytatását akkor
rendeli el, ha
a) a gyanúsított a büntethetőség megszűnését eredményező magatartást nem tanúsítja, és az nem is várható,
vagy
b) a  gyanúsítottat a  feltételes ügyészi felfüggesztés tartama alatt elkövetett ugyanolyan bűncselekmény,
vagy ha az ügyészség a gyanúsítottal szemben a büntetőeljárást a Btk. 180. § (1) bekezdésére figyelemmel
függesztette fel, kábítószer-kereskedelem miatt gyanúsítottként hallgatják ki, vagy ez  a  gyanúsított
ismeretlen helyen vagy külföldön tartózkodása miatt nem lehetséges.
LXVIII. FEJEZET
A VÁDEMELÉS 421. § (1) Az ügyészség a vádiratnak a bírósághoz való benyújtásával emel vádat.
 (2) A vádemelés miatt nincs helye jogorvoslatnak.
A vádirat tartalma 422. § (1) A vádirat törvényes elemei:
a) a vádlott azonosításra alkalmas megjelölése,
b) a vád tárgyává tett cselekmény pontos leírása,
c) a vád tárgyává tett cselekménynek a Btk. szerinti minősítése,
d) az ügyészségnek a büntetés kiszabására vagy intézkedés alkalmazására, vagy a kóros elmeállapota miatt nem
büntethető terhelt felmentésére vonatkozó indítványa.
(2) A vádirat az (1) bekezdésben meghatározott törvényes elemeken túl tartalmazza:
a) a vád tárgyává tett cselekményekkel, illetve részcselekményekkel összefüggő, rendelkezésre álló bizonyítási
eszközök megjelölését,
b) az  ügyészségnek az  egyes cselekmények, illetve részcselekmények és a  büntetéskiszabási körülmények
bizonyításával összefüggő bizonyítási indítványait,
c) a bíróság hatáskörére és illetékességére vonatkozó jogszabályok megjelölését, továbbá a vádiratot benyújtó
ügyészség hatáskörére és illetékességére vonatkozó rendelkezésekre való utalást,
d) az ügyészség közlendőit,
e) az ügyészség további indítványait.
(3) Az ügyészség a vádiratban indítványt tehet a büntetés vagy intézkedés mértékére vagy tartamára is arra az esetre,
ha a terhelt az előkészítő ülésen a bűncselekmény elkövetését beismeri.
(4) Ha a gyanúsított személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés hatálya alatt áll, és az ügyészség
ennek fenntartását indokoltnak tartja, az  erre vonatkozó indítványát is tartalmazó vádiratot a  kényszerintézkedés
lejárta előtt tizenöt nappal nyújtja be a bíróságnak.
Az ügyészség teendői a vádirat benyújtásakor 423. § (1) Az ügyészség a vádemeléssel egyidejűleg gondoskodik arról, hogy a nyomozás ügyiratai és a bizonyítási eszközök
a bíróság rendelkezésére álljanak.
(2) Ha a  vádlott az  eljárás során nem magyar anyanyelvét, nemzetiségi anyanyelvét vagy törvénnyel kihirdetett
nemzetközi szerződésben meghatározott egyéb anyanyelvét használja, a  vádirat e  vádlottra vonatkozó részét
az általa az eljárásban használt nyelvre kell lefordítani, és azt így kell a bírósághoz benyújtani.
(3) Az ügyészség tájékoztatja a vádemelésről a terheltet, a védőt, a sértettet, a feljelentőt és a magánindítvány előterjesztőjét.
Vádemelés egyezség esetén 424. § (1) Ha az ügyészség és a terhelt egyezséget kötött, az ügyészség a jegyzőkönyvbe foglalt egyezséggel azonos tényállás
és minősítés miatt emel vádat.
(2) Az ügyészség a vádiratban indítványt tesz arra, hogy a bíróság
a) az egyezséget hagyja jóvá,
b) az egyezség tartalmával egyező milyen büntetést szabjon ki, illetve intézkedést alkalmazzon,
c) az egyezség tartalmával egyező milyen egyéb rendelkezést tegyen.
(3) Az egyezséget tartalmazó jegyzőkönyvet az ügyészség a vádirattal együtt nyújtja be a bírósághoz.
TIZENEGYEDIK RÉSZ
A BÍRÓSÁGI ELJÁRÁS ÁLTALÁNOS SZABÁLYAI LXIX. FEJEZET
A BÍRÓSÁG ELJÁRÁSÁNAK FORMÁI ÉS A BÍRÓSÁGI TITKÁR ELJÁRÁSA
A bíróság eljárásának formái 425. § (1) A bíróság tárgyalást tart, ha a vádlott büntetőjogi felelősségének megállapítására bizonyítást vesznek fel.
 (2) Az e törvényben meghatározott esetekben a bíróság nyilvános ülést, ülést vagy tanácsülést tart.
 (3) A nyilvános ülésre az e törvényben megállapított eltérésekkel a tárgyalásra vonatkozó rendelkezések az irányadók.
A bírósági titkár eljárása 426. § A büntetőeljárásban bírósági titkár járhat el a következő esetekben:
a) védő kirendelése és a kirendelés alóli felmentése,
b) adatkérés során,
c) bűnügyi költség megállapítása,
d) a költségkedvezménnyel kapcsolatos intézkedés,
e) szakértő kirendelése,
f ) olyan határozat kijavítása vagy kiegészítése, amelyet bírósági titkár is meghozhat,
g) a más bíróságoktól származó megkeresések teljesítése, valamint
h) ha e törvény ezt lehetővé teszi.
LXX. FEJEZET
JELENLÉT A BÍRÓSÁG ELJÁRÁSÁBAN 427. § (1) A  tárgyaláson, az  ülésen és a  tanácsülésen az  egyesbíró vagy a  tanács tagjai, és – ha e  törvény eltérően nem
rendelkezik – a jegyzőkönyvvezető mindvégig jelen vannak.
(2) A  tanács tagjának elkerülhetetlen akadályoztatása esetén a  tárgyaláson az  ügydöntő határozatot más összetételű
tanács is kihirdetheti.
(3) Ha e  törvény eltérően nem rendelkezik, az  ülés a  terhelt, az  ügyész és – ha a  büntetőeljárásban védő részvétele
kötelező − a védő nélkül nem tartható meg.
(4) A  külföldi állampolgár terhelt, sértett vagy tanú indítványára a  tárgyaláson és az  ülésen jelen lehet államának
konzuli tisztviselője.
(5) A bírósági eljárásban a védő részvétele – a 44. §-ban foglaltakon kívül – kötelező
a) a törvényszék, mint elsőfokú bíróság előtt, vagy
b) ha a vádlott a tárgyaláson való jelenlét jogáról lemondott.
A vádlott jelenléte a tárgyaláson 428. § (1) A vádlott jelenléte a tárgyaláson kötelező, ha
a) a tárgyaláson való jelenlét jogáról a 430. § (1) bekezdése szerint nem mondott le,
b) a bíróság kötelezi a tárgyaláson való jelenlétre.
(2) A bíróság akkor kötelezheti a tárgyaláson való jelenlét jogáról lemondott vádlottat a tárgyaláson való jelenlétre, ha
a) ez bizonyítási cselekmény lefolytatása vagy szakértő meghallgatása érdekében szükséges, vagy
b) a vádlott kézbesítési megbízottja a 430. § (5) bekezdése szerint bejelentette, hogy a 136. § (5) bekezdésében
meghatározott feladatának teljesítése önhibáján kívüli okból elháríthatatlan akadályba ütközik.
 (3) Az (1) bekezdés b) pontja szerinti végzés ellen nincs helye fellebbezésnek.
429. § (1) Ha az eljárás több vádlott ellen folyik, a vádlott távollétében megtartható a tárgyalásnak az a része, amely őt nem
érinti. Ekkor a  meg nem jelent vádlott védőjének távollétében a  tárgyalásnak ez  a  része akkor is megtartható,
ha a büntetőeljárásban védő részvétele kötelező.
(2) A tárgyalás a vádlott távollétében megtartható, ha az eljárás során a vádlott kényszergyógykezelésének elrendelése
merülhet fel, és az állapota miatt a tárgyaláson nem jelenhet meg, illetve a jogainak gyakorlására képtelen.
(3) A  tárgyalást a  szabályszerű idézés ellenére meg nem jelent, szabadlábon lévő vádlott távollétében is meg lehet
tartani, a bizonyítási eljárást azonban – a (4) bekezdés esetét kivéve – nem lehet befejezni.
(4) A bíróság a vádlottat távollétében felmentheti, vagy vele szemben a büntetőeljárást megszüntetheti, az erről szóló
határozatot – a jogorvoslatról való tájékoztatás mellett – kézbesítés útján közli a vádlottal és a védővel.
430. § (1) A vádlott a tárgyaláson való jelenlét jogáról a vádemelés után bármikor lemondhat, ha
a) védővel rendelkezik, és
b) a védőt megbízza a kézbesítési megbízotti feladatok ellátásával.
(2) A vádlott az  (1) bekezdés szerinti nyilatkozatot a bíróság előtt szóban, vagy a védője által ügyvédi ellenjegyzéssel
ellátott okiratban teheti meg.
(3) Ha a  vádlott a  tárgyaláson való jelenlét jogáról lemond, a  jegyzőkönyvből vagy a  bírósághoz címzett iratból
egyértelműen ki kell tűnnie, hogy a vádlott e nyilatkozatát a (4)–(7) bekezdésben foglaltak ismeretében tette meg.
(4) Ha a  vádlott a  tárgyaláson való jelenlét jogáról lemond, e  nyilatkozatának megtételétől, illetve bírósághoz
érkezésétől kezdve a bíróság a vádlottnak szóló ügyiratokat – kivéve a tárgyaláson való jelenlétre kötelező végzést
és az idézést – a kézbesítési megbízott részére kézbesíti.
(5) Ha a  136.  § (5)  bekezdésében meghatározott feladat teljesítése a  kézbesítési megbízott önhibáján kívüli okból
elháríthatatlan akadályba ütközik, a kézbesítési megbízott ezt az akadály felmerülésétől számított nyolc napon belül
bejelenti a bíróságnak.
(6) A  kézbesítési megbízott az  (5)  bekezdésben meghatározott kötelezettség megszegése esetén rendbírsággal
sújtható.
(7) Ha a  vádlott a  tárgyaláson való jelenlét jogáról lemondott és őt a  bíróság nem kötelezte a  tárgyaláson való
jelenlétre, a tárgyalást a vádlott távollétében is meg kell tartani. Ebben az esetben a bíróság az eljárást a meg nem
jelent vádlottal szemben befejezheti.
431. § (1) A  vádlott az  ügydöntő határozat kihirdetéséig bejelentheti, hogy a  tárgyaláson jelen kíván lenni, a  bejelentés
bírósághoz érkezésekor a 430. § (1) bekezdésében meghatározott nyilatkozat hatályát veszti.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti bejelentésnek kell tekinteni, ha a  vádlott olyan nyilatkozatot tesz, amely értelmében
a  tárgyalás, illetve a  bizonyítás lefolytatását, egyes bizonyítási eszközök megvizsgálását közvetlenül figyelemmel
kívánja kísérni vagy abban tevőlegesen részt kíván venni, különösen, ha vallomást vagy észrevételt kíván tenni,
továbbá akkor is, ha vallomást vagy észrevételt tesz.
(3) Ha a vádlott bejelentette, hogy a tárgyaláson jelen kíván lenni, utóbb a tárgyaláson való jelenlét jogáról ismételten
csak a bíróság engedélyével mondhat le. Az engedélyezés tárgyában hozott végzés ellen nincs helye fellebbezésnek.
(4) Ha a vádlott bejelentette, hogy a tárgyaláson jelen kíván lenni, a bíróság ismertetheti a vádlott távollétében tartott
tárgyalásról készült jegyzőkönyv lényegét és elrendelheti a  bizonyítás, vagy a  bizonyítás egyes részének ismételt
lefolytatását.
A vádlott jelenlétének biztosítása 432. § (1) Ha a vádlott jelenléte a tárgyaláson kötelező és szabályszerű idézés ellenére nem jelenik meg, a bíróság
a) elővezetés, vagy
b) elfogatóparancs kibocsátása
útján intézkedik a vádlott jelenlétének biztosítása iránt.
(2) Ha feltehető, hogy az  elővezetés a  kitűzött tárgyalási határnapon észszerű időn belül nem vezet eredményre,
az egyesbíró vagy a tanács elnöke elrendeli a meg nem jelent vádlottnak a következő tárgyalási határnapra történő
elővezetését.
(3) Ha a bírósági eljárás során a meg nem jelent vádlott elővezetését már elrendelték, szabadságvesztéssel büntetendő
bűncselekmény esetén elfogatóparancsot kell kibocsátani.
(4) Ha a  kitűzött új tárgyalási határnapra a  vádlottat azért nem lehetett elővezetni, mert a  lakcíméről, tényleges
tartózkodási helyéről ismeretlen helyre távozott, vagy ha az  újabb tárgyalási határnapig az  elfogatóparancs
alapján a vádlottat nem sikerült előállítani, a bíróság megállapítja, hogy a vádlott ismeretlen helyen tartózkodik, és
a továbbiakban a CI. Fejezet szerint jár el.
433. § (1) A bíróság elfogatóparancsot bocsát ki, és a vádlott kiadatása vagy európai elfogatóparancs alapján történő átadása
iránti eljárást kezdeményez, ha
a) a vádlott jelenléte a tárgyaláson kötelező,
b) a vádlott a külföldi tartózkodási helyére kibocsátott szabályszerű idézés ellenére nem jelenik meg, és
c) a bíróság a 488. § (1) bekezdés a) pontjának alkalmazását nem tartja indokoltnak.
(2) Ha a  vádlott kiadatását, illetve európai elfogatóparancs alapján történő átadását megtagadták, vagy
a  kiadatásra vagy átadásra nincs lehetőség, a  bíróság – ha ennek feltételei fennállnak – a  büntetőeljárás átadását
kezdeményezheti.
(3) Külföldön ismert helyen tartózkodó vádlottal szemben elfogatóparancs kibocsátásának nincs helye, ha a vádiratban
az ügyészség szabadságvesztés büntetés kiszabására nem tett indítványt.
A védő jelenléte a tárgyaláson 434. § Ha e  törvény eltérően nem rendelkezik, a  tárgyaláson a  védő jelenléte kötelező, ha a  büntetőeljárásban védő
részvétele kötelező.
Az ügyész jelenléte a tárgyaláson 435. § (1) A tárgyaláson az ügyész jelenléte kötelező.
 (2) A járásbíróságon alügyész is képviselheti a vádat.
 (3) A járásbíróságon ügyészségi fogalmazó is képviselheti a vádat, kivéve, ha
a) a  bűncselekményre a  törvény öt évig terjedő vagy ennél súlyosabb szabadságvesztés büntetés kiszabását
rendeli,
b) a vádlottat fogva tartják,
c) a vádlott – a beszámítási képességre tekintet nélkül – kóros elmeállapotú.
LXXI. FEJEZET
A TÁRGYALÁS NYILVÁNOSSÁGA 436. § (1) A bíróság tárgyalása nyilvános.
 (2) Az  egyesbíró, illetve a  tanács elnöke a  tárgyalás szabályszerű lefolytatása, méltóságának és biztonságának
megőrzése érdekében, illetve helyszűke esetén meghatározhatja a hallgatóság létszámát.
 (3) A  tárgyaláson hallgatóként tizennegyedik életévét be nem töltött személy nem vehet részt, az  egyesbíró, illetve
a tanács elnöke a tizennyolcadik életévét be nem töltött személyt a hallgatóság köréből kizárhatja.
 (4) A  bíróság hivatalból vagy az  ügyész, a  vádlott, a  védő, a  sértett, illetve a  vagyoni érdekelt és az  egyéb érdekelt
indítványára a nyilvánosságot az egész tárgyalásról vagy annak egy részéről indokolt határozattal kizárhatja és
a) erkölcsi okból,
b) különleges bánásmódot igénylő személy védelme érdekében, illetve
c) minősített adat és egyéb védett adat védelme érdekében
zárt tárgyalást rendelhet el (a továbbiakban: zárt tárgyalás).
(5) A nyilvánosság kizárása az eljárás bármely szakaszában indítványozható.
437. § (1) A zárt tárgyalás tárgyában hozott határozatot a bíróság nyilvános tárgyaláson hirdeti ki. A zárt tárgyalás tárgyában
hozott határozat ellen nincs helye fellebbezésnek.
(2) A  bíróság a  zárt tárgyalás elrendelése esetén is engedélyezheti, hogy az  igazságszolgáltatással összefüggő
feladatokat ellátó hivatalos személyek a  tárgyaláson jelen legyenek. A  külföldi állampolgár vádlott ellen, illetve
a  külföldi állampolgár sértett sérelmére elkövetett bűncselekmény miatt indult eljárás során lehetővé kell tenni,
hogy a tárgyaláson a külföldi állampolgár államának konzuli tisztviselője, illetve törvénnyel kihirdetett nemzetközi
szerződés rendelkezése alapján a külföldi állam hatóságának tagja jelen lehessen.
(3) Zárt tárgyalás elrendelése esetén a sértett, ha nincs képviselője, illetve a vádlott, ha nincs védője, indítványozhatja,
hogy a  tárgyalás helyszínén tartózkodó, általa megnevezett személy − kivéve a  tárgyaláson kihallgatandó
személyt − legyen jelen a tárgyaláson. Ha a bíróság a zárt tárgyalást minősített adat védelme érdekében rendelte el,
ilyen indítvány nem terjeszthető elő. Az indítvány tárgyában hozott határozat ellen nincs helye fellebbezésnek.
(4) Ha a  bíróság zárt tárgyalást rendel el, figyelmezteti a  jelenlévőket arra, hogy a  tárgyaláson elhangzottakról
tájékoztatást nem adhatnak, szükség esetén figyelmezteti őket a  minősített adattal visszaélés büntetőjogi
következményeire. A figyelmeztetést a jegyzőkönyvben fel kell tüntetni.
438. § (1) A tárgyalást nyilvánosan kell folytatni, ha a zárt tárgyalás indoka megszűnt.
 (2) A  bíróság a  tárgyaláson hozott határozat rendelkező részét teljes terjedelmében, indokolását pedig
a (3) bekezdésben foglalt korlátozással akkor is nyilvánosan hirdeti ki, ha a tárgyalásról a nyilvánosságot kizárta.
 (3) A  bíróság nem hirdeti ki nyilvánosan azokat a  határozat indokolásának részét képező adatokat, amelyek
nyilvánosságra hozatala azon érdek sérelmét eredményezné, amelynek védelmében a  zárt tárgyalást a  bíróság
elrendelte.
LXXII. FEJEZET
A TÁRGYALÁS VEZETÉSE, MÉLTÓSÁGÁNAK MEGŐRZÉSE ÉS RENDJÉNEK FENNTARTÁSA
A tárgyalás vezetése és méltóságának megőrzése 439. § (1) A  tárgyalást az  egyesbíró, illetve a  tanács elnöke vezeti, és e  törvény keretei között megállapítja az  elvégzendő
cselekmények sorrendjét.
(2) Az  egyesbíró, illetve a  tanács elnöke ügyel a  törvény rendelkezéseinek megtartására, és gondoskodik arról, hogy
a büntetőeljárásban részt vevő személyek a jogaikat gyakorolhassák.
(3) Az  egyesbíró, illetve a  tanács elnöke gondoskodik a  tárgyalás méltóságának megőrzéséről, ennek érdekében
a tárgyalóteremből eltávolíttatja azokat, akik a tárgyalás méltóságát sértik.
(4) Az  egyesbíró, illetve a  tanács elnöke rendre utasítja és rendbírsággal sújthatja azt, aki a  tárgyaláson jelen lévő
személy emberi méltóságát oly módon sérti, hogy ez a tárgyalás méltóságának a megsértését eredményezi.
A tárgyalás rendjének fenntartása 440. § (1) Az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke rendre utasítja és rendbírsággal sújthatja azt, aki a  tárgyalás rendjét vagy
szabályszerű menetét zavarja.
(2) Az egyesbíró vagy a tanács elnöke ismételt vagy súlyos rendzavarás esetén a tárgyalásról
a) a rendzavarót kiutasíthatja, illetve kivezettetheti továbbá
b) a hallgatóságot kizárhatja, ha a rendzavarás a hallgatóság körében merül fel.
(3) Az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke rendelkezhet úgy, hogy a  tárgyalás rendjét vagy szabályszerű menetét
a (2) bekezdésben meghatározott módon megzavaró személy vagy hallgatóság azon a tárgyalási napon nem térhet
vissza a tárgyalóterembe.
(4) A  bíróság a  kiutasított vagy kivezetett vádlott távollétében is folytatja a  tárgyalást, de legkésőbb a  bizonyítási
eljárás befejezése előtt a vádlottat ismét a bíróság elé szólítja, és ismerteti vele a távollétében lefolytatott bizonyítás
lényegét.
(5) Ha a  vádlott a  (4)  bekezdés szerinti esetben nem hagy fel a  rendzavaró magatartással és ezzel lehetetlenné teszi
a tárgyalás jelenlétében való tartását, a tárgyalás a távollétében, védő jelenlétében befejezhető.
Az ügyész és a védő rendzavarása 441. § (1) Az  ügyész rendzavarása esetén rendreutasításnak van helye. Ha az  ügyész rendzavarása miatt a  tárgyalás nem
folytatható, az egyesbíró, illetve a  tanács elnöke a tárgyalást megszakítja, és az ügyészség vezetőjéhez fordul más
ügyész kijelölése érdekében. Ha más ügyész kijelölése nyomban nem lehetséges, a tárgyalást el kell napolni.
(2) A  védő rendzavarása esetén rendreutasításnak van helye, ismételt vagy súlyos rendzavarás esetén rendbírsággal
sújtható, azonban a tárgyalásról nem utasítható ki és nem vezettethető ki. Ha a védő rendzavarása miatt a tárgyalás
nem folytatható, az  egyesbíró, illetve a  tanács elnöke a  tárgyalást megszakítja. Ebben az  esetben a  vádlott más
védőt hatalmazhat meg, vagy − ha a  védő tárgyaláson való jelenléte kötelező − más védőt kell kirendelni. Ha
ez nyomban nem lehetséges, a tárgyalást a rendzavaró védő költségére el kell napolni.
Bűncselekmény vagy fegyelmi vétség elkövetése a tárgyaláson 442. § (1) A tárgyaláson történt, büntető- vagy fegyelmi eljárás alapjául szolgáló rendzavarásról az egyesbíró, illetve a tanács
elnöke az illetékes hatóságot vagy a fegyelmi jogkör gyakorlóját tájékoztatja.
(2) Büntetőeljárás alapjául szolgáló esetben a bíróság elrendelheti a rendzavaró őrizetét.
Közös szabályok 443. § (1) Kérelemre a  rendbírság megfizetésére halasztás, illetve részletfizetés engedélyezhető a  Bv. tv. 42.  §
(1) bekezdésében meghatározott feltételek mellett és keretek között. Az ötvenezer forintot meghaladó rendbírság
esetében a halasztás, illetve a részletfizetés a bírósági végrehajtó által foganatosított foglalás után engedélyezhető,
ha a  foglalási jegyzőkönyvet a  végrehajtó a  bírósághoz beterjesztette. Az  ötvenezer forintot meg nem haladó
rendbírság esetén az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke foglalási cselekmény bevárása nélkül, a  rendelkezésre álló
adatok alapján legfeljebb két hónapi halasztást, illetve három hónapi részletfizetést engedélyezhet.
(2) A halasztás, illetve a részletfizetés iránti kérelemnek nincs halasztó hatálya.
 (3) A kérelemről a rendbírságot kiszabó bíróság határoz. E határozat ellen nincs helye fellebbezésnek.
LXXIII. FEJEZET
A JEGYZŐKÖNYV ÉS AZ ÜGYIRATOK MEGISMERÉSE
A jegyzőkönyv rögzítésének módjai, az eljárási cselekményről készített felvétel
444. § (1) A bíróság eljárásáról jegyzőkönyvet kell készíteni.
 (2) E törvény elrendelheti az eljárási cselekményről
a) egyidejűleg végzett jegyzőkönyvezés mellett folyamatos hangfelvétel vagy
b) kép- és hangfelvétel
készítését.
(3) A  bíróság a  jogszabályban meghatározott eseteken kívül az  eljárási cselekményre idézett vagy arról értesített
ügyészségnek, vádlottnak, védőnek vagy sértettnek az  eljárási cselekmény előtt legalább öt nappal előterjesztett
indítványára vagy hivatalból is elrendelheti folyamatos hangfelvétel vagy kép- és hangfelvétel készítését.
(4) A  folyamatos hangfelvétel, valamint a  kép- és hangfelvétel az  adott eljárási cselekmény során történteket
– az (5) bekezdésben foglalt esetek kivételével – megszakítás nélkül rögzíti.
(5) A bíróság ügydöntő határozatának meghozatala idejére a folyamatos hangfelvételt, valamint a kép- és hangfelvételt
megszakítja, egyéb határozatának meghozatala idejére megszakíthatja. Ha a  bíróság fontos okból az  eljárási
cselekményt rövid időre megszakítja, ennek tartamára a  folyamatos hangfelvétel vagy a  kép- és hangfelvétel is
megszakítható.
(6) A jogszabályban meghatározott módon hitelesített kép- és hangfelvétel jegyzőkönyvnek minősül.
A jegyzőkönyv formai és tartalmi követelményei 445. § (1) A jegyzőkönyvben rögzíteni kell
a) az eljáró bíróságot és az ügy számát,
b) a  vád tárgyát a  bűncselekmény és a  vádlott nevének, illetve – azonosításra alkalmas – megjelölésének
feltüntetésével,
c) a  bírósági eljárás helyét, a  tárgyalás kitűzött és tényleges megnyitásának időpontját, eltérés esetén annak
okát, valamint a jegyzőkönyv lezárásának időpontját,
d) a bíróság eljárásának formáját és azt, hogy az eljárás nyilvános-e,
e) a bíróság tagjai, a jegyzőkönyvvezető, valamint a jelen lévő ügyész, védő, tolmács, szakértő és tanú nevét,
f ) a jelen lévő vádlott nevét, illetve – azonosításra alkalmas – megjelölését,
g) az e törvényben meghatározott más személyes adatokat,
h) az  eljárási cselekményen jelen lévő egyéb személyek nevét és azt, hogy az  eljárási cselekményen milyen
minőségben van jelen,
i) azt, hogy hallgatóság jelen van-e.
(2) A jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell
a) az  eljárási cselekmény menetét és az  annak során történteket úgy, hogy a  jegyzőkönyv alapján azt is meg
lehessen állapítani, az eljárási szabályokat megtartották-e,
b) a vádlott és a tanú vallomását, valamint a szakértő véleményét,
c) a  bizonyítási eszköz bemutatásának megtörténtét, valamint azoknak az  eljárás szempontjából lényeges
tartalmát,
d) az eljárási cselekmény során tett indítványokat és észrevételeket,
e) a perbeszédet, a felszólalást, az utolsó szó jogán elhangzottakat,
f ) az eljárás rendjének fenntartása körében tett intézkedéseket, a korábbi eljárás ismertetésének megtörténtét,
valamint az ügydöntő határozat kihirdetésének megtörténtét,
g) az ügydöntő határozat szóbeli indokolását.
(3) A jegyzőkönyvbe lehet foglalni az eljárás során hozott végzéseket is.
 (4) Ha kizárólag írásbeli jegyzőkönyv készül, a  (2)  bekezdésben foglaltakat röviden, a  szükséges részletességgel
kell leírni. Ha valamely kérdés, kifejezés vagy kijelentés pontos szövege jelentős, azt szó szerint kell az  írásbeli
jegyzőkönyvbe venni.
(5) Ha kizárólag írásbeli jegyzőkönyv készül, bizonyítási eszköz ismertetése, valamint tárgyi bizonyítási eszköz csatolása
esetében a jegyzőkönyvben csupán ennek megtörténtére kell utalni.
(6) Ha kizárólag írásbeli jegyzőkönyv készül, és az eljárási cselekményen jelenlévők bármelyike az eljárás során felmerült
valamely körülménynek vagy ott elhangzott nyilatkozatnak jegyzőkönyvbe vételét indítványozza, ezt csak abban
az esetben lehet mellőzni, ha a bíróságnak az illető körülmény vagy nyilatkozat megtörténtéről nincs tudomása.
(7) Ha kizárólag írásbeli jegyzőkönyv készül, nem kell jegyzőkönyvbe venni a  vallomásnak vagy a  szakvéleménynek
azt a részét, amely a bíróság eljárásában korábban készült jegyzőkönyv tartalmával megegyezik, ehelyett a korábbi
jegyzőkönyvre kell utalni.
(8) Ha a  bíróság ügydöntő határozata elsőfokon vagy másodfokon jogerőre emelkedik, rövidített jegyzőkönyvet
lehet készíteni. A  rövidített jegyzőkönyvnek csak az  (1) bekezdésben meghatározott adatokat, valamint a bírósági
eljárásnak a (2) bekezdés a) pontjának megfelelő leírását kell tartalmaznia.
(9) Ha az eljárási cselekményekről kép- és hangfelvétel készül, a jegyzőkönyvből írásbeli kivonatot kell készíteni, amely
tartalmazza
a) az (1) bekezdésben meghatározott adatokat,
b) a vádlott és a tanú kihallgatásának, a szakértő meghallgatásának, a bizonyítási cselekmény és a perbeszédek
kezdő időpontját, és
c) a bíróság által az eljárási cselekmény folyamán hozott nem ügydöntő végzéseket.
(10) A  (9)  bekezdésben meghatározott esetben a  jegyzőkönyv írásbeli kivonata tartalmazhatja a  (2)  bekezdésben
foglaltakat is a (4) bekezdésben meghatározott módon.
A jegyzőkönyv elkészítése, kiegészítése, kijavítása 446. § (1) Ha az  eljárási cselekményről kép- és hangfelvétel készül, a  jegyzőkönyvvezető jelenléte az  eljárási cselekményen
nem kötelező.
(2) Az  eljárási cselekményről az  írásbeli jegyzőkönyvet rendszerint azzal egyidejűleg, de legkésőbb az  eljárási
cselekmény időpontjától számított nyolc napon belül a jegyzőkönyvvezető készíti el.
(3) Ha az  eljárási cselekményről jegyzőkönyvvezető mellőzésével kép- és hangfelvétel készül, a  jegyzőkönyv írásbeli
kivonatát utóbb e felvétel alapján a (2) bekezdésben meghatározott határidőn belül kell elkészíteni.
(4) Ha a  jegyzőkönyv nyolc napon belül nem készül el, az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke az  ügyészt, a  vádlottat és
a védőt tájékoztatja a jegyzőkönyv elkészültének időpontjáról.
(5) Folyamatos hangfelvétel vagy a  kép- és hangfelvétel esetén tájékoztatni kell az  eljárási cselekményen jelen lévő
személyeket, hogy a  felvételt – az  eljárási cselekmény befejezésétől számított nyolc napon belül – mikor, hol és
milyen módon hallgathatják, illetve tekinthetik meg. A  folyamatos hangfelvételre vagy a  kép- és hangfelvételre
az  ügyiratok megismerésére és az  azokról történő másolat készítésére vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni.
Ahol e törvény valamely körülmény vagy nyilatkozat jegyzőkönyvben történő rögzítését vagy feltüntetését írja elő,
az alatt a folyamatos hangfelvételen vagy a kép- és hangfelvételen történő rögzítést is érteni kell.
(6) A  folyamatos hangfelvétel vagy a  kép- és hangfelvétel és az  írásbeli jegyzőkönyv vagy a  jegyzőkönyv írásbeli
kivonata tartalmának eltérése esetén az eltérés okát tisztázni kell.
(7) Ha az  írásbeli jegyzőkönyv vagy a  jegyzőkönyv írásbeli kivonata az  eljárási cselekménnyel egyidejűleg készül,
az  hivatalból vagy az  ügyész, a  vádlott, a  védő, a  sértett, a  vagyoni érdekelt és az  egyéb érdekelt által az  eljárási
cselekménnyel egyidejűleg tett megjegyzései alapján, indítványra is kiegészíthető és kijavítható. Az erre vonatkozó
indítványt – annak elutasítása esetén – az  írásbeli jegyzőkönyvben, vagy a  jegyzőkönyv írásbeli kivonatában fel
kell tüntetni. A  módosítás folytán szükségtelenné vált szövegrészeket úgy kell törölni, hogy a  törölt szövegrész
olvasható maradjon.
(8) Az  írásbeli jegyzőkönyv, a  jegyzőkönyv írásbeli kivonata, valamint a  folyamatos hangfelvétel vagy a  kép- és
hangfelvétel megismerését követő nyolc napon belül az írásbeli jegyzőkönyv vagy a jegyzőkönyv írásbeli kivonata
kijavítását vagy kiegészítését indítványozhatják azok a  büntetőeljárásban részt vevő személyek, akik az  eljárási
cselekményen jelen voltak. A kijavítás vagy kiegészítés az írásbeli jegyzőkönyv vagy a jegyzőkönyv írásbeli kivonata
elkészítésétől számított tizenöt nap elteltével nem indítványozható.
(9) A kijavítást és a kiegészítést az írásbeli jegyzőkönyvben vagy a jegyzőkönyv írásbeli kivonatán a kijavítás dátumának
megjelölésével fel kell jegyezni, vagy az indítvány elutasítását az ügyiratokban fel kell tüntetni.
(10) A bíróság az írásbeli jegyzőkönyv vagy a jegyzőkönyv írásbeli kivonata kijavítását hivatalból is elrendelheti.
 (11) Az  írásbeli jegyzőkönyvet és a  jegyzőkönyv írásbeli kivonatát, valamint ezek esetleges módosításait az  egyesbíró
vagy a tanács elnöke és a  jegyzőkönyvvezető aláírja. Ha a tanács elnöke az aláírásban akadályozva van, az  írásbeli
jegyzőkönyvet és a  jegyzőkönyv írásbeli kivonatát helyette – a  helyettesi minőségének feltüntetésével – a  tanács
egyik tagja is aláírhatja.
A tanácsülésről készített jegyzőkönyv 447. § (1) Ha a  határozat nem egyhangú, a  tanácsülésről írásbeli jegyzőkönyvet kell készíteni. A  tárgyalásról készített
jegyzőkönyvben legkésőbb a  tanácsülésen hozott határozat kihirdetésekor rögzíteni kell, hogy a  tanácsülésről
jegyzőkönyv készült, vagy különvéleményt foglaltak írásba.
(2) A  tanácsülési jegyzőkönyvet, a  kisebbségi véleményen lévő bíró különvéleményét és a  bíróság határozatának
tervezetét zártan kell kezelni.
(3) A  tanácsülési jegyzőkönyvet és a  kisebbségi véleményen lévő bíró különvéleményét csak a  fellebbezés vagy
a rendkívüli jogorvoslat során eljáró bíróság, a fegyelmi eljárás során a szolgálati bíróság, valamint ha büntetőeljárás
indult, az eljáró ügyészség és bíróság tekintheti meg.
Az ügyiratok megismerése a bírósági eljárásban 448. § (1) Az eljárás ügyiratait a bírósági eljárás során az ügyészség a 100. § szerint ismerheti meg.
 (2) Az ügyiratok megismerésének biztosítása nem veszélyeztetheti a tárgyalás folytonosságát és a bíróság munkáját.
LXXIV. FEJEZET
HATÁROZATHOZATAL A BÍRÓSÁGI ELJÁRÁSBAN A bíróság döntései
449. § (1) A bíróság az eljárása során
a) ügydöntő határozattal,
b) nem ügydöntő végzéssel vagy
c) határozati formát nem igénylő bírói intézkedéssel
dönt.
(2) Az ügydöntő határozat ítélet vagy ügydöntő végzés.
 (3) A bíróság nem ügydöntő végzéssel határoz különösen
a) a bíró kizárása,
b) a védő és a szakértő kirendelése, felmentése,
c) az elővezetés és a körözés elrendelése,
d) az elfogatóparancs kibocsátása, visszavonása vagy módosítása,
e) a vádlottnak a tárgyaláson való jelenlétre kötelezése,
f ) a vádlottnak a tárgyaláson való jelenlét jogáról való ismételt lemondásának engedélyezése, valamint
g) a zárt tárgyalás elrendelése
tárgyában.
(4) Pervezető végzés az  ügy bíróságra érkezését követően az  ügy menetét megállapító, az  eljárási cselekmény
előkészítésére irányuló vagy elvégzése érdekében hozott nem ügydöntő végzés, így különösen
a) az ügy tárgyalásra utalásáról szóló végzés,
b) az  előkészítő ülés, valamint a  tárgyalás kitűzéséről, elhalasztásáról, elnapolásáról és félbeszakításáról szóló
végzés,
c) az előkészítő ülésre, valamint a tárgyalásra történő idézésről és értesítésről szóló végzés,
d) az ügyek egyesítése vagy elkülönítése tárgyában hozott végzés,
e) a bíróság tanácsa elé utalásáról vagy ennek megtagadásáról szóló végzés,
f ) a  tárgyalás vezetésének és rendjének fenntartása körében hozott végzés, kivéve a  rendbírság kiszabása,
a költségek viselésére kötelezés vagy az őrizet elrendelése,
g) a vádtól eltérő minősítés megállapításáról szóló végzés,
h) a bizonyítási indítvány tárgyában hozott végzés.
A tanácskozás és a szavazás 450. § (1) A  bíróság tanácsa a  határozatát tanácskozás után szavazással hozza meg. Ha a  szavazás nem egyhangú,
a határozatot a többségi szavazat dönti el.
(2) A fiatalabb bíró az idősebbet megelőzően szavaz, az elnök utolsónak adja le a szavazatát. Ha a büntetés kiszabása
vagy az intézkedés alkalmazása kérdésében a szavazás nem egyhangú, a szavazattöbbséget úgy kell megállapítani,
hogy a  legsúlyosabb jogkövetkezmény mellett leadott szavazat a  hozzá legközelebb esőt erősíti, és ahhoz kell
számítani.
(3) A  kisebbségi véleményen lévő bíró jogosult az  írásba foglalt különvéleményét a  tanácsülésről készült
jegyzőkönyvhöz csatolni.
(4) A tanácskozás és a szavazás titkos. A tanácskozáson és a szavazásnál az eljáró tanács elnökén és tagjain kívül csak
a jegyzőkönyvvezető lehet jelen.
(5) Ítélethozatalnál a  bíróság megállapítja a  tényállást, és annak alapján dönt arról, hogy a  vádlott bűnös-e, és ha
igen, milyen bűncselekményben, majd arról, hogy milyen büntetést kell kiszabni, illetve milyen intézkedést kell
alkalmazni, továbbá dönt arról, hogy milyen egyéb rendelkezéseket kell hozni.
(6) A tárgyaláson felmerült nem érdemi kérdések a tárgyaláson halk tanácskozásban is eldönthetők.
A határozat részei 451. § (1) A határozat − ha e törvény eltérően nem rendelkezik − bevezető részből, rendelkező részből, jogorvoslati részből,
indokolásból és záró részből áll.
(2) A bevezető rész tartalmazza
a) a bíróság megnevezését,
b) a bírósági ügy számát,
c) ha a bíróság a határozatot tárgyaláson hozta meg, a bírósági eljárás helyét, a bírósági eljárás formáját, és azt,
hogy az eljárás nyilvános volt-e,
d) a határozathozatal helyét és idejét.
(3) A  rendelkező rész tartalmazza a  bíróság döntését és az  azonosításhoz szükséges adatokkal együtt annak
megjelölését, akire a rendelkezés vonatkozik.
(4) Ha a  határozatot kézbesítés útján közlik, a  jogorvoslati rész tartalmazza azt, hogy a  határozat ellen van-e helye
jogorvoslatnak, és azt az eljárás mely résztvevője, hol és milyen határidőn belül terjesztheti elő.
(5) Az indokolás a bíróság által megállapított, a döntés alapjául szolgáló, jelentős tényeket és körülményeket, valamint
a határozat alapjául szolgáló jogszabályokat tartalmazza.
(6) A  záró rész tartalmazza a  határozathozatal helyének és idejének megfelelő keltezést, továbbá az  egyesbíró vagy
a tanács elnöke, illetve a tanács minden tagja nevét és aláírását.
(7) A  vádemelést követően a  személyi szabadságot érintő kényszerintézkedésről rendelkező határozat tartalmára
az 561. § (2) bekezdés a) és b), továbbá a (3) bekezdés a) és b) pontjában foglaltak is irányadók.
(8) Ha a nem ügydöntő végzés elleni fellebbezésnek e törvény alapján halasztó hatálya van, az erről való tájékoztatást
a végzés jogorvoslati része tartalmazza.
(9) Nem kell indokolni a pervezető végzést és a határozati formát nem igénylő bírói intézkedést.
 (10) A jegyzőkönyvbe foglalt határozatnak nincs bevezető része és záró része.
A határozat írásba foglalása 452. § (1) A jegyzőkönyvbe nem foglalt határozatot − ha e törvény eltérően nem rendelkezik − legkésőbb a meghozatalától
vagy a kihirdetésétől számított egy hónapon belül, ha hosszabb indokolást igényel, két hónapon belül kell írásba
foglalni. Ezt a határidőt a bíróság elnöke egy alkalommal legfeljebb két hónappal meghosszabbíthatja. A határozat
teljes írásba foglalásának napját a határozat eredeti példányán fel kell jegyezni.
(2) Ha a bíróság a határozatot kézbesítés útján közli, az (1) bekezdésben meghatározott határidő kezdőnapja
a) az a nap, amikor a jogorvoslati határidő jogorvoslat bejelentése nélkül telt el,
b) az a nap, amikor valamennyi fellebbezésre jogosult jogorvoslati nyilatkozata megérkezett a bírósághoz.
A határozat kijavítása 453. § (1) Ha a  határozat elírást vagy számítási hibát tartalmaz, a  bíróság a  határozat kijavítását mind indítványra, mind
hivatalból elrendelheti. A kijavítás nem változtathat a kijavított határozat érdemén.
(2) A  kijavítást a  határozatra és a  kiadmányaira fel kell jegyezni. Ha a  határozat kijavítását megelőzően a  hibás
kiadmányt már kézbesítették, a  kijavító végzést azoknak kell kézbesíteni, akiknek a  részére a  bíróság a  hibás
kiadmányt megküldte.
(3) A kijavítás tárgyában hozott végzés ellen nincs helye fellebbezésnek, kivéve, ha a bíróság
a) a fellebbezéssel sérelmezhető határozat rendelkező részét javítja ki, vagy
b) a határozat rendelkező részének kijavítása iránti indítványt utasítja el.
(4) A  kijavítást elrendelő végzés ellen az  ügyészség és az  élhet fellebbezéssel, akire a  határozat vagy kijavítása
rendelkezést tartalmaz, a vádlott esetén a védő is.
(5) A  kijavítás iránti indítványnak nincs halasztó hatálya a  határozat elleni fellebbezés előterjesztésére, illetve
a határozat végrehajtására vagy teljesítésére.
(6) Ha az  elsőfokú bíróság határozata az  (1)  bekezdés szerinti hibát tartalmaz, a  határozatot a  másodfokú bíróság is
kijavíthatja a fellebbezést érdemben elbíráló határozatában.
A határozat közlése 454. § (1) A határozatot azzal kell közölni, akire rendelkezése vonatkozik.
 (2) Az  ügydöntő határozatot, valamint az  ügy áttételéről, a  bíróság kijelöléséről és az  eljárás felfüggesztéséről hozott
határozatot a  sértettel is közölni kell. Az  ügydöntő határozat közlésével egyidejűleg az  51.  § (5)  bekezdésében
foglalt jogáról a sértettet, illetve a sértett jogutódját tájékoztatni kell.
(3) A  tárgyalás vezetése és rendjének fenntartása körében hozott határozat kivételével a  határozatot közölni kell
az ügyészséggel.
455. § (1) A határozatot a jelenlévőkkel kihirdetés, egyébként kézbesítés útján kell közölni.
 (2) A  határozatot az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke hirdeti ki, a  kihirdetés során fel kell olvasni a  rendelkező részt,
ismertetni kell az indokolás lényegét, és azt szükség esetén meg kell magyarázni.
 (3) Az  ügydöntő határozat kihirdetés előtt írásba foglalt rendelkező részét kézbesíteni kell a  jelen lévő fellebbezésre
jogosultaknak.
 (4) Az ügydöntő határozat indokolást is tartalmazó kiadmányát akkor is kézbesíteni kell az ügyész, a vádlott, a védő, és
a sértett részére, ha velük a határozat rendelkező részét kihirdetés vagy kézbesítés útján már közölték, egyébként
a  határozat indokolást is tartalmazó kiadmányát − ha a  határozat ellen a  felsoroltakon kívül más fellebbezett  −
a fellebbezőnek kell kézbesíteni.
(5) Jogszabály határozza meg, hogy a  határozatot vagy a  határozat tartalmáról szóló tájékoztatást az  e  §-ban
felsoroltakon kívül kinek kell megküldeni.
(6) A  magyar nyelvet nem értő vádlott részére a  kihirdetés után az  ítélet és az  ügydöntő végzés rá vonatkozó részét
az általa az eljárásban korábban használt nyelvre le kell fordítani, és azt a részére kézbesíteni kell.
(7) Az  ügydöntő határozat közlésével egyidejűleg tájékoztatni kell a  terheltet a  kártalanítási igényének jogalapjáról,
arról, hogy választása szerint igényét egyszerűsített kártalanítási eljárásban vagy kártalanítási perben érvényesítheti,
az  igény érvényesítésének határidejéről, a  határidő kezdő időpontjáról és a  határidő elmulasztásának jogvesztő
jellegéről.
A határozatok jogereje, véglegessége és ennek tanúsítása 456. § (1) A bíróság jogerős ügydöntő határozata végleges, mindenkire kötelező döntést tartalmaz a vádról, illetve a terhelt
büntetőjogi felelősségéről, a büntetőjogi következményekről vagy ezek hiányáról. Az ügydöntő határozat a jogerőre
emelkedését követően kizárólag rendkívüli jogorvoslattal vagy különleges eljárás eredményeként változtatható
meg.
(2) Ha az  ügydöntő határozat jogerőre emelkedik, az  abban elbírált cselekmény miatt a  terhelttel szemben újabb
büntetőeljárás nem folytatható.
(3) Az  ügydöntő határozat jogerőre emelkedését követően kell a  kiszabott büntetés vagy az  alkalmazott intézkedés
végrehajtását megkezdeni, az  abban foglaltakat teljesíteni, illetve a  jogerőre emelkedést követően állnak be
az elítéléshez, a felmentéshez vagy az eljárás megszüntetéséhez fűződő jogkövetkezmények.
(4) A  jogerős ügydöntő határozatban kiszabott büntetés vagy alkalmazott intézkedés végrehajtását, illetve az  abban
foglaltak teljesítését az e törvényben meghatározott esetekben a bíróság felfüggesztheti vagy félbeszakíthatja.
457. § A fellebbezés az  ügydöntő határozat jogerőre emelkedését abban a  részben függeszti fel, amelyet a  fellebbezés
folytán eljáró bíróság felülbírál. Az ügydöntő határozat részlegesen emelkedik jogerőre, ha van olyan rendelkezése,
amelyet a fellebbezés folytán eljáró bíróság nem bírál felül.
458. § (1) Az elsőfokú bíróság ügydöntő határozata azon a napon emelkedik jogerőre, amikor
a) azt kihirdették, feltéve, hogy ellene e törvény a fellebbezést kizárja,
b) a  fellebbezésre jogosultak úgy nyilatkoztak, hogy az  ügydöntő határozatot tudomásul veszik, vagy
a fellebbezést visszavonták,
c) a fellebbezési határidő fellebbezés bejelentése nélkül telt el, illetve
d) a  fellebbezést elutasították vagy a  másodfokú bíróság az  elsőfokú bíróság ügydöntő határozatát
helybenhagyta.
 (2) A másodfokú bíróság ügydöntő határozata azon a napon emelkedik jogerőre, amikor
a) azt meghozták, feltéve, hogy harmadfokú bírósági eljárásnak nincs helye,
b) a  fellebbezésre jogosultak úgy nyilatkoztak, hogy az  ügydöntő határozatot tudomásul veszik, vagy
a fellebbezést visszavonták,
c) a fellebbezésre nyitva álló határidő fellebbezés bejelentése nélkül telt el, illetve
d) a  fellebbezést elutasították vagy a  harmadfokú bíróság a  másodfokú bíróság ügydöntő határozatát
helybenhagyta.
 (3) A harmadfokú bíróság ügydöntő határozata azon a napon emelkedik jogerőre, amikor azt meghozták.
 (4) A büntetővégzés azon a napon emelkedik jogerőre, amikor
a) a  tárgyalás tartása iránti indítvány előterjesztésére jogosultak úgy nyilatkoztak, hogy nem kérik tárgyalás
tartását,
b) a tárgyalás tartása iránti indítványt visszavonták, vagy
c) a  tárgyalás tartása iránti indítvány előterjesztésére nyitva álló határidő ilyen indítvány előterjesztése nélkül
telt el. 459. § (1) Az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke az  ügydöntő határozat jogerőre emelkedését követően a  határozat eredeti
példányára vezetett záradékkal tanúsítja az  ügydöntő határozat jogerőre emelkedésének a  tényét és a  jogerőre
emelkedés napját (a továbbiakban: jogerősítési záradék).
(2) Az ügydöntő határozat részleges jogerőre emelkedése esetén a jogerősítési záradékban fel kell tüntetni azt a napot,
amikor a határozat részlegesen jogerőre emelkedett, valamint azt, hogy a határozat mely rendelkezése lett jogerős.
(3) A  jogerő megállapításáról tájékoztatni kell azokat a  személyeket, akik a  jogerőssé vált ügydöntő határozat ellen
fellebbezés benyújtására voltak jogosultak.
460. § (1) A  nem ügydöntő végzés a  véglegessé válását követően – ha e  törvény eltérően nem rendelkezik  – nem
változtatható meg.
(2) A nem ügydöntő végzés azon a napon válik véglegessé, amikor
a) azt kihirdették, feltéve, hogy ellene e törvény a fellebbezést kizárja,
b) a  fellebbezésre jogosultak úgy nyilatkoztak, hogy a  nem ügydöntő végzést tudomásul veszik vagy
a fellebbezést visszavonták,
c) a fellebbezési határidő fellebbezés bejelentése nélkül telt el, illetve
d) a  fellebbezést elutasították, vagy a  másodfokú bíróság az  elsőfokú bíróság nem ügydöntő végzését
helybenhagyta.
 (3) A nem ügydöntő végzést a véglegessé válására tekintet nélkül kell teljesíteni, illetve végrehajtani, kivéve, ha a nem
ügydöntő végzés elleni fellebbezés halasztó hatályát e törvény kimondja.
(4) Kivételesen indokolt esetben mind a  nem ügydöntő végzést hozó, mind a  fellebbezés folytán eljáró bíróság
felfüggesztheti a nem ügydöntő végzés teljesítését, illetve végrehajtását.
461. § (1) A  (2)  bekezdésben meghatározott nem ügydöntő végzések esetében a  véglegessé válást követően az  egyesbíró
vagy a  tanács elnöke a  határozat eredeti példányára vezetett záradékkal tanúsítja a  nem ügydöntő végzés
véglegessé válásának a tényét és napját (a továbbiakban: véglegessé válási záradék).
(2) Véglegessé válási záradékkal kell ellátni
a) a személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedésről rendelkező végzést,
b) a perújítási indítvány elutasításáról szóló végzést,
c) a pótmagánvád elutasításáról hozott végzést,
d) az ügydöntő határozat hatályon kívül helyezéséről hozott végzést, és
e) azt a  végzést, amelynek teljesítésére, illetve végrehajtására a  fellebbezés halasztó hatályát a  törvény
kimondja. 462. § A bíróság a  jogerősítési záradékot és a  véglegessé válási záradékot indítványra vagy hivatalból kijavíthatja vagy
pontosíthatja, ha ezt az  utóbb felmerült körülmények szükségessé teszik. Az  így kijavított vagy pontosított
határozatot azoknak kell kézbesíteni, akiknek a részére a bíróság a hibás kiadmányt megküldte.
TIZENKETTEDIK RÉSZ
A BÍRÓSÁG ELJÁRÁSA A VÁDEMELÉS ELŐTT
Általános eljárási szabályok 463. § A vádemelés előtt a  bíróság feladatait elsőfokon a  járásbíróságnak a  törvényszék elnöke által kijelölt bírája
nyomozási bíróként látja el.
464. § (1) A bíróság a vádemelés előtt dönt
a) a bíróság hatáskörébe tartozó kényszerintézkedésekkel kapcsolatos indítványokról és
b) az elmeállapot megfigyelésével kapcsolatos indítványról.
(2) A bíróság a vádemelés előtt dönt
a) a védő kizárásáról,
b) a tanú különösen védetté nyilvánításáról,
c) az  ügyészség indítványára a  174.  § alapján a  tanúvallomást megtagadó személynek a  számára információt
átadó személy kilétének felfedésére kötelezéséről,
d) az európai és a nemzetközi elfogatóparancs kibocsátásáról és visszavonásáról,
e) a felülbírálati indítványról,
f ) a rendbírság elzárásra történő átváltoztatásáról,
g) a megszüntetett eljárás folytatásának a 400. § (5) bekezdése szerinti elrendeléséről, és
h) az  eljárás folytatásának elrendeléséről azzal szemben, akivel szemben a  feljelentést a  382.  § (1)  bekezdése
alapján utasították el vagy az  eljárást a  399.  § alapján szüntették meg, és az  ügyészség az  indítványt
az együttműködés megszegésére alapozza.
(3) A  bíróság ellátja a  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazásával kapcsolatban a  XXXVIII.  Fejezetben
meghatározott feladatokat.
(4) A bíróság a vádemelés előtt a 355. § (4) bekezdésében meghatározott esetben a polgári jogi igény érvényesítésére
irányuló bejelentést és az  ideiglenes intézkedés iránti indítványt a  polgári perrendtartásról szóló törvény szerint
hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróságnak küldi meg.
465. § (1) A bíróság vádemelés előtti eljárására a bírósági eljárás szabályait az e Részben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
 (2) A  nyomozási bíró a  törvényszék illetékességi területén lévő ügyészségek által folytatott eljárás során jár el.
Ha a  törvényszék elnöke több járásbíróságon jelöl ki nyomozási bírót, akkor meghatározza a  nyomozási bírók
illetékességét.
(3) A  bíróság vádemelés előtti eljárásában az  ügyek egyesítésének vagy elkülönítésének nincs helye, de a  bíróság
az  azonos tárgykörben előterjesztett indítványokat együttesen is elbírálhatja, illetve több döntésre irányuló
indítványról több határozattal is dönthet.
(4) A bíróság a vádemelés előtt az eljárást nem szüntetheti meg és nem függesztheti fel.
A bíróság eljárásának formái 466. § (1) A bíróság ülést tart, ha az indítvány tárgya
a) személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés elrendelése,
b) letartóztatás meghosszabbítása, és az  indítványban a  meghosszabbítás okaként a  korábbi határozathoz
képest új körülményre hivatkoztak,
c) a letartóztatásnak az elrendelésétől számított hat hónapot meghaladó meghosszabbítása,
d) elmeállapot megfigyelésének elrendelése, vagy
e) az  eljárás folytatásának elrendelése, és az  ügyészség az  indítványát az  együttműködés megszegésére
alapozza azzal szemben, akivel szemben a  feljelentést a  382.  § (1)  bekezdése alapján utasították el, vagy
az eljárást a 399. § (1) bekezdése alapján szüntették meg.
(2) A bíróság az ülést mellőzheti és az ügyiratok alapján dönt, ha
a) a  távoltartás elrendelésére irányuló indítványt a  sértett nyújtotta be és megállapítható, hogy a  távoltartás
elrendelésének a feltételei nem állnak fenn,
b) az indítvány tárgya az eljárás folytatásának az (1) bekezdés e) pontja szerinti elrendelése, és az együttműködő
személy ismeretlen helyen tartózkodik,
c) az  indítvány tárgya az  indítványtételkor alkalmazottnál a  személyi szabadságot enyhébb fokban korlátozó
kényszerintézkedés elrendelése,
d) a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés meghosszabbítására irányuló indítvány
elbírálása során a  személyi szabadságot enyhébb fokban korlátozó bírói engedélyes kényszerintézkedés
elrendeléséről dönt, feltéve, hogy az ülés tartása más okból nem kötelező, vagy
e) az indítvány a törvényben kizárt, elkésett vagy nem az arra jogosulttól származik.
 (3) A bíróság a (2) bekezdés b) pontja alapján az ülést az ügyészség indítványára mellőzheti.
467. § A bíróság az  ügyiratok alapján dönt a  466.  § (1)  bekezdésében fel nem sorolt ügyben, azonban ilyen ügyben is
tarthat ülést, ha ezt szükségesnek tartja.
A bíróság ülésének az előkészítése 468. § (1) Ha a bíróság ülést tart, meghatározza az ülés időpontját.
 (2) Ha a  terhelt őrizetben van, és az  ügyészség által előterjesztett indítvány tárgya személyi szabadságot érintő bírói
engedélyes kényszerintézkedés elrendelése, a bíróság az ülés időpontját úgy határozza meg, hogy az ülés az őrizet
határidejének lejártát megelőzően megtartható legyen.
(3) Ha az indítvány tárgya letartóztatás meghosszabbítása, a bíróság az ülés időpontját úgy határozza meg, hogy az ülés
legalább a letartóztatás határidejét megelőző egy nappal megtartható legyen.
(4) Ha a távoltartás elrendelésére irányuló indítványt a sértett nyújtotta be, a bíróság az ülés időpontját úgy határozza
meg, hogy az ülés az indítvány bíróságra érkezését követő öt napon belül megtartható legyen.
(5) Ha az indítvány tárgya elmeállapot megfigyelésének elrendelése vagy az eljárás folytatásának a 464. § (2) bekezdés
h) pontja szerinti elrendelése, a bíróság az ülés időpontját úgy határozza meg, hogy az ülés az indítvány bíróságra
érkezését követő tizenöt napon belül megtartható legyen.
(6) Ha a  bíróság a  467.  § alapján tart ülést, a  bíróság az  ülés időpontját az  ügyiratok alapján történő döntésre
rendelkezésre álló határidőn belül határozza meg.
(7) Ha az  indítvány tárgya személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés és a  bíróság a  467.  §
alapján tart ülést, a bíróság az ülés határnapját a  (6) bekezdés alkalmazásával a kényszerintézkedés határidejének
figyelembevételével állapítja meg.
469. § (1) Ha a  466.  § (1)  bekezdésében meghatározott indítványt az  ügyészség terjesztette elő, az  ügyészség az  indítvány
előterjesztésével egyidejűleg a bíróságnak átadja a nyomozás ügyiratait. Ha az ügyiratok terjedelme ezt indokolttá
teszi, a bíróságnak az ügyiratokat az indítvány előterjesztését megelőzően is át lehet adni.
(2) Az ügyészség az indítvány előterjesztésével egyidejűleg indítványát megküldi a gyanúsítottnak és a védőnek.
470. § (1) Ha az  indítvány tárgya letartóztatás vagy előzetes kényszergyógykezelés elrendelése, az  indítvány megküldését
követően a  gyanúsított és a  védő számára biztosítani kell azoknak az  ügyiratoknak a  megismerését, amelyekre
az indítványban hivatkoznak.
(2) Ha az  indítvány tárgya a  letartóztatás meghosszabbítása, az  indítvány megküldését követően a  gyanúsított és
a védő számára biztosítani kell azoknak az ügyiratoknak a megismerését is, amelyekre az indítványban hivatkoznak
és amelyek a letartóztatás tárgyában hozott legutóbbi döntést követően keletkeztek.
(3) Az ügyészség az (1) és (2) bekezdésben meghatározott ügyiratok megismerését a védekezésre való felkészüléshez
szükséges időben és módon – legkésőbb az ülés megkezdését megelőző egy órával – köteles a  terhelt és a védő
számára biztosítani. Az ügyészség az (1) és (2) bekezdésben foglaltak teljesítéséhez a nyomozó hatóságot is igénybe
veheti.
471. § (1) Ha az indítványt az ügyészség terjesztette elő, gondoskodik a gyanúsítottnak az ülésen történő megjelenéséről.
 (2) Az ügyészség
a) a védőt az ülés időpontjáról és helyéről értesíti, vagy
b) a védőt idézi, ha az ülésen a jelenléte kötelező.
(3) Ha az ülésen tolmács vagy más személy jelenléte szükséges, megjelenéséről az ügyészség gondoskodik.
472. § (1) Ha a  távoltartás elrendelésére irányuló indítványt a  sértett terjesztette elő, a  bíróság az  ülés időpontjáról
értesíti az  ügyészséget, a  sértettet és a  védőt, egyúttal felhívja az  ügyészséget, hogy a  terhelt megjelenéséről
gondoskodjon. A távoltartás iránti indítványt a bíróság megküldi a terheltnek és a védőnek.
(2) Ha az ülésen tolmács vagy más személy jelenléte szükséges, a megjelenéséről a bíróság gondoskodik.
473. § (1) Ha a bíróság a 467. § alapján tart ülést, akkor az ülés időpontjáról értesíti az ügyészséget, az  indítványozót, illetve
idézi azt, akinek a jelenlétét szükségesnek tartja.
(2) Ha a bíróság a 467. § alapján tart ülést, akkor az indítványt megküldi
a) az ügyészségnek, ha nem az ügyészség volt az indítványozó, illetve
b) annak a személynek, akinek a jelenlétét szükségesnek tartja.
(3) Az  indítvány megküldésével egyidejűleg a  bíróság határidőt állapít meg az  indítványra vonatkozó észrevételek
előterjesztésére, illetve a (2) bekezdés a) pontja esetén az ügyészség részére a nyomozás ügyiratainak megküldésére.
(4) Ha az ülésen tolmács vagy más személy jelenléte szükséges, megjelenéséről a bíróság gondoskodik.
Az ülés 474. § (1) Az ülésen az ügyész jelenléte kötelező. Az ülésen ügyész helyett alügyész is eljárhat.
 (2) Az  ülésen a  terhelt jelenléte kötelező, ha az  ülést a  bíróság a  466.  § (1)  bekezdése alapján tartja. A  466.  §
(1) bekezdés e) pontja esetén, ha a terhelt ismeretlen helyen tartózkodik, az ülés a terhelt távollétében megtartható.
 (3) A védő jelenléte az ülésen kötelező, ha
a) az indítvány tárgya elmeállapot megfigyelésének elrendelése,
b) az indítvány tárgya előzetes kényszergyógykezelés elrendelése vagy
c) a 466. § (1) bekezdés e) pontja esetén az ülést a terhelt távollétében tartják meg.
(4) A védő az ülésen a (3) bekezdésben meghatározott eseteken kívül is jelen lehet.
475. § (1) Ha az ülésen az indítványozó nem jelenik meg, azt úgy kell tekinteni, hogy az indítványt visszavonta.
 (2) Az  ülésen az  indítványozó az  indítványt szóban ismerteti és megjelöli az  azt megalapozó bizonyítékokat.
A  jelenlévőknek módot kell adni arra, hogy az  indítványozó bizonyítékait – a  XVI.  Fejezetben meghatározott
rendelkezések alapján − megismerjék. Ha az értesített nem jelent meg, de az észrevételét írásban benyújtotta, ezt
a bíróság ismerteti.
(3) A  bíróság megvizsgálja, hogy az  indítvány és az  ülés megtartásának törvényi előfeltételei fennállnak-e, nincs-e
akadálya a  büntetőeljárásnak, és az  indítvány megalapozottsága iránt nem támaszthatók-e észszerű kételyek.
A 466. § (1) bekezdés a)–c) és e) pontja esetén a vizsgálat kiterjed a gyanúsított személyi körülményeire is.
A bíróság eljárása az ügyiratok alapján 476. § (1) Ha az  indítványt az  ügyészség terjesztette elő, az  indítvány megküldésével egyidejűleg átadja a  bíróságnak
a nyomozás ügyiratait.
(2) Ha az  indítványt nem az ügyészség terjesztette elő és e törvény eltérően nem rendelkezik, a bíróság az  indítványt
megküldi az  ügyészségnek és az  ügyészség részére indítványának vagy észrevételeinek előterjesztésére, illetve
a nyomozás ügyiratainak átadására határidőt állapít meg.
(3) A bíróság megvizsgálja, hogy az indítvány törvényi előfeltételei fennállnak-e, nincs-e akadálya a büntetőeljárásnak
és az indítvány megalapozottsága iránt nem támaszthatók-e észszerű kételyek.
(4) A bíróság az ügyiratok alapján – ha e törvény eltérően nem rendelkezik – az  indítvány bíróságra érkezését követő
nyolc napon belül dönt.
(5) Ha az  indítvány tárgya zár alá vétel elrendelése vagy a  zár alá vétel miatti felülbírálati indítvány elbírálása, és
a csatolt ügyiratok mennyisége jelentős, a bíróság az indítványról soron kívül, de legkésőbb az indítvány bíróságra
érkezésétől számított egy hónapon belül dönt.
(6) Ha a bíróság a 466. § (2) bekezdése alapján az ülés tartását mellőzi és az ügyiratok alapján dönt, határozatát az ülés
megtartására rendelkezésre álló határidő alatt hozza meg.
A bíróság döntései 477. § (1) Ha a  466.  § (1)  bekezdésében meghatározott indítványt az  ügyészség terjesztette elő és a  bíróság az  ülés
megkezdését megelőzően megállapítja, hogy az  ülés megtartásának a  feltételei hiányoznak, a  bíróság
az ügyiratokat határozat hozatala nélkül visszaadja az ügyészségnek.
(2) Ha a vádemeléskor a vádemelés előtt benyújtott indítványt a bíróság feladatait a vádemelés előtt ellátó bíróság még
nem bírálta el, a bíróság az ügyiratokat átteszi ahhoz a bírósághoz, amelynél az ügyészség vádat emelt. Az elsőfokon
eljáró bíróság az áttett indítványt új indítványként, tartalma szerint bírálja el.
(3) A  bíróság feladatait a  vádemelés előtt ellátó bíróság határozata ellen bejelentett fellebbezést akkor is e  Rész
rendelkezései szerint kell elbírálni, ha az ügyben vádat emeltek. A fellebbezés elbírálását a fellebbező és – ha nem
az  ügyészség fellebbezett – az  ügyészség egyidejű tájékoztatása mellett mellőzni kell, ha az  elsőfokú bíróság
a  tárgyalás előkészítése során a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés fenntartása
tárgyában már határozott.
478. § (1) Ha az indítvány elbírálásának nincs akadálya, a bíróság nem ügydöntő végzéssel határoz, amelyben az indítványnak
helyt ad, részben ad helyt vagy azt elutasítja.
(2) A  határozat indokolása tartalmazza az  indítvány lényegét, az  eljárás alapjául szolgáló cselekmény tényállásának
rövid leírását és Btk. szerinti minősítését, az  indítvány törvényi feltételeinek fennállását vagy azok hiányára való
utalást.
(3) Ha a  bíróság az  indítványt végleges nem ügydöntő végzésével elutasította, változatlan alapon újabb indítvány
előterjesztésének nincs helye. Az  ilyen indítványról való döntést a  bíróság mellőzheti, ez  azonban nem akadálya
annak, hogy a kérdésben újabb nem ügydöntő végzést hozzon.
(4) Ha a  távoltartás elrendelésére vonatkozó indítványt a  sértett nyújtotta be, és a  távoltartás elrendelésének
a feltételei nem állnak fenn, a bíróság tájékoztatja az indítványozót arról, hogy a hozzátartozók közötti erőszak miatt
alkalmazható távoltartásról szóló törvény szerinti ideiglenes megelőző távoltartás elrendelését kezdeményezheti.
Ha az  indítványozó hozzájárul, a  bíróság a  távoltartás elrendelésére vonatkozó indítványt az  ideiglenes megelőző
távoltartás elrendelésére irányuló indítványként a  rendőrség általános rendőrségi feladatok ellátására létrehozott
szervének megküldi.
479. § (1) A (2) bekezdésben meghatározott kivétellel a határozatot az ügyészséggel, az indítványozóval és azzal kell közölni,
akire az rendelkezést tartalmaz.
(2) Kizárólag az  ügyészséggel kell közölni a  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazásával kapcsolatban
a XXXVIII. Fejezet alapján hozott határozatot.
(3) A  határozatot az  ülésen kihirdetés útján kell közölni. Ha a  bíróság az  ügyiratok alapján döntött, a  határozatot
az  írásba foglalást követően haladéktalanul kézbesíteni kell. A  (2)  bekezdésben meghatározott esetekben
a határozatot kézbesítő útján kell kézbesíteni.
(4) A bíróság az ügyészség útján kézbesíti
a) a különösen védett tanúvá nyilvánítás tárgyában hozott határozatot a tanú részére, illetve
b) az ügyvédi, vagy közjegyzői irodában tartandó kutatás elrendelése tárgyában hozott határozatot a kutatással
érintett személy részére.
 (5) A  letartóztatást elrendelő határozat közlésével egyidejűleg az  51.  § (5)  bekezdésben foglalt jogáról a  sértettet
tájékoztatni kell. Jogorvoslat 480. § (1) A bíróság határozata ellen fellebbezést jelenthet be
a) az ügyészség,
b) az indítványozó,
c) az, akire a határozat rendelkezést tartalmaz, illetve
d) a gyanúsítottal közölt határozat ellen a védő is.
(2) Az  ülésen közölt határozat elleni fellebbezést a  kihirdetés után nyomban be kell jelenteni. Az  a  fellebbezésre
jogosult, aki a  határozat kihirdetésén nem volt jelen, a  fellebbezését az  üléstől számított három napon belül
jelentheti be. Az ügyiratok alapján hozott határozat ellen a fellebbezést a jogosult a kézbesítéstől számított három
napon belül jelentheti be.
(3) A  letartóztatás elrendelésére irányuló indítvány elutasítása esetén – ideértve azt is, ha a  bíróság a  letartóztatás
helyett bűnügyi felügyeletet, illetve távoltartást rendel el – az  ügyészség, a  terhelt, illetve a  védő a  jogorvoslati
nyilatkozatával egyidejűleg indítványozhatja, hogy a  fellebbezést ülésen bírálják el. Erre a  terheltet a  jogorvoslati
nyilatkozatok megtételekor figyelmeztetni kell.
481. § (1) A bíróság a határozat elleni fellebbezést a nyilatkozatok beérkezését, illetve a fellebbezési határidő lejártát követően
haladéktalanul, közvetlenül a fellebbezés elbírálására hatáskörrel és illetékességgel rendelkező törvényszéknek küldi
meg.
(2) A nyomozási bíró határozata elleni fellebbezést a törvényszék másodfokú tanácsa bírálja el.
 (3) A fellebbezést a bíróság a (4) bekezdésben meghatározott kivétellel tanácsülésen bírálja el.
 (4) A  480.  § (3)  bekezdése esetén a  törvényszék másodfokú tanácsa ülést tart. A  törvényszék erre irányuló indítvány
hiányában is ülést tarthat. Az ülés tartására a 474–475. §-t kell alkalmazni. A fellebbezés elbírálásának nem akadálya,
ha a terhelt az ülésen nem jelenik meg. Az ülésen a  letartóztatás elrendelését indítványozó ügyészségen működő
ügyész vesz részt.
482. § Nincs helye fellebbezésnek
a) a  bíróság hatáskörébe tartozó kényszerintézkedések közül a  303.  § (2) és (3)  bekezdésével, a  309.  § (2) és
(4) bekezdésével és a 314. § (2) bekezdésével kapcsolatos indítványokról hozott határozat,
b) a  253.  § (4)  bekezdése alapján hozott határozat kivételével a  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök
alkalmazásával kapcsolatban a XXXVIII. Fejezet alapján hozott határozat,
c) a rendbírság átváltoztatásáról rendelkező határozat,
d) a tanú különösen védetté nyilvánításáról hozott határozat,
e) a megszüntetett eljárás folytatásának a 400. § (5) bekezdése szerinti elrendeléséről rendelkező határozat, és
f ) a felülbírálati indítvány elbírálásáról hozott határozat
ellen.
483. § (1) Az  e  Rész alapján hozott határozatot a  (2)  bekezdésben meghatározott kivétellel fellebbezésre tekintet nélkül
teljesíteni kell, illetve végre kell hajtani.
(2) Halasztó hatályú
a) a személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés megszüntetése miatt bejelentett ügyészi
fellebbezés, ha a megszüntetést nem az ügyészség indítványozta, és
b) a  tanúvallomást a  174.  § alapján megtagadó személynek a  számára információt átadó személy kilétének
felfedésére történt kötelezése ellen bejelentett fellebbezés. (3) A bíróság mellőzheti a végleges nem ügydöntő végzés elleni fellebbezés elbírálására vonatkozó határozat hozatalát,
ez azonban nem akadálya annak, hogy a kérdésben újabb nem ügydöntő végzést hozzon.
(4) Ha a törvény a bíróság nem ügydöntő végzése ellen a fellebbezést lehetővé teszi, az elsőfokon döntést hozó bíróság
a fellebbezés elbírálásáig kötve van a megtámadott nem ügydöntő végzéséhez.
TIZENHARMADIK RÉSZ
A TÁRGYALÁS ELŐKÉSZÍTÉSE LXXV. FEJEZET
INTÉZKEDÉSEK A VÁDIRAT ALAPJÁN
Az ügyiratok megvizsgálása 484. § (1) A  bíróság az  ügyiratok bírósághoz érkezését követő egy hónapon belül megvizsgálja, hogy szükséges, illetve
lehetséges-e
a) az ügy áttétele,
b) az ügyek egyesítése vagy elkülönítése,
c) az eljárás felfüggesztése,
d) az eljárás megszüntetése,
e) a vádirat hiányosságainak pótlása iránt az ügyészséget megkeresni,
f ) kényszerintézkedésről rendelkezni,
g) a vádtól eltérő minősítés megállapítása,
h) a bíróság tanácsa elé utalás, illetve
i) büntetővégzés meghozatalára irányuló eljárás lefolytatása.
(2) Ha az e Fejezetben vizsgált kérdésekben a határozat meghozatalához az ügyész, a vádlott, a védő, illetve a sértett
meghallgatása látszik szükségesnek, a  494.  §-ban meghatározott döntéseket kivéve a  bíróság a  határozatát
az (1) bekezdésben meghatározott határidő letelte után is meghozhatja.
Áttétel 485. § Ha a  bíróságnak az  ügy elbírálására nincs hatásköre vagy illetékessége, az  ügyet átteszi a  hatáskörrel, illetve
illetékességgel rendelkező bírósághoz.
Egyesítés és elkülönítés 486. § (1) Ha a próbaidő alatt elkövetett bűncselekmény miatt a próbára bocsátott ellen újabb eljárás indul, vagy ha a próbára
bocsátott ellen a  próbaidő előtt elkövetett bűncselekmény miatt a  próbaidő alatt indult eljárás, az  ügyeket
egyesíteni kell, és az újabb ügy elbírálására hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróság jár el.
(2) Ha az  újabb eljárásban a  vádlott bűnösségét a  bíróság nem állapítja meg, illetve ha a  próbára bocsátás előtt
elkövetett bűncselekmény esetén a  próbaidő az  ügyek együttes elbírálása előtt eltelt, a  bíróság az  egyesített
ügyeket elkülöníti.
(3) A bíróság az (1)–(2) bekezdésnek megfelelően jár el, ha a vádlottal szemben korábban indult büntetőeljárást a 488. §
(2)  bekezdése alapján felfüggesztette, azonban az  ügyészség a  vádlott ellen ugyanolyan bűncselekmény miatt
újabb vádat emelt. Ha a bíróság a vádlottal szemben korábban indult büntetőeljárást a Btk. 180. § (1) bekezdésére
figyelemmel függesztette fel, ugyanolyan bűncselekménynek minősül a kábítószer-kereskedelem is.
Az eljárás felfüggesztése 487. § A bíróság felfüggeszti az  eljárást, ha a  vádlott tartós, súlyos betegsége vagy a  bűncselekmény elkövetése
után bekövetkezett elmebetegsége miatt nem képes az  e  törvényben meghatározott jogait gyakorolni és
kötelezettségeit teljesíteni.
488. § (1) A bíróság felfüggesztheti az eljárást, ha
a) a vádlott ismeretlen helyen vagy külföldön tartózkodik,
b) a vádirat hiányosságainak pótlása vagy eljárási cselekmény elvégzése iránt intézkedett,
c) jogsegély iránti megkeresés más állam hatósága általi teljesítése szükséges,
d) az eljárás lefolytatásához előzetes kérdésben hozott döntést kell beszerezni,
e) az  Európai Unió tagállamaival folytatott bűnügyi együttműködésről szóló törvényben meghatározott
konzultációs eljárás kezdődik,
f ) nemzetközi elfogatóparancs, illetve európai elfogatóparancs alapján más állam hatósága a vádlott átadását
vagy kiadatását elhalasztotta, vagy
g) nemzetközi büntetőbíróság a joghatósága alá tartozó ügyben a magyar hatóságot a büntetőeljárás átadása
érdekében megkeresi.
 (2) A bíróság egy évre felfüggesztheti az eljárást, ha
a) a Btk. Különös Része a terheltnek az eljárás megindulását követő magatartását büntethetőséget megszüntető
okként szabályozza, és
b) a büntethetőség megszűnését eredményező magatartás várható.
 (3) Az eljárás a (2) bekezdés alapján nem függeszthető fel, ha
a) az ügyészség feltételes ügyészi felfüggesztést alkalmazott, vagy
b) a 416. § (3) bekezdésében meghatározott ok áll fenn.
489. § (1) A bíróság az Alkotmánybíróságnak a  jogszabály, jogszabályi rendelkezés, közjogi szervezetszabályozó eszköz vagy
jogegységi határozat alaptörvény-ellenességének megállapítására, továbbá nemzetközi szerződésbe ütközésének
megállapítására irányuló eljárását az Alkotmánybíróságról szóló törvényben foglalt szabályok szerint hivatalból vagy
indítványra kezdeményezheti.
(2) A  bíróság a  Kúriának az  önkormányzati rendelet felülvizsgálatára vonatkozó eljárását a  bíróságok szervezetéről és
igazgatásáról szóló törvényben foglalt szabályok szerint hivatalból vagy indítványra kezdeményezheti.
(3) Az Alkotmánybíróság és a Kúria eljárásának kezdeményezéséről a bíróság végzéssel határoz, egyidejűleg az eljárást
felfüggeszti.
490. § (1) A  bíróság az  Európai Unió Bíróságának előzetes döntéshozatali eljárását az  Európai Unió alapját képező
szerződésekbe foglalt szabályok szerint hivatalból vagy indítványra kezdeményezheti.
(2) Az  előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezéséről a  bíróság végzéssel határoz, egyidejűleg az  eljárást
felfüggeszti. A  bíróság a  végzésben meghatározza azt a  kérdést, amely az  Európai Unió Bíróságának előzetes
döntését igényli, valamint – a  feltett kérdés megválaszolásához szükséges mértékben – ismerteti a  tényállás és
az érintett magyar jogszabályok lényegét. A bíróság a végzését az Európai Unió Bírósága számára való kézbesítéssel
egyidejűleg tájékoztatásul kézbesíti az igazságügyért felelős miniszter részére is.
(3) A bíróság az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezésére irányuló indítvány elutasításáról végzéssel határoz.
491. § (1) A bíróság az eljárást folytatja, ha
a) az eljárás felfüggesztésének oka megszűnt,
b) a  488.  § (1)  bekezdés g)  pontja alapján történt felfüggesztés esetén azt a  nemzetközi büntető bíróság
alapokmányát kihirdető, illetve alapokmányából fakadó kötelezettségek végrehajtásáról szóló törvény előírja,
c) a 488. § (2) bekezdése alapján történt felfüggesztés esetén
ca) egy év eltelt,
cb) a  vádlott a  büntethetőség megszűnését eredményező magatartást nem tanúsítja, és az  nem is
várható, vagy
cc) a  vádlottal szemben az  eljárás felfüggesztésének tartama alatt elkövetett ugyanolyan
bűncselekmény, vagy ha a  bíróság a  vádlottal szemben a  büntetőeljárást a  Btk. 180.  §
(1) bekezdésére figyelemmel függesztette fel, kábítószer-kereskedelem miatt vádat emeltek.
(2) Ha az eljárás felfüggesztésének tartama alatt a felfüggesztés oka megváltozott, a bíróság – az eljárás folytatásának
elrendelése nélkül – új határozatot hoz az eljárás felfüggesztéséről.
(3) A  felfüggesztés tartamára és a  felfüggesztett eljárás folytatására egyebekben az  LXII.  Fejezet rendelkezéseit kell
értelemszerűen alkalmazni.
Az eljárás megszüntetése 492. § (1) A bíróság az eljárást ügydöntő végzéssel megszünteti, ha
a) a vád tárgyává tett cselekmény nem bűncselekmény,
b) a vádlott gyermekkor miatt nem büntethető,
c) halál, elévülés, kegyelem vagy törvényben meghatározott egyéb okból a vádlott büntethetősége megszűnt,
d) a vád tárgyává tett cselekményt már jogerősen elbírálták,
e) az  ügyészség a  vádat ejtette és magánvádnak vagy pótmagánvádnak nincs helye, illetve a  sértett
magánvádlóként vagy pótmagánvádlóként nem lépett fel,
f ) a  büntetőeljárás átadása, vagy az  Európai Unió tagállamaival folytatott bűnügyi együttműködésről szóló
törvényben meghatározott konzultációs eljárás eredménye alapján a  büntetőeljárást más állam hatósága
folytatja le,
g) az ügy nem tartozik magyar büntető joghatóság alá,
h) olyan bűncselekmény miatt van folyamatban, amelynek a  vád tárgyává tett jelentősebb tárgyi súlyú
bűncselekmény mellett a felelősségre vonás szempontjából nincs jelentősége.
 (2) A bíróság az eljárást nem ügydöntő végzéssel megszünteti, ha
a) a feljelentés, vagy a legfőbb ügyésznek a Btk. 3. § (3) bekezdésében meghatározott rendelkezése hiányzik,
b) a magánindítvány hiányzik és az a 378. § (4) bekezdése alapján már nem pótolható,
c) a vádat nem az arra jogosult emelte, vagy
d) a vádirat – a hiányosságainak pótlására irányuló felhívás ellenére – nem, vagy hiányosan tartalmazza a 422. §
(1) bekezdésében előírt törvényes elemeket, és emiatt a vád érdemi elbírálásra alkalmatlan,
e) a vádirat – a hiányosságainak pótlására irányuló felhívás ellenére – nem, vagy hiányosan tartalmazza a 422. §
(2) bekezdés a) pontjában foglaltakat.
 (3) Az  eljárás megszüntetéséről a  bíróság azzal a  figyelmeztetéssel tájékoztatja a  magánfelet, hogy a  polgári jogi
igényét egyéb törvényes úton érvényesítheti. A vádirat hiányosságainak pótlása
493. § (1) Ha a  vádirat nem, vagy hiányosan tartalmazza a  422.  § (1)  bekezdésében előírt törvényes elemeket, a  bíróság
hivatalból vagy indítványra, a  hiányok megjelölése mellett végzésben felhívja az  ügyészséget a  vádirat
hiányosságainak pótlására.
(2) Az  ügyészség a  vádirat hiányosságait az  (1)  bekezdésben meghatározott végzés kézhezvételétől számított két
hónapon belül pótolhatja.
(3) Ha az ügyészség a vádirat hiányosságait a  (2) bekezdésben meghatározott határidőn belül nem pótolja, a bíróság
a 492. § (2) bekezdés d) pontjában írt esetben megszünteti az eljárást.
(4) A bíróság az (1) bekezdés megfelelő alkalmazásával az előkészítő ülés megkezdése előtt felhívhatja az ügyészséget
a vádirat hiányosságainak pótlására, ha a vádirat nem vagy hiányosan tartalmazza a 422. § (2) bekezdés a) pontjában
előírt tartalmi elemeket. Ha az  ügyészség a  vádirat e  hiányosságait a  (2)  bekezdésben meghatározott határidőn
belül nem pótolja, a bíróság az eljárást a 492. § (2) bekezdés e) pontja alapján megszünteti.
Határozat a kényszerintézkedésekről 494. § (1) A  bíróság hivatalból vagy indítványra határoz a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés
fenntartásáról, elrendeléséről vagy megszüntetéséről.
(2) A  bíróság a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés elrendeléséről, illetve ha
az  indítványban a  korábbi határozathoz képest a  fenntartás okaként új körülményre hivatkoztak, a  fenntartásról
ülésen határoz.
(3) A  (2)  bekezdés szerinti ülésre a  468.  §, a  470.  § (1) és (2)  bekezdését, valamint a  472–475.  § rendelkezéseit kell
értelemszerűen alkalmazni azzal, hogy az  ülés megtartható az  ügyész és a  védő távollétében, ha annak tárgya
az  elfogatóparancs eredményeként a  bíróság elé állított vádlottal szembeni, személyi szabadságot érintő bírói
engedélyes kényszerintézkedés elrendelése.
(4) A (2)–(3) bekezdés alkalmazásának nincs helye, ha a határozat előkészítő ülésen is meghozható.
 (5) Az  ügy áttételét elrendelő bíróság által fenntartott vagy elrendelt kényszerintézkedés annak a  bíróságnak
a tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig tart, amelyhez az ügyet áttették.
A vádtól eltérő minősítés lehetősége 495. § (1) Ha megalapozottan feltehető, hogy
a) a  vád tárgyává tett cselekmény a  vádirati minősítéshez képest más bűncselekmény vagy további
bűncselekmény megállapítására lehet alkalmas, illetve
b) a vádirati minősítés szerinti bűncselekmény súlyosabban vagy enyhébben minősülhet,
a bíróság végzésével megállapítja, hogy a vád tárgyává tett cselekmény a vádtól eltérően hogyan minősülhet.
(2) Ha a  bíróság azt állapítja meg, hogy a  vád tárgyává tett cselekmény magánvádra üldözendő bűncselekmény,
az ügyészségnek a vád átvételére vonatkozó nyilatkozatát nem kell beszerezni.
A bíróság tanácsa elé utalás 496. § A bíróság az ügyet az előkészítő ülés befejezéséig a bíróság három hivatásos bíróból álló tanácsa elé utalja, ha ezt
az  ügy bonyolultságára, az  eljárás ügyiratainak terjedelmére, a  büntetőeljárásban részt vevő személyek számára
tekintettel vagy egyéb okból szükségesnek tartja.
A vádirat közlése 497. § A bíróság legkésőbb az  ügyiratok bírósághoz érkezésétől számított egy hónap leteltekor kézbesíti a  vádiratot
a  vádlottnak és a  védőnek. A  bíróság felhívja a  vádlottat és a  védőt arra, hogy a  bizonyítás lefolytatására vagy
a bizonyíték kirekesztésére irányuló indítványát legkésőbb az előkészítő ülésen tegye meg.
Intézkedés eljárási cselekmény elvégzése iránt 498. § (1) A  bíróság hivatalból vagy az  erre jogosultak indítványára intézkedik aziránt, hogy a  bizonyítási indítványban
megjelölt bizonyítási eszközök a tárgyaláson rendelkezésre álljanak.
(2) A  bíróság az  (1)  bekezdésben foglaltak teljesítése érdekében legfeljebb két hónapos határidő megállapításával
megkeresheti az  ügyészséget. Az  ügyészség megkeresése az  erre jogosult más személy bizonyítási indítványában
megjelölt bizonyítási eszköz felkutatására és biztosítására is irányulhat.
(3) A bíróság beszerzi a vádlottra vonatkozó bűnügyi nyilvántartás és a központi szabálysértési nyilvántartás adatait és
hivatalból beszerezheti a  jogszabállyal rendszeresített egyéb közhiteles nyilvántartásnak a  vádlottra, illetve a  vád
tárgyára vonatkozó adatait.
LXXVI. FEJEZET
ELŐKÉSZÍTŐ ÜLÉS Az előkészítő ülés fogalma, időpontja és az azon jelen lévő személyek
499. § (1) Az  előkészítő ülés a  vádemelés után a  tárgyalás előkészítése érdekében tartott nyilvános ülés, amelyen a  vádlott
és a védő a tárgyalást megelőzően kifejtheti a váddal kapcsolatos álláspontját és közreműködhet a büntetőeljárás
további menetének alakításában.
(2) A bíróság a vádirat kézbesítésétől számított három hónapon belül előkészítő ülést tart.
 (3) Ha a védő a vádirat kézhezvételétől számított három munkanapon belül ezt indítványozza, a bíróság az előkészítő
ülés határnapját a vádirat kézbesítésétől számított egy hónapon túli időpontra tűzi ki, feltéve, hogy a védő
a) a nyomozásban nem vett részt vagy
b) igazolja, hogy a nyomozás ügyiratait a 352. § szerint önhibáján kívül nem ismerhette meg.
(4) Az  előkészítő ülés időpontjára vonatkozó rendelkezéseket nem kell alkalmazni, ha a  vádlott részére az  előkészítő
ülésre szóló idézést külföldre kell kézbesíteni és a  kézbesítéshez szükséges idő az  előkészítő ülés határidőn belül
való megtartását nem teszi lehetővé.
(5) Az előkészítő ülésen az ügyész és a vádlott jelenléte kötelező. Ha az eljárásban védő vesz részt, az előkészítő ülés
a védő távollétében nem tartható meg.
(6) Ha az  ügyben több vádlott van, az  előkészítő ülés vádlottanként külön-külön, az  ügyek elkülönítése nélkül is
megtartható.
500. § (1) A bíróság az előkészítő ülésre a vádlottat és a védőt idézi, és az előkészítő ülés határnapjáról az ügyészséget értesíti.
 (2) Az idézésben a bíróság figyelmezteti a vádlottat arra is, hogy
a) az  előkészítő ülésen beismerheti a  bűnösségét abban a  bűncselekményben, amely miatt ellene vádat
emeltek, és a beismeréssel érintett körben lemondhat a tárgyaláshoz való jogáról,
b) ha a  bíróság a  bűnösség beismerésére vonatkozó nyilatkozatot elfogadja, akkor a  vádirati tényállás
megalapozottságát és a bűnösség kérdését nem vizsgálja,
c) ha nem ismeri be a  bűnösségét a  váddal egyezően, akkor az  előkészítő ülésen előadhatja a  védekezése
alapjául szolgáló tényeket és ezek bizonyítékait, valamint bizonyítás lefolytatását, illetve bizonyíték
kirekesztését indítványozhatja,
d) az  előkészítő ülést követően a  bizonyítás lefolytatására, illetve bizonyíték kirekesztésére az  520.  §
(1)–(3)  bekezdéssel ellentétesen előterjesztett indítvány esetén a  bíróság a  tényállás tisztázásához nem
szükséges indítványt érdemi indokolás nélkül elutasíthatja, illetve a  tényállás tisztázásához szükséges
indítvány eljárás elhúzására alkalmas előterjesztése miatt rendbírságot szabhat ki.
(3) A  bíróság értesíti a  sértettet az  előkészítő ülés határnapjáról és figyelmezteti arra, hogy polgári jogi igényét
előterjesztheti.
(4) Az idézést és az értesítést olyan időben kell kiadni, hogy a kézbesítésük legalább tizenöt nappal az előkészítő ülés
előtt megtörténjen.
501. § (1) Ha a vádlott az előkészítő ülésen nem jelenik meg, a bíróság az e  törvényben meghatározottak szerint intézkedik
a vádlott megjelenésének biztosítása iránt.
(2) Ha a meg nem jelent vádlott, védő, illetve ügyész megjelenése az előkészítő ülés határnapján észszerű időn belül
nem biztosítható, a bíróság az előkészítő ülést elhalasztja és az előkészítő ülés új határnapját két hónapon belülre
kitűzi.
Az előkészítő ülés menete 502. § (1) Ha az  előkészítő ülés megtartásának nincs akadálya, az  előkészítő ülés megkezdése után a  bíróság felhívására
az  ügyész ismerteti a  vád lényegét, megjelöli a  vádat alátámasztó bizonyítási eszközeit és indítványt tehet
a  büntetés vagy intézkedés mértékére, illetve tartamára is arra az  esetre, ha a  terhelt az  előkészítő ülésen
a bűncselekmény elkövetését beismeri.
(2) A vádlott vagy – a vádlott hozzájárulásával – a védő indítványára a vád lényegének ismertetése mellőzhető.
 (3) A  bíróság ezután a  vádlottat a  XXX.  Fejezet szerint kihallgatja. A  bíróság a  kihallgatás megkezdésekor a  terhelti
figyelmeztetésen kívül figyelmezteti a vádlottat az 500. § (2) bekezdésében foglaltakra.
 (4) A bíróság védőt rendel ki és az előkészítő ülést elnapolja, ha a vádlottnak nincs meghatalmazott védője és
a) a bíróságnak kétsége merül fel azzal kapcsolatban, hogy a vádlott a vádat, illetve az 500. § (2) bekezdésben
foglaltakat és azok következményeit megértette, vagy
b) a vádlott védő kirendelését indítványozza.
 (5) A  (3)  bekezdésben meghatározott figyelmeztetéseket követően a  bíróság kérdést intéz a  vádlotthoz, hogy
beismeri-e a bűnösségét a vád tárgyává tett bűncselekményben.
 (6) A bíróság tagjai az ügyészhez, a vádlotthoz, és a polgári jogi igény tekintetében a magánfélhez kérdést intézhetnek.
A vádlotthoz az ügyész, a védő, és a polgári jogi igény tekintetében a magánfél is intézhet kérdést, az ügyészhez
intézendő kérdésre a vádlott és a védő indítványt tehet.
503. § (1) Ha a vádlott a bűnösségét nem ismerte be valamennyi olyan bűncselekményben, amelyet a vád tartalmaz, akkor
a  bíróság – az  elfogadott bűnösséget beismerő nyilatkozat vonatkozásában az  521.  § korlátai között – a  vádról
egységesen, tárgyalás alapján határoz.
(2) Ha az  elkülönítés egyéb feltételei fennállnak, a  bíróság az  ítélet kihirdetése érdekében azon ügyet elkülönítheti,
amelyben a vádlott a bűnösségét beismerte.
Eljárás a bűnösség beismerése esetén 504. § (1) Ha a vádlott a bűnösségét beismeri, és a beismeréssel érintett körben a tárgyaláshoz való jogáról lemond, a bíróság
e  tény, az  eljárás ügyiratai, valamint a  vádlott kihallgatása alapján vizsgálja meg, hogy a  vádlott bűnösséget
beismerő nyilatkozatát elfogadja-e.
(2) A bűnösséget beismerő nyilatkozat elfogadásának a feltételei a következők:
a) a vádlott e nyilatkozatának természetét és jóváhagyásának következményeit megértette,
b) a vádlott beszámítási képessége és beismerésének önkéntessége iránt észszerű kétely nem mutatkozik,
c) a vádlott bűnösséget beismerő nyilatkozata egyértelmű és azt az eljárás ügyiratai alátámasztják.
(3) Ha a  (2) bekezdésben meghatározott feltételek fennállnak, a bíróság a vádlott bűnösséget beismerő nyilatkozatát
végzésével elfogadja. E végzés ellen nincs helye fellebbezésnek.
(4) Ha a  bíróság nem látja akadályát az  ügy előkészítő ülésen való elintézésének, a  vádlottat a  büntetéskiszabási
körülményekre is kihallgatja.
(5) A vádlott kihallgatását követően az ügyész, ezután a védő felszólalhat.
 (6) A bíróság az ítéletét az előkészítő ülésen is meghozhatja.
505. § (1) Ha az  ügy az  előkészítő ülésen nem intézhető el, a  vádlott és a  védő a  vádirati tényállás megalapozottságát és
a bűnösség kérdését nem érintő
a) bizonyítás lefolytatására és egyéb eljárási cselekményekre vonatkozó indítványt,
b) bizonyíték kirekesztésére vonatkozó indítványt
terjeszthet elő.
(2) A  vádlott és a  védő az  (1)  bekezdésben meghatározott indítványában köteles egyedileg megjelölni az  indítvány
előterjesztésének okát és célját. Ennek megfelelően a  bizonyíték kirekesztésére vonatkozó indítványnak
tartalmaznia kell, hogy a  más által előterjesztett bizonyíték milyen okból nem fogadható el, míg a  bizonyítás
felvételére vonatkozó indítványban meg kell jelölni, hogy az indítványozott bizonyítás mely tény igazolására irányul.
(3) A  vádlott, illetve a  védő indítványára az  ügyész észrevételt tehet és a  (2)  bekezdésben meghatározottak szerint
indítványt terjeszthet elő.
(4) Ha a tárgyalás megtartásának nincs akadálya, a bíróság a tárgyalást nyomban megtarthatja.
Eljárás a bűnösség be nem ismerése esetén 506. § (1) Ha a vádlott a bűnösségét az előkészítő ülésen nem ismerte be, az eljárás folyamán a későbbiekben a bűnösségét
bármikor beismerheti.
(2) Ha a bíróság a vádlott bűnösséget beismerő nyilatkozatának elfogadását megtagadja, vagy a vádlott megtagadja
a  válaszadást a  bűnösség beismerésének kérdésében, azt úgy kell tekinteni, hogy a  vádlott a  bűnösségét
nem ismerte be. Ugyanígy kell eljárni, ha a  vádlott a  bűnösségét beismerte, de a  beismeréssel érintett körben
a tárgyaláshoz való jogáról nem mondott le.
(3) Ha a  vádlott a  bűnösségét nem ismerte be, megjelölheti a  vádiratban szereplő azon tényeket, amelyek valóságát
elfogadja.
(4) A  vádlott és a  védő előadhatja a  védekezés alapjául szolgáló tényeket és ezek bizonyítékait, valamint bizonyítás
lefolytatására és egyéb eljárási cselekményekre vonatkozó indítványt, továbbá a  bizonyíték kirekesztésére
vonatkozó indítványt terjeszthet elő.
(5) A  vádlott és a  védő a  (4)  bekezdésben meghatározott indítványában egyedileg meg kell jelölni az  indítvány
előterjesztésének okát és célját. Ennek megfelelően a  bizonyíték kirekesztésére vonatkozó indítványnak
tartalmaznia kell, hogy a  más által előterjesztett bizonyíték milyen okból nem fogadható el, míg a  bizonyítás
felvételére vonatkozó indítványban meg kell jelölni, hogy az indítványozott bizonyítás mely tény igazolására irányul.
(6) A  vádlott, illetve a  védő indítványára az  ügyész észrevételt tehet és az  (5)  bekezdésben meghatározottak szerint
indítványt terjeszthet elő, valamint tizenöt napon belül megjelöli a vádlott és a védő által előadott azon tényeket,
amelyek valódiságát elfogadja.
507. § (1) A  bíróság a  bizonyítékot hivatalból vagy indítványra kirekeszti, ha az  ügyiratokból egyértelműen megállapítható,
hogy a bizonyíték felhasználása e törvénybe ütközik.
(2) Ha a  bizonyíték kirekesztésének kérdésében az  ügy bonyolultsága miatt vagy az  ügyiratok tartalma alapján nem
lehetséges határozni, a bíróság a határozathozatal előtt a kirekeszteni indítványozott bizonyítékot megvizsgálhatja.
(3) A kirekesztett bizonyítékot, illetve az azt tartalmazó iratot az ügyiratok közt zártan kell kezelni.
508. § A bíróság a vádlott nyilatkozata alapján és az ügyész észrevételének meghallgatása után
a) az 510. § (5) bekezdésének figyelmen kívül hagyásával a tárgyalást nyomban kitűzheti, és ha megtartásának
nincs akadálya, azt nyomban megtarthatja, b) megállapíthatja a bizonyítás keretét és terjedelmét, valamint a bizonyítás felvételének sorrendjét,
c) mellőzheti a bizonyítást
ca) az ügyész, a vádlott és a védő által valósnak elfogadott tények tekintetében,
cb) az  olyan bűncselekmény miatt, amelynek a  vád tárgyává tett jelentősebb tárgyi súlyú
bűncselekmény mellett a felelősségre vonás szempontjából nincs jelentősége.
LXXVII. FEJEZET
A TÁRGYALÁS ELŐKÉSZÍTÉSÉNEK EGYÉB SZABÁLYAI A tárgyalás kitűzése
509. § (1) A  bíróság legkésőbb az  előkészítő ülés berekesztésétől számított egy hónapon belül megvizsgálja a  bizonyítási
indítványokat, kitűzi a tárgyalás határnapját és gondoskodik a tárgyalás megtartásának feltételeiről, az  idézésekről
és értesítésekről.
(2) A tárgyalást rendszerint a bíróság hivatalos helyiségében kell tartani. Ha a bíróság indokoltnak tartja, ettől eltérően
rendelkezhet és a tárgyalást az illetékességi területén kívüli helyre is kitűzheti.
(3) Ha a  lefolytatandó bizonyítási eljárás nagy terjedelme miatt nyilvánvaló, hogy az ügyet egy tárgyalási napon nem
lehet befejezni, a bíróság több vagy folytatólagos tárgyalási határnapot tűzhet ki.
Idézés és értesítés a tárgyalásra 510. § (1) A bíróság a kitűzött határnapra idézi azt, akinek a jelenléte a tárgyaláson kötelező.
 (2) A  bíróság értesíti az  ügyészséget, továbbá – ha e  törvény kivételt nem tesz – a  szakértőt, valamint azokat,
akiknek a  jelenlétét a  tárgyaláson e  törvény lehetővé teszi. Ha az  ügyészség a  vádlott szülői felügyeleti jogának
megszüntetését indítványozza, a  bíróság értesíti a  gyámhatóságot és – feltéve, hogy szülői felügyeleti jogot
gyakorol – a másik szülőt.
(3) A bíróság az  idézésben vagy az értesítésben a sértettet, illetve a vagyoni érdekeltet felhívja arra, hogy bizonyítási
indítványaikat késedelem nélkül, a tárgyalás előtt tegyék meg.
(4) A  bíróság az  értesítéssel, illetve az  idézéssel egyidejűleg tájékoztatja az  ügyészséget, a  vádlottat és a  védőt arról,
hogy a bíróság a kitűzött határnapon milyen bizonyítás felvételét tervezi.
(5) A  vádlottnak és a  védőnek az  idézést legalább nyolc nappal a  tárgyalás előtt kell kézbesíteni (a  továbbiakban:
tárgyalási időköz).
(6) Az értesítést olyan időben kell kiadni, hogy a kézbesítése legalább nyolc nappal a tárgyalás előtt megtörténjen.
Határozat a tárgyalás kitűzése után 511. § (1) A bíróság – ha szükséges – a LXXV. Fejezetben szabályozott kérdésekben a tárgyalás kitűzése után is dönt.
 (2) A bíróság a kitűzött tárgyalást fontos okból elhalaszthatja.
A bíróság jogköre 512. § (1) Ha a bíróság tanácsban jár el, a tárgyalás előkészítése során az eljárás megszüntetéséről, és a személyi szabadságot
érintő bírói engedélyes kényszerintézkedésről a bíróság tanácsa határoz. A bíróság tanácsa minden olyan kérdésben
határozhat, amely egyébként a tanács elnökének jogkörébe tartozik.
(2) A tárgyalás megkezdése előtt a tanács elnöke határoz azokban a kérdésekben, amelyek az (1) bekezdés alapján nem
tartoznak a bíróság tanácsának jogkörébe.
(3) A tárgyalás előkészítése során bírósági titkár a következő esetekben járhat el:
a) áttétel,
b) egyesítés és elkülönítés,
c) a vádirat hiányosságainak pótlása,
d) a 487. §, a 488. § (1) bekezdés a)–b) és e)–g) pontja, valamint (2) bekezdése alapján az eljárás felfüggesztése,
e) a vádirat közlése,
f ) intézkedés eljárási cselekmény elvégzése iránt,
g) az előkészítő ülés, valamint a tárgyalás kitűzése és elhalasztása,
h) idézés és értesítés.
A jogorvoslat kizárása 513. § (1) A bíróság e Fejezet és a LXXV. Fejezet szerinti eljárásában nincs helye fellebbezésnek
a) az  eljárásnak a  488.  § (1)  bekezdés a)–b)  pontja és a  489–490.  § alapján történt felfüggesztése, valamint
a 489–490. §-ban meghatározott eljárás kezdeményezésére irányuló indítvány elutasítása,
b) a felfüggesztett eljárás folytatásának elrendelése,
c) a vádirat hiányosságainak pótlása iránt tett intézkedés vagy ennek megtagadása,
d) a határozat tudomásulvételét követően tett jogorvoslati nyilatkozat elutasítása
ellen.
(2) A bíróság mellőzheti a végleges nem ügydöntő végzés elleni fellebbezés elbírálására vonatkozó határozat hozatalát,
ez azonban nem akadálya annak, hogy a kérdésben újabb nem ügydöntő végzést hozzon.
TIZENNEGYEDIK RÉSZ
AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁGI TÁRGYALÁS LXXVIII. FEJEZET
A TÁRGYALÁS MENETE
A tárgyalás megnyitása 514. § (1) A tárgyalást a vád tárgyának megjelölésével az egyesbíró vagy a tanács elnöke nyitja meg, ezután a hallgatóságot
a rend megtartására és a rendzavarás következményeire figyelmezteti. Közli a bíróság tagjai, a jegyzőkönyvvezető,
az ügyész és a védő nevét.
(2) Az egyesbíró vagy a tanács elnöke számba veszi a megjelenteket, és megállapítja, hogy az idézettek és értesítettek
jelen vannak-e, ettől függően megvizsgálja, hogy a tárgyalást meg lehet-e tartani.
(3) Ha a vádlott jelenléte a tárgyaláson kötelező, és szabályszerű idézés ellenére nem jelenik meg, a bíróság intézkedik
a vádlott jelenlétének biztosítása iránt.
(4) Ha feltehető, hogy az  elővezetés a  kitűzött tárgyalási határnapon észszerű időn belül eredményre vezet,
az egyesbíró vagy a tanács elnöke a lehetőséghez képest intézkedik, hogy a szabályszerű idézés ellenére meg nem
jelent tanút azonnal vezessék elő.
(5) Az egyesbíró vagy a tanács elnöke a távol maradt ügyészt vagy szakértőt a tárgyaláson való megjelenésre hívja fel.
Az ügyész felhívása az ügyészség vezetője útján történik.
(6) A (2)–(5) bekezdés rendelkezéseit a folytatólagos tárgyalásra is alkalmazni kell.
515. § (1) A bíróság az ügyész, a vádlott, illetve a védő meghallgatása után dönt a tárgyalás megkezdéséről, ha olyan személy
maradt távol a tárgyalásról, akinek a távolléte a tárgyalás megtartását nem akadályozza.
(2) Ha a  tárgyalás megtartásának nincs akadálya, az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke felhívja a  tanúkat − a  sértett
kivételével − a tárgyalóterem elhagyására, és figyelmezteti őket az igazolatlan eltávozás következményeire.
(3) A  szakértőt csak akkor kell távozásra felhívni, ha ezt a  bíróság szükségesnek tartja, egyébként a  szakértő
a tárgyaláson annak kezdetétől fogva jelen lehet.
(4) A tárgyalási időköz be nem tartása miatt a tárgyalást nem kell elhalasztani, ha a vádlott és a védő egybehangzóan
kéri a tárgyalás megtartását vagy ha a tárgyalás megtartásához hozzájárul.
(5) Ha a  büntetőeljárásban védő részvétele nem kötelező, és a  meghatalmazott védő a  tárgyaláson nem jelent meg,
a tárgyalást akkor lehet elhalasztani, ha
a) a vádlott ezt indítványozza és
b) a meghatalmazott védő értesítése nem volt szabályszerű, illetve nem állapítható meg, hogy az szabályszerű
volt-e.
 (6) Ha a tárgyalás megtartásának akadálya van, a bíróság a tárgyalást elhalasztja.
516. § (1) Az ügyész, a vádlott, a védő és a sértett a tárgyalás megkezdése előtt
a) indítványozhatja az ügy áttételét, egyesítését vagy elkülönítését,
b) indítványozhatja az egyesbíró vagy a tanács elnöke, tagja, illetve a jegyzőkönyvvezető kizárását, illetve
c) más olyan körülményt jelölhet meg, amely a tárgyalás megtartását akadályozhatja, illetve amelyet a tárgyalás
megkezdése előtt figyelembe kell venni.
 (2) A vádlott, a védő és a sértett a tárgyalás megkezdése előtt az ügyész kizárását indítványozhatja.
A tárgyalás megkezdése 517. § (1) Ha az egyesbíró vagy a tanács elnöke megállapítja, hogy a tárgyalás megtartásának nincs akadálya, és a tanú, illetve
a szakértő elhagyta a tárgyalótermet, a bíróság a tárgyalást megkezdi.
(2) Az egyesbíró vagy a tanács elnöke felhívására
a) az ügyész ismerteti a vád lényegét, ha az az előkészítő ülés során nem történt meg, vagy ha azt a sértett azért
indítványozza, mert az előkészítő ülésen nem volt jelen,
b) a  jelen lévő sértett, illetve képviselője nyilatkozik arról, hogy érvényesít-e polgári jogi igényt; ha a  sértett
polgári jogi igényt kíván érvényesíteni, az egyesbíró vagy a tanács elnöke felhívja őt igényének ismertetésére,
ezután a tanúként kihallgatandó sértett a tárgyalótermet elhagyja.
(3) A vádlott vagy – a vádlott hozzájárulásával – a védő indítványára a vád lényegének ismertetése mellőzhető.
 (4) Ha a  bíróság az  előkészítő ülésen a  bűnösséget beismerő nyilatkozatot elfogadta, a  vád ismertetése helyett
a bíróság az erről hozott végzés lényegét ismerteti.
A tárgyalás folytonossága 518. § (1) A  bíróság a  megkezdett tárgyalást az  ügy befejezéséig lehetőleg nem szakítja meg. Ha az  ügy terjedelme miatt
vagy egyéb okból szükséges, az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke a  megkezdett tárgyalást legfeljebb nyolc napra
félbeszakíthatja, a bíróság pedig − bizonyítás céljából, vagy más fontos okból − a tárgyalást elnapolhatja.
(2) Az  (1)  bekezdés esetén a  tárgyalás folytatásának napját ki kell tűzni, kivéve, ha − az  elnapolás okára tekintettel  −
kétséges, hogy a tárgyalást hat hónapon belül folytatni lehet.
(3) A tárgyalást ismétlés nélkül lehet folytatni, ha a tanács összetételében nem történt változás, egyébként a tárgyalást
meg kell ismételni. Ha a  korábbi tárgyalási határnap óta hat hónap eltelt, a  tárgyalást az  ügyész, a  vádlott vagy
a védő indítványára meg kell ismételni. A bíróság a tárgyalást a tárgyalás korábbi anyaga lényegének ismertetésével
ismétli meg.
(4) Miután a bíróság a tárgyalás korábbi anyagának lényegét ismertette, figyelmezteti az ügyészt, a vádlottat és a védőt
arra, hogy az  ismertetésre észrevételt tehet, illetve az  ismertetés kiegészítését vagy eljárási cselekmény ismételt
elvégzését indítványozhatja.
A bizonyítási indítványok 519. § (1) A bizonyítási eljárás során az ügyészség, a vádlott, a védő, a sértett, illetve az őt érintő körben a vagyoni érdekelt és
az egyéb érdekelt indítványokat és észrevételeket tehet.
(2) Az indítványozott bizonyításról és annak sorrendjéről az egyesbíró vagy a tanács elnöke dönt.
 (3) Az ügyészség által indítványozott bizonyítás rendszerint megelőzi a vádlott és a védő által indítványozott bizonyítás
lefolytatását.
 (4) A bíróság mellőzheti a bizonyítást a) az ügyész, a vádlott és a védő által valósnak elfogadott tények tekintetében, vagy
b) az olyan bűncselekmény miatt, amelynek a vád tárgyává tett jelentősebb tárgyi súlyú bűncselekmény mellett
a felelősségre vonás szempontjából nincs jelentősége. 520. § (1) Az  ügyészség, a  vádlott, illetve a  védő a  tárgyalás előkészítése után – az  (5)–(6)  bekezdésben meghatározott
jogkövetkezmények nélkül – akkor terjeszthet elő bizonyítási indítványt, ha
a) az indítvány alapjául szolgáló tény vagy bizonyítási eszköz az előkészítő ülést követően keletkezett, vagy arról
az indítványozó önhibáján kívül az előkészítő ülést követően szerzett tudomást, vagy
b) az  indítvány valamely bizonyítási eszköz bizonyító erejének, bizonyítás eredményének cáfolatára szolgál,
feltéve, hogy ennek módja, eszköze csak a lefolytatott bizonyításból vált számára felismerhetővé.
(2) Az  (1)  bekezdés a)  pontja esetén az  indítvány az  annak alapjául szolgáló tényről vagy bizonyítási eszközről
való tudomásszerzéstől számított tizenöt napon belül terjeszthető elő, egyidejűleg az  indítványozó köteles
a tudomásszerzés időpontját és az önhiba hiányát valószínűsíteni.
(3) Az (1) bekezdés b) pontja esetén az indítvány a lefolytatott bizonyítástól számított tizenöt napon belül terjeszthető
elő, egyidejűleg az  indítványozó köteles az  indítványozott bizonyítás utólagos felismerhetőségét, és a  lefolytatott
bizonyítás cáfolatára való alkalmasságát valószínűsíteni.
(4) A bíróság a bizonyítási indítványt abból a szempontból vizsgálja meg, hogy az indítványozott bizonyítás a tényállás
tisztázásához szükséges-e, majd elbírálja, hogy az indítványt az (1)–(3) bekezdés rendelkezései szerint terjesztették-e
elő.
(5) Ha az  indítványozott bizonyítás nem szükséges a  tényállás tisztázásához, az  (1)–(3)  bekezdés rendelkezéseivel
ellentétesen előterjesztett indítványt a bíróság érdemi indokolás nélkül is elutasíthatja.
(6) Ha az  indítványozott bizonyítás lefolytatása nélkül a  tényállás nem tisztázható, a  bíróság az  (1)–(3)  bekezdés
rendelkezéseivel ellentétesen előterjesztett indítványnak is helyt ad. Ebben az  esetben a  bíróság – feltéve, hogy
az  indítvány előterjesztése az  eljárás elhúzására alkalmas – az  ügyészség indítványa esetén tájékoztathatja
az ügyészség vezetőjét, egyebekben rendbírsággal sújthatja az indítványozót.
(7) Az  (1)–(6)  bekezdés rendelkezéseit megfelelően kell alkalmazni a  bizonyíték kirekesztésre irányuló indítvány
előterjesztése esetén is.
(8) Az  (1)–(7)  bekezdés rendelkezéseit a  sértett és a  vagyoni érdekelt indítványára is megfelelően alkalmazni kell
az első olyan tárgyalási határnapot követően, amelyen a sértett, illetve a vagyoni érdekelt jelen volt, vagy e törvény
rendelkezései szerint jelen lehetett.
521. § (1) Ha a bíróság a bűnösséget beismerő nyilatkozatot elfogadta, a vádirati tényállás megalapozottságára és a bűnösség
kérdésére nem folytatható le további bizonyítás.
(2) Az ügyészség, a vádlott és a védő az (1) bekezdés korlátai között indítványozhat bizonyítást.
 (3) Ha a bíróság az (1) bekezdés korlátai között lefolytatott bizonyítás eredményéhez képest úgy látja, hogy a tényállás,
illetve a Btk. szerinti minősítés változása folytán a bűnösséget beismerő nyilatkozat elfogadásának nem lett volna
helye, az erről hozott végzést az ügyészség és a vádlott nyilatkozatának beszerzése után hatályon kívül helyezheti.
(4) A  (3)  bekezdésben meghatározott esetben a  bűnösséget beismerő nyilatkozat elfogadásáról hozott végzéshez
fűződő, e törvényben meghatározott jogkövetkezmények nem alkalmazhatók, valamint az ügyészség, a vádlott és
a védő tizenöt napon belül az 520. § (1)–(3) bekezdésben meghatározott korlátok nélkül terjesztheti elő indítványait.
A vádlott kihallgatása 522. § (1) A  bizonyítási eljárás a  vádlott kihallgatásával kezdődik. Ha a  vádlott az  előkészítő ülésen vallomást tett,
a kihallgatása mellőzhető.
(2) A vádlottat rendszerint a még ki nem hallgatott vádlott-társai távollétében kell kihallgatni.
 (3) Az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke hivatalból, továbbá az  ügyész, vagy a  vádlott védelme érdekében a  vádlott
indítványára a  vádlott kihallgatásának tartamára a  tárgyalóteremből eltávolíttatja azt a  már kihallgatott
vádlott-társat, akinek jelenléte a vádlottat a kihallgatása során zavarná.
(4) A vádlott − a tárgyalás rendjének zavarása nélkül − a tárgyalás alatt is tanácskozhat a védőjével, de a kihallgatása
közben ezt csak az egyesbíró vagy a tanács elnökének engedélyével teheti meg.
(5) Ha a  vádlott személyes adatairól a  nyomozás vagy a  bírósági eljárás során korábban már nyilatkozott,
az ügyiratokban rögzített adatok egyeztetését a tárgyaláson kívül bírósági fogalmazó, bírósági titkár vagy bírósági
ügyintéző is elvégezheti, az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke csak az  egyeztetés megtörténtét és az  adatokban
bekövetkezett esetleges változásokat rögzíti.
523. § (1) Az egyesbíró vagy a tanács elnöke a terhelti figyelmeztetésen kívül a vádlottat figyelmezteti arra, hogy a bizonyítási
eljárás során kihallgatottakhoz kérdéseket intézhet, indítványokat és észrevételeket tehet. A figyelmeztetés kiterjed
arra is, hogy ha a  vádlott nem tesz vallomást, a  terheltként tett korábbi vallomásának lényege ismertethető vagy
felolvasható.
(2) Ha az  (1)  bekezdés szerinti figyelmeztetést követően, a  vádlott vallomást kíván tenni, az  egyesbíró vagy a  tanács
elnöke kérdést intéz a vádlotthoz, hogy a bűnösségét beismeri-e.
(3) A vádlott a vádra vonatkozó, a védekezését is magába foglaló vallomását összefüggően adhatja elő.
(4) A  bíróság tagjai után az  ügyész, a  védő, a  sértett, valamint az  őt érintő körben a  vagyoni érdekelt és a  szakértő
– ebben a sorrendben – kérdéseket intézhet a vádlotthoz.
(5) Az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke a  kérdésre a  feleletet megtiltja, ha a  kérdés feltételét e  törvény tiltja, illetve
megtilthatja, ha az ismételten ugyanarra a tényre irányul.
(6) Az egyesbíró vagy a tanács elnöke gondoskodik arról, hogy a kérdezés módja a vádlott emberi méltóságát ne sértse.
524. § (1) Ha a vádlott a vád tárgyává tett bűncselekményben a tárgyaláson ismerte be a bűnösségét, a bűnösséget beismerő
nyilatkozat elfogadására a 504. § (1)–(3) bekezdésének rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell.
(2) Ha a  bíróság nem látja akadályát az  ügy befejezésének, az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke a  vádlottat
a büntetéskiszabási körülményekre is kihallgatja, majd a bizonyítási eljárást befejezettnek nyilvánítja.
A vádlott korábbi vallomása 525. § (1) Az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke hivatalból ismerteti, illetve az  ügyész, a  vádlott vagy a  védő indítványára
felolvashatja, vagy a  jegyzőkönyvvezetővel felolvastathatja a  vádlott nyomozás során és az  előkészítő ülésen tett
vallomásának lényegét a 429. § (3) bekezdése esetén, továbbá, ha a vádlott a tárgyaláson nem kíván vallomást tenni
vagy ismeretlen helyen tartózkodik.
(2) A  vádlott korábbi – az  eljárásban gyanúsítottként vagy vádlottként tett – vallomása részeinek a  lényege akkor
ismertethető vagy olvasható fel, ha a vádlott vallomása a korábbi vallomásától eltér.
(3) A  korábbi vallomás részeinek a  lényege csak akkor ismertethető, ha az  ismertetésben foglalt tényekre és
körülményekre a vádlotthoz kérdést intéztek, illetve a vádlott e tényekre és körülményekre a tárgyaláson vallomást
tett. Az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke gondoskodik arról, hogy az  ismertetés a  tényállás megállapításához
szükséges mértékű legyen.
(4) Ha a  vádlott kihallgatását a  bíróság azért mellőzte, mert a  vádlott az  előkészítő ülésen vallomást tett, az  ügyész,
a vádlott vagy a védő indítványára az előkészítő ülésen tett vallomását ismertetni kell.
A tanú kihallgatása 526. § (1) A tanúk közül rendszerint a sértettet kell elsőként kihallgatni.
 (2) A tanú kihallgatása alatt a még ki nem hallgatott tanúk nem lehetnek jelen.
 (3) Az egyesbíró vagy a tanács elnöke a különleges bánásmódot igénylő tanú védelme érdekében az ügyész, a vádlott
vagy a  tanú indítványára, illetve hivatalból a  tárgyalóteremből eltávolíttatja azt a  vádlottat vagy a  hallgatóság
közül azt, akinek jelenléte a  különleges bánásmódot igénylő tanút a  kihallgatása során zavarná. A  bíróság a  tanú
vallomásának lényegét később a vádlottal ismerteti.
(4) A  bíróság tagjai után az  ügyész, a  vádlott, a  védő, a  sértett, valamint az  őt érintő körben a  vagyoni érdekelt és
a szakértő – ebben a sorrendben – kérdéseket intézhet a tanúhoz.
(5) A tanú kihallgatására az 523. § (5)–(6) bekezdését megfelelően alkalmazni kell.
A tanú korábbi vallomása 527. § (1) Az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke a  tanúnak az  eljárás során korábban tett vallomásának lényegét hivatalból
ismertetheti vagy az  ügyész, a  vádlott vagy a  védő indítványára felolvashatja, illetve a  jegyzőkönyvvezetővel
felolvastathatja, ha
a) a tanú a tárgyaláson nem hallgatható ki, vagy az tartós külföldi tartózkodása miatt nem lehetséges,
b) a tanú a tárgyaláson a vallomástételt jogosulatlanul vagy a 171. §-ban meghatározott esetben megtagadja,
c) a tárgyalást az 518. § (3) bekezdése alapján meg kell ismételni,
d) a tanú a 181. § alapján írásban tett vallomást, és a tanú tárgyaláson történő kihallgatását a bíróság nem tartja
szükségesnek.
 (2) Az (1) bekezdésben meghatározott eseteken kívül az egyesbíró vagy a tanács elnöke a tanúnak a korábban tanúként
tett vallomását indítványra felolvassa, lényegét ismerteti vagy a jegyzőkönyvvezetővel felolvastatja, ha
a) a tanú tárgyaláson történő kihallgatását a bíróság nem tartja szükségesnek és azt a vádlott vagy a védő sem
indítványozza, vagy
b) azt e törvény lehetővé teszi.
528. § (1) Az egyesbíró vagy a tanács elnöke az ügyész, a vádlott vagy a védő indítványára, vagy hivatalból ismertetheti a tanú
korábban tett vallomásának részeit, ha a tanú a történtekre nem emlékszik, vagy ha a tárgyaláson tett és a korábban
tett tanúvallomása között ellentét van.
(2) A korábban tett vallomás részeinek ismertetésére csak akkor kerülhet sor, ha az  ismertetésben foglalt tényekre és
körülményekre a tanúhoz kérdést intéztek, illetve a tanú e tényekre és körülményekre a tárgyaláson vallomást tett.
Az egyesbíró vagy a  tanács elnöke gondoskodik arról, hogy az  ismertetés a  tényállás megállapításához szükséges
mértékű legyen.
A szakértő meghallgatása 529. § (1) A  196.  § (2)  bekezdésében foglalt figyelmeztetést követően a  szakértőt a  tanú kihallgatására vonatkozó
rendelkezések értelemszerű alkalmazásával kell meghallgatni.
(2) A  szakértő a  meghallgatása során az  írásban előterjesztett szakvéleményét vagy feljegyzéseit igénybe veheti, és
szemléltető eszközöket alkalmazhat.
A szakvélemény lényegének ismertetése és felolvasása 530. § (1) Az  írásban előterjesztett szakvélemény lényegét az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke ismerteti vagy az  ügyész,
a vádlott, vagy a védő indítványára felolvassa, illetve a jegyzőkönyvvezetővel felolvastatja.
(2) Ha a szakvélemény lényegének ismertetése vagy felolvasása után
a) a 197. § (1) bekezdése alapján a szakértő meghallgatása szükséges, vagy
b) az ügyész, a vádlott, a védő vagy a sértett a szakértőhöz kérdést kíván feltenni,
a tárgyalást el kell napolni, és a szakértőt a kitűzött tárgyalásra meg kell idézni.
Az iratok lényegének ismertetése és felolvasása 531. § (1) Az egyesbíró vagy a tanács elnöke a tárgyaláson ismerteti a bizonyítás eszközéül szolgáló iratok lényegét.
 (2) Az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke az  ügyész, a  védő vagy a  vádlott indítványára elrendelheti, hogy az  iratok
lényegének ismertetése helyett az iratok meghatározott részének felolvasására kerüljön sor.
 (3) A tárgyaláson csatolt, valamint benyújtott iratokat az egyesbíró vagy a tanács elnöke a tárgyalási jegyzőkönyvhöz
mellékeli. Az eljárási cselekményről készített felvétel felhasználása 532. § (1) Az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke az  eljárási cselekményről készített kép-, hang- vagy kép- és hangfelvételt
a tárgyaláson hivatalból vagy az ügyész, a vádlott, illetve a védő indítványára bemutathatja.
(2) Ha a  felvétel a  terhelt vagy a  tanú vallomását tartalmazza, a  vallomást tartalmazó rész bemutatására az  525.  § és
527–528. § rendelkezéseit kell alkalmazni.
Bírói szemle 533. § (1) A  tárgyaláson az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke mutatja fel a  tárgyi bizonyítási eszközt. Ha ez  nem lehetséges,
a tárgyi bizonyítási eszköz fényképét kell bemutatni, és ismertetni kell a leírását.
(2) A bíróság hivatalból vagy indítványra szemlét tart a tárgyalás keretében.
 (3) A bírói szemlét a bíróság vagy annak kiküldött tagja tartja.
Bizonyítás felvétele kiküldött bíró vagy megkeresett bíróság útján
534. § (1) Ha a bizonyítás tárgyaláson nem végezhető el vagy rendkívüli nehézségbe ütközik, kiküldött bíróként az egyesbíró
vagy a  tanács egy tagja jár el, vagy − szükség esetén – azonos hatáskörű más bíróságot keres meg. A  bizonyítás
felvételéről az ügyészséget, a vádlottat és védőjét, valamint a sértettet tájékoztatni kell.
(2) A  megkeresett bírósággal közölni kell a  vádlott, a  védő és a  sértett nevét és elérhetőségét, a  bizonyítás során
tisztázandó tényállást, a kihallgatandó személyek nevét és elérhetőségét, valamint azt, hogy milyen körülményekre
kell őket kihallgatni. A  megkeresett bíróság részére meg kell küldeni azokat az  ügyiratokat vagy az  ügyiratok
másolatát, amelyek a megkeresés teljesítéséhez szükségesek.
(3) A  megkeresett bíróság a  megkeresést egy hónapon belül teljesíti. Ha a  megkeresett bíróság a  megkeresést egy
hónapon belül nem teljesítette, a  teljesítés akadályát a  megkereső bírósággal közli. Ha a  megkeresés teljesítésére
részben azonos hatáskörű más bíróság illetékes, a  megkeresett bíróság − a  rá háruló bizonyítás felvétele után  −
az ügyiratokat az illetékes más bíróságnak küldi meg, és erről a megkereső bíróságot tájékoztatja.
(4) A kiküldött bíró és a megkeresett bíróság eljárásáról felvett jegyzőkönyvet a tárgyaláson fel kell olvasni.
Az eljárás felfüggesztése 535. § (1) Az  eljárás felfüggesztésének a  tárgyalás megkezdése után is helye van a  487.  §-ban, a  488.  § (1)  bekezdésében,
valamint a 489. §-ban és a 490. §-ban meghatározott okokból.
(2) Ha a  bíróság az  eljárást a  vádlott tartós, súlyos betegsége vagy a  bűncselekmény elkövetése után bekövetkezett
elmebetegsége miatt vagy azért függesztette fel, mert a  vádlott ismeretlen helyen vagy külföldön tartózkodik,
elkobzást, vagyonelkobzást, elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételét rendelheti el, vagy a  lefoglalt
dolog állami tulajdonba vételéről határozhat.
(3) Nincs helye fellebbezésnek az  eljárásnak a  488.  § (1)  bekezdés a)–b)  pontja és a  489–490.  §-a alapján történt
felfüggesztése, valamint a  489.  § (1)–(2)  bekezdésében, vagy a  490.  § (1)  bekezdésében meghatározott eljárás
kezdeményezésére irányuló indítvány elutasítása ellen.
Az ügy áttétele, egyesítés, elkülönítés 536. § (1) A tárgyalás megkezdése után áttételnek csak akkor van helye, ha az ügy elbírálása a bíróság hatáskörét meghaladja,
katonai büntetőeljárás hatálya alá tartozik vagy a  21.  § (5)–(6)  bekezdése szerint az  ügy elbírálására más bíróság
kizárólagosan illetékes.
(2) Az  ügyeket a  146–147.  §-ban meghatározott feltételek fennállása esetén a  tárgyalás megkezdése után is lehet
egyesíteni vagy el lehet különíteni.
Határozatok tárgyaláson kívül 537. § (1) Ha a bíróság tanácsban jár el, a tárgyalás elnapolása után, szükség esetén tanácsülésen is határozhat
a) az ügy áttételéről,
b) az ügyek egyesítéséről vagy elkülönítéséről,
c) az eljárás felfüggesztéséről vagy megszüntetéséről, valamint
d) a személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés fenntartásáról.
(2) Az (1) bekezdésben fel nem sorolt kérdésekben, a tárgyaláson kívül a tanács elnöke határoz.
 (3) A  bíróság a  tárgyalás elnapolása után a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés
elrendeléséről ülésen határoz. Az ülésre a 494. § (3) bekezdését kell értelemszerűen alkalmazni.
A vád módosítása 538. § (1) Ha az ügyészség − a vád tárgyává tett és azokkal összefüggő tények tekintetében − úgy látja, hogy a vádlott
a) más bűncselekményben bűnös vagy a  vádirati minősítés szerinti bűncselekmény súlyosabban vagy
enyhébben minősül, a vádat megváltoztatja,
b) más bűncselekményben is bűnös, mint amely miatt ellene vádat emelt, a vádat kiterjeszti.
(2) A  vád módosítása esetén az  ügyészség újabb indítványt tesz a  büntetés kiszabására, illetve intézkedés
alkalmazására, vagy a vádiratban erre vonatkozóan tett indítványát fenntartja.
(3) Az ügyészség az (1) bekezdés esetén a tárgyalás elnapolását is indítványozhatja.
 (4) Az ügyészség a vádat legkésőbb az ügydöntő határozat meghozataláig módosíthatja.
 (5) A vád megváltoztatása esetén a bíróság a tárgyalást elnapolhatja, ha azt az ügyész vagy − a védelem előkészítése
érdekében − a vádlott, illetve a védő indítványozza.
 (6) A  vád kiterjesztése esetén a  bíróság a  tárgyalást legalább nyolc napra a  vádlott és a  védő együttes indítványára
elnapolja vagy hivatalból elnapolhatja, vagy azt az ügyet, amelyre a vádat kiterjesztették, elkülöníti.
(7) Az  ügyet át kell tenni, ha a  módosított vád elbírálása a  bíróság hatáskörét meghaladja, katonai büntetőeljárás
hatálya alá, vagy a 21. § (5)–(6) bekezdésére figyelemmel más bíróság kizárólagos illetékességébe tartozik.
A vád ejtése 539. § (1) Az ügyészség ejti a vádat, ha a bizonyítás alapján arra a meggyőződésre jut, hogy
a) a vád tárgyává tett cselekmény nem bűncselekmény,
b) a bűncselekményt nem a vádlott követte el vagy
c) a bűncselekmény nem közvádra üldözendő.
(2) Az ügyészség az ügydöntő határozat meghozataláig ejtheti a vádat, a vád ejtését indokolni köteles.
 (3) Ha a vád ejtése esetén a sértett pótmagánvádlóként történő fellépésének helye van, a bíróság a tárgyalást elnapolja,
és tizenöt napon belül kézbesíti a sértettnek az ügyészség vád ejtését tartalmazó nyilatkozatát.
 (4) A  bíróság a  nyilatkozat kézbesítésével egyidejűleg tájékoztatja a  sértettet a  pótmagánvádlóként történő fellépés
lehetőségéről, feltételeiről, valamint a pótmagánvádló jogairól és kötelezettségeiről.
 (5) Ha az  ügyészség a  vádat az  (1)  bekezdés c)  pontjában foglalt ok miatt ejtette, a  bíróság arról is tájékoztatja
a  sértettet, hogy a  pótmagánvádlóként történő fellépés helyett a  magánvádra üldözendő bűncselekmény miatt
a  vádat magánvádlóként képviselheti. A  bíróság tájékoztatást ad a  magánvádlóként történő fellépés feltételeiről,
a  magánvádló jogairól és kötelezettségeiről, valamint arról is, hogy ha a  magánindítvány hiányzik, a  sértettnek
a nyilatkozatát pótolnia kell.
(6) A  sértett az  (5)  bekezdésben foglalt tájékoztatás kézhezvételét követő egy hónapon belül léphet fel
magánvádlóként, és ha a  magánindítvány hiányzik, a  nyilatkozatát e  határidőn belül pótolhatja. Ha a  sértett
magánvádlóként lép fel, pótmagánvádlóként nem léphet fel.
A bizonyítási eljárás befejezése 540. § A bizonyítási eljárás lefolytatása után, ha bizonyítási indítványt nem tettek, vagy azt a  bíróság elutasította,
az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke a  bizonyítási eljárást befejezettnek nyilvánítja, és felhívja a  jogosultakat
a perbeszédek és a felszólalások megtartására.
A perbeszéd, a felszólalás és az utolsó szó joga
541. § (1) Az ügyész és a védő perbeszédet tart, a vádlott, a sértett és a vagyoni érdekelt felszólalhat.
 (2) Ha a sértett és a vagyoni érdekelt érdekében több képviselő jár el, a felszólalást − megegyezésük szerint − egyikük
tartja.
 (3) Ha a védő nincs jelen a tárgyaláson, a perbeszédet a vádlott adhatja elő.
 (4) A perbeszéd írásban is benyújtható a bíróságnak. Ebben az esetben a perbeszédet kézbesíteni kell az ügyészségnek,
a vádlottnak és a védőnek.
 (5) Ha a  perbeszédet írásban nyújtják be, a  perbeszéd szóbeli előadásakor elegendő a  perbeszéd lényegének
ismertetése. 542. § (1) Ha az  ügyész a  vádlott bűnösségét megállapíthatónak tartja, a  perbeszédében a  jogszabályokat is megjelölve
indítványt terjeszt elő arra, hogy a bíróság
a) a vádlottat mely tények alapján, milyen bűncselekményben mondja ki bűnösnek,
b) milyen büntetést szabjon ki, illetve intézkedést alkalmazzon,
c) milyen egyéb rendelkezést tegyen.
(2) Az ügyész a perbeszédében a büntetés, illetve az intézkedés meghatározott mértékére nem tehet indítványt.
 (3) Ha a  bíróság az  előkészítő ülésen fogadta el a  bűnösséget elismerő nyilatkozatot, az  ügyész a  perbeszédében
a  büntetés kiszabására, illetve az  intézkedés alkalmazására vonatkozó indítványát a  vádlott terhére nem
változtathatja meg.
(4) Az  ügyész a  perbeszédében a  jogszabályokat is megjelölve, indokolt indítványt tesz a  vádlott felmentésére,
ha a bizonyítás eredménye alapján arra a meggyőződésre jut, hogy
a) nem bizonyított a bűncselekmény elkövetése, vagy az, hogy a bűncselekményt a vádlott követte el, vagy
b) a  vádlott javára a  büntethetőségét kizáró gyermekkor, kóros elmeállapot, kényszer, fenyegetés, tévedés,
jogos védelem, illetve végszükség állapítható meg. 543. § (1) Az ügyész után a sértett és a vagyoni érdekelt felszólalhat.
 (2) A  sértett kifejtheti a  vád tárgyára vonatkozó álláspontját, és nyilatkozhat arról, hogy kívánja-e a  vádlott
bűnösségének megállapítását és megbüntetését.
 (3) A magánfél a polgári jogi igényét érintő körben indítványt tehet, ezt indokolhatja, távolléte esetén az előterjesztett
polgári jogi igényt az ügyiratokból kell felolvasni.
 (4) A vagyoni érdekelt a jogát vagy jogos érdekét közvetlenül érintő körben indítványt tehet.
544. § (1) A felszólalások után a védő perbeszéde következik.
 (2) Több vádlott esetén a perbeszédek sorrendjét az egyesbíró vagy a tanács elnöke határozza meg.
 (3) A  perbeszédek és a  felszólalások után, azok sorrendjében viszonválaszoknak van helye. A  viszonválaszra további
viszonválasz adható, utoljára a védő, illetve a vádlott szólhat.
 (4) A  perbeszédek, felszólalások, illetve a  viszonválaszok után, ha a  vádlott hallássérült, kérésére lehetőséget kell
biztosítani számára a jegyzőkönyv elolvasására. 545. § Az ügydöntő határozat meghozatala előtt az utolsó szó joga a vádlottat illeti.
546. § (1) A  (2)  bekezdésben meghatározott kivétellel a  perbeszéd, a  sértett felszólalása és az  utolsó szó jogán előadottak
közben a szót nem lehet megvonni.
(2) Ha a perbeszéd vagy az utolsó szó jogán előadottak az eljárás elhúzását célozzák, az egyesbíró vagy a tanács elnöke
az érintettet erre figyelmezteti, ismételt esetben a szót megvonhatja.
(3) A  perbeszéd, a  sértett felszólalása és az  utolsó szó jogán előadottak nem szakíthatók félbe, kivéve, ha
bűncselekményt megvalósító kifejezést foglalnak magukban vagy rendzavarást keltenek.
A bizonyítási eljárás újra megnyitása 547. § A bíróság az ügydöntő határozat meghozatala előtt a bizonyítási eljárást újra megnyitja, ha ezt a perbeszédekben,
a felszólalásokban vagy az utolsó szó jogán elhangzottakban foglaltak miatt szükségesnek tartja.
A tárgyalás elnapolása a vádtól eltérő minősítés lehetősége miatt
548. § Ha a bíróság a perbeszédeket, a  felszólalásokat, illetve az utolsó szó jogán elhangzottakat követően állapítja meg,
hogy a vád tárgyává tett cselekmény a vádirati minősítéstől eltérően minősülhet, a tárgyalást a védelem előkészítése
érdekében elnapolhatja, erre nézve az ügyészt, a vádlottat és a védőt meghallgatja.
A határozathozatal és a határozat kihirdetése 549. § (1) A  perbeszédeket, a  felszólalásokat, illetve az  utolsó szó jogán elhangzottakat követően a  bíróság az  ügydöntő
határozat meghozatala céljából visszavonul. A határozathozatal során a határozat rendelkező részét le kell írni, és azt
a bíróság tagjai aláírják.
(2) Az  ügydöntő határozatot a  meghozatala után nyomban ki kell hirdetni. A  tárgyaláson meghozott határozat
− a bíróság tagjai által aláírt − rendelkező részének eredeti példányát a tárgyalási jegyzőkönyvhöz kell fűzni.
(3) Az  ügydöntő határozat rendelkező részét az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke állva felolvassa és a  jelenlévők
állva hallgatják meg. Ez  alól az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke valamely jelen lévő személy egészségi állapotára
tekintettel kivételt tehet. A  rendelkező rész felolvasása után az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke szóban elmondja
az indokolás lényegét.
(4) A kihirdetés után az egyesbíró vagy a tanács elnöke kézbesíti az ügydöntő határozat rendelkező részét a jelen lévő
fellebbezésre jogosultaknak.
550. § (1) Ha az  ügy bonyolultsága, a  határozat nagy terjedelme vagy más fontos ok szükségessé teszi, a  határozat
meghozatalára és kihirdetésére a tárgyalás nyolc, kivételesen tizenöt napra elnapolható. A határozat kihirdetésének
határnapját a tárgyalás elnapolásakor ki kell tűzni.
(2) Ha a tárgyaláson a vádlott, illetve a védő a szabályszerű idézés ellenére nem jelent meg, a határozat a vádlott, illetve
a védő távollétében is kihirdethető. E mulasztás miatt nincs helye igazolásnak.
A jogorvoslati nyilatkozatok 551. § (1) Az  ítélet rendelkező részének kézbesítése után az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke nyilatkoztatja a  jelen lévő
fellebbezésre jogosultat, hogy
a) az ítéletet tudomásul veszi-e,
b) fellebbezést jelent-e be, vagy
c) a nyilatkozattételre három munkanapi határidőt tart-e fenn.
(2) A nyilatkozatok sorrendje a következő: az ügyész, a magánfél, a vagyoni érdekelt, a vádlott és a védő nyilatkozata.
 (3) Az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke az  (1)  bekezdésben foglaltakkal egyidejűleg felvilágosítást ad a  fellebbezésre
jogosultaknak az 583. § (3) bekezdésében, az 584. § (3) bekezdésében és az 590. § (3) bekezdésében foglaltakról.
 (4) A  kihirdetés útján közölt nem ügydöntő végzés esetén a  jogorvoslati nyilatkozatok sorrendjére a  (2)  bekezdés
megfelelően irányadó azzal, hogy ha a  végzés az  egyéb érdekeltre vonatkozik, az  egyéb érdekelt az  ügyész után
tehet nyilatkozatot.
Határozat a kényszerintézkedésről 552. § (1) Ha az  ügydöntő határozat a  kihirdetéskor nem emelkedik jogerőre, a  bíróság a  személyi szabadságot érintő bírói
engedélyes kényszerintézkedésről nyomban határoz.
(2) Az  (1) bekezdés esetén a  letartóztatás a 276. § (2) bekezdés a) és c) pontjában meghatározott okokon kívül akkor
is elrendelhető, ha az  ítéletben kiszabott szabadságvesztés tartamára figyelemmel a  vádlott szökésétől vagy
elrejtőzésétől kell tartani.
(3) A bíróság megszünteti a személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedést, és a letartóztatás vagy
az előzetes kényszergyógykezelés megszüntetése esetén nyomban intézkedik a vádlott szabadlábra helyezése iránt,
ha a vádlottat felmentette, próbára bocsátotta, számára jóvátételi munka végzését írta elő, a vádlottal szemben nem
szabott ki végrehajtandó szabadságvesztést, nem rendelt el javítóintézeti nevelést, illetve a felmentés esetén nem
rendelt el kényszergyógykezelést, továbbá az eljárást megszüntette.
A tárgyalás berekesztése 553. § A jogorvoslati nyilatkozatok megtétele, valamint a  kényszerintézkedésről szóló határozat meghozatala után
az egyesbíró vagy a tanács elnöke a tárgyalást berekeszti.
A bíróság teendői a határozat jogerőre emelkedését követően
554. § (1) Az egyesbíró vagy a tanács elnöke az ügydöntő határozat jogerőre emelkedését követően is dönthet
a) a kézbesítendő határozat lefordításáról,
b) a határozat kijavításáról vagy
c) a zár alá vétel feloldásáról.
(2) Az egyesbíró vagy a tanács elnöke az ügydöntő határozat jogerőre emelkedését követően dönt az (1) bekezdéssel
kapcsolatban felmerülő bűnügyi költségek megállapításáról és viseléséről.
(3) Az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke az  (1) vagy a  (2)  bekezdés alapján nem rendelkezhet egyszerűsített
felülvizsgálatra tartozó kérdésről.
LXXIX. FEJEZET
A POLGÁRI JOGI IGÉNY ÉRVÉNYESÍTÉSE ÉS ELINTÉZÉSE
Általános rendelkezések 555. § (1) A  polgári jogi igény érvényesítésére és elintézésére a  polgári perrendtartásról szóló törvény alapelveit kell
alkalmazni azzal, hogy
a) a  vallomástétel tilalmára és a  vallomástétel megtagadására vonatkozó rendelkezéseket a  magánfélre és
a terheltre a polgári jogi igény érvényesítésével és elintézésével összefüggésben is alkalmazni kell,
b) az  igazmondási kötelezettség megsértése és a  jóhiszeműség követelményével ellentétes magatartás
tanúsítása esetén rendbírság kiszabásának nincs helye.
(2) A  polgári jogi igény érvényesítésére és elintézésére a  polgári perrendtartásról szóló törvény következő
rendelkezéseit kell alkalmazni:
a) értelmező rendelkezések,
b) a pertárgy értékére vonatkozó rendelkezések,
c) a pertársaságra vonatkozó rendelkezések, ha az érintett személyek a büntetőeljárásban magánfélként vagy
terheltként részt vesznek,
d) a  felek személyében történő változásra vonatkozó rendelkezések az 55. § (2) bekezdésében meghatározott
eltéréssel a  magánfélre, illetve a  perbeli jogutódlásra, a  téves perlésre és a  további alperes perbevonására
vonatkozó rendelkezések az elsőfokú ítélet meghozatalát megelőző tárgyalás berekesztéséig a terheltre, ha
a jogutód, illetve az újonnan megjelölt kötelezett is részt vesz terheltként a büntetőeljárásban,
e) a  költségekre vonatkozó rendelkezések a  polgári jogi igény érvényesítésével okozati összefüggésben
felmerült azon költségre, amely e törvény alapján nem bűnügyi költség,
f ) a beadványokra és a hiánypótlásra vonatkozó rendelkezések a polgári jogi igény érvényesítésével összefüggő
beadványokra.
(3) A  polgári jogi igény érvényesítése és elintézése során az  eljáró bíróval és bírósággal szemben a  polgári
perrendtartásról szóló törvényben meghatározott és e  törvényben nem nevesített kizárási ok is bejelenthető.
A kizárás elintézésére egyebekben e törvényt kell alkalmazni azzal, hogy
a) a magánfél által a polgári perrendtartásról szóló törvényben meghatározott és e törvényben nem nevesített
okra alapított kizárás elintézését mellőzni kell,
b) a  más által a  polgári perrendtartásról szóló törvényben meghatározott és e  törvényben nem nevesített
okra alapított kizárás esetén a  kizárást elintéző egyesbíró, illetve bíróság a  kizárás kimondása helyett
határozatában azt állapítja meg, hogy a kizárási ok fennáll.
(4) A polgári jogi igénnyel összefüggésben a terhelt meghatalmazottjaként a büntetőeljárásban a védője járhat el.
 (5) A  polgári jogi igény érvényesítése és elintézése során a  bíróság hivatalból figyelembe veszi az  eljárás ügyiratait.
Hiánypótlásnak kizárólag az eljárás ügyirataiból nem pótolható hiányok esetén van helye.
 (6) A polgári jogi igény érvényesítése és elintézése során bizonyításnak az e törvényben meghatározottak szerint van
helye. A polgári jogi igény előterjesztése és visszavonása
556. § (1) A  sértett a  polgári jogi igényt az  elsőfokú bíróságnál a  tárgyalás előkészítése során, de legkésőbb azon tárgyalási
határnapon terjesztheti elő, amelyen jelen volt, vagy e  törvény rendelkezései szerint jelen lehetett. A  határidő
elmulasztása esetén igazolásnak nincs helye.
(2) A polgári jogi igénynek tartalmaznia kell
a) az eljáró bíróság vagy az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság megnevezését és az ügy számát,
b) azon terhelt ismert természetes személyazonosító adatait, akivel szemben a  sértett polgári jogi igényt
érvényesít,
c) a  bíróság ítéleti rendelkezésére irányuló határozott kérelmet, különösen a  követelés összegét vagy
mennyiségét,
d) a polgári jogi igénnyel érvényesíteni kívánt jogot,
e) az érvényesíteni kívánt jogot és az ítéleti rendelkezésre irányuló kérelmet megalapozó tényeket.
(3) A  magánfél az  eljárás folyamán bármikor, a  terhelt hozzájárulása nélkül is visszavonhatja az  előterjesztett polgári
jogi igényt.
(4) A  polgári jogi igény visszavonása esetén a  polgári perrendtartásról szóló törvényben a  keresettől elállásra
meghatározott következményeket kell alkalmazni, kivéve, ha a magánfél
a) a  polgári jogi igény visszavonásakor bejelentette, hogy azt a  továbbiakban egyéb törvényes úton kívánja
érvényesíteni, és
b) a polgári jogi igény visszavonásától számított két hónapon belül igazolja, hogy a polgári jogi igényét egyéb
törvényes úton szabályszerűen érvényesítette.
 (5) A terhelt a magánféllel szemben viszontkeresetet nem indíthat, és ellenkövetelését nem számíthatja be.
Ideiglenes intézkedés 557. § Ha a  zsarolás, a  csalás, illetve az  uzsora-bűncselekmény elkövetési tárgya olyan, a  terhelt által lakott vagy
a  hozzájárulásával más személy által ingyenesen használt ingatlan, amelyben a  bűncselekmény elkövetését
megelőzően a sértett lakott, és a polgári jogi igény az ingatlannal kapcsolatos rendelkezési jogot vagy az ingatlan
birtoklásának jogát is érinti, a  magánfél indítványában ideiglenes intézkedésként kérheti az  ingatlan kiürítését és
annak a magánfél birtokába bocsátását.
A polgári jogi igény közlése 558. § (1) Ha az előterjesztett polgári jogi igény alkalmas az elintézésre, a polgári perrendtartásról szóló törvénynek a kereset
közlésére vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
(2) A  polgári jogi igény érvényesítésére és elintézésére – a  (3)  bekezdésben meghatározott kivétellel – a  polgári
perrendtartásról szóló törvénynek a  keresetlevél előterjesztéséhez fűződő joghatásokra, valamint a  perindítás
joghatásainak beállására vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
(3) A  keresetlevél előterjesztésének és a  perindításnak a  polgári perrendtartásról szóló törvényben meghatározott
joghatásai nem enyésznek el, ha
a) a bíróság a polgári jogi igény érvényesítését egyéb törvényes útra utasítja vagy
b) a magánfél az előterjesztett polgári jogi igényét visszavonja,
és a magánfél az ügy előzményére hivatkozással, az egyéb törvényes útra utasító határozat jogerőre emelkedésétől,
illetve véglegessé válásától vagy a  visszavonó nyilatkozat bírósághoz érkezésétől számított egy hónapon belül
az  igényét egyéb törvényes úton szabályszerűen érvényesíti. A  határidő elmulasztása esetén igazolásnak nincs
helye.
A polgári jogi igény megváltoztatása 559. § (1) Az  előterjesztett polgári jogi igény megváltoztatásának az  elsőfokú ítélet meghozatalát megelőző tárgyalás
berekesztéséig törvény eltérő rendelkezése hiányában akkor van helye, ha
a) tényállítás megváltoztatása esetén a  magánfél a  korábbihoz képest olyan eltérő vagy további tényre
hivatkozik, amely önhibáján kívüli okból az előkészítő ülést követően jutott tudomására, illetve következett
be, vagy a tényre történő hivatkozás indokoltsága önhibáján kívüli okból utóbb vált számára felismerhetővé,
b) jogállítás, illetve kérelem megváltoztatása esetén azt az a) pont szerint megváltoztatott és a megváltoztatott
jogállítással, illetve kérelemmel közvetlen okozati összefüggésben álló tény indokolja, vagy
c) a  polgári jogi igény megváltoztatását a  vád módosítása vagy a  vádtól eltérő minősítés lehetőségének
megállapítása indokolja és azzal okozati összefüggésben áll,
és a megváltoztatott polgári jogi igény ugyanabból a jogviszonyból ered.
 (2) A polgári jogi igény megváltoztatására egyebekben a polgári perrendtartásról szóló törvénynek az érdemi tárgyalási
szakban történő keresetváltoztatásra vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni. A polgári jogi igény egyéb törvényes útra utasítása
560. § (1) A bíróság a polgári jogi igény érvényesítését egyéb törvényes útra utasítja, ha
a) az eljárást megszünteti,
b) a vádlottat felmenti és szabálysértési felelősségét sem állapítja meg,
c) a polgári jogi igény érvényesítését e törvény kizárja,
d) a magánfél a polgári jogi igényt elkésetten terjesztette elő,
e) a polgári jogi igényt az 557. § szerint, ideiglenes intézkedés iránti kérelemmel együtt terjesztették elő,
f ) a magánfél e törvény rendelkezései alapján nem hallgatható ki tanúként, vagy a vallomástételt megtagadta,
g) a  magánfél az  eljáró bíróval vagy bírósággal szemben a  polgári perrendtartásról szóló törvényben
meghatározott és e törvényben nem nevesített kizárási okot jelentett be, illetve a más által bejelentett kizárás
alapján a bíróság a polgári perrendtartásról szóló törvényben meghatározott és e törvényben nem nevesített
kizárási ok fennállását megállapította,
h) a polgári perrendtartásról szóló törvény rendelkezései szerint a kereset visszautasításának lenne helye,
i) a polgári perrendtartásról szóló törvény rendelkezései szerint az eljárás megszüntetésének lenne helye,
j) a  magánfél és a  terhelt a  polgári perrendtartásról szóló törvényben meghatározott egyezség jóváhagyását
kéri,
k) a polgári jogi igény érdemi elbírálása jelentősen késleltetné az eljárás befejezését, vagy
l) a polgári jogi igénynek a büntetőeljárásban való érdemi elbírálását más körülmény kizárja.
(2) A bíróság a polgári jogi igény érvényesítését az (1) bekezdés c)–j) pontjában meghatározott ok felmerülése esetén
haladéktalanul, egyébként az ügydöntő határozatban utasítja egyéb törvényes útra.
(3) A  bíróság az  (1)  bekezdés e)  pontjában meghatározott esetben a  polgári jogi igény érvényesítésének egyéb
törvényes útra utasításával együtt a  polgári jogi igényt és az  ideiglenes intézkedés iránti kérelmet a  polgári
perrendtartásról szóló törvény szerint hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróságnak küldi meg.
(4) A  polgári jogi igény érvényesítését egyéb törvényes útra kell utasítani akkor is, ha az  (1)  bekezdésben
meghatározott okok a polgári jogi igénynek csak valamely részét érintik.
LXXX. FEJEZET
AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÜGYDÖNTŐ HATÁROZATAI Az ügydöntő határozat tartalma
561. § (1) Az ügydöntő határozat bevezető részében kell feltüntetni a tárgyalási napok megjelölését is.
 (2) Az ügydöntő határozat rendelkező része tartalmazza
a) a vádlott előzetes fogva tartására vonatkozó adatokat,
b) a vádlott nevét és a 184. § (2) bekezdés a)–f ) pontja, szükség esetén a 184. § (2) bekezdés g) pontja szerinti
személyes adatait,
c) a  bűncselekmény Btk. szerinti megnevezését az  alkalmazott törvényhely feltüntetésével − ideértve
a  bűncselekmény minősített esetének megállapításakor a  bűncselekmény alapesetét meghatározó
törvényhelyet is −, a  bűncselekmény bűntetti vagy vétségi megjelölését, többrendbeli vagy folytatólagos
bűncselekmény esetén ennek megjelölését, gondatlan alakzat esetén ennek megjelölését, továbbá
az elkövetői és elkövetési alakzat megjelölését,
d) az egyéb rendelkezéseket és
e) a bűnügyi költség viseléséről szóló rendelkezést.
(3) Az ügydöntő határozat indokolása tartalmazza
a) a vádra történő utalást, a vád szerinti minősítést, szükség esetén a vádirati tényállás lényegének ismertetését,
b) a  vádlott személyi körülményeire vonatkozóan megállapított tényeket, a  vádlott korábbi büntetéseire
vonatkozó adatok közül azokat, amelyek a határozat meghozatalakor jelentőséggel bírtak,
c) a bíróság által megállapított tényállást,
d) azoknak a  bizonyítékoknak a  megjelölését, amelyekre a  bíróság a  döntését alapozta, valamint annak rövid
indokolását, hogy a  bíróság a  tényállás megállapításánál milyen bizonyítékokat és miért vagy miért nem
fogadott el,
e) a bíróság által megállapított tényállás szerinti cselekmény minősítését,
f ) a határozat egyéb rendelkezéseinek és az indítványok, így különösen a bizonyítási indítványok elutasításának
indokolását, az alkalmazott jogszabályok megjelölésével. 562. § (1) Ha a kihirdetés vagy a kézbesítés útján közölt ügydöntő határozat ellen sem az ügyész, sem a vádlott, sem a védő
nem jelentett be fellebbezést, a  határozat rövidített indokolása az  561.  § (3)  bekezdés a)–c) és e)  pontjában
meghatározottakból, valamint az  alkalmazott jogszabályok megjelöléséből is állhat. Ha a  bíróság a  büntetés
kiszabásakor enyhítő körülményként figyelembe vette a  büntetőeljárás elhúzódását, akkor a  határozat rövidített
indokolásában szerepelnie kell az erre való utalásnak.
(2) Ha a  fellebbezés kizárólag a  büntetésre, illetve az  intézkedésre vonatkozó rendelkezés ellen irányul, az  ügydöntő
határozat indokolása az 561. § (3) bekezdés a)–c) és e) pontjában és az 564. § (4) bekezdésében meghatározottakból
is állhat.
(3) Ha az  ügydöntő határozat több bűncselekményről rendelkezik, a  fellebbezéssel nem érintett bűncselekmény
tekintetében az  indokolás az  561.  § (3)  bekezdés a)–c) és e)  pontjában és az  564.  § (4)  bekezdésében
meghatározottakból, valamint az alkalmazott jogszabályok megjelöléséből is állhat.
(4) Ha a  bíróság elfogadta a  terhelt bűnösséget beismerő nyilatkozatát és erre alapítva állapította meg a  terhelt
bűnösségét, az  ítélet indokolása az  561.  § (3)  bekezdés a)–c) és e)  pontjában meghatározottakból és a  bűnösség
beismerésére, a  bűnösséget beismerő nyilatkozat elfogadására, valamint az  alkalmazott jogszabályokra való
utalásból is állhat. Ha a bíróság a büntetés kiszabásakor enyhítő körülményként figyelembe vette a büntetőeljárás
elhúzódását, akkor a  bűnösséget beismerő nyilatkozat elfogadásáról szóló ítélet indokolásában szerepelnie kell
az erre való utalásnak.
(5) Ha az ügydöntő határozat több vádlottat érint, az indokolás
a) az  (1)  bekezdés alapján is írásba foglalható az  olyan vádlott tekintetében, akivel szemben az  ügydöntő
határozat elsőfokon jogerőre emelkedett,
b) a  (4)  bekezdés alapján is írásba foglalható az  olyan vádlott tekintetében, akire nézve a  bíróság elfogadta
a bűnösséget beismerő nyilatkozatot.
 (6) Ha a  fellebbezés kizárólag az  ítéletnek az  egyszerűsített felülvizsgálati eljárás tárgyát képező kérdésre, továbbá
a  polgári jogi igényre vagy a  szülői felügyeleti jog megszüntetésére vonatkozó rendelkezése ellen irányul,
az ítélet indokolása az 561. § (3) bekezdés a)–c) és e) pontjában és bűnösséget megállapító ítélet esetén az 564. §
(4) bekezdés b) pontjában meghatározottakból, valamint a fellebbezéssel megtámadott rendelkezés indokaiból és
az alkalmazott jogszabályok megjelöléséből is állhat.
Az ítélet 563. § A bíróság a vádról ítélettel határoz, ha a vádlottat bűnösnek mondja ki vagy felmenti.
A bűnösséget megállapító ítélet 564. § (1) A bíróság a vádlottat bűnösnek mondja ki, ha megállapítja, hogy bűncselekményt követett el és büntethető.
 (2) A bűnösséget megállapító ítélet rendelkező része tartalmazza
a) a bíróság döntését arról, hogy a vádlottat bűnösnek mondja ki,
b) a kiszabott büntetést, illetve az alkalmazott intézkedést, valamint az egyéb jogkövetkezményeket,
c) a bíróság által megállapított külön magatartási szabályokat, ha a bíróság a vádlottat pártfogó felügyelet alá
helyezi,
d) azt, ha a bíróság a büntetés kiszabását mellőzi.
(3) Ha a  vádlott bűnösségét a  bíróság próbára bocsátás ideje alatt vagy a  próbára bocsátás előtt elkövetett
bűncselekmény miatt állapítja meg, a  próbára bocsátást kimondó rendelkezést hatályon kívül helyezi, a  próbára
bocsátást megszünteti és halmazati büntetést szab ki.
(4) A bűnösséget megállapító ítélet indokolása tartalmazza
a) büntetés kiszabása, intézkedés alkalmazása, vagy ezek mellőzése esetén e  döntés indokait, az  alkalmazott
jogszabályok megjelölésével,
b) ha a bíróság a büntetés kiszabásakor enyhítő körülményként figyelembe vette a büntetőeljárás elhúzódását,
akkor az erre való utalást is. 565. § (1) Ha a  bíróság a  bűnösséget beismerő nyilatkozatot elfogadta, a  vádlott bűnösségét a  bűnösség beismerésére,
a bűnösséget beismerő nyilatkozat elfogadására és az eljárás ügyirataira alapítja.
(2) Ha a  bíróság a  bűnösséget beismerő nyilatkozatot az  előkészítő ülésen fogadta el, nem szabhat ki hátrányosabb
büntetést, illetve nem alkalmazhat hátrányosabb intézkedést, mint amelyet a vádirat, illetve az 502. § (1) bekezdése
alapján előterjesztett indítvány tartalmaz.
A felmentő ítélet 566. § (1) A bíróság a vádlottat a vád alól felmenti, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény,
b) a bűncselekményt nem a vádlott követte el,
c) nem bizonyított a bűncselekmény elkövetése vagy az, hogy a bűncselekményt a vádlott követte el, vagy
d) a  vádlott javára a  büntethetőségét kizáró gyermekkor, kóros elmeállapot, kényszer, fenyegetés, tévedés,
jogos védelem, illetve végszükség állapítható meg, vagy a büntethetőségét a jogszabály engedélye zárja ki.
(2) A felmentő ítélet rendelkező része tartalmazza a bíróság döntését arról, hogy a vádlottat a vád alól felmenti.
 (3) Ha a kóros elmeállapota miatt felmentett vádlott kényszergyógykezelésének feltételei fennállnak, a bíróság elrendeli
a vádlott kényszergyógykezelését.
 (4) A  felmentő ítélet indokolása tartalmazza az  (1)  bekezdés a)–d)  pontjában meghatározottak közül annak az  oknak
a feltüntetését is, amely a bíróságot az ítélet kialakításában vezette.
 (5) Ha a felmentés alapja gyermekkor vagy kóros elmeállapot, a bíróság elkobzást, vagyonelkobzást, illetve elektronikus
adat végleges hozzáférhetetlenné tételét rendelhet el. Az eljárást megszüntető végzés
567. § (1) A bíróság ügydöntő végzésével az eljárást megszünteti, ha
a) halál, elévülés, kegyelem vagy törvényben meghatározott egyéb okból a vádlott büntethetősége megszűnt,
b) a cselekményt jogerősen elbírálták,
c) az  ügyészség a  vádat ejtette és magánvádnak vagy pótmagánvádnak nincs helye, illetve a  sértett
magánvádlóként vagy pótmagánvádlóként nem lépett fel,
d) a  büntetőeljárás átvétele vagy az  Európai Unió tagállamaival folytatott bűnügyi együttműködésről szóló
törvényben meghatározott konzultációs eljárás eredménye alapján a  büntetőeljárást más állam hatósága
folytatja le,
e) az ügy nem tartozik magyar büntető joghatóság alá, vagy
f ) olyan bűncselekmény miatt van folyamatban, amelynek a  vád tárgyává tett jelentősebb tárgyi súlyú
bűncselekmény mellett a felelősségre vonás szempontjából nincs jelentősége.
 (2) A bíróság nem ügydöntő végzésével az eljárást megszünteti, ha
a) a feljelentés vagy a legfőbb ügyésznek a Btk. 3. § (3) bekezdésében meghatározott rendelkezése hiányzik,
b) a magánindítvány hiányzik és az a 381. § (4) bekezdése alapján már nem pótolható,
c) a vádat nem az arra jogosult emelte, vagy
d) a vádirat nem vagy hiányosan tartalmazza a 422. § (1) bekezdésében írt törvényes elemeket, és emiatt a vád
érdemi elbírálásra alkalmatlan.
 (3) A bíróság az (1)–(2) bekezdésben meghatározott ok észlelésekor nyomban megszünteti az eljárást.
 (4) Az eljárást megszüntető végzés rendelkező része tartalmazza a bíróság döntését arról, hogy az eljárást megszünteti.
 (5) Az  eljárást megszüntető végzés indokolása tartalmazza az  (1)  bekezdés a)–f )  pontjában vagy a  (2)  bekezdés
a)–d) pontjában meghatározottak közül annak az oknak a feltüntetését is, amely a bíróságot a végzés kialakításában
vezette, valamint az ezek alapjául szolgáló tényeket és körülményeket.
(6) A nem ügydöntő eljárást megszüntető végzés
a) bevezető része tartalmazza az 561. § (1) bekezdésében meghatározottakat is,
b) rendelkező része tartalmazza az 561. § (2) bekezdés a)–e) pontjában meghatározottakat,
c) indokolása szükség szerint tartalmazza az 561. § (3) bekezdés a)–f ) pontjában meghatározottakat.
(7) Ha az  ügydöntő határozat kihirdetését követően, annak jogerőre emelkedése előtt válik ismertté, hogy a  vádlott
meghalt vagy eljárási kegyelemben részesült, és a határozat ellen nem jelentettek be fellebbezést, a bíróság a nem
jogerős ügydöntő határozatát, vagy határozatának e  vádlottat érintő részét hatályon kívül helyezi, és az  eljárást
a vádlott halála vagy eljárási kegyelem miatt megszünteti.
568. § Ha az ügyészség ejtette a vádat és pótmagánvádnak lehet helye, az eljárás megszüntetésének nem akadálya, hogy
a sértettnek azért nem lehetett az ügyész vádejtését tartalmazó nyilatkozatát kézbesíteni, mert ismeretlen helyen
tartózkodott.
569. § (1) Az eljárásnak az 567. § (1) bekezdés a) és f ) pontja, valamint a (2) bekezdés b) pontja alapján történt megszüntetése
esetén a  bíróság elkobzást, vagyonelkobzást vagy elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételét
rendelhet el.
(2) Az eljárásnak az 567. § (7) bekezdése alapján történt megszüntetése esetén a bíróság a korábbi ügydöntő határozat
elkobzást, vagyonelkobzást, illetve elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételét kimondó rendelkezését
hatályában fenntartja.
Rendelkezés az elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételének a hozzáférés végleges
megakadályozásával történő végrehajtásáról
570. § A bíróság hivatalból vagy az  ügyészség indítványára az  elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételének
végrehajtását az elektronikus adathoz való hozzáférés végleges megakadályozásával rendeli el, ha az elektronikus
adathoz való hozzáférésnek a  337.  § (1)  bekezdése szerinti ideiglenes megakadályozása volt elrendelve, és
a hozzáférés megakadályozása továbbra is indokolt.
A polgári jogi igény elbírálása 571. § (1) A bíróság a polgári jogi igény érdemében ítélettel határoz.
 (2) A bíróság a polgári jogi igénnyel érvényesített jog fennállását érdemben elbírálja, ha
a) a bíróság által megállapított tényállás a polgári jogi igénnyel érvényesített jog alapjául szolgáló, a magánfél
által előadott valamennyi tényt tartalmazza, és
b) az  érvényesített jog fennállása és az  ez  alapján a  magánfél által megjelölt követelés összege vagy
mennyisége tekintetében a vita elkülöníthető és az 560. § (1) bekezdés k) vagy l) pontja áll fenn.
(3) Ha a  bíróság az  ítéletében megállapítja a  bűncselekménnyel okozott kár vagy vagyoni hátrány összegét, illetve
a bűncselekmény elkövetési értékét, az ezen összeg mértékéig előterjesztett polgári jogi igényt a (2) bekezdésben
foglaltakon kívül a követelés összegszerűsége tekintetében is érdemben elbírálja.
(4) A polgári jogi igény elbírálására a polgári perrendtartásról szóló törvénynek az érdemi döntés korlátaira, a teljesítési
határidőre és annak számítására vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
(5) A  bíróság az  ítéletnek a  polgári jogi igényre vonatkozó rendelkezését a  polgári perrendtartásról szóló törvénynek
az előzetes végrehajthatóságra vonatkozó rendelkezései szerint előzetesen végrehajthatónak nyilváníthatja.
A szülői felügyeleti jog megszüntetése 572. § (1) A  bíróság a  Polgári Törvénykönyvről szóló törvénynek a  szülői felügyeleti jog megszüntetésére vonatkozó
rendelkezései alapján az  ügyészség indítványára megszüntetheti a  vádlott szülői felügyeleti jogát, ha a  vádlottat
a gyermekének sérelmére elkövetett szándékos bűncselekményben bűnösnek mondja ki.
(2) A szülői felügyeleti jog megszüntetése iránti indítvány előterjesztését a vádlott gyermeke és a vádlott gyermekének
másik szülője az  eljáró ügyészségnél kezdeményezheti. Ha az  ügyészség a  kezdeményezéssel nem ért egyet,
a  kezdeményezést haladéktalanul megküldi a  gyámhatóságnak a  szülői felügyeleti jog megszüntetése iránti per
indításának a megfontolása érdekében és erről a kezdeményezőt tájékoztatja.
(3) A  bíróság a  szülői felügyeleti jog megszüntetése iránti igény érvényesítését egyéb törvényes útra utasítja, ha
az indítvány elbírálása a büntetőeljárás befejezését jelentősen késleltetné, vagy az indítványnak a büntetőeljárásban
való érdemi elbírálását más körülmény kizárja.
A szabálysértés elbírálása 573. § (1) Ha a bíróság a tárgyalás eredményéhez képest úgy látja, hogy a vád tárgyává tett cselekmény szabálysértés, és ezért
a vádlottat felmenti, a szabálysértést elbírálja.
(2) Az (1) bekezdés esetében a bíróság elkobzást rendelhet el, és a polgári jogi igényt érdemben elbírálhatja.
 (3) Ha a  vádlottal szemben több bűncselekmény miatt emeltek vádat, és valamely vád tárgyává tett cselekményről
a bíróság megállapítja, hogy az szabálysértés, a bíróság e szabálysértés miatt az eljárást megszüntetheti, ha a vád
tárgyává tett más bűncselekmény mellett e cselekménynek a felelősségre vonás szempontjából nincs jelentősége.
A bűnügyi költség viselése 574. § (1) A bíróság a vádlottat a 145. § (1) bekezdésében meghatározott bűnügyi költség viselésére kötelezi, ha őt bűnösnek
mondja ki vagy szabálysértés elkövetéséért a felelősségét megállapítja.
(2) A vádlottat csak azzal a cselekménnyel vagy a tényállásnak azzal a részével kapcsolatban felmerült bűnügyi költség
viselésére lehet kötelezni, amelyre a bűnösségét vagy a felelősségét megállapították.
(3) A vádlottat nem lehet kötelezni annak a bűnügyi költségnek a viselésére, amely − nem az ő mulasztása folytán −
szükségtelenül merült fel, vagy amelynek viselésére a törvény alapján mást kell kötelezni.
(4) A  bíróság a  bűnösnek kimondott vádlottakat külön-külön kötelezi a  bűnügyi költség viselésére. Ha a  bűnügyi
költség vagy annak meghatározott része a  bűnösnek kimondott vádlottak szerint nem különíthető el, a  bíróság
a vádlottakat egyetemlegesen kötelezi a bűnügyi költség viselésére.
(5) A bíróság a bűncselekmény tárgyi súlyához képest aránytalanul nagy bűnügyi költség egy részének megfizetése alól
a vádlottat mentesítheti.
575. § (1) Ha a  bíróság a  vádlottat felmenti, vagy vele szemben az  eljárást megszünteti, az  állam viseli a  145.  §
(1) bekezdésének a) pontjában meghatározott bűnügyi költséget.
(2) A  vádlott felmentése vagy az  eljárás megszüntetése esetén is kötelezni kell a  vádlottat annak a  költségnek
a viselésére, amely az ő mulasztása folytán merült fel.
(3) A  bíróság az  eljárás megszüntetése esetén a  bűnügyi költségnek vagy egy részének megfizetésére kötelezheti
a vádlottat, ha az eljárást azért szünteti meg, mert a Btk. Különös Részében meghatározott, a terhelt magatartásától
függő büntethetőséget megszüntető ok miatt a vádlott büntethetősége megszűnt.
576. § (1) Az állam viseli
a) azt a költséget, amelyet a vádlottnak a 76. § a) pontja alapján nem kell megtérítenie, és
b) azt a költséget, amely annak kapcsán merült fel, hogy a vádlott hallássérült, beszédfogyatékos, vak, siketvak,
illetve a magyar nyelvet nem ismeri, vagy az eljárás során regionális vagy nemzetiségi nyelvét használta.
 (2) Ha a  vádat az  ügyészség képviselte, és a  bíróság a  vádlottat az  566.  § (3)  bekezdésében meghatározott eset
kivételével felmenti, vagy vele szemben az eljárást az ügyészség vádejtése miatt megszünteti, az állam az ügydöntő
határozat jogerőre emelkedésétől számított egy hónapon belül – jogszabályban meghatározott mértékben  –
megtéríti a vádlott költségét, továbbá meghatalmazott védőjének díját és költségét.
577. § (1) A bíróság ügydöntő határozatában az összeg meghatározása nélkül, illetve a díj arányos részének meghatározásával
megállapítja, hogy ki viseli a  pártfogó ügyvédi díjat. A  jogerős ügydöntő határozatot hozó bíróság a  pártfogó
ügyvédi díj viseléséről a  következő adatok nyolc napon belüli közlésével tájékoztatja a  jogi segítségnyújtás
engedélyezése ügyében eljárt jogi segítségnyújtó szolgálatot:
a) a pártfogó ügyvédi díj viselésére vonatkozó döntés,
b) a pártfogó ügyvédi díj viselésére köteles személy neve, lakcíme, értesítési címe, tényleges tartózkodási helye,
kézbesítési címe, anyja neve, születési időpontja, szervezet esetében elnevezése, székhelye, nyilvántartó szerv
megnevezése, nyilvántartási száma.
(2) Azt a pártfogó ügyvédi díjat, amelynek viselésére a büntetőeljárásban részt vevő személy nem kötelezhető, az állam viseli.
578. § (1) Az ügydöntő határozat jogerőre emelkedését követően nyomban előterjesztett kérelemre az államot illető bűnügyi
költség megfizetésére az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke halasztást, illetve részletfizetést engedélyezhet a  Bv.  tv.
42. § (1) bekezdésében meghatározott feltételek mellett és keretek között. Az ötvenezer forintot meg nem haladó
bűnügyi költség esetén a  rendelkezésre álló adatok alapján legfeljebb két hónapi halasztás, illetve három hónapi
részletfizetés engedélyezhető.
(2) A halasztás, illetve a részletfizetés iránti kérelemnek nincs halasztó hatálya.
 (3) A kérelemről a jogerős ügydöntő határozatot hozó bíróság határoz. E határozat ellen nincs helye fellebbezésnek.
LXXXI. FEJEZET
A FELLEBBEZÉS A fellebbezési jog 579. § (1) Az elsőfokú bíróság ügydöntő határozata ellen fellebbezésnek van helye a másodfokú bírósághoz.
 (2) Az  elsőfokú bíróság nem ügydöntő végzése ellen fellebbezésnek van helye a  másodfokú bírósághoz, ha azt
e törvény nem zárja ki.
 (3) A végzés elleni fellebbezés elintézésére az ítélet elleni fellebbezés szabályai megfelelően irányadók azzal, hogy nem
ügydöntő végzés esetén
a) nem alkalmazható az 583. § (3) bekezdése, valamint az 590. § (5) bekezdése és
b) fellebbezésre jogosult az egyéb érdekelt is.
A fellebbezés korlátai 580. § (1) Nincs helye fellebbezésnek
a) a  szülői felügyeleti jog megszüntetésére irányuló indítvány, valamint a  polgári jogi igény érvényesítésének
egyéb törvényes útra utasítása ellen,
b) az ítélet tudomásulvételét követően bejelentett fellebbezés elutasítása ellen,
c) azon a  címen, hogy a  bíróság a  vádlott távollétében hozott ügydöntő határozatot, ha a  vádlott jelenléte
a tárgyaláson nem volt kötelező,
d) a pervezető végzéssel szemben, valamint
e) a határozati formát nem igénylő bírói intézkedéssel szemben.
(2) Ha a bíróság a vádlott bűnösséget beismerő nyilatkozatát végzéssel elfogadta, nincs helye fellebbezésnek az ítélet
ellen
a) a bűnösség megállapítása, illetve
b) a váddal egyező tényállás és minősítés
miatt.
(3) Ha a bíróság végzése vagy intézkedése ellen nincs helye fellebbezésnek, az ügydöntő határozat elleni fellebbezésre
jogosult a bíróság végzését vagy intézkedését az ügydöntő határozat elleni fellebbezésében sérelmezheti.
A fellebbezésre jogosultak 581. § Az elsőfokú bíróság ítélete ellen fellebbezésre jogosult
a) a vádlott,
b) az ügyészség,
c) a védő, a vádlott hozzájárulása nélkül is,
d) a vádlott örököse, a polgári jogi igénynek helyt adó rendelkezés ellen,
e) a vádlott házastársa vagy élettársa a kényszergyógykezelés elrendelése ellen a vádlott hozzájárulása nélkül is,
f ) a magánfél a polgári jogi igényt érdemben elbíráló rendelkezés ellen,
g) a vagyoni érdekelt a rá vonatkozó rendelkezés ellen.
A fellebbezés bejelentése 582. § (1) Akivel az elsőfokú bíróság az ítéletet kihirdetés útján közli, a fellebbezését nyomban bejelentheti vagy erre három
munkanapot tarthat fenn. E határidő elmulasztása miatt nincs helye igazolásnak.
(2) Ha az  elsőfokú bíróság a  nem ügydöntő végzést kihirdetés útján közli, a  fellebbezést a  végzés kihirdetésekor kell
bejelenteni.
(3) A kézbesítés útján közölt ítélet ellen nyolc napon belül lehet fellebbezést előterjeszteni. Ez a rendelkezés irányadó
akkor is, ha az elsőfokú bíróság az ítélet rendelkező részét kézbesítés útján közli.
(4) A nem a kihirdetéskor bejelentett fellebbezést az elsőfokú bíróságnál kell írásban benyújtani vagy jegyzőkönyvbe
mondani.
(5) Az ügyészség (4) bekezdés szerint benyújtott fellebbezéséről az elsőfokú bíróság a vádlottat és a védőt tájékoztatja.
A fellebbezés oka, tartalma és iránya 583. § (1) Fellebbezésnek jogi és ténybeli okból van helye.
 (2) Fellebbezésnek van helye az ítélet bármely rendelkezése és az indokolása ellen.
 (3) Fellebbezésnek van helye kizárólag
a) a kiszabott büntetés vagy az alkalmazott intézkedés neme és mértéke vagy tartama,
b) az  ítéletnek az  egyszerűsített felülvizsgálati eljárás tárgyát képező rendelkezése, a  szülői felügyeleti jog
megszüntetése iránti indítványt, illetve a polgári jogi igényt érdemben elbíráló rendelkezése, vagy
c) a felmentő ítélet indokolásának 566. § (4) bekezdése, valamint a megszüntető határozat indokolásának 567. §
(5) bekezdése szerinti tartalma
ellen is. (4) Az ügyészség a vádlott terhére és javára is, a vádlott és a védő csak a terhelt javára fellebbezhet; az ügyészségnek
a fellebbezésében meg kell jelölnie, ha az a vádlott terhére irányul.
584. § (1) A fellebbezőnek meg kell jelölnie, hogy fellebbezését az ítélet mely rendelkezése vagy az indokolás mely része ellen
terjeszti elő.
(2) Ha a  bíróság ítéletében a  terhelt bűnösségét több bűncselekmény miatt állapította meg, illetve több
bűncselekmény miatt emelt vád alól mentette fel vagy szüntette meg vele szemben az eljárást, a fellebbezésből ki
kell tűnnie, hogy az melyik cselekményre vonatkozó rendelkezést sérelmezi.
(3) A fellebbező az 583. § (3) bekezdése szerinti fellebbezését a későbbiekben nem terjesztheti ki.
 (4) Ha a bejelentett fellebbezés nem felel meg az (1)–(2) bekezdés rendelkezéseinek és annak tartalma a bejelentéskor
nem tisztázható, azt a  felmentő, illetve az  eljárást megszüntető rendelkezés kivételével az  ítélet valamennyi
rendelkezése ellen bejelentettnek kell tekinteni.
(5) A  fellebbezésben új tényt állítani, illetve új bizonyítékra hivatkozni csak abban az  esetben lehet, ha a  fellebbező
valószínűsíti, hogy a  fellebbezés alapjául szolgáló tény vagy bizonyítási eszköz az  ítélet kihirdetését követően
keletkezett, vagy arról önhibáján kívül az  ítélet kihirdetése után szerzett tudomást. A  fellebbezésben olyan
bizonyítást is lehet indítványozni, amelyet az elsőfokon eljárt bíróság elutasított.
(6) Az  ügyészség és a  védő a  fellebbezést írásban indokolni köteles. Az  indokolást az  ügyiratok felterjesztéséig
az  elsőfokú bíróságnál, az  ügyiratok felterjesztése után a  másodfokú bíróságnál − legkésőbb a  másodfokú
tanácsülést vagy tárgyalást megelőző tizenötödik napon − lehet előterjeszteni.
(7) Ha a  (6) bekezdésben meghatározott határidőt az ügyészség mulasztja el, a  tanács elnöke az ügyészség vezetőjét
erről tájékoztatja, a védőt mulasztása esetén a bíróság rendbírsággal sújthatja.
585. § A magánfél a polgári jogi igényt az elsőfokú bíróság ítéletének a polgári jogi igényt érdemben elbíráló rendelkezése
elleni fellebbezésben és a  másodfokú bírósági eljárás során a  polgári perrendtartásról szóló törvénynek
a perorvoslatok és az azzal összefüggő eljárások során történő keresetváltoztatásra vonatkozó rendelkezései szerint
változtathatja meg.
Észrevétel a fellebbezésre 586. § (1) A  fellebbezéssel érintettek az  ügyiratok felterjesztéséig az  elsőfokú bíróságnál, az  ügyiratok felterjesztése után
a másodfokú bíróságnál a fellebbezésre észrevételt tehetnek.
(2) Az  ügyészség, valamint a  fellebbezéssel érintett vádlott vagy a  védője észrevételében a  607.  § (1)  bekezdésében,
valamint a  608.  § (1)  bekezdésében meghatározott hatályon kívül helyezési okra akkor is hivatkozhat, ha nem
fellebbezett.
A fellebbezés visszavonása 587. § (1) A fellebbező a fellebbezését a másodfokú bíróság fellebbezést elbíráló határozata meghozataláig visszavonhatja.
 (2) Az  ügyészség fellebbezését az  ügyiratok felterjesztése után a  másodfokú bíróság mellett működő ügyészség
vonhatja vissza. Ha az  ügyészség a  fellebbezést visszavonja, és más nem fellebbezett, az  ügyiratokat
a nyilatkozatával együtt visszaküldi az elsőfokú bíróságnak.
(3) A  vádlott javára más által bejelentett fellebbezést a  fellebbező csak a  vádlott hozzájárulásával vonhatja vissza.
Ez a rendelkezés nem vonatkozik az ügyészség fellebbezésére.
(4) A visszavont fellebbezést nem lehet újból előterjeszteni.
Az elsőfokú bíróság és az ügyészség teendői a fellebbezést követően
588. § (1) A törvényben kizárt, az arra nem jogosulttól származó vagy az elkésett fellebbezést az elsőfokú bíróság elutasítja.
Az ismételten ilyen módon előterjesztett fellebbezést a bíróság érdemi indokolás nélkül utasítja el.
(2) Ha a  fellebbezési határidő valamennyi jogosultra lejárt, az  egyesbíró vagy az  elsőfokú bíróság tanácsának elnöke
az ügyiratokat − a másodfokú bíróság mellett működő ügyészség útján − az ügydöntő határozat írásba foglalását
követően haladéktalanul felterjeszti a másodfokú bírósághoz.
(3) Ha olyan eljárási szabálysértésre alapítottak fellebbezést, amelynek a körülményei az ügyiratokból nem tűnnek ki,
az egyesbíró vagy a tanács elnöke erről a felterjesztésben felvilágosítást ad.
(4) A  másodfokú bíróság mellett működő ügyészség az  ügyiratokat az  indítványával egy hónapon belül, különösen
bonyolult vagy nagy terjedelmű ügyben két hónapon belül megküldi a másodfokú bíróságnak. Kivételes esetben
az ügyészség vezetője a határidőt további egy hónappal meghosszabbíthatja.
TIZENÖTÖDIK RÉSZ
A MÁSODFOKÚ BÍRÓSÁGI ELJÁRÁS LXXXII. FEJEZET
A MÁSODFOKÚ BÍRÓSÁGI ELJÁRÁS ÁLTALÁNOS SZABÁLYAI
A másodfokú eljárásban alkalmazandó rendelkezések 589. § A Tizenegyedik, valamint Tizenharmadik−Tizennegyedik Részben megállapított rendelkezéseket a  másodfokú
bírósági eljárásban az e Részben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
A felülbírálat terjedelme 590. § (1) A  másodfokú bíróság – ha e  törvény kivételt nem tesz – a  fellebbezéssel sérelmezett ítéletet az  azt megelőző
bírósági eljárással együtt felülbírálja.
(2) Ha e  törvény eltérően nem rendelkezik, az  ítélet megalapozottságát, az  ítéletnek a  bűnösség megállapítására,
a  bűncselekmény minősítésére, a  büntetés kiszabására, intézkedés alkalmazására vonatkozó rendelkezéseit,
valamint az  indokolás helyességét és az  eljárási szabályok megtartását a  bíróság arra tekintet nélkül bírálja felül,
hogy ki, milyen okból fellebbezett.
(3) Ha a  fellebbezést kizárólag az  583.  § (3)  bekezdése alapján jelentették be, a  másodfokú bíróság az  ítéletnek csak
a fellebbezéssel sérelmezett rendelkezését, illetve részét bírálja felül.
(4) Ha az  elsőfokú bíróság ítélete több bűncselekményről rendelkezett, a  másodfokú bíróság az  ítéletnek csak
a fellebbezéssel érintett bűncselekményre vonatkozó rendelkezését, illetve részét bírálja felül.
(5) A  másodfokú bíróság a  (3) és a  (4)  bekezdésben meghatározott esetben a  fellebbezéssel nem érintett
bűncselekmény vonatkozásában is felülbírálja
a) az  elsőfokú bírósági eljárást és ennek során vizsgálja azon eljárási szabályok megtartását, amelyek
megsértése esetén a 607. § (1) bekezdése, valamint a 608. § (1) bekezdése alapján az ítéletet hatályon kívül
kell helyezni,
b) a  bűnösség megállapítására vonatkozó rendelkezést, ha a  terheltet fel kell menteni, vagy vele szemben
az eljárást meg kell szüntetni,
c) a bűncselekmény minősítésére vonatkozó rendelkezést, továbbá
d) a büntetés kiszabására vagy intézkedés alkalmazására vonatkozó rendelkezést.
(6) Ha a  fellebbezést az  583.  § (3)  bekezdés b)  pontja alapján jelentették be, a  másodfokú bíróság a  büntetés
kiszabására vagy intézkedés alkalmazására vonatkozó rendelkezést az  (5)  bekezdés alapján akkor bírálja felül, ha
a bűnösség megállapítására, illetve a bűncselekmény minősítésére vonatkozó rendelkezést megváltoztatja.
(7) A (2) bekezdésben meghatározott esetben vagy ha a fellebbezést az 583. § (3) bekezdés a), illetve b) pontja alapján
jelentették be, a  másodfokú bíróság hivatalból dönt az  egyszerűsített felülvizsgálat tárgyát képező kérdésekben,
valamint a szülői felügyeleti jogra és a polgári jogi igényre vonatkozó rendelkezésekről is.
(8) Nem bírálható felül az  ítéletnek az  a  felmentő vagy eljárást megszüntető rendelkezése, amely ellen nem
fellebbeztek.
(9) Ha az  elsőfokú bíróság ítélete több vádlottról rendelkezett, a  másodfokú bíróság – a  (4)–(8)  bekezdés keretei
között – az ítéletnek csak a fellebbezéssel érintett vádlottra vonatkozó rendelkezését, illetve részét bírálja felül.
(10) Ha ugyanazon bűncselekmény vonatkozásában több fellebbezésre jogosult jelentett be fellebbezést, és legalább
egy fellebbezés az  elsőfokú bíróság ítéletének a  bűnösség megállapítására vonatkozó rendelkezését sérelmezi,
a másodfokú bíróság a fellebbezéssel sérelmezett ítéletet és az azt megelőző bírósági eljárást a (2) bekezdés szerint
bírálja felül.
(11) A másodfokú bíróság a  fellebbezéssel nem érintett vádlottat felmenti, a bűncselekményének enyhébb minősítése
folytán törvénysértően súlyos büntetését, illetve a vele szemben büntetés helyett alkalmazott intézkedést enyhíti,
vagy az elsőfokú bíróság ítéletének rá vonatkozó rendelkezését hatályon kívül helyezi, és vele szemben az eljárást
megszünteti vagy az  elsőfokú bíróságot új eljárásra utasítja, ha a  fellebbezéssel érintett vádlott tekintetében is
ugyanígy határoz.
(12) Ha a  másodfokú bíróság az  elsőfokú bíróság ítéletének a  fellebbezéssel nem érintett vádlottra vonatkozó
rendelkezését hatályon kívül helyezi, vagy a  fellebbezéssel nem érintett vádlottat felmenti, és az elsőfokú bíróság
által e  vádlott tekintetében kiszabott büntetést összbüntetésbe foglalták, a  másodfokú bíróság az  összbüntetési
ítéletet is hatályon kívül helyezi.
(13) Az  ítélet megalapozatlansága esetén az elsőfokú bíróságot a  (11) bekezdés alkalmazásával akkor lehet új eljárásra
utasítani, ha ez  a  fellebbezéssel nem érintett vádlott felmentését, a  bűncselekmény enyhébb minősítése folytán
a törvénysértően súlyos büntetés enyhítését, vagy az eljárás megszüntetését eredményezheti.
Kötöttség az elsőfokú bíróság ítéletének tényállásához 591. § (1) A másodfokú bíróság a határozatát az elsőfokú bíróság által megállapított tényállásra alapítja, kivéve, ha az elsőfokú
bíróság ítélete megalapozatlan, illetve a fellebbezésben új tényt állítottak vagy új bizonyítékra hivatkoztak, és ennek
alapján a másodfokú bíróság bizonyítási eljárást folytat le.
(2) A másodfokú bíróság nem vizsgálja az elsőfokú bíróság ítéletének megalapozottságát és a határozatát az elsőfokú
bíróság által megállapított tényállásra alapítja,
a) ha a fellebbezést kizárólag az 583. § (3) bekezdése alapján jelentették be,
b) az  590.  § (5)  bekezdése esetén az  ítéletnek a  fellebbezéssel nem érintett bűncselekményre vonatkozó
rendelkezése, illetve része tekintetében. A megalapozatlanság és annak következményei
592. § (1) Az elsőfokú bíróság ítélete teljes egészében megalapozatlan, ha
a) az elsőfokú bíróság nem állapított meg tényállást vagy
b) a tényállás teljes egészében felderítetlen.
(2) Az elsőfokú bíróság ítélete részben megalapozatlan, ha
a) az elsőfokú bíróság a tényállást hiányosan állapította meg,
b) a tényállás részben felderítetlen,
c) a megállapított tényállás ellentétes a bíróság által lefolytatott bizonyítást érintő ügyiratok tartalmával,
d) az elsőfokú bíróság a megállapított tényekből további tényre helytelenül következtetett.
593. § (1) A másodfokú bíróság az ítélet részbeni megalapozatlanságát kiküszöböli, ennek során
a) a tényállást kiegészíti, illetve helyesbíti, ha a helyes tényállás az elsőfokú bíróság által lefolytatott bizonyítást
érintő ügyiratok tartalma, ténybeli következtetés vagy a felvett bizonyítás útján megállapítható,
b) az  elsőfokú bíróság által lefolytatott bizonyítást érintő ügyiratok tartalma, ténybeli következtetés vagy
a  felvett bizonyítás alapján az  elsőfokú bíróság által megállapított tényállástól eltérő tényállást állapíthat
meg, ha a  vádlott felmentésének vagy részbeni felmentésének, vagy az  eljárás megszüntetésének vagy
részbeni megszüntetésének van helye,
c) az  elsőfokú bíróság által lefolytatott bizonyítást érintő ügyiratok tartalma, ténybeli következtetés vagy
az ügyészség által indítványozott bizonyítás alapján az elsőfokú bíróság által megállapított tényállástól eltérő
tényállás megállapításával az elsőfokú bíróság által felmentett vádlott bűnösségét állapíthatja meg.
(2) A  másodfokú bíróság csak azokkal a  tényekkel kapcsolatban értékelheti az  elsőfokú bíróságtól eltérően
a  bizonyítékokat, amelyekre bizonyítást vett fel, kivéve, ha az  elsőfokú bíróság által lefolytatott bizonyítást érintő
ügyiratok tartalma vagy ténybeli következtetés alapján a vádlottat az (1) bekezdés b) pontja alapján felmenti vagy
az eljárást megszünteti.
(3) A  másodfokú bíróság az  elsőfokú bíróság ítéletét a  helyesbített, kiegészített, illetve az  eltérően megállapított
tényállás alapján bírálja felül.
(4) Ha a  megalapozatlanság nyilvánvalóan a  164.  § (1)  bekezdésében foglalt kötelezettség elmulasztására vezethető
vissza, a megalapozatlanság következményei nem alkalmazhatók.
Bizonyítás a másodfokú bírósági eljárásban 594. § (1) A  másodfokú bírósági eljárásban bizonyítás felvételének a  részbeni megalapozatlanság, az  eljárási szabálysértés
kiküszöbölése érdekében, és akkor van helye, ha a  fellebbezésben új tényt állítottak, vagy új bizonyítékra
hivatkoztak.
(2) A  másodfokú bíróság mellőzi a  bizonyítás felvételét olyan tényre nézve, amely a  bűnösség megállapítását,
a felmentést, az eljárás megszüntetését, a bűncselekmény minősítését, a büntetés kiszabását, illetve az  intézkedés
alkalmazását nem befolyásolta.
A súlyosítási tilalom 595. § (1) Az  elsőfokú bíróság által felmentett vádlott bűnösségét megállapítani, a  vádlott büntetését, illetve a  büntetés
helyett alkalmazott intézkedést súlyosítani csak akkor lehet, ha a  terhére fellebbezést jelentettek be. Ez  irányadó
akkor is, ha a  másodfokú bíróság bizonyítást vesz fel, és annak eredményeként súlyosabb bűncselekmény
állapítható meg.
(2) A  vádlott terhére bejelentett fellebbezésnek azt kell tekinteni, ami a  bűnösségének megállapítására,
bűncselekményének súlyosabb minősítésére, a  büntetésének súlyosítására, illetve a  vele szemben büntetés
helyett alkalmazott intézkedésnél súlyosabbnak a  megállapítására, vagy az  ilyen intézkedés helyett büntetés
megállapítására irányul.
(3) Ha az  elsőfokú bíróság a  bűncselekmény miatt kiszabott büntetés vagy büntetés helyett alkalmazott intézkedés
mellett a  vádlottat valamely bűncselekmény miatt emelt vád alól felmenti, vagy vele szemben az  eljárást
megszünteti, a  bűncselekmény miatt kiszabott büntetés vagy a  büntetés helyett alkalmazott intézkedés − ha
a  vádlott terhére a  fellebbezést kizárólag a  felmentés vagy a  megszüntetés ellen jelentették be − csak akkor
súlyosítható, ha az  ítélet felmentő vagy eljárást megszüntető rendelkezése miatt bejelentett fellebbezés
eredményes.
(4) A súlyosítási tilalom folytán a másodfokú bíróság a vádlott terhére bejelentett fellebbezés hiányában nem szabhat ki
a) büntetést azzal szemben, akinek az ügyét elsőfokon önállóan alkalmazott intézkedéssel bírálták el,
b) elzárás, közérdekű munka, pénzbüntetés, foglalkozástól eltiltás, járművezetéstől eltiltás, kitiltás,
a  sportrendezvények látogatásától való eltiltás, kiutasítás helyett szabadságvesztést annak felfüggesztése
mellett sem,
c) felfüggesztett szabadságvesztés helyett végrehajtandó szabadságvesztést,
d) végrehajtandó szabadságvesztés helyett hosszabb tartamú szabadságvesztést, annak felfüggesztése mellett
sem,
e) az  elsőfokú bíróság által alkalmazott büntetések számát meghaladó további büntetéseket, ide nem értve
a szabadságvesztés helyett alkalmazott büntetéseket,
f ) az elsőfokú bíróság által nem alkalmazott mellékbüntetést,
g) lefokozás, szolgálati viszony megszüntetése helyett szabadságvesztést, annak felfüggesztése mellett sem.
(5) Az  életfogytig tartó szabadságvesztés esetén a  feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontjának későbbi
időpontban történő meghatározását vagy a  feltételes szabadságra bocsátás lehetőségének kizárását a  büntetés
súlyosításának, az erre irányuló fellebbezést a vádlott terhére bejelentettnek kell tekinteni.
(6) Ha az elsőfokú bíróság az elkobzásról, a vagyonelkobzásról, illetve az elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné
tételéről a  törvény rendelkezése ellenére nem rendelkezett, a  tényállás azonban a  döntéshez szükséges adatokat
tartalmazza, erről a másodfokú bíróság is határozhat abban az esetben is, ha a  terhelt terhére nem jelentettek be
fellebbezést.
(7) Ha az  elsőfokú bíróság szabálysértés miatt alkalmazott jogkövetkezményt, e  jogkövetkezmény a  másodfokú
eljárásban akkor súlyosítható, ha a  fellebbezés a  felmentő rendelkezés ellen irányul, vagy az a szabálysértés miatt
alkalmazott jogkövetkezmény súlyosítását célozza.
LXXXIII. FEJEZET
A FELLEBBEZÉS ELINTÉZÉSE A fellebbezés elintézésének előkészítése
596. § (1) A másodfokú bíróság tanácsának elnöke
a) intézkedik − szükség esetén − a  hiányok pótlása, az  ügyiratok kiegészítése, új ügyiratok beszerzése vagy
az elsőfokú bíróságtól felvilágosítás megszerzése iránt,
b) az ügyiratokat visszaküldi az elsőfokú bíróságnak, ha a fellebbezéseket visszavonták,
c) a  vádlottnak és a  védőnek kézbesíti a  más által bejelentett fellebbezést és a  másodfokú bíróság mellett
működő ügyészség indítványát,
d) a  vádlott vagy a  védő fellebbezésének indokolását megküldi a  másodfokú bíróság mellett működő
ügyészségnek, ha azt a másodfokú bíróság előtt terjesztették elő és közvetlenül még nem küldték meg neki,
e) vizsgálja, hogy a másodfokú eljárásban kötelező-e az ügyész és a védő részvétele,
f ) vizsgálja, szükséges-e személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedéssel kapcsolatban
határozni.
 (2) A  tanács elnöke az  ügyiratok érkezésétől számított két hónapon belül a  lehető legközelebbi határnapra
a fellebbezés elbírálására tanácsülést, nyilvános ülést vagy tárgyalást tűz ki.
 (3) A  másodfokú bíróság a  tárgyalás előtt bizonyítást rendelhet el, és a  tanács elnöke az  emiatt szükséges
intézkedéseket megteheti. A fellebbezés elutasítása, áttétel, az eljárás felfüggesztése
597. § (1) A másodfokú bíróság a fellebbezést elutasítja, ha az 588. § (1) bekezdésében felsorolt esetekben az elsőfokú bíróság
elmulasztotta a fellebbezés elutasítását.
(2) Ha a  másodfokú bíróságnak a  fellebbezés elbírálására nincs hatásköre vagy illetékessége, az  ügyiratokat
tanácsülésen a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bírósághoz teszi át.
(3) A  másodfokú bíróság az  eljárást tanácsülésen felfüggesztheti a  487.  §-ban, a  488.  § (1)  bekezdés a), c) és
d)–g) pontjában, valamint a 489–490. §-ban meghatározott okokból.
A tanácsülés 598. § (1) A másodfokú bíróság tanácsülésen határoz
a) a  fellebbezés elutasításáról, az  ügy áttételéről, az  ügyek egyesítéséről vagy elkülönítéséről, az  eljárás
felfüggesztéséről,
b) a vádlott felmentéséről vagy az eljárás vele szemben történő megszüntetéséről,
c) a fellebbezéssel nem érintett vádlott felmentéséről vagy az eljárás vele szemben történő megszüntetéséről,
feltéve, hogy e rendelkezéseket a fellebbezéssel érintett vádlott esetében is tanácsülésen hozza meg,
d) ha az  elsőfokú bíróság az  ítéletét a  608.  § (1)  bekezdésében meghatározott eljárási szabálysértéssel hozta
meg,
e) ha az elsőfokú bíróság a büntetőeljárást a 492. § alapján szüntette meg,
f ) ha a fellebbezést kizárólag az 583. § (3) bekezdés b) pontja alapján jelentették be,
g) ha az elsőfokú bíróság nem ügydöntő végzése elleni fellebbezés bizonyítás felvétele nélkül elbírálható.
(2) A  másodfokú bíróság tanácsülésen határoz akkor is, ha az  ítélet ellen a  vádlott terhére nem jelentettek be
fellebbezést, vagy a  vádlott terhére bejelentett fellebbezés kizárólag az  583.  § (3)  bekezdés a), vagy c)  pontján
alapszik, és nyilvános ülés vagy tárgyalás kitűzését az  ügyészség, a  vádlott, a  védő vagy a  fellebbező nem
indítványozza.
(3) A tanács elnöke tanácsülésre tartozó ügyben nyilvános ülést vagy tárgyalást tűzhet ki.
 (4) A tanács elnöke az ügyészséget, a vádlottat, a védőt és a fellebbezőt értesíti a tanácsülés kitűzéséről, a tanácsülés
időpontjáról és tájékoztatja arról, hogy nyolc napon belül a  más által bejelentett fellebbezésre, indítványra vagy
nyilatkozatra észrevételeket tehetnek.
(5) Ha a  tanács elnöke a  (2)  bekezdésben meghatározott esetben hivatalból nem tűzött ki nyilvános ülést vagy
tárgyalást, a (4) bekezdés szerinti tájékoztatás kiterjed arra is, hogy az észrevétel előterjesztésére rendelkezésre álló
határidő alatt nyilvános ülés, vagy tárgyalás kitűzése indítványozható. E  határidő elmulasztása miatt igazolásnak
nincs helye.
(6) Ha a másodfokú bíróság tanácsülésen állapítja meg, hogy az ügy tanácsülésen nem intézhető el, az ügyet nyilvános
ülésre vagy tárgyalásra tűzi ki. A  másodfokú bíróság a  tanácsülésen hozható határozatot nyilvános ülésen vagy
tárgyaláson is meghozhatja, ha az ennek alapjául szolgáló okot a nyilvános ülésen vagy a tárgyaláson észleli.
A nyilvános ülés 599. § (1) A  másodfokú bíróság a  fellebbezés elintézésére nyilvános ülést tart, kivéve, ha az  ügy tanácsülésen intézhető el,
vagy tárgyalást kell tartani.
(2) A másodfokú bíróság a nyilvános ülésen
a) az  elsőfokú bíróság ítéletének részbeni megalapozatlansága esetén megállapíthatja a  hiánytalan, illetve
a  helyes tényállást, ha az  az elsőfokú bíróság által lefolytatott bizonyítást érintő ügyiratok tartalma vagy
ténybeli következtetés útján lehetséges,
b) az ügyben a vádlottat a büntetéskiszabási körülmények további tisztázása érdekében meghallgathatja.
 (3) A nyilvános ülésen az ügy előadása − ha azt a jelenlévők nem indítványozzák − mellőzhető.
 (4) A nyilvános ülésen az ügyész jelenléte nem kötelező.
 (5) A fellebbezés a szabályszerűen idézett vádlott távollétében akkor is elbírálható, ha a nyilvános ülés eredményeként
megállapítható, hogy a meghallgatása nem szükséges. A tárgyalás
600. § (1) A másodfokú bíróság tárgyalást tart, ha
a) az ügy tanácsülésen nem intézhető el,
b) bizonyítás felvétele szükséges,
c) a tanácsülésre vagy a nyilvános ülésre tartozó ügyet a tanács elnöke tárgyalásra tűzte ki.
(2) A tárgyalásról a sértettet és a fellebbezőt is értesíteni kell.
 (3) A  tárgyalást a  szabályszerűen idézett vádlott távollétében akkor is meg lehet tartani, és a  fellebbezés elbírálható,
ha a vádlott terhére nem jelentettek be fellebbezést.
 (4) A tárgyalás elmulasztása miatt nincs helye igazolásnak.
601. § (1) A  tárgyaláson a  tanács elnöke által kijelölt bíró az  ügyet előadja. Ismerteti az  elsőfokú bíróság ítéletének,
a  fellebbezésnek és az  arra tett észrevételeknek a  lényegét, továbbá az  ügyiratokból azt, amely a  felülbírálathoz
szükséges. Az  elsőfokú bíróság ítélete indokolásának ismertetése mellőzhető, ha azt a  jelenlévők nem
indítványozzák, és azt a másodfokú bíróság sem tartja szükségesnek.
(2) A  bíróság tagjai, az  ügyész, a  vádlott, a  védő és a  sértett az  ügy előadásának kiegészítését kérhetik, ezután
a  fellebbezésre jogosultaknak lehetővé kell tenni, hogy az  észrevételeiket, illetve indítványaikat – bizonyítási
indítvány esetén az 584. § (5) bekezdés keretei között – megtehessék.
(3) A bizonyítást az ügy előadása, illetve a (2) bekezdésben meghatározott indítványok megtétele után kell felvenni.
 (4) Az 520. §-t a bizonyítási eljárás megkezdése után előterjesztett bizonyítási indítvány esetén kell alkalmazni.
 (5) Az  ügy előadása, illetve a  bizonyítás felvétele után az  erre jogosultak perbeszédet tartanak, vagy felszólalnak.
Perbeszédet először a fellebbező tart. Ha az ügyészség is fellebbezett, először az ügyész mondja el a perbeszédet.
 (6) Ha a másodfokú bíróság az ügydöntő határozat meghozatala előtt azt állapítja meg, hogy a cselekmény az elsőfokú
bíróság által megállapított minősítéstől eltérően minősülhet, az 548. §-ban foglaltaknak megfelelően jár el.
Határozat kényszerintézkedésről 602. § Az elsőfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezése esetén a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes
kényszerintézkedésről a  másodfokú bíróság a  hatályon kívül helyező végzésben határoz. A  másodfokú bíróság
a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedést a  megismételt eljárásra utasított bíróságnak
a 297. § (4) bekezdésére, illetve a 301. § (2) bekezdésre figyelemmel a 290. § (4) bekezdése szerinti döntéséig vagy
fellebbezés esetén a fellebbezést elbíráló bíróság 630. § (5) bekezdése szerinti döntéséig tartja fenn.
Intézkedések a másodfokú bírósági eljárás befejezése után 603. § (1) A másodfokú bírósági eljárás befejezése után a másodfokú bíróság a határozatának kiadmányait kézbesíti.
 (2) Az elsőfokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyező végzést akkor is kézbesíteni kell a fellebbezőnek, a sértettnek és
annak is, aki a  másodfokú bíróság határozata ellen fellebbezésre jogosult, ha velük a  határozat rendelkező részét
kihirdetés útján már közölték.
(3) A  másodfokú bíróság az  ügyiratokat a  határozatának kiadmányaival és a  tárgyalásról készített jegyzőkönyvvel
együtt visszaküldi az elsőfokú bíróságnak, ha a másodfokú határozat ellen nem jelentettek be fellebbezést, vagy azt
a másodfokú bíróság elutasította.
LXXXIV. FEJEZET
A MÁSODFOKÚ BÍRÓSÁG HATÁROZATAI 604. § (1) A másodfokú bíróság − az e törvényben meghatározott esetekben − az elsőfokú bíróság ítéletét
a) helybenhagyja,
b) megváltoztatja vagy
c) hatályon kívül helyezi, és
ca) az eljárást megszünteti vagy
cb) az elsőfokú bíróságot új eljárásra utasítja.
(2) A másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletének megváltoztatása esetén ítélettel, egyébként végzéssel határoz.
 (3) A határozat rendelkező része tartalmazza
a) a fellebbezéssel sérelmezett határozatot hozó elsőfokú bíróság megnevezését és a határozatának számát is,
b) a bíróságnak az (1) bekezdésben meghatározott döntését,
c) az 561. § (2) bekezdés b) pontjában meghatározott személyes adatot abban az esetben, ha az megváltozott.
(4) A határozat indokolása tartalmazza az elsőfokú bíróság ítélete rendelkező részének és a másodfokú bíróság mellett
működő ügyészség indítványának lényegét, azt, hogy ki, miért fellebbezett, és kifejti a bíróság döntésének indokait,
szükség esetén az  561.  § (3)  bekezdés b)–f )  pontjában, az  564.  § (4)  bekezdés a), illetve b)  pontjában, az  566.  §
(4) bekezdésében vagy az 567. § (5) bekezdésében meghatározottak feltüntetésével.
Az elsőfokú bíróság ítéletének helybenhagyása 605. § (1) A másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyja, ha a fellebbezés alaptalan, és egyébként az ítéletet
nem kell hatályon kívül helyezni, továbbá ha nem kell, vagy − a  súlyosítási tilalom, a  felülbírálat terjedelmének
korlátai miatt, vagy a (2) bekezdés értelmében − nem lehet megváltoztatni.
(2) Ha a  másodfokú bíróság a  tényállást nem egészítette ki, illetve nem helyesbítette, az  elsőfokú bíróság ítéletében
a törvényi büntetési tételkeretek között kiszabott büntetés kisebb megváltoztatásának nincs helye.
(3) A másodfokú bíróságnak az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyó végzése ügydöntő határozat.
 (4) A határozat indokolásának a helybenhagyás indokait röviden kell tartalmaznia.
Az elsőfokú bíróság ítéletének megváltoztatása 606. § (1) Ha az  elsőfokú bíróság jogszabályt helytelenül alkalmazott, és az  ítéletét nem kell hatályon kívül helyezni,
a másodfokú bíróság az ítéletet megváltoztatja, és a törvénynek megfelelő határozatot hoz.
(2) A  másodfokú bíróság az  elsőfokú bíróság ítéletét megváltoztathatja akkor is, ha az  elsőfokú bíróság ítéletének
részbeni megalapozatlanságát kiküszöbölte.
(3) Ha az  elsőfokú bíróság ítélete a  vádlott beismerő nyilatkozatának elfogadásán alapult, a  másodfokú bíróság
a fellebbezéssel megtámadott ítéletnek a bűnösség megállapítására, a váddal egyező tényállásra, valamint a vádirati
minősítéssel egyező minősítésre vonatkozó rendelkezéseit akkor változtathatja meg, ha a  terhelt felmentésének
vagy az eljárás megszüntetésének van helye.
(4) A  másodfokú bíróság az  590.  § (6)  bekezdése esetén az  elsőfokú bíróság ítéletének a  büntetés kiszabására, vagy
intézkedés alkalmazására vonatkozó rendelkezését akkor változtathatja meg, ha a  büntetés, illetve az  intézkedés
törvénysértő, eltúlzottan súlyos vagy eltúlzottan enyhe.
Az elsőfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezése 607. § (1) A másodfokú bíróság az 567. § (1) és (2) bekezdésében meghatározott esetben az elsőfokú bíróság ítéletét hatályon
kívül helyezi és az eljárást megszünteti.
(2) Ha a  másodfokú bíróság az  eljárást azért szünteti meg, mert a  vádlott büntethetősége megszűnt, az  elsőfokú
bíróság ítéletének az elkobzásra, a vagyonelkobzásra, az elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételére és
a polgári jogi igény megállapítására vonatkozó rendelkezését hatályban tartja, ha ezekre nézve nem jelentettek be
fellebbezést.
(3) Ha az  elsőfokú bíróság ítélete több bűncselekményről rendelkezett, a  másodfokú bíróság az  elsőfokú bíróság
ítéletének csak azon bűncselekményre vonatkozó rendelkezéséről határoz az  (1)  bekezdés szerint, amelyet
a hatályon kívül helyezés oka érint.
608. § (1) A másodfokú bíróság nem ügydöntő végzésével hatályon kívül helyezi az elsőfokú bíróság ítéletét, és az elsőfokú
bíróságot új eljárásra utasítja, ha
a) a bíróság nem volt törvényesen megalakítva, vagy a tárgyaláson a tanács tagjai nem voltak mindvégig jelen,
b) az ítélet meghozatalában a törvény szerint kizárt bíró vett részt,
c) a  bíróság a  hatáskörét túllépte, katonai büntetőeljárásra vagy más bíróság kizárólagos illetékességébe
tartozó ügyet bírált el,
d) a tárgyalást olyan személy távollétében tartották meg, akinek a jelenléte a törvény értelmében kötelező,
e) a bíróság az 567. § (1) bekezdés a)–b) és d)–e) pontjában, valamint (2) bekezdésében meghatározott valamely
ok törvénysértő megállapítása miatt az eljárást megszüntette,
f ) az elsőfokú ítélet indokolása a rendelkező résszel teljes mértékben ellentétes.
(2) Az (1) bekezdés d) pontja alapján
a) ha a  másodfokú bíróság a  bűncselekmény minősítésének megváltoztatása folytán állapítja meg, hogy
az elsőfokú bírósági tárgyaláson védő jelenléte kötelező lett volna, az  ítéletet csak akkor kell hatályon kívül
helyezni, ha az  ügyészség eredetileg is olyan bűncselekmény miatt emelt vádat, amelyre a  törvény öt évig
terjedő vagy ennél súlyosabb szabadságvesztés büntetés kiszabását rendeli, vagy az  elsőfokú bíróság
megállapította a vádtól eltérő súlyosabb minősítés lehetőségét,
b) nincs helye az  ítélet hatályon kívül helyezésének a védő részvételének hiánya miatt, ha az elsőfokú bíróság
a  cselekményt tévesen minősítette öt évig terjedő vagy ennél súlyosabb szabadságvesztéssel büntetendő
bűncselekménynek,
c) az ítélet felmentő, illetve eljárást megszüntető rendelkezését nem kell hatályon kívül helyezni, ha az ítéletet
az elsőfokú bíróság a vádlott vagy a védő távollétében hozta meg.
609. § (1) A másodfokú bíróság nem ügydöntő végzésével hatályon kívül helyezi az elsőfokú bíróság ítéletét, és az elsőfokú
bíróságot új eljárásra utasítja, ha a  607.  § (1)  bekezdésében, valamint a  608.  § (1)  bekezdésében fel nem sorolt,
és a  másodfokú eljárásban nem orvosolható olyan eljárási szabálysértés történt, amely lényeges hatással volt
az eljárás lefolytatására, a bűnösség megállapítására, a bűncselekmény minősítésére, a büntetés kiszabására, illetve
az intézkedés alkalmazására.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott eljárási szabálysértésnek minősül különösen, ha
a) a bizonyítás törvényességére vonatkozó rendelkezéseket a vádemelés után megsértették,
b) a büntetőeljárásban részt vevő személyek a vádemelés után a törvényes jogaikat nem gyakorolhatták, vagy
ezek gyakorlásában őket korlátozták,
c) a tárgyalásról a nyilvánosságot törvényes ok nélkül kizárták,
d) a  bűnösség megállapítása, a  felmentés, az  eljárás megszüntetése, a  cselekmény Btk. szerinti minősítése
vagy a büntetés kiszabása, illetve az  intézkedés alkalmazása tekintetében az elsőfokú bíróság az  indokolási
kötelezettségének nem vagy csak részben tett eleget,
e) az  elsőfokú bíróság a  bűnösséget beismerő nyilatkozatot az  504.  § (2)  bekezdésében meghatározott
feltételek hiányában fogadta el.
(3) Az  ítélet felmentő, illetve eljárást megszüntető rendelkezését nem kell hatályon kívül helyezni, ha az  (1) bekezdés
szerinti eljárási szabálysértés a vádlott vagy a védő törvényes jogainak gyakorlását korlátozta.
(4) Ha az elsőfokú bíróság a lefoglalt dologról, az elkobzásról, a vagyonelkobzásról, illetve az elektronikus adat végleges
hozzáférhetetlenné tételéről a  törvény rendelkezése ellenére nem rendelkezett, és a  döntéshez szükséges adatok
a  másodfokú eljárás során bizonyítás felvétele keretében nem tisztázhatók, a  másodfokú bíróság az  elsőfokú
bíróságot a CVI. Fejezet szerinti eljárás lefolytatására utasítja.
610. § Teljes megalapozatlanság esetén a másodfokú bíróság nem ügydöntő végzésével hatályon kívül helyezi az elsőfokú
bíróság ítéletét és az elsőfokú bíróságot új eljárásra utasítja.
611. § (1) A  hatályon kívül helyező végzés indokolása tartalmazza a  hatályon kívül helyezés okát, továbbá a  másodfokú
bíróságnak a megismételt eljárásra vonatkozó iránymutatását.
(2) A másodfokú bíróság elrendelheti, hogy az ügyet az elsőfokú bíróság más tanácsa vagy − kivételesen − más bíróság
tárgyalja.
Az egyéb kérdésekre vonatkozó rendelkezések 612. § (1) Ha a vagyoni érdekelt az elsőfokú bíróság ítéletének elkobzást, vagyonelkobzást, illetve elektronikus adat végleges
hozzáférhetetlenné tételét elrendelő rendelkezése ellen fellebbezést jelentett be, és a  másodfokú bíróság
e  fellebbezés vagy bármely más fellebbezés alapján az  elsőfokú bíróságnak a  vagyoni érdekelt tulajdonjogát,
vagyonát vagy az  elektronikus adat feletti rendelkezési jogát érintő elkobzást, vagyonelkobzást, illetve
elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételét kimondó rendelkezését nem mellőzte, az  elsőfokú bíróság
a  másodfokú bíróság határozatának a  vagyoni érdekelt részére történő közléséről a  vagyoni érdekeltnek az  57.  §
(3) bekezdésében meghatározott jogára való tájékoztatással gondoskodik.
(2) Ha a  másodfokú bíróság rendeli el a  vagyoni érdekelt tulajdonjogát érintő elkobzást, vagyonelkobzást, illetve
elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételét, a határozat rendelkező részének tartalmaznia kell a vagyoni
érdekeltnek az 57. § (4) bekezdésében meghatározott jogára történő tájékoztatást.
(3) Ha a  szülői felügyeleti jog megszüntetése kérdésében való döntés a  büntetőeljárás befejezését jelentősen
késleltetné, vagy a  büntetőeljárásban való érdemi elbírálását más körülmény kizárja, a  másodfokú bíróság
az  elsőfokú bíróság ítéletének e  kérdésben döntő rendelkezését hatályon kívül helyezi, és a  szülői felügyeleti jog
megszüntetése iránti indítványt egyéb törvényes útra utasítja.
A bűnügyi költség 613. § (1) A másodfokú bíróság a határozatában megállapítja a másodfokú bírósági eljárásban felmerült bűnügyi költséget, és
szükség esetén rendelkezik annak viseléséről.
(2) A  másodfokú bíróság a  bűnösnek kimondott vádlottat mentesítheti a  másodfokú bírósági eljárásban felmerült
bűnügyi költségnek vagy egy részének a megfizetése alól, ha a vádlott vagy a védő fellebbezése eredményes volt.
A nem ügydöntő végzés elleni fellebbezés 614. § (1) A  másodfokú bírósági eljárásban, a  harmadfokú bírósági eljárásban és a  hatályon kívül helyező végzés
elleni fellebbezés elbírálása iránti eljárásban hozott olyan, nem ügydöntő végzés elleni fellebbezésre, amely
ellen az  elsőfokú eljárásban jogorvoslatnak lenne helye, az  LXXXI–LXXXIV.  Fejezetben foglaltakat az  e  §-ban
meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) Nincs helye fellebbezésnek, ha az (1) bekezdésben meghatározott határozatot a Kúria hozta.
 (3) Az (1) bekezdésben meghatározott végzés elleni fellebbezést
a) az ítélőtábla bírálja el, ha a végzést a törvényszék hozta,
b) a Kúria bírálja el, ha a végzést az ítélőtábla hozta.
(4) Az ítélőtábla és a Kúria a fellebbezést tanácsülésen bírálja el.
LXXXV. FEJEZET
FELLEBBEZÉS A MÁSODFOKÚ BÍRÓSÁG HATÁROZATA ELLEN
A fellebbezési jog és a fellebbezés korlátai 615. § (1) A  másodfokú bíróság ítélete ellen fellebbezésnek van helye a  harmadfokú bírósághoz a  másodfokú bíróságnak
az elsőfokú bíróságéval ellentétes döntése esetén.
(2) Ellentétes a döntés, ha a másodfokú bíróság
a) olyan vádlott bűnösségét állapította meg vagy olyan vádlott kényszergyógykezelését rendelte el, akit
az elsőfokú bíróság felmentett vagy vele szemben az eljárást megszüntette,
b) az elsőfokon elítélt vádlottat felmentette vagy vele szemben a büntetőeljárást megszüntette,
c) a  vádlott bűnösségét olyan bűncselekményben állapította meg, amelyről az  elsőfokú bíróság nem
rendelkezett.
 (3) A fellebbezés sérelmezheti a) az ellentétes döntést, illetve
b) kizárólag a  másodfokú bíróság ítéletének azon rendelkezését vagy részét, amelyet az  elsőfokú bíróság
ítéletének az ellentétes döntéssel összefüggő felülbírálata eredményezett. (4) A másodfokú bíróság ítélete ellen fellebbezésnek kizárólag a (3) bekezdés b) pontja alapján van helye, ha
a) az elsőfokú bíróság ítélete ellen kizárólag az 583. § (3) bekezdése alapján jelentettek be fellebbezést, vagy
b) az ellentétes döntés az 590. § (5) bekezdése szerinti felülbírálaton alapult.
(5) A másodfokú bíróság ítéletének a (3) bekezdésben meghatározottakon kívüli rendelkezése, illetve része ellen nincs
helye fellebbezésnek.
(6) A fellebbezésben bizonyítást indítványozni, új tényt állítani vagy új bizonyítékra hivatkozni nem lehet.
A fellebbezésre jogosultak 616. § A másodfokú bíróság ügydöntő határozata ellen fellebbezésre jogosult
a) a vádlott,
b) az ügyészség,
c) a védő, a vádlott hozzájárulása nélkül is,
d) a vádlott házastársa vagy élettársa a kényszergyógykezelés elrendelése ellen a vádlott hozzájárulása nélkül is.
TIZENHATODIK RÉSZ
A HARMADFOKÚ BÍRÓSÁGI ELJÁRÁS LXXXVI. FEJEZET
A HARMADFOKÚ BÍRÓSÁGI ELJÁRÁS ÁLTALÁNOS SZABÁLYAI
617. § A harmadfokú bírósági eljárásban a  másodfokú bírósági eljárásra vonatkozó rendelkezéseket az  e  Részben foglalt
eltérésekkel kell értelemszerűen alkalmazni.
A felülbírálat terjedelme 618. § (1) A harmadfokú bíróság
a) a másodfokú bíróság ítéletének
aa) a fellebbezéssel sérelmezett ellentétes döntését,
ab) azon rendelkezését, illetve részét, amelyet az  elsőfokú bíróság ítéletének a  sérelmezett ellentétes
döntéssel összefüggő felülbírálata eredményezett, és
b) az elsőfokú és a másodfokú bírósági eljárást
arra tekintet nélkül bírálja felül, hogy ki, milyen okból fellebbezett.
(2) A harmadfokú bíróság hivatalból dönt az egyszerűsített felülvizsgálat tárgyát képező kérdésekben, valamint a szülői
felügyeleti jogra és a polgári jogi igényre vonatkozó rendelkezésekről is.
(3) Ha a harmadfokú bíróság a 615. § (3) bekezdése szerinti fellebbezést alaposnak találja, a fellebbezéssel nem érintett
bűncselekmény tekintetében is felülbírálja
a) az 590. § (5) bekezdés a)–c) pontjában meghatározottakat,
b) az  590.  § (5)  bekezdés d)  pontjában meghatározottakat is, ha a  615.  § (3)  bekezdés b)  pontja szerinti
fellebbezés a  büntetés kiszabására vagy intézkedés alkalmazására vonatkozó rendelkezésen kívüli
rendelkezést sérelmezett és a  bűnösség megállapítására, illetve a  bűncselekmény minősítésére vonatkozó
rendelkezést megváltoztatja.
(4) Nem bírálható felül az  ítéletnek az  a  felmentő vagy eljárást megszüntető rendelkezése, amely ellen nem
fellebbeztek.
Kötöttség a felülbírált ítélet tényállásához 619. § (1) A  harmadfokú bíróság a  határozatát arra a  tényállásra alapítja, amely alapján a  másodfokú bíróság az  ítéletét
meghozta, kivéve, ha a  másodfokú bíróság ítélete a  fellebbezéssel sérelmezett ellentétes döntés tekintetében
megalapozatlan.
(2) A harmadfokú bírósági eljárásban nincs helye bizonyításnak.
 (3) Ha a  másodfokú bíróság ítélete a  fellebbezéssel sérelmezett ellentétes döntés tekintetében megalapozatlan, és
a  helyes tényállás az  elsőfokú, illetve a  másodfokú bíróság által lefolytatott bizonyítást érintő ügyiratok alapján
megállapítható, vagy a  helytelen ténybeli következtetés az  elsőfokú, illetve a  másodfokú bíróság által lefolytatott
bizonyítást érintő ügyiratok alapján kiküszöbölhető, a harmadfokú bíróság a tényállást hivatalból kiegészíti, illetve
helyesbíti.
(4) Ha a  fellebbezést kizárólag a  615.  § (3)  bekezdés b)  pontja alapján jelentették be, továbbá a  fellebbezéssel nem
érintett bűncselekmény tekintetében a  harmadfokú bíróság nem vizsgálja a  másodfokú bíróság ítéletének
megalapozottságát és a határozatát a másodfokú bíróság által alapul vett tényállásra alapítja.
LXXXVII. FEJEZET
A FELLEBBEZÉS ELINTÉZÉSE Általános rendelkezések 620. § (1) A harmadfokú bíróság a fellebbezést a 621. § (1) bekezdésében meghatározott esetekben tanácsülésen, egyébként
nyilvános ülésen bírálja el.
(2) A  harmadfokú bírósági eljárásban védő részvétele kötelező. Ha a  vádlottnak nincs védője, a  tanács elnöke
a fellebbezésnek a harmadfokú bírósághoz érkezését követően haladéktalanul védőt rendel ki.
A tanácsülés és a nyilvános ülés 621. § (1) A harmadfokú bíróság tanácsülésen határoz
a) ha a fellebbezést a sérelmezett ítélet megalapozatlansága miatt nem lehet elbírálni,
b) ha az  elsőfokú, illetve a  másodfokú bíróság az  ítéletét a  608.  § (1)  bekezdésében meghatározott eljárási
szabálysértéssel hozta meg.
 (2) A  harmadfokú bíróság tanácsülésen határoz akkor is, ha az  ítélet ellen a  vádlott terhére nem jelentettek be
fellebbezést és nyilvános ülés kitűzését az ügyészség, a vádlott, a védő vagy a fellebbező nem indítványozza.
 (3) Ha a  tanács elnöke a  (2)  bekezdés esetén hivatalból nem tűzött ki nyilvános ülést, a  tanácsülés kitűzéséről szóló
tájékoztatatás kiterjed arra is, hogy az  észrevétel előterjesztésére rendelkezésre álló határidő alatt nyilvános ülés
kitűzése indítványozható. E határidő elmulasztása miatt igazolásnak nincs helye.
(4) A nyilvános ülésen az ügyész és a védő jelenléte kötelező.
Határozat a kényszerintézkedésről, intézkedések a fellebbezés elintézése után
622. § (1) Az elsőfokú, illetve a másodfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezése esetén a személyi szabadságot érintő
bírói engedélyes kényszerintézkedésekről a harmadfokú bíróság a hatályon kívül helyező végzésben határoz.
(2) A  harmadfokú bíróság a  fellebbezés elintézése és a  határozata kiadmányainak kézbesítése után az  ügyiratokat
határozatának kiadmányával és a  harmadfokú eljárásban készült jegyzőkönyvvel együtt visszaküldi a  másodfokú
bíróságnak, illetve az új eljárás lefolytatására utasított bíróságnak.
LXXXVIII. FEJEZET
A HARMADFOKÚ BÍRÓSÁG HATÁROZATAI A másodfokú bíróság ítéletének helybenhagyása
623. § A harmadfokú bíróság a  másodfokú bíróság ítéletét helybenhagyja, ha a  fellebbezés alaptalan, és egyébként
az  ítéletet nem kell hatályon kívül helyezni, továbbá ha nem kell, vagy – a  súlyosítási tilalom, a  felülbírálat
terjedelmének korlátai miatt, vagy a 605. § (2) bekezdése értelmében – nem lehet megváltoztatni.
A másodfokú bíróság ítéletének megváltoztatása 624. § (1) A  harmadfokú bíróság a  másodfokú bíróság ítéletét megváltoztatja, és a  törvénynek megfelelő határozatot hoz,
ha a másodfokú bíróság jogszabályt helytelenül alkalmazott, és az ítéletét nem kell hatályon kívül helyezni.
(2) A harmadfokú bíróság a másodfokú bíróság ítéletét megváltoztathatja akkor is, ha a másodfokú bíróság ítéletének
részbeni megalapozatlanságát kiküszöbölte.
A másodfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezése 625. § (1) A  harmadfokú bíróság a  másodfokú bíróság és az  elsőfokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyezi, és az  eljárást
megszünteti a 607. § (1) bekezdésében meghatározott esetekben.
(2) A  harmadfokú bíróság a  másodfokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyezi, és a  másodfokú bíróságot új eljárásra
utasítja, ha a másodfokú bíróság az ítéletét
a) a 608. § (1) bekezdésében meghatározott valamely eljárási szabálysértéssel,
b) a súlyosítási tilalom megsértésével
hozta meg.
(3) A harmadfokú bíróság a másodfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezése mellett az elsőfokú bíróság ítéletét
is hatályon kívül helyezi, és az elsőfokú bíróságot utasítja új eljárásra, ha a (2) bekezdés a) pontjában meghatározott
eljárási szabálysértést az elsőfokú bíróság követte el.
(4) A harmadfokú bíróság a másodfokú bíróság, és szükség szerint az elsőfokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyezi, és
a másodfokú bíróságot, vagy az elsőfokú bíróságot új eljárásra utasítja, ha a másodfokú ítélet megalapozatlanságát
a 619. § (3) bekezdése alapján nem tudja kiküszöbölni.
TIZENHETEDIK RÉSZ
A MÁSODFOKÚ ÉS A HARMADFOKÚ BÍRÓSÁG HATÁLYON KÍVÜL HELYEZŐ VÉGZÉSE ELLENI
FELLEBBEZÉS ELBÍRÁLÁSA
626. § A másodfokú és a harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése elleni fellebbezés elbírálása iránti eljárásban
a  harmadfokú bírósági eljárásra vonatkozó rendelkezéseket az  e  Részben foglalt eltérésekkel kell értelemszerűen
alkalmazni.
A fellebbezési jog és a fellebbezésre jogosultak 627. § (1) A  másodfokú bíróságnak az  elsőfokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyező és az  elsőfokú bíróságot új eljárásra
utasító végzése, valamint a harmadfokú bíróságnak a másodfokú bíróság ítéletét vagy a másodfokú bíróság ítéletét
és az  elsőfokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyező és a  másodfokú bíróságot vagy az  elsőfokú bíróságot új
eljárásra utasító végzése ellen fellebbezésnek van helye, ha a hatályon kívül helyezésre
a) a 608. § (1) bekezdésében meghatározott eljárási szabálysértés,
b) a 609. § (1) bekezdésében meghatározott eljárási szabálysértés, vagy
c) az 592. § (1) bekezdésében meghatározott okból teljes megalapozatlanság
miatt került sor.
(2) A másodfokú és a harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése ellen fellebbezésnek van helye akkor is, ha
a hatályon kívül helyező végzés meghozatalára a 608. § (1) bekezdésében meghatározott eljárási szabálysértéssel
került sor.
(3) A másodfokú és a harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése ellen fellebbezésre jogosult
a) a vádlott,
b) az ügyészség,
c) a védő, a vádlott hozzájárulása nélkül is.
(4) Nem jogosult fellebbezésre a (3) bekezdés alapján az, aki az ítélet ellen annak hatályon kívül helyezése és a bíróság
új eljárásra utasítása érdekében jelentett be fellebbezést, ha a  hatályon kívül helyezésre a  fellebbezésben foglalt
okból került sor.
(5) Ha a másodfokú és a harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése egy bűncselekmény több vádlottját érinti,
bármely jogosult által bejelentett fellebbezés valamennyi vádlott tekintetében felfüggeszti a hatályon kívül helyező
határozat végrehajthatóságát.
A fellebbezés elintézésének általános szabályai 628. § (1) Ha a hatályon kívül helyező végzést
a) a törvényszék hozta, a fellebbezést az ítélőtábla,
b) az ítélőtábla hozta, a fellebbezést a Kúria
tanácsülésen bírálja el.
(2) A fellebbezés nem vonható vissza.
 (3) Nincs helye fellebbezésnek, ha a hatályon kívül helyező végzést a Kúria hozta.
A fellebbezés elintézésének előkészítése és a bíróság határozatai
629. § (1) A  tanács elnöke az  ügy érkezésétől számított egy hónapon belül a  lehető legközelebbi határnapra a  fellebbezés
elbírálására tanácsülést tűz ki.
(2) A  fellebbezést elbíráló bíróság − az  e  törvényben meghatározott esetekben − a  fellebbezéssel megtámadott
hatályon kívül helyező végzést
a) helybenhagyja, vagy
b) hatályon kívül helyezi és a másodfokú vagy harmadfokú bíróságot a másodfokú vagy a harmadfokú eljárás
lefolytatására vagy új eljárásra utasítja.
 (3) A fellebbezést elbíráló bíróság a fellebbezés tárgyában nem ügydöntő végzéssel határoz.
 (4) A (2) bekezdésben meghatározott határozat és a fellebbezés elutasítása ellen fellebbezésnek nincs helye.
A hatályon kívül helyező végzés helybenhagyása és hatályon kívül helyezése
630. § (1) A  fellebbezést elbíráló bíróság a  hatályon kívül helyező végzést helybenhagyja, ha a  fellebbezés alaptalan és
egyébként a hatályon kívül helyező végzést nem kell hatályon kívül helyezni.
(2) A  fellebbezést elbíráló bíróság a  hatályon kívül helyező végzést hatályon kívül helyezi, és a  másodfokú vagy
harmadfokú bíróságot a  másodfokú vagy a  harmadfokú eljárás lefolytatására utasítja, ha a  másodfokú vagy
harmadfokú bíróság az  eljárási törvény szabályainak megsértésével, vagy indokolatlanul rendelkezett az  ítélet
hatályon kívül helyezéséről.
(3) A  627.  § (2)  bekezdésében meghatározott esetben a  fellebbezést elbíráló bíróság a  fellebbezéssel megtámadott
határozatot hatályon kívül helyezi, és a határozatot hozó bíróságot új eljárásra utasítja.
(4) A  hatályon kívül helyező végzés indokolása tartalmazza a  hatályon kívül helyezés okát, továbbá a  fellebbezést
elbíráló bíróságnak a megismételt eljárásra vonatkozó iránymutatását.
(5) Határozatának meghozatalát követően a  fellebbezés elbírálására jogosult bíróság a  személyi szabadságot érintő
bírói engedélyes kényszerintézkedésről határoz.
A bűnügyi költség viselése 631. § Az e Fejezet szerinti eljárás során felmerült bűnügyi költséget az állam viseli.
TIZENNYOLCADIK RÉSZ
A MEGISMÉTELT ELJÁRÁS Általános rendelkezések 632. § (1) A  bíróság határozatának hatályon kívül helyezése vagy az  Alkotmánybíróság általi megsemmisítése esetén
az eljárást meg kell ismételni.
(2) A  megismételt eljárásban a  bíróság az  ügyet a  hatályon kívül helyező határozat, illetve az  Alkotmánybíróság
megsemmisítő határozata okainak és indokainak figyelembevételével bírálja el.
(3) A megismételt eljárásban hozott ítélet felülbírálata során a másodfokú, illetve a harmadfokú bíróságot változatlan
tényállás mellett sem kötik a hatályon kívül helyező határozatban kifejtett okok és indokok.
Az elsőfokú bírósági eljárás megismétlése 633. § (1) A  tárgyalás előkészítésére és az  elsőfokú bírósági tárgyalásra vonatkozó Tizenharmadik−Tizennegyedik Rész
rendelkezéseit az e §-ban és a 634. §-ban foglalt eltérésekkel értelemszerűen kell alkalmazni.
(2) A megismételt eljárásban előkészítő ülés tartásának nincs helye.
 (3) A tárgyalás megkezdése után az egyesbíró vagy a tanács elnöke ismerteti a másodfokú bíróság vagy a harmadfokú
bíróság hatályon kívül helyező határozatának, illetve az  Alkotmánybíróság megsemmisítő határozatának,
az  elsőfokú bíróság, illetve a  másodfokú bíróság hatályon kívül helyezett vagy megsemmisített határozatának,
ha másodfokon bizonyítást vettek fel, a  másodfokú bírósági tárgyalás jegyzőkönyvének, valamint a  vádiratnak
a lényegét.
(4) Ha az ügyészség a vádat az elsőfokú bíróság határozatának hatályon kívül helyezése után módosította, a módosított
vádirat lényegét az ügyész ismerteti.
(5) Ha a  vádlott nem tesz vallomást, az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke a  hatályon kívül helyezett vagy
az  Alkotmánybíróság által megsemmisített határozat alapjául szolgáló tárgyaláson tett vallomásának lényegét is
ismertetheti vagy felolvashatja.
(6) A  tanú kihallgatása, illetve a  szakértő meghallgatása helyett ismertethető vagy felolvasható a  tanúnak a  hatályon
kívül helyezett vagy az  Alkotmánybíróság által megsemmisített határozat alapjául szolgáló tárgyaláson tett
vallomásáról, illetve a szakértőnek az ott előterjesztett szakvéleményéről készült jegyzőkönyv lényege.
(7) A  (6)  bekezdés nem alkalmazható, ha az  elsőfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezése azért történt, mert
az ítélet megalapozatlanságát a másodfokú bírósági eljárásban nem lehetett kiküszöbölni.
(8) A (7) bekezdés nem zárja ki azon tanúvallomás, illetve szakvélemény lényegének az ismertetését vagy felolvasását,
amely nem az ítéleti tényállás megalapozatlan részére vonatkozik.
634. § (1) Ha a  vádlott terhére nem jelentettek be fellebbezést, a  megismételt eljárásban nem lehet a  felmentett vádlott
bűnösségét megállapítani, vagy a hatályon kívül helyezett ítéletben kiszabott büntetésnél hátrányosabb büntetést
kiszabni, vagy büntetés helyett alkalmazott intézkedésnél hátrányosabb intézkedést alkalmazni.
(2) Ha az  Alkotmánybíróság az  ítéletet megsemmisíti, a  megismételt eljárásban nem lehet a  felmentett vádlott
bűnösségét megállapítani, illetve az ítéletben kiszabott büntetésnél hátrányosabb büntetést kiszabni vagy büntetés
helyett alkalmazott intézkedésnél hátrányosabb intézkedést alkalmazni.
(3) Az (1) bekezdés nem irányadó, ha
a) az elsőfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezése a 608. § (1) bekezdés a)–c) vagy e) pontjában vagy
a 610. §-ban meghatározott ok miatt történt,
b) az elsőfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezése a 609. § alapján az 567. § (1) bekezdés c) pontjában
meghatározott ok miatt történt,
c) a  megismételt eljárásban felmerült új bizonyíték alapján a  bíróság olyan új tényt állapít meg, amelynek
folytán súlyosabb büntetést kell kiszabni, feltéve, hogy az ügyészség ezt indítványozza,
d) az ügyészség vádkiterjesztése folytán a vádlott bűnösségét más bűncselekményben is meg kell állapítani,
e) az  elsőfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezésére a  felülvizsgálati eljárásban a  terhelt terhére
bejelentett felülvizsgálati indítvány folytán került sor.
 (4) A  (3)  bekezdés esetében sem lehet a  vádlott bűnösségét megállapítani, hátrányosabb büntetést kiszabni vagy
a  büntetés helyett alkalmazott intézkedésnél hátrányosabb intézkedést alkalmazni, ha a  másodfokú bíróság
az  elsőfokú bíróságnak a  vádlottra vonatkozó rendelkezését az  590.  § (11)  bekezdése alapján helyezte hatályon
kívül.
A másodfokú vagy a harmadfokú bírósági eljárás megismétlése
635. § (1) Ha a  harmadfokú bíróság vagy a  Kúria a  másodfokú bíróság határozatát hatályon kívül helyezi, és a  másodfokú
bíróságot utasítja új eljárásra, vagy az  Alkotmánybíróság a  másodfokú bíróság határozatát megsemmisíti,
a másodfokú bíróság eljárására a Tizenötödik Rész rendelkezéseit kell alkalmazni.
(2) Ha a Kúria a harmadfokú bíróság határozatát hatályon kívül helyezi, és a harmadfokú bíróságot utasítja új eljárásra,
vagy az  Alkotmánybíróság a  harmadfokú bíróság határozatát megsemmisíti, a  harmadfokú bíróság eljárására
a Tizenhatodik Rész rendelkezéseit kell alkalmazni.
A rendkívüli jogorvoslati eljárás megismétlése 636. § (1) Ha az  Alkotmánybíróság a  Kúria felülvizsgálati eljárás során hozott határozatát megsemmisíti, a  Kúria eljárására
a XC. Fejezet rendelkezéseit kell alkalmazni.
(2) Ha az  Alkotmánybíróság a  Kúriának a  törvényesség érdekében bejelentett jogorvoslat alapján hozott határozatát
megsemmisíti, a Kúria eljárására a XCII. Fejezet rendelkezéseit kell alkalmazni.
TIZENKILENCEDIK RÉSZ
RENDKÍVÜLI JOGORVOSLATOK LXXXIX. FEJEZET
A PERÚJÍTÁS
A perújítás okai 637. § (1) A bíróság jogerős ügydöntő határozatával befejezett büntetőeljárás esetén perújításnak van helye, ha
a) az alapügyben akár felmerült, akár fel nem merült tényre vonatkozó olyan új bizonyítékot hoznak fel, amely
valószínűvé teszi, hogy
aa) a  terheltet fel kell menteni, lényegesen enyhébb büntetést kell kiszabni, vagy büntetés helyett
intézkedést kell alkalmazni, illetve a büntetőeljárást meg kell szüntetni, vagy
ab) a  terhelt bűnösségét kell megállapítani, vagy lényegesen súlyosabb büntetést, intézkedés helyett
büntetést kell kiszabni, vagy büntetés helyett alkalmazott intézkedésnél lényegesen súlyosabb
intézkedést kell alkalmazni,
b) a terhelttel szemben ugyanazon cselekmény miatt több jogerős ügydöntő határozatot hoztak,
c) a  terhelt az  ügydöntő határozatban nem a  valódi személyazonosságával szerepel és ez  a  határozat
kijavításával nem orvosolható,
d) az alapügyben hamis vagy hamisított bizonyítékot használtak fel,
e) az alapügyben a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság tagja a kötelességét a büntető törvénybe
ütköző módon megszegte,
f ) a  köztársasági elnök a  terhelttel szemben indult büntetőeljárás kegyelemből történő megszüntetéséről
határozott,
g) az alapügyet a CI−CII. Fejezet szerint fejezték be.
(2) Az (1) bekezdés a) pontja szerinti új bizonyítéknak kell tekinteni az olyan személy tanúvallomását, aki az alapügyben
a mentességi jogával élve a vallomástételt megtagadta.
(3) Az (1) bekezdés d) és e) pontja esetében perújításnak csak akkor van helye, ha
a) a  perújítási okként megjelölt bűncselekmény elkövetését jogerős ügydöntő határozat megállapította, vagy
ilyen ügydöntő határozat meghozatalát nem bizonyítottság hiánya zárta ki, és
b) e bűncselekmény a bíróság ügydöntő határozatát érdemben befolyásolta.
(4) A perújításnak nem akadálya, ha a (3) bekezdés a) pontjában megjelölt bűncselekmény miatt a felelősségre vonás
az elkövető büntethetőségét, illetve a cselekmény büntetendőségét kizáró ok vagy büntethetőséget megszüntető
ok miatt maradt el.
(5) Az (1) bekezdés f ) és – ha a terhelt elérhető – g) pontja esetén a perújítás lefolytatása kötelező.
638. § (1) Perújításnak nincs helye, ha a bíróság az eljárást azért szüntette meg, mert az ügyészség a vádat ejtette.
 (2) Perújításnak a terhelt terhére csak életében és csak az elévülési időn belül van helye.
 (3) A  perújítást nem zárja ki, hogy a  terhelt büntetését végrehajtották, a  terhelt javára szóló perújítást pedig az  sem,
hogy a terhelt büntethetősége megszűnt.
 (4) A bíróság jogerős ügydöntő határozatának kizárólag a polgári jogi igény vagy a szülői felügyeleti jog kérdésében
hozott rendelkezése ellen a polgári perrendtartásról szóló törvény szabályai szerint van helye perújításnak.
A perújítási indítvány 639. § (1) A terhelt terhére az ügyészség terjeszthet elő perújítási indítványt.
 (2) A terhelt javára
a) az ügyészség,
b) a terhelt,
c) a védő,
d) a terhelt törvényes képviselője,
e) a terhelt házastársa vagy élettársa a kényszergyógykezelés elrendelése ellen,
f ) a terhelt halála után egyenesági rokona, testvére, házastársa vagy élettársa
terjeszthet elő perújítási indítványt.
(3) A  terhelt és a  védő a  637.  § (1)  bekezdés g)  pontjára alapított perújítási indítványt attól a  naptól számított egy
hónapon belül terjesztheti elő, amelyen az  alapügyet befejező ügydöntő határozat jogerőre emelkedéséről
tudomást szerzett.
(4) A perújítási indítványban meg kell jelölni az alapügyet, amely ellen a perújítás irányul, az  indítvány okát, valamint
a  perújítás alapjául szolgáló tényeket és azok bizonyítékait. A  637.  § (1)  bekezdés g)  pontjára alapított perújítási
indítványban valószínűsíteni kell az  alapügyet befejező ügydöntő határozat jogerőre emelkedéséről való
tudomásszerzés időpontját is.
(5) A  perújítási indítványnak tartalmaznia kell az  indítványozó kézbesítésre alkalmas elérhetőségét, a  637.  §
(1) bekezdés g) pontjára alapított perújítási indítványnak továbbá a terhelt tényleges tartózkodási helyét.
(6) Ha valamely hatóság vagy hivatalos személy a hivatali hatáskörében olyan körülményről szerez tudomást, amelynek
alapján perújítást lehet indítványozni, köteles erről a  perújítás megengedhetőségének kérdésében döntő bíróság
mellett működő ügyészséget tájékoztatni.
640. § (1) A  perújítási indítvány a  másodfokú bíróság perújítás megengedhetősége tárgyában tartott tanácsülésének
megkezdéséig visszavonható.
(2) A terhelt a javára más jogosult által előterjesztett perújítási indítványt is visszavonhatja, kivéve, ha azt
a) az ügyészség terjesztette elő,
b) a kényszergyógykezelés elrendelése ellen terjesztették elő.
(3) A perújítási indítvány visszavonása esetén a felmerült bűnügyi költség megfizetésére az indítványozót kell kötelezni.
Ha a perújítási indítványt az ügyészség vonta vissza, a bűnügyi költséget az állam viseli.
Perújítási nyomozás 641. § (1) Ha a  perújítási nyomozást az  ügyészség rendeli el, a  nyomozásra a Tizedik Rész rendelkezéseit a  perújítási eljárás
jellegének megfelelően kell alkalmazni.
(2) Ha a  perújítási nyomozást a  bíróság rendeli el, a  nyomozásra a  Tizedik Rész rendelkezéseit a  perújítási eljárás
jellegének megfelelően, a következő eltérésekkel kell alkalmazni:
a) a bíróság a nyomozást elrendelő végzést és az ügyiratokat az általános nyomozó hatóságnak küldi meg,
b) a perújítási nyomozás során a bíróság gyakorolja a 26. § (3) bekezdés a)–c) és g)–h) pontjában meghatározott
irányítási jogkört,
c) a  perújítási nyomozás határideje két hónap, amelyet a  bíróság kétszer, egyenként legfeljebb két hónappal
meghosszabbíthat,
d) az általános nyomozó hatóság a perújítási nyomozás elvégzése után a bíróságnak küldi vissza az ügyiratokat.
(3) Letartóztatás, előzetes kényszergyógykezelés, bűnügyi felügyelet nem rendelhető el.
 (4) A  perújítási nyomozás során a  leplezett eszközök a  LV.  Fejezet rendelkezései szerint alkalmazhatók. A  bírói
engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazását a  bíróság a  Tizenkettedik Részben meghatározottak szerint
engedélyezi. Ha a  perújítási nyomozást a  bíróság rendeli el, a  bíróság nem utasíthatja az  általános nyomozó
hatóságot bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazására. Ha az  alapügyben a  nyomozás során már
alkalmaztak bírói engedélyhez kötött leplezett eszközt az  érintett személlyel szemben, és a  perújítási nyomozás
során a  bírói engedélyhez kötött leplezett eszköz alkalmazását ismételten engedélyezik, a  leplezett eszközök
alkalmazásának idejét össze kell adni és a 239. § (2) bekezdésében meghatározott időtartamot ennek megfelelően
kell számítani.
Az ügyészség eljárása 642. § (1) A más jogosulttól származó perújítási indítványt a perújítás megengedhetőségének kérdésében döntésre jogosult
bíróság mellett működő ügyészségnél kell írásban benyújtani vagy jegyzőkönyvbe mondani.
(2) A nem jogosulttól származó perújítási indítványnak a bíróság részére történő megküldését az ügyészség mellőzi, és
erről az indítvány előterjesztőjét írásban tájékoztatja.
(3) Az  ügyészség a  más jogosult által előterjesztett perújítási indítványt az  észrevételével együtt egy hónapon belül
megküldi a bíróságnak.
(4) Ha az ügyészség terjeszt elő perújítási indítványt, ahhoz csatolja, illetve ha ez nem lehetséges, megjelöli a perújítás
alapjául szolgáló bizonyítási eszközöket.
(5) Az  ügyészség az  alapügy bírósági ügyiratainak megküldése érdekében haladéktalanul megkeresi az  alapügyben
elsőfokon eljárt bíróságot, ha azok a (3) bekezdésben meghatározott nyilatkozatának megtételéhez vagy a perújítási
indítvány előterjesztéséhez szükségesek. Ebben az esetben a (3) bekezdésben meghatározott határidőt az alapügy
bírósági ügyiratainak ügyészséghez érkezésétől kell számítani.
(6) Ha a  perújítás előfeltételeinek tisztázása és új bizonyítékok beszerzése érdekében szükséges, az  ügyészség
a  perújítási indítvány megküldése előtt perújítási nyomozást rendel el. Ebben az  esetben a  (3)  bekezdésben
meghatározott határidőt a perújítási nyomozás elvégzésétől kell számítani.
A perújítás megengedhetősége 643. § (1) Ha az  alapügyben a  járásbíróság járt el elsőfokon, a  törvényszék, ha a  törvényszék járt el elsőfokon, az  ítélőtábla
dönt a perújítás megengedhetőségének kérdésében.
(2) A perújítási indítványt a bíróság tanácsülésen bírálja el.
 (3) A  bíróság a  perújítási indítvány érkezését követően – ha azt az  ügyészség nem csatolta – beszerzi az  alapügy
ügyiratait.
 (4) Ha a  perújítási indítványt a  bíróságnál terjesztették elő, a  bíróság azt az  alapügy bírósági ügyirataival együtt
észrevételének megtétele érdekében megküldi az  ügyészségnek. Az  ügyészség az  alapügy ügyiratait
a nyilatkozatával együtt egy hónapon belül visszaküldi a bíróságnak.
(5) A bíróság kézbesíti az ügyészség nyilatkozatát a perújítási indítvány előterjesztőjének. A terhelt részére kézbesíteni
kell a más által előterjesztett perújítási indítványt és az arra tett ügyészségi nyilatkozatot.
(6) Az  (5)  bekezdésben meghatározott személyek a  perújítási indítványra, illetve az  ügyészség nyilatkozatára
a kézbesítéstől számított tizenöt napon belül észrevételt tehetnek.
(7) A  perújítás megengedhetősége körében a  637.  § (1)  bekezdés a)  pontjával kapcsolatban azt kell elbírálni, hogy
az  indítványozó által a  perújítás alapjául felhozottak valóságuk bizonyítása esetében alkalmasak lehetnek-e arra,
hogy a bíróság a 637. § (1) bekezdés a) pont aa) vagy ab) alpontjának megfelelő határozatot hozzon.
(8) Ha a perújítás megengedhetőségében való döntéshez bizonyítási eszköz felkutatása szükséges, a bíróság perújítási
nyomozást rendel el.
644. § (1) Ha a  bíróság a  perújítási indítványt alaposnak találja, a  perújítást nem ügydöntő végzésével elrendeli, és
– a (2) bekezdés kivételével – az ügyet a megismételt eljárás lefolytatására
a) megküldi az alapügyben eljárt elsőfokú bíróságnak vagy
b) átteszi a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bírósághoz.
(2) A 637. § (1) bekezdés g) pontja alapján a perújítást csak a másodfokú, illetve csak a harmadfokú bírósági eljárásra
vonatkozóan kell elrendelni, ha a terhelt távollétében csak a másodfokú, illetve csak a harmadfokú bírósági eljárást
folytatták le.
(3) Ha a  bíróság a  637.  § (1)  bekezdés b)  pontja alapján rendeli el a  perújítást, maga is hatályon kívül helyezheti
az  alapügyben hozott ítéletet, vagy annak a  perújítással megtámadott részét és az  567.  § (1)  bekezdés b)  pontja
alapján megszüntetheti az eljárást.
(4) Ha a  bíróság a  637.  § (1)  bekezdés f )  pontja alapján rendeli el a  perújítást, maga is hatályon kívül helyezheti
az  alapügyben hozott ügydöntő határozatot, vagy annak a  perújítással megtámadott részét és meghozhatja
a törvénynek megfelelő határozatot.
(5) A  bíróság a  perújítás elrendelésével egyidejűleg az  alapügyben kiszabott büntetés vagy alkalmazott intézkedés
végrehajtását, illetve a jogerős ügydöntő határozatban foglaltak teljesítését felfüggesztheti, illetve félbeszakíthatja,
vagy a szükséges kényszerintézkedést elrendelheti.
(6) Az  alaptalan, illetve a  törvényben kizárt, az  arra nem jogosulttól származó vagy elkésett perújítási indítványt
a  bíróság nem ügydöntő végzésével elutasítja. A  bíróság a  perújítási indítványt elutasítja akkor is, ha
az indítványozó, illetve a 637. § (1) bekezdés g) pontjára alapított perújítási indítvány esetén a terhelt elérhetetlenné
vált.
(7) A  bíróság a  perújítási indítványt elutasító határozatát közli azzal, aki a  perújítási indítványt előterjesztette, és ha
az  indítványt nem az ügyészség terjesztette elő, az ügyészséggel is. A más által előterjesztett perújítási indítványt
elutasító határozatot a terhelttel is közölni kell.
(8) A  korábbival azonos tartalommal ismételten előterjesztett perújítási indítványt a  bíróság érdemi indokolás nélkül
elutasítja.
(9) A  perújítási indítvány elutasítása esetén a  felmerült bűnügyi költség megfizetésére az  indítványozót, a  terhelt
javára más által előterjesztett indítvány esetén – feltéve, hogy azt a terhelt e törvény alapján visszavonhatta volna –
a  terheltet kell kötelezni. Ha az  elutasított perújítási indítványt az  ügyészség terjesztette elő, a  bűnügyi költséget
az állam viseli.
645. § (1) A perújítás elrendelése ellen nincs helye fellebbezésnek.
 (2) A  perújítási indítvány elutasítása miatt az  indítványozó fellebbezhet, fellebbezésében azonban új perújítási okra
nem hivatkozhat.
 (3) A bíróság a végleges nem ügydöntő végzés elleni fellebbezést érdemi indokolás nélkül elutasíthatja.
 (4) A törvényszék végzése elleni fellebbezést az ítélőtábla, az ítélőtábla végzése elleni fellebbezést a Kúria tanácsülésen
bírálja el.
 (5) A  fellebbezésre és a  fellebbezés elintézésére egyebekben az  LXXXI–LXXXIV.  Fejezet rendelkezéseit kell
értelemszerűen alkalmazni. A perújítás lefolytatása 646. § (1) A  perújítás elrendelése esetén a  perújítási eljárás lefolytatására a  Tizenegyedik, Tizenharmadik és Tizennegyedik
Rész rendelkezéseit a perújítás jellegéből folyó eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) A perújítási eljárásban előkészítő ülés tartásának nincs helye.
 (3) A bíróság az alapügyben kiszabott büntetés vagy alkalmazott intézkedés végrehajtását, illetve a jogerős ügydöntő
határozatban foglaltak teljesítését felfüggesztheti, félbeszakíthatja, vagy a  szükséges kényszerintézkedést
elrendelheti.
(4) A  bíróság a  terheltnek a  tárgyalásra szóló idézéssel együtt – ha ez  korábban nem történt meg – a  perújítást
elrendelő végzést is kézbesíti.
(5) A  bíróság a  vádirat helyett a  perújítással megtámadott ítélet és a  perújítást elrendelő végzés lényegét ismerteti
a tárgyaláson.
(6) A perújítás lefolytatása során
a) a bizonyítás terjedelmét kizárólag az a perújítási ok határozza meg, amely miatt a perújítást elrendelték, és
b) nem rendelhető el olyan bizonyítás, amely a  terhelt terhére szóló változást eredményezne, ha a  perújítási
indítványt a terhelt javára terjesztették elő. 647. § (1) Ha a bíróság megállapítja, hogy a perújítás alapos, az alapügyben hozott ítéletet vagy eljárást megszüntető végzést,
illetve annak a perújítással megtámadott részét hatályon kívül helyezi, és a törvénynek megfelelő határozatot hoz.
(2) A bíróság a perújítást elutasítja, ha
a) azt alaptalannak találja, illetve
b) a 637. § (1) bekezdés g) pontja alapján elrendelt perújítás során a terhelt elérhetetlenné vált.
(3) Ha az alapügyben kiszabott büntetést összbüntetésbe foglalták, és a perújítás alapossága folytán az összbüntetési
ítéletet is hatályon kívül kell helyezni, a  bíróság az  összbüntetési ítéletet is hatályon kívül helyezi, és – ha ennek
feltételei fennállnak – lefolytatja az összbüntetési eljárást, feltéve, hogy ez a 839. § (1) bekezdése szerinti hatáskörét
nem haladja meg; ellenkező esetben az  ügyiratokat az  összbüntetési eljárás lefolytatására hatáskörrel rendelkező
bíróságnak küldi meg.
(4) Ha a  perújítási indítványt a  terhelt javára terjesztették elő, az  új határozat meghozatalakor a  súlyosítási tilalomra
vonatkozó rendelkezéseket kell értelemszerűen alkalmazni.
(5) Ha a bíróság megállapítja, hogy a perújítás alapos,
a) az ügyészség, a terhelt vagy a magánfél indítványára az érdemben elbírált polgári jogi igényt újból elbírálja,
b) az ügyészség vagy a terhelt indítványára a szülői felügyeleti jog megszüntetése tárgyában újból határoz.
(6) A perújítás elrendelése után hozott határozatok ellen az általános szabályok szerint van helye jogorvoslatnak.
XC. FEJEZET
A FELÜLVIZSGÁLAT A felülvizsgálat okai 648. § Felülvizsgálatnak a bíróság jogerős ügydöntő határozata ellen
a) a büntető anyagi jog szabályainak megsértése miatt,
b) eljárási szabálysértés miatt,
c) az Alkotmánybíróság vagy nemzetközi szerződéssel létrehozott emberi jogi szerv határozata alapján
van helye.
649. § (1) A büntető anyagi jog szabályainak megsértése miatt felülvizsgálati indítvány terjeszthető elő, ha a bíróság
a) a büntető anyagi jog szabályainak megsértésével
aa) állapította meg a terhelt bűnösségét,
ab) rendelte el a terhelt kényszergyógykezelését,
ac) mentette fel a terheltet vagy
ad) szüntette meg az eljárást;
b) a bűncselekmény törvénysértő minősítése miatt, illetve a Btk. más szabályának megsértésével
ba) szabott ki törvénysértő büntetést,
bb) alkalmazott törvénysértő intézkedést;
c) a Btk. 86. § (1) bekezdésében foglalt kizáró ok ellenére függesztette fel a büntetés végrehajtását.
 (2) Eljárási szabálysértés miatt felülvizsgálati indítvány terjeszthető elő, ha a bíróság a határozatát
a) joghatóság hiányában,
b) a  magánindítvány, a  feljelentés, vagy a  legfőbb ügyésznek a  Btk. 3.  § (3)  bekezdésében meghatározott
rendelkezése hiányában,
c) nem az arra jogosult által emelt vád alapján,
d) a 608. § (1) bekezdésében meghatározott eljárási szabálysértéssel vagy
e) a súlyosítási tilalom megsértésével
hozta meg.
(3) Az Alkotmánybíróság határozata alapján felülvizsgálati indítvány terjeszthető elő, ha az Alkotmánybíróság a jogerős
ügydöntő határozattal befejezett büntetőeljárás felülvizsgálatát rendelte el.
(4) Nemzetközi szerződéssel létrehozott emberi jogi szerv határozata alapján felülvizsgálati indítvány terjeszthető elő,
ha nemzetközi szerződéssel létrehozott emberi jogi szerv megállapította, hogy az eljárás lefolytatása vagy a bíróság
jogerős ügydöntő határozata megsértette a  törvényben kihirdetett nemzetközi szerződés valamely rendelkezését,
feltéve, hogy a nemzetközi emberi jogi szerv joghatóságának Magyarország alávetette magát.
(5) Nemzetközi szerződéssel létrehozott emberi jogi szerv határozata alapján felülvizsgálatnak akkor is helye van, ha
a nemzetközi szerződéssel létrehozott emberi jogi szerv a nemzetközi szerződés azon rendelkezésének megsértését
állapította meg, amely olyan eljárási szabálysértést valósított meg, amely e  törvény szerint felülvizsgálattal nem,
csak fellebbezéssel támadható.
A felülvizsgálat korlátai 650. § (1) Nincs helye felülvizsgálatnak
a) a büntető anyagi jog szabályainak megsértése miatt a harmadfokú bíróság jogerős ügydöntő határozatának
rendelkezése, illetve része ellen,
b) a  Kúria jogegységi eljárása alapján, felülvizsgálat során vagy a  törvényesség érdekében bejelentett
jogorvoslat alapján hozott határozata ellen,
c) ha a törvénysértés egyszerűsített felülvizsgálati eljárás lefolytatása útján orvosolható,
d) a  608.  § (1)  bekezdés c)–d)  pontjában meghatározott okból, ha az  eljárási szabálysértés az  eljárás
lefolytatására, a  bűnösség megállapítására, a  bűncselekmény minősítésére, illetve a  büntetés kiszabására
vagy intézkedés alkalmazására nem volt lényeges hatással.
(2) A felülvizsgálati indítványban a jogerős ügydöntő határozat által megállapított tényállás nem támadható.
 (3) A bíróság jogerős ügydöntő határozatának kizárólag a polgári jogi igény vagy a szülői felügyeleti jog kérdésében
hozott rendelkezése ellen a polgári perrendtartásról szóló törvény szabályai szerint van helye felülvizsgálatnak.
 (4) A  nemzetközi emberi jogi szerv határozata alapján nincs helye felülvizsgálatnak, ha az  kizárólag az  ügy észszerű
időn belül történő elbírálása követelményének megsértését állapította meg.
A felülvizsgálati indítvány 651. § (1) A terhelt terhére az ügyészség terjeszthet elő felülvizsgálati indítványt.
 (2) A terhelt javára
a) az ügyészség,
b) a terhelt,
c) a védő,
d) a terhelt törvényes képviselője,
e) a terhelt házastársa vagy élettársa a kényszergyógykezelés elrendelése ellen,
f ) a terhelt halála után egyenesági rokona, testvére, házastársa vagy élettársa
terjeszthet elő felülvizsgálati indítványt.
(3) A  649.  § (3)–(5)  bekezdésében meghatározott esetben a  legfőbb ügyész hivatalból előterjeszti a  felülvizsgálati
indítványt.
(4) Ha valamely hatóság vagy hivatalos személy a  hivatali hatáskörében azt észleli, hogy a  terhelt sérelmére
felülvizsgálati eljárás alapjául szolgáló törvénysértés történt, köteles erről a legfőbb ügyészt tájékoztatni.
652. § (1) A  felülvizsgálati indítványban meg kell jelölni azt a  határozatot, amely ellen a  felülvizsgálati indítvány irányul,
valamint az indítvány előterjesztésének okát és célját.
(2) A felülvizsgálati indítványnak tartalmaznia kell az indítványozó kézbesítésre alkalmas elérhetőségét.
 (3) Felülvizsgálati indítványt a  terhelt terhére a  jogerős ügydöntő határozat közlésétől számított hat hónapon belül
lehet előterjeszteni.
 (4) A terhelt javára szóló felülvizsgálati indítvány benyújtása nincs határidőhöz kötve.
 (5) Az  indítvány benyújtását nem zárja ki, hogy a  terhelt büntetését végrehajtották, vagy a  terhelt büntethetősége
megszűnt.
 (6) Minden jogosult csak egyszer nyújthat be felülvizsgálati indítványt, kivéve, ha az  újabb felülvizsgálati indítvány
benyújtása a 649. § (3)–(5) bekezdésén alapul.
 (7) Felülvizsgálati indítvány ugyanazon tartalommal csak egyszer nyújtható be.
A felülvizsgálati eljárás 653. § (1) A  felülvizsgálati eljárás lefolytatására a  harmadfokú bírósági eljárás szabályait az  e  Fejezetben foglalt eltérésekkel
kell alkalmazni.
(2) A 651. § (2) bekezdés b)–f ) pontjában meghatározott személyek a felülvizsgálati indítványt az alapügyben elsőfokon
eljárt bíróságnál, vagy annál a bíróságnál terjeszthetik elő, amelynek az eljárását a felülvizsgálati indítvány sérelmezi.
(3) A bíróság a felülvizsgálati indítványt az alapügy ügyirataival együtt egy hónapon belül felterjeszti a Kúriához.
 (4) A legfőbb ügyész a felülvizsgálati indítványát – az alapügy ügyirataival együtt – közvetlenül a Kúriánál terjeszti elő.
654. § (1) A felülvizsgálati indítvány a Kúria határozathozatal céljából tartott tanácsüléséig visszavonható.
 (2) A terhelt a javára más jogosult által előterjesztett felülvizsgálati indítványt is visszavonhatja, kivéve, ha azt
a) az ügyészség terjesztette elő,
b) a kényszergyógykezelés elrendelése ellen terjesztették elő.
(3) A védő az általa előterjesztett felülvizsgálati indítványt csak a terhelt hozzájárulásával vonhatja vissza.
 (4) A felülvizsgálati indítvány visszavonása esetén a Kúria a felülvizsgálati eljárást megszünteti.
655. § (1) A felülvizsgálati indítványt – az e törvényben meghatározott kivétellel – a Kúria három hivatásos bíróból álló tanácsa
bírálja el tanácsülésen vagy nyilvános ülésen.
(2) Ha a  felülvizsgálat a  Kúria határozata ellen irányul, az  indítványt – a  törvényben kizárt, az  arra nem jogosulttól
származó vagy az elkésett indítványt kivéve – öt hivatásos bíróból álló tanács bírálja el.
(3) A felülvizsgálati eljárásban védő részvétele kötelező.
 (4) A Kúria védőt rendel ki, ha a terheltnek nincs védője, és szükség esetén a felülvizsgálati indítvány megfogalmazására
hívja fel.
 (5) Ha a kirendelt védő az indítványt egy hónapon belül nem vagy hiányosan nyújtja be, rendbírsággal sújtható.
656. § (1) A  tanács elnöke az  indítvány előterjesztőjét az  indítványnak egy hónapon belüli kiegészítésére hívja fel, ha nem
lehet megállapítani, hogy a jogerős ügydöntő határozatot miért tartja sérelmesnek.
(2) A Kúria a felülvizsgálati indítványt elutasítja, ha
a) a felülvizsgálat a törvényben kizárt,
b) azt az arra nem jogosult terjesztette elő,
c) elkésett,
d) a felülvizsgálati indítványt – a 655. § (5) bekezdés esetét kivéve − az (1) bekezdésben meghatározott felhívás
ellenére nem vagy újból hiányosan terjesztették elő,
e) az indítványozó elérhetetlenné vált.
(3) A Kúria a (2) bekezdésben meghatározott okok fennállását az eljárás során hivatalból vizsgálja.
 (4) Az  ugyanazon jogosult által ismételten előterjesztett, illetve az  azonos tartalommal ismételten előterjesztett
indítványt a Kúria érdemi indokolás nélkül elutasíthatja. 657. § (1) Ha a felülvizsgálati indítvány elutasításának nincs helye, és az alapügyben a vádat az ügyészség képviselte, a Kúria
az indítványt az alapügy ügyirataival együtt nyilatkozattétel érdekében megküldi a Legfőbb Ügyészségnek.
(2) Az ügyészség az alapügy ügyiratait a nyilatkozatával együtt egy hónapon belül visszaküldi a Kúriának.
 (3) A Kúria megküldi az ügyészség nyilatkozatát a felülvizsgálati indítvány előterjesztőjének. A terhelt részére meg kell
küldeni a más által benyújtott felülvizsgálati indítványt, és az arra tett ügyészségi nyilatkozatot.
 (4) A  (3)  bekezdésben meghatározott személyek a  felülvizsgálati indítványra, illetve az  ügyészség nyilatkozatára
a kézbesítéstől számított tizenöt napon belül észrevételt tehetnek.
 (5) Az ügyészség a nyilatkozatában, valamint a felülvizsgálattal érintett terhelt vagy a védője az észrevételében a 649. §
(2) bekezdés a)–d) pontjában meghatározott okra akkor is hivatkozhat, ha felülvizsgálati indítványt nem terjesztett
elő.
658. § (1) A Kúria a felülvizsgálati eljárás megindulásáról tájékoztatja az Alkotmánybíróságot, ha a jogerős ügydöntő határozat
vagy a jogerős ügydöntő határozat alapját képező jogszabály ellen alkotmányjogi panaszt terjesztettek elő.
(2) A  Kúria a  jogegységi eljárás befejezéséig felfüggeszti az  eljárást, ha a  felülvizsgálati indítvány elbírálása során
az eljáró tanács jogegységi eljárást kezdeményez.
659. § (1) A  felülvizsgálati eljárásban a  bizonyítékok ismételt egybevetésének, eltérő értékelésének, valamint bizonyítás
felvételének nincs helye, a  felülvizsgálati indítvány elbírálásakor a  jogerős ügydöntő határozatban megállapított
tényállás az irányadó.
(2) A  felülvizsgálati indítványt – a  (3)–(4)  bekezdésben meghatározott kivétellel – a  megtámadott határozat
meghozatala idején hatályos jogszabályok alapján kell elbírálni.
(3) A  649.  § (3)  bekezdésében meghatározott esetben a  felülvizsgálati indítványt az  alaptörvény-ellenes jogszabály
figyelmen kívül hagyásával, illetve az Alkotmánybíróság döntésének alapulvételével kell elbírálni.
(4) A 649. § (5) bekezdésében meghatározott esetben a  felülvizsgálati indítványt a  törvénnyel kihirdetett nemzetközi
szerződéssel ellentétes jogszabály figyelmen kívül hagyásával, illetve a  nemzetközi emberi jogi szerv döntésének
alapulvételével kell elbírálni.
(5) A  Kúria a  jogerős ügydöntő határozatot – a  (6)  bekezdésben meghatározott kivétellel – csak a  felülvizsgálati
indítvánnyal megtámadott részében és csak a felülvizsgálati indítványban meghatározott ok alapján bírálja felül.
(6) A Kúria a megtámadott határozatot a 649. § (2) bekezdése alapján akkor is felülbírálja, ha az indítványt nem ebből
az okból nyújtották be.
(7) A  felülvizsgálati indítványnak nincs halasztó hatálya, a  Kúria azonban az  indítvány elbírálásáig a  jogerős
ügydöntő határozatban kiszabott büntetés vagy alkalmazott intézkedés végrehajtását, illetve a  jogerős ügydöntő
határozatban foglaltak teljesítését felfüggesztheti vagy félbeszakíthatja.
660. § (1) A Kúria a felülvizsgálati indítványt – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – tanácsülésen bírálja el.
 (2) A Kúria a felülvizsgálati indítványról nyilvános ülésen határoz, ha
a) a  terhelt vagy a  védő a  terhelt terhére benyújtott felülvizsgálati indítvány kézbesítésétől számított nyolc
napon belül ezt indítványozza, vagy
b) ezt a tanács elnöke egyéb okból szükségesnek tartja.
661. § (1) A  nyilvános ülésen a  védő, valamint ha a  vádat az  ügyészség képviselte, a  legfőbb ügyész vagy képviselőjének
jelenléte kötelező.
(2) A nyilvános ülésről a terheltet, illetve a 651. § (2) bekezdés c)–f ) pontjában felsorolt jogosultakat értesíteni kell.
 (3) Az értesítést olyan időben kell kiadni, hogy a kézbesítés legalább nyolc nappal a nyilvános ülés előtt megtörténjen.
A  nyilvános ülés megtartásának nem akadálya, ha az  értesítést azért nem lehetett kézbesíteni, mert a  címzett
ismeretlen helyen tartózkodik.
(4) A nyilvános ülés megnyitása után a Kúria ismerteti a felülvizsgálati indítvány és a megtámadott határozat lényegét,
valamint az ügyiratok tartalmából mindazt, ami a felülvizsgálati indítvány elbírálásához szükséges.
(5) Az  ügy előadása után a  felülvizsgálati indítvány előterjesztője, az  ügyész, a  védő, valamint a  651.  § (2)  bekezdés
c)–f ) pontjában felsorolt egyéb jogosultak a  felülvizsgálati indítvány keretei között felszólalhatnak. A  felszólalások
után válasznak van helye. A felszólalás joga utoljára a terheltet illeti meg.
A felülvizsgálati eljárás során hozott határozat 662. § (1) A Kúria a felülvizsgálati indítvánnyal megtámadott határozatot nem ügydöntő végzésével hatályában fenntartja, ha
a) a felülvizsgálni indítványozott ügydöntő határozat a jogszabályoknak megfelel, vagy
b) olyan eljárási szabálysértés történt, amelynek az ügy érdemi elbírálására lényeges kihatása nem volt.
(2) A  Kúria a  felülvizsgálati indítvánnyal megtámadott határozatot megváltoztatja, és a  törvénynek megfelelő
határozatot hoz, ha az alapügyben a bíróság
a) a büntető anyagi jog szabályainak megsértése miatt állapította meg a terhelt bűnösségét, vagy rendelte el
kényszergyógykezelését,
b) a  bűncselekmény törvénysértő minősítése, illetve a  Btk. más szabályának megsértése miatt szabott ki
törvénysértő büntetést, alkalmazott törvénysértő intézkedést,
c) a Btk. 86. §-ában foglalt kizáró ok ellenére függesztette fel a büntetés végrehajtását, vagy
d) a súlyosítási tilalom megsértésével hozta meg a határozatát.
(3) A Kúria az (1) és a (2) bekezdés szerint járhat el, ha a felülvizsgálati eljárás lefolytatására az Alkotmánybíróság vagy
nemzetközi szerződéssel létrehozott emberi jogi szerv határozata alapján került sor.
(4) A  Kúria a  terhelt terhére benyújtott felülvizsgálati indítvány esetén a  megtámadott határozatot a  terhelt javára is
megváltoztathatja.
663. § (1) A  Kúria a  felülvizsgálati indítvánnyal megtámadott határozatot hatályon kívül helyezi, és a  hatáskörrel és
illetékességgel rendelkező bíróságot új eljárásra utasítja, ha
a) a terhelt felmentésére vagy az eljárás megszüntetésére a büntető anyagi jog szabályainak megsértése miatt
került sor,
b) a 662. § (1) vagy (2) bekezdése szerinti határozat meghozatala az ügyiratok alapján nem lehetséges, illetve
c) a  nemzetközi szerződéssel létrehozott emberi jogi szerv határozata alapján indult felülvizsgálat esetén
a  törvényben kihirdetett nemzetközi szerződésnek megfelelő határozat meghozatalához az  eljárás
megismétlése szükséges, akkor is, ha a nemzetközi emberi jogi szerv olyan jogsértést állapított meg, amely
miatt a megtámadott határozatot e törvény szerint egyébként nem kell hatályon kívül helyezni.
(2) A Kúria – a 662. § (1) bekezdés b) pontjában meghatározott kivétellel – a felülvizsgálati indítvánnyal megtámadott
határozatot hatályon kívül helyezi, és az eljárást megszünteti, a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróságot
új eljárásra utasítja, illetve az  ügyiratokat az  ügyészségnek megküldi, ha az  alapügyben a  bíróság a  jogerős
ügydöntő határozatát a 649. § (2) bekezdés a)–d) pontjában meghatározott valamely eljárási szabálysértéssel hozta
meg.
(3) Ha a  Kúria a  bíróságot új eljárásra utasítja, a  hatályon kívül helyező végzésben az  új eljárás lefolytatására
vonatkozóan kötelező utasításokat ad.
(4) A Kúria a másod-, illetve harmadfokú bíróságot utasítja új eljárásra, ha
a) a felülvizsgálat oka a másod-, illetve harmadfokú bíróság eljárásában merült fel,
b) a  törvénynek megfelelő határozat a  másod-, illetve harmadfokú bíróság eljárásának megismétlésével is
meghozható.
 (5) Ha a  Kúria a  felülvizsgálati indítvánnyal megtámadott határozatot hatályon kívül helyezi, és a  terhelt fogva van,
a fogva tartás kérdésében határoz. 664. § (1) A  felülvizsgálati eljárás során felmerült bűnügyi költséget, ideértve a  felülvizsgálati indítvány megfogalmazására
kirendelt védő díját is, a  felülvizsgálati indítvány elutasítása esetén – az  ügyészség által kezdeményezett
felülvizsgálat esetét kivéve – az indítvány előterjesztője viseli. Más esetekben a bűnügyi költséget az állam viseli.
(2) A  felülvizsgálati indítvány elintézése után a  Kúria kézbesíti a  határozatának kiadmányait. A  Kúria az  ügyiratokat
a  határozatának kiadmányával és az  ülésről készült jegyzőkönyvvel együtt visszaküldi annak a  bíróságnak, amely
a felülvizsgálati indítvánnyal megtámadott határozatot hozta, vagy amelyet új eljárásra utasított.
XCI. FEJEZET
ELJÁRÁS ALKOTMÁNYJOGI PANASZ ESETÉN 665. § (1) Az  ügyben elsőfokon eljárt bíróság a  jogerős ügydöntő határozatban kiszabott büntetés vagy alkalmazott
intézkedés végrehajtását, illetve a  jogerős ügydöntő határozatban foglaltak teljesítését az  Alkotmánybíróság
eljárásának befejezéséig felfüggesztheti vagy félbeszakíthatja.
(2) Az  ügyben elsőfokon eljárt bíróság a  jogerős ügydöntő határozatban kiszabott büntetés vagy alkalmazott
intézkedés végrehajtásának, illetve a jogerős ügydöntő határozatban foglaltak teljesítésének felfüggesztéséről vagy
félbeszakításáról tájékoztatja az Alkotmánybíróságot.
(3) Az  Alkotmánybíróság felhívására az  ügyben elsőfokon eljárt bíróság a  jogerős ügydöntő határozatban kiszabott
büntetés vagy alkalmazott intézkedés végrehajtását, illetve a  jogerős ügydöntő határozatban foglaltak teljesítését
felfüggeszti vagy félbeszakítja, és erről tájékoztatja az Alkotmánybíróságot.
(4) A (3) bekezdésben meghatározott végzés ellen nincs helye fellebbezésnek.
XCII. FEJEZET
JOGORVOSLAT A TÖRVÉNYESSÉG ÉRDEKÉBEN 666. § A törvényesség érdekében bejelentett jogorvoslat esetén a  XC.  Fejezet rendelkezéseit az  e  Fejezetben
meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.
667. § (1) A  legfőbb ügyész a  törvényesség érdekében jogorvoslatot jelenthet be a  bíróság törvénysértő jogerős ügydöntő
határozata és végleges nem ügydöntő végzése ellen.
(2) Nincs helye a jogorvoslat bejelentésének, ha
a) a határozatot a Kúria hozta,
b) a törvénysértés perújítás, felülvizsgálat vagy egyszerűsített felülvizsgálati eljárás útján orvosolható.
(3) A jogorvoslat bejelentése nincs határidőhöz kötve. A törvényesség érdekében bejelentett jogorvoslat elintézése
668. § (1) Ha a  törvényesség érdekében bejelentett jogorvoslat elutasításának nincs helye, azt a  Kúria tanácsa nyilvános
ülésen bírálja el.
(2) A nyilvános ülésről a legfőbb ügyészt, a terheltet és védőjét értesíteni kell. Ha az alapügyben a terheltnek nem volt
védője, a Kúria a terhelt részére védőt rendel ki.
(3) A törvényesség érdekében bejelentett jogorvoslati indítványra a terhelt és a védő észrevételeket tehet.
 (4) A nyilvános ülés a legfőbb ügyésznek vagy képviselőjének a távollétében nem tartható meg.
(5) A  nyilvános ülésen a  legfőbb ügyész vagy képviselője, a  terhelt és védője felszólalhat és – az  eljárás jellegéhez
képest – indítványokat tehet.
A törvényesség érdekében bejelentett jogorvoslat alapján hozott határozat
669. § (1) Ha a  Kúria a  törvényesség érdekében bejelentett jogorvoslatot alaposnak találja, ítéletében megállapítja, hogy
a sérelmezett határozat törvénysértő, ellenkező esetben a jogorvoslatot végzésével elutasítja.
(2) A  Kúria a  törvénysértés megállapítása esetén a  terheltet felmentheti, a  kényszergyógykezelését mellőzheti,
az  eljárást megszüntetheti, enyhébb büntetést szabhat ki, vagy enyhébb intézkedést alkalmazhat, illetve ilyen
határozat meghozatala érdekében a sérelmezett határozatot hatályon kívül helyezheti, és szükség esetén az eljárt
bíróságot új eljárásra utasíthatja.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott eseteken kívül a Kúria határozata csak a törvénysértést állapíthatja meg.
 (4) A jogorvoslati eljárás során felmerült bűnügyi költséget az állam viseli.
XCIII. FEJEZET
JOGEGYSÉGI ELJÁRÁS 670. § (1) A  jogegységi eljárásra a  (2)–(5)  bekezdésben foglalt eltérésekkel a  bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló
törvény jogegységi eljárásra vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
(2) Ha a  jogegységi eljárás eredménye a  Kúria előtt folyamatban lévő más rendkívüli jogorvoslati eljárásra kihatással
lehet, a Kúria a rendkívüli jogorvoslati eljárást a jogegységi határozat meghozataláig felfüggeszti.
(3) Ha az  elvi kérdésben adott iránymutatásból következően a  jogegységi határozattal érintett jogerős ügydöntő
határozatnak a  terhelt büntetőjogi felelősségét megállapító rendelkezése törvénysértő, a  jogegységi tanács
a törvénysértő rendelkezést hatályon kívül helyezi, és a terheltet felmenti, illetve az eljárást megszünteti. Ha a terhelt
fogva van, a fogva tartást is megszünteti.
(4) A jogegységi határozat indokolása tartalmazza a terhelt felmentésének és az eljárás megszüntetésének indokait is.
 (5) A  jogegységi határozatot közölni kell azzal a  terhelttel is, akit felmentettek vagy akivel szemben az  eljárást
megszüntették. XCIV. FEJEZET
EGYSZERŰSÍTETT FELÜLVIZSGÁLAT 671. § Egyszerűsített felülvizsgálati eljárás lefolytatásának van helye, ha a  bíróság az  alapügyben a  törvény kötelező
rendelkezése ellenére nem rendelkezett, vagy nem a törvénynek megfelelően rendelkezett a következő kérdésekről:
 1. a szabadságvesztés végrehajtási fokozatának megállapításáról,
 2. a  próbaidőre felfüggesztetett szabadságvesztés Btk. 87.  § b)  pontja alapján történő végrehajtásának
elrendeléséről,
 3. a próbaidőre felfüggesztett szabadságvesztés végrehajtása elrendelésének hatályon kívül helyezéséről,
 4. a feltételes szabadságra vonatkozó rendelkezésről,
 5. a feltételes szabadságnak a Btk. 40. § (1) bekezdése alapján történő megszüntetéséről,
 6. az előzetes fogva tartás és a bűnügyi felügyelet beszámításáról,
 7. a közérdekű munkaként végzendő munkáról,
 8. arról, hogy mely foglalkozástól tiltja el a terheltet,
 9. a járművezetéstől eltiltás utólagos beszámításáról,
10. a kitiltás helyéről,
11. sportrendezvények látogatásától való eltiltás esetén sportszövetség vagy sportlétesítmény
meghatározásáról,
12. az  elkobzásról, a  vagyonelkobzásról vagy az  elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételéről,
a lefoglalt dologról, a zár alá vétel feloldásáról,
13. a próbára bocsátás megszüntetéséről,
14. a pártfogó felügyelet elrendeléséről,
15. a bűnügyi költségről,
16. az elítélt visszaesői minőségéről,
17. a  javítóintézetből való ideiglenes elbocsátásnak a  Btk. 121.  § (3)  bekezdése alapján történő
megszüntetéséről, vagy
18. a  polgári jogi igény érvényesítésével okozati összefüggésben felmerült – bűnügyi költségnek nem
minősülő – költségről. Az egyszerűsített felülvizsgálati eljárás 672. § (1) Egyszerűsített felülvizsgálati eljárásban e törvény rendelkezéseit az e Fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
 (2) Az  egyszerűsített felülvizsgálati eljárás során az  ügydöntő határozat jogerőre emelkedését követő egy hónapon
belül a  jogerős ügydöntő határozatot hozó bíróság, egyébként az  alapügyben eljárt elsőfokú bíróság jár el. Ha
a bíróság tanácsban járt el, az egyszerűsített felülvizsgálati eljárásban a tanács elnöke is eljárhat.
(3) Az  egyszerűsített felülvizsgálati eljárás hivatalból vagy az  ügyészség, a  terhelt, a  védő vagy az  egyéb érdekelt
indítványára indul meg. A bíróság az eljárást megszüntetheti, ha az indítványozó az indítványt visszavonta.
(4) A terhelt vagy az egyéb érdekelt hátrányára egyszerűsített felülvizsgálati eljárásra indítvány az ügydöntő határozat
jogerőre emelkedését követően hat hónapon belül terjeszthető elő, illetve a  terhelt vagy az  egyéb érdekelt
hátrányára egyszerűsített felülvizsgálati eljárás hivatalból hat hónapon belül indítható.
(5) Az egyszerűsített felülvizsgálati eljárást a megindításától számított hat hónapon belül le kell folytatni, ezt követően
– a (6) bekezdésben foglaltak kivételével – nem hozható a terheltre vagy az egyéb érdekeltre hátrányosabb döntés.
(6) A (4) és (5) bekezdésben írt határidőn túl is kezdeményezhető, illetve lefolytatható az egyszerűsített felülvizsgálati
eljárás, ha
a) az  elkobzásról, vagy az  elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételéről azért kell határozni, mert
a dolog birtoklása a közbiztonságot veszélyezteti vagy jogszabályba ütközik, illetve az elektronikus hírközlő
hálózaton közzétett adat hozzáférhetővé tétele vagy közzététele bűncselekményt valósít meg vagy
b) az elkobzásról, a vagyonelkobzásról a lefoglalással vagy zár alá vétellel összefüggésben kell rendelkezni.
673. § (1) A bíróság az ügyiratok alapján dönt, ha az ügyész, a terhelt vagy a védő meghallgatása szükséges, nyilvános ülést,
ha más bizonyítást vesz fel, tárgyalást tart.
(2) Az egyszerűsített felülvizsgálati eljárást bírósági titkár is lefolytathatja, de nem jogosult nyilvános ülés vagy tárgyalás
tartására.
(3) Az egyszerűsített felülvizsgálati eljárásban az eljárás felfüggesztésének nincs helye.
 (4) Ha az indítványozó a nyilvános ülésen vagy a tárgyaláson nem jelent meg, úgy kell tekinteni, mintha az indítványát
visszavonta volna.
 (5) Ha a bíróság tárgyalást tart, előkészítő ülés tartásának nincs helye.
 (6) A terhelt meghallgatása nem mellőzhető, ha a bíróság
a) a feltételes szabadságra vonatkozó rendelkezés utólagos módosításáról rendelkezik,
b) a  pártfogó felügyelet elrendelésével összefüggésben külön magatartási szabályokat ír elő, vagy a  pártfogó
felügyelet magatartási szabályainak megszegéséről dönt,
c) a próbaidőre felfüggesztett szabadságvesztés végrehajtásának elrendeléséről határoz,
d) a próbára bocsátás megszüntetéséről határoz.
(7) A  nyilvános ülés vagy a  tárgyalás megnyitása után az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke a  szükséges mértékben
ismerteti az  alapügyben hozott határozat, illetve azon körülmények lényegét, amelyek az  egyszerűsített
felülvizsgálati eljárás hivatalból való megindítását indokolták.
(8) Ha az  egyszerűsített felülvizsgálati eljárásra indítvány alapján került sor, a  nyilvános ülésen vagy a  tárgyaláson
az indítványozó ismerteti az egyszerűsített felülvizsgálati eljárásra tett indítvány lényegét és megjelöli az indítványt
alátámasztó bizonyítékokat.
Az egyszerűsített felülvizsgálati eljárás során hozott határozat és jogorvoslat
674. § (1) A  bíróság az  egyszerűsített felülvizsgálati eljárás alapján, szükség esetén az  alapügyben meghozott határozat
törvénysértő rendelkezésének hatályon kívül helyezése mellett a törvénynek megfelelő határozatot hoz.
(2) A  bíróság az  indítványt elutasítja, ha az  alaptalan. A  bíróság az  eljárást megszünteti, ha a  hivatalból megindított
eljárásban állapítja meg, hogy az eljárás megindításának feltételei nem állnak fenn.
(3) A  bíróság az  elkésett, a  törvényben kizárt vagy a  nem jogosulttól származó indítványt érdemi indokolás nélkül
elutasítja. A  nem jogosulttól származó indítvány elutasítása esetén a  bíróság az  eljárást hivatalból megindítja,
ha az eljárás törvényi feltételei fennállnak.
(4) A bíróság az egyszerűsített felülvizsgálati eljárás tárgyát képező kérdésben végzéssel határoz.
 (5) A bíróság határozata ellen az fellebbezhet, aki az eljárás megindítása érdekében indítványtételre jogosult, vagy az őt
érintő körben, akinek a különleges eljárásban hozott határozat a jogait vagy kötelezettségeit érintette.
 (6) A másodfokú bíróság az egyszerűsített felülvizsgálati eljárásban hozott elsőfokú határozatot hatályon kívül helyezi
és az indítványt elutasítja, ha az eljárás lefolytatása a törvényben kizárt. A bíróság így jár el akkor is, ha az indítványt
nem jogosult személy terjesztette elő és egyszerűsített felülvizsgálati eljárás lefolytatásának hivatalból nincs helye.
(7) Egyszerűsített felülvizsgálati eljárásban harmadfokú bírósági eljárásnak nincs helye.
675. § A bűnügyi költséget az állam viseli, ha az eljárás során megállapítják, hogy a jogerős ügydöntő határozat valamely
az  egyszerűsített felülvizsgálati eljárás tárgyát képező kérdésről nem vagy nem a  törvénynek megfelelően
rendelkezett. Az  egyszerűsített felülvizsgálati eljárás lefolytatására tett indítvány elutasítása esetén a  bűnügyi
költséget az indítványozó, az ügyészség indítványa esetén az állam viseli.
HUSZADIK RÉSZ
KÜLÖN ELJÁRÁSOK XCV. FEJEZET
A FIATALKORÚ ELLENI BÜNTETŐELJÁRÁS
676. § A fiatalkorú elleni büntetőeljárásban e törvény rendelkezéseit az e Fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
A fiatalkorú elleni büntetőeljárás célja 677. § A fiatalkorú elleni büntetőeljárást úgy kell lefolytatni, hogy az a fiatalkorú nevelésének, illetve testi, értelmi, erkölcsi
és érzelmi fejlődésének az előmozdításával biztosítsa a fiatalkorú társadalmi beilleszkedését, és azt, hogy a fiatalkorú
ne kövessen el újabb bűncselekményt.
Az eljárás hatálya 678. § (1) A fiatalkorú elleni büntetőeljárásnak azzal szemben van helye, aki a bűncselekmény elkövetésekor a  tizenkettedik
életévét betöltötte, de a tizennyolcadikat nem.
(2) Ha a  fiatalkorúval szemben több bűncselekmény miatt folyik eljárás, és azok között a  tizennegyedik életévének
betöltése előtt és a  tizennegyedik életévének betöltése után elkövetett bűncselekmény is szerepel, a  fiatalkorú
elleni büntetőeljárásban a tizennegyedik életévét betöltött fiatalkorúra vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni.
(3) Nincs helye fiatalkorú elleni büntetőeljárásnak, ha a  terhelttel szemben több bűncselekmény miatt folyik eljárás,
és azok közül legalább egyet a tizennyolcadik életévének betöltése után követett el. Ez a rendelkezés irányadó akkor
is, ha a fiatalkorút a tizennyolcadik életévének betöltése után elkövetett bűncselekmény miatt próbára bocsátották,
és a 486. § alapján a fiatalkorúként elkövetett bűncselekmény miatt folyó eljáráshoz kellett az ügyet egyesíteni.
(4) Több terhelt esetén a  bíróság a  felnőtt korú terhelt ügyét a  fiatalkorú ügyével együtt bírálja el, ha az  a  fiatalkorú
ügyével összefügg.
(5) Fiatalkorúval szemben büntetőeljárásnak csak közvádra van helye, a  magánvádra üldözendő bűncselekmények
esetében az ügyészség jár el.
A fiatalkorú védelme 679. § A bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság az  eljárás során folyamatosan köteles vizsgálni, hogy felmerül-e
a  fiatalkorúval kapcsolatban olyan körülmény, amely megalapozza a  gyermekek védelméről és a  gyámügyi
igazgatásról szóló törvényben meghatározott jelzési kötelezettséget vagy hatósági eljárás kezdeményezésének
a kötelezettségét.
A bíróság 680. § (1) A fiatalkorú elleni büntetőeljárásban az elsőfokú bíróság tanácsban jár el, ha
a) a bűncselekményre a törvény nyolc évig terjedő vagy ennél súlyosabb szabadságvesztés büntetés kiszabását
rendeli, vagy
b) az egyesbíró az ügyet a bíróság tanácsa elé utalta.
(2) A fiatalkorú elleni büntetőeljárásban az elsőfokú bíróság tanácsa egy hivatásos bíróból és két ülnökből áll.
 (3) Az egyesbíró és a tanács elnöke hivatásos bíró.
 (4) A fiatalkorú elleni bírósági eljárásban a
a) vádemelés előtt elsőfokon a nyomozási bíró, másodfokon a tanács elnöke,
b) vádemelés után elsőfokon az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke, másodfokon és – a  Kúria kivételével  –
harmadfokon a tanács egyik tagja
az Országos Bírósági Hivatal elnöke által kijelölt bíró.
(5) A fiatalkorú elleni büntetőeljárásban ülnökként kizárólag
a) pedagógus,
b) pszichológus, vagy
c) a család-, gyermek- és ifjúságvédelmi szolgáltatás, gyámügyi igazgatás keretében az ellátottak gyógyítását,
ápolását, foglalkoztatását, fejlesztését, ellátását, nevelését, gondozását vagy szociális segítését, a  gyermek
sorsának rendezését közvetlenül szolgáló, egyetemi vagy főiskolai végzettséghez kötött munkakörben
dolgozó vagy korábban dolgozó személy
vehet részt.
 (6) Az  ítélkezés során a  hivatásos bíró és az  ülnök jogai és kötelességei azonosak. A  bíró kizárására vonatkozó
rendelkezések az ülnökre is irányadók. Az ügyész 681. § A fiatalkorú elleni büntetőeljárásban a felettes ügyészség által kijelölt ügyész jár el.
A védő 682. § (1) A fiatalkorú elleni eljárásban védő részvétele kötelező.
 (2) A védő jelenléte kötelező a vádemelés előtt a fiatalkorú részvételével tartott
a) gyanúsítotti kihallgatáson,
b) szembesítésen,
c) felismerésre bemutatáson,
d) helyszíni kihallgatáson,
e) bizonyítási kísérleten, valamint
f ) a személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedéssel kapcsolatos eljárásban tartott ülésen.
(3) A  (2)  bekezdésben meghatározott eseteken kívül a  fiatalkorú részvételével végzett eljárási cselekményről a  védőt
utólag tájékoztatni kell, ha azon a védő nem volt jelen.
A bizonyítás 683. § (1) A fiatalkorú elleni büntetőeljárásban a bizonyítás a fiatalkorú sajátos szükségleteinek, környezetének megismerése
szempontjából lényeges körülmények vizsgálatára (a  továbbiakban: fiatalkorú egyéni értékelése) is kiterjed.
A fiatalkorú egyéni értékelésének eszközei különösen
a) a környezettanulmány,
b) a pártfogó felügyelői vélemény vagy összefoglaló pártfogó felügyelő vélemény,
c) a szakvélemény,
d) a pártfogó felügyelő tanúvallomása,
e) a fiatalkorú törvényes képviselőjének vagy a fiatalkorú gondozását ellátó más személynek a tanúvallomása.
(2) A  fiatalkorú törvényes képviselője vagy a  fiatalkorú gondozását ellátó más személy a  fiatalkorú egyéni értékelése
során köteles együttműködni.
(3) A  bíróság, az  ügyészség és a  nyomozó hatóság a  bűncselekmény elkövetésekor tizennegyedik életévét betöltött
fiatalkorú érettségének vagy értelmi fejlettségének szakértői vizsgálatát is elrendelheti.
(4) Legkésőbb az  ügydöntő határozat meghozatala előtt intézkedni kell a  fiatalkorú egyéni értékelésének ismételt
elvégzése iránt, ha az  eljárás során adat merül fel arra, hogy a  fiatalkorú egyéni értékelésének alapjául szolgáló
körülmények jelentős mértékben megváltoztak, illetve ha a  fiatalkorú egyéni értékelése érdekében két évnél
régebben került sor bizonyítási eszköz beszerzésére.
684. § (1) A fiatalkorú gyanúsítottként történő kihallgatását követően haladéktalanul be kell szerezni a környezettanulmányt,
amely a jogszabályban meghatározott, és a 683. § (1) bekezdésében szereplő körülmények vizsgálatára vonatkozó
adatokat tartalmazza. A  környezettanulmány a  fiatalkorú veszélyeztetettségének bűnmegelőzési szempontú
kockázatértékelését is tartalmazza.
(2) A környezettanulmányt a pártfogó felügyelő készíti el.
 (3) A  pártfogó felügyelő köteles és jogosult mindazokat az  adatokat megismerni, amelyek a  környezettanulmány
elkészítéséhez szükségesek.
 (4) A  pártfogó felügyelő meghallgatja a  fiatalkorút, valamint a  fiatalkorú törvényes képviselőjét, vagy a  fiatalkorú
gondozását ellátó más személyt, pedagógiai véleményt szerez be és feltárja a gyermekvédelmi előzményeket.
 (5) A  pártfogó felügyelő megismerheti az  ügyiratokat, a  terhelttől, a  sértettől, a  tanútól, segítőtől és az  egyéb
érdekelttől, a  gyámhatóságtól, a  gyermekjóléti szolgálattól és a  megelőző pártfogó felügyelőtől felvilágosítást
kérhet.
(6) A  környezettanulmány elkészítéséhez a  pártfogó felügyelő a  rendőrség általános rendőrségi feladatok ellátására
létrehozott szervének a közreműködését igénybe veheti.
(7) A szakértőre vonatkozó rendelkezéseket a környezettanulmányt készítő pártfogó felügyelőre is alkalmazni kell azzal,
hogy a 194–195. §, a 197. § (2)–(5) bekezdése és a 199–200. § a pártfogó felügyelőre nem alkalmazható.
Összefoglaló pártfogó felügyelői vélemény 685. § (1) Ha a fiatalkorúval szemben a védelembe vétele körében megelőző pártfogás elrendelésére került sor, a vádemelés
előtt az ügyészség, azután a bíróság összefoglaló pártfogó felügyelői vélemény beszerzését rendeli el.
(2) Az  összefoglaló pártfogó felügyelői vélemény a  203.  § (1)–(2)  bekezdésében foglaltakon túl tartalmazza
a  fiatalkorúval szemben a  gyámhatóság által elrendelt megelőző pártfogás végrehajtásának eredményére
vonatkozó összefoglaló megállapításokat.
(3) Az összefoglaló pártfogó felügyelői véleményben a pártfogó felügyelő javaslatot tesz a terhelttel szemben egyedi
magatartási szabály vagy kötelezettség elrendelésére és – a  bíróság vagy az  ügyészség rendelkezése hiányában
is – ki kell térnie arra, hogy a  terhelt a  kilátásba helyezett magatartási szabályok vagy kötelezettségek teljesítését
vállalja-e és képes-e teljesíteni, valamint arra, hogy a sértett hozzájárul-e a részére adandó jóvátételhez.
(4) Az összefoglaló pártfogó felügyelői vélemény elkészítéséből nincs kizárva az a pártfogó felügyelő, aki a fiatalkorú
megelőző pártfogását végzi vagy végezte.
(5) A 683. § (4) bekezdésében szereplő feltételek fennállása esetén a bíróság, illetve az ügyészség a megelőző pártfogó
felügyelőt tanúként kihallgathatja. Ha az összefoglaló pártfogó felügyelői véleményt a megelőző pártfogó készíti el,
a 196. § (2) bekezdése szerinti meghallgatásra kerül sor.
(6) Az  összefoglaló pártfogó felügyelői véleményre a  pártfogó felügyelői véleményre vonatkozó rendelkezéseket
− az (1)–(5) bekezdésben meghatározott eltérésekkel − kell alkalmazni.
A belátási képesség vizsgálata 686. § A bűncselekmény elkövetésekor a  tizenkettedik életévét betöltött, de a  tizennegyedik életévét be nem töltött
fiatalkorú beszámítási képességének és a  bűncselekmény következményeinek felismeréséhez szükséges belátási
képességének vizsgálata érdekében − a megalapozott gyanú közlését követően − jogszabályban meghatározottak
szerint haladéktalanul gondoskodni kell a szakértői kirendelésről. A szakértők egyesített szakvéleményt készítenek.
A nyomozás tartama 687. § (1) A  nyomozást a  fiatalkorú gyanúsítotti kihallgatásától számított egy éven belül be kell fejezni, ha a  fiatalkorúval
szemben öt évnél nem súlyosabb szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekmény miatt van folyamatban eljárás.
(2) Ha a  fiatalkorúval szemben öt évnél súlyosabb szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekmény miatt van
folyamatban nyomozás, annak határideje a  gyanúsítotti kihallgatástól számított két éven túl nem hosszabbítható
meg.
A letartóztatás 688. § (1) A  fiatalkorú letartóztatásának a  276.  § (2)  bekezdésében megállapított okok esetében is csak akkor van helye,
ha az a bűncselekmény különös tárgyi súlya folytán szükséges.
(2) A letartóztatás megszűnik, ha annak tartama
a) a bűncselekmény elkövetésekor a tizennegyedik életévét be nem töltő fiatalkorúval szemben az egy évet,
b) a bűncselekmény elkövetésekor a tizennegyedik életévét betöltött fiatalkorúval szemben a két évet
eléri, kivéve az  ügydöntő határozat kihirdetése után elrendelt vagy fenntartott letartóztatás esetét, továbbá ha
a másodfokú vagy a harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése elleni fellebbezés elbírálása iránti eljárás
van folyamatban vagy hatályon kívül helyezés folytán megismételt eljárás van folyamatban.
(3) A  bíróság a  fiatalkorú személyiségére és a  terhére rótt bűncselekmény jellegére tekintettel törvényben
meghatározottak szerint dönt a letartóztatás végrehajtási helyéről.
(4) A  fiatalkorú rendőrségi fogdában történő ideiglenes elhelyezéséről az  ügyészség indítványára a  bíróság dönt,
e  határozat ellen fellebbezésnek helye nincs. A  tizennegyedik életévét be nem töltött fiatalkorú rendőrségi
fogdában nem helyezhető el.
(5) A  letartóztatás tartama alatt a  bíróság a  letartóztatás végrehajtásának helyét az  ügyészség, a  terhelt vagy a  védő
indítványára, vádemelés után hivatalból is megváltoztathatja.
Kényszerintézkedés elrendelése a vádemelés előtt 689. § (1) A fiatalkorú gondozását ellátó nagykorú személyt, ha nem azonos a törvényes képviselővel, értesíteni kell a személyi
szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedéssel kapcsolatos eljárásban tartott ülésről.
(2) Az ülésen a törvényes képviselő, valamint a fiatalkorú gondozását ellátó nagykorú személy is felszólalhat.
 (3) A  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedésről szóló határozatot a  fiatalkorú gondozását
ellátó nagykorú személlyel is közölni kell. Feltételes ügyészi felfüggesztés
690. § (1) Fiatalkorúval szemben a 416. § szerinti feltételes ügyészi felfüggesztés akkor alkalmazható, ha
a) a nyomozás nyolcévi szabadságvesztésnél nem súlyosabb büntetéssel büntetendő bűncselekmény miatt van
folyamatban, és
b) a  bűncselekmény jellegére, az  elkövetés módjára és a  gyanúsított személyére tekintettel a  feltételes
felfüggesztéstől a fiatalkorú helyes irányú fejlődése várható.
 (2) Ha a  fiatalkorúval szemben feltételes ügyészi felfüggesztésnek van helye, az  ügyészség az  eljárást a  Btk. Különös
része által meghatározott büntetési tétel keretei között, egy évtől három évig terjedő időre függeszti fel.
 (3) Az  ügyészség a  feltételes ügyészi felfüggesztés előtt pártfogó felügyelői vélemény beszerzését rendeli el,
ha a pártfogó felügyelet céljának elősegítése érdekében külön magatartási szabályt kíván előírni.
 (4) A  pártfogó felügyelői véleményben a  pártfogó felügyelő javaslatot tesz a  terhelttel szemben egyedi magatartási
szabály vagy kötelezettség elrendelésére és – az  ügyészség rendelkezése hiányában is – kitér arra, hogy a  terhelt
a  kilátásba helyezett magatartási szabályok vagy kötelezettségek teljesítését vállalja-e, és képes-e teljesíteni,
valamint arra, hogy a sértett hozzájárul-e a részére adandó jóvátételhez.
(5) A  419.  § (2)  bekezdés c)  pontjában meghatározott kötelezettség – az  egyéb feltételek fennállása esetén is – csak
a  feltételes ügyészi felfüggesztésről szóló döntés meghozatalakor tizenhatodik életévét betöltő fiatalkorú számára
írható elő.
Az előkészítő ülés és a tárgyalás 691. § (1) Az előkészítő ülésről és a tárgyalásról a nyilvánosságot a 436. § (4) bekezdésében meghatározott eseteken kívül is ki
kell zárni, ha ez a fiatalkorú érdekében szükséges.
(2) A  bíróság elrendelheti, hogy a  tárgyalásnak azt a  részét a  fiatalkorú távollétében tartsák meg, amely a  fiatalkorú
helyes irányú fejlődését károsan befolyásolhatja. Az  így lefolytatott tárgyalás lényegét − legkésőbb a  bizonyítási
eljárás befejezetté nyilvánítása előtt – a fiatalkorúval ismertetni kell.
692. § (1) A fiatalkorú elleni büntetőeljárásban ügyészségi fogalmazó és alügyész nem képviselheti a vádat.
 (2) A bíróság előtt a fiatalkorú védőjeként ügyvédjelölt nem járhat el ügyvéd helyetteseként.
693. § (1) A fiatalkorú jelenléte az előkészítő ülésen és a tárgyaláson kötelező.
 (2) Ha az előkészítő ülésen ügydöntő határozat meghozatalára kerülhet sor, akkor az előkészítő ülésen ismertetni kell
a környezettanulmányt, a pártfogó felügyelői véleményt és az összefoglaló pártfogó felügyelői véleményt.
 (3) Az ügyész a  tárgyaláson tartott perbeszédében a  javítóintézeti nevelés intézkedés meghatározott mértékére nem
tehet indítványt.
 (4) Ha a bíróság elsőfokon tanácsban jár el, a szavazást megelőzően a tanács elnöke felvilágosítást ad az ülnököknek
arról, hogy milyen határozat hozható, tájékoztatást ad a  döntéshez szükséges törvényhelyekről, a  büntetési
nemekről és azok mértékéről, valamint az intézkedésekről.
(5) A bíróság javítóintézeti nevelést bűnösséget megállapító ítéletben rendel el.
 (6) A személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedésről szóló határozatot és az ügydöntő határozatot
a fiatalkorú gondozását ellátó nagykorú személlyel is közölni kell.
A külön eljárásokra és különleges eljárásokra vonatkozó eltérő szabályok
694. § (1) A  büntetővégzés meghozatalára irányuló eljárásban a  törvényes képviselő a  fiatalkorú hozzájárulása nélkül is
indítványozhatja a tárgyalás tartását.
(2) A távollévő fiatalkorú esetén a CI–CII. Fejezet rendelkezései alapján előkészítő ülés, illetve tárgyalás nem tartható.
 (3) Több javítóintézeti nevelés helyett egységes intézkedés kiszabására a 839–840. § rendelkezéseit kell értelemszerűen
alkalmazni.
 (4) A  bíróság a  841.  § és 842.  § szerinti különleges eljárás során fiatalkorúval szemben büntetés kiszabása helyett
javítóintézeti nevelést is elrendelhet. XCVI. FEJEZET
A KATONAI BÜNTETŐELJÁRÁS
695. § E törvény rendelkezéseit a katonai büntetőeljárásban az e Fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
A katonai büntetőeljárás hatálya 696. § (1) Katonai büntetőeljárásnak van helye
a) a Magyar Honvédség tényleges állományú tagja által elkövetett bármely bűncselekmény,
b) a rendőrség, az Országgyűlési Őrség, a büntetés-végrehajtási szervezet, a hivatásos katasztrófavédelmi szerv
és a polgári nemzetbiztonsági szolgálatok hivatásos állományú tagja által a tényleges szolgálati viszonyának
tartama alatt elkövetett katonai bűncselekmény, valamint a  szolgálati helyen, illetve a  szolgálattal
összefüggésben elkövetett más bűncselekmény,
c) a  szövetséges fegyveres erő tagja által belföldön, valamint e  személynek a  Magyarország határain kívül
tartózkodó magyar felségjelű úszólétesítményen vagy magyar felségjelű légi járművön elkövetett, magyar
büntető joghatóság alá tartozó bűncselekménye
esetén.
 (2) A  katonai büntetőeljárás hatálya kiterjed a  terhelt által elkövetett valamennyi bűncselekményre, ha ezek közül
valamelyik miatt katonai büntetőeljárásnak van helye, és az elkülönítés nem lehetséges.
 (3) Több terhelt esetében akkor van helye katonai büntetőeljárásnak, ha a  terheltek valamelyikének bűncselekménye
katonai büntetőeljárásra tartozik, és az  eljárás elkülönítése − tekintettel a  tényállás szoros összefüggésére − nem
lehetséges. Ez a rendelkezés az orgazdára és a bűnpártolóra is kiterjed.
(4) Több terhelt esetén a  bíróság a  fiatalkorú ügyét a  katona ügyével együtt a  katonai büntetőeljárásban bírálja el,
ha az a katona ügyével összefügg. Ebben az esetben a fiatalkorú terhelt tekintetében megfelelően alkalmazni kell
a fiatalkorú elleni büntetőeljárásra vonatkozó rendelkezéseket.
A bíróság 697. § (1) A  katonai büntetőeljárásra tartozó ügyben elsőfokon a  bíróságok elnevezéséről, székhelyéről és illetékességi
területének meghatározásáról szóló törvényben kijelölt törvényszék katonai tanácsa jár el.
(2) Ha e törvény eltérően nem rendelkezik, a katonai büntetőeljárásra tartozó ügyben másodfokon a Fővárosi Ítélőtábla
katonai tanácsa jár el. A  perújítás megengedhetőségének kérdésében, valamint perújítás elrendelése esetén
a perújítási eljárásban hozott ítélet felülbírálata során másodfokon a Fővárosi Ítélőtábla más tanácsa is eljárhat.
(3) A katonai bíró a nem katonai büntetőeljárásra tartozó ügyekben is eljárhat.
A bíróság összetétele 698. § (1) A törvényszék katonai tanácsa mint elsőfokú bíróság
a) egy hivatásos bíróból és két ülnökből álló tanácsban jár el
aa) ha a  bűncselekményre a  törvény nyolc évig terjedő vagy ennél súlyosabb szabadságvesztés
büntetés kiszabását rendeli,
ab) a 20. § (1) bekezdés 2–18. pontjában meghatározott bűncselekmények esetében, vagy
ac) ha az egyesbíró tanács elé utalta az ügyet,
b) egyesbíróként jár el az a) pont alá nem tartozó esetben.
 (2) Az  elsőfokú bíróság egy hivatásos bíróból és két ülnökből álló tanácsban is eljárhat, ha megállapítja, hogy a  vád
tárgyává tett bűncselekmény a vádirati minősítéstől eltérően súlyosabban minősülhet.
 (3) A katonai büntetőeljárásban elsőfokon és másodfokon hivatásos bíróként katonai bíró, elsőfokon ülnökként katonai
ülnök jár el. Ülnökök részvétele esetén a tanács elnöke katonai bíró.
 (4) Ha a katonai büntetőeljárásban fiatalkorú terhelt vesz részt, és a bíróság elsőfokon tanácsban jár el, akkor a bíróság
egyik tagja olyan katonai ülnök, aki a 680. § (5) bekezdésében meghatározott feltételnek is megfelel.
 (5) A katonai büntetőeljárásban az ülnök a vádlottnál alacsonyabb rendfokozatú − a (6) bekezdés esetét kivéve − nem
lehet. A  tanácsot rendszerint annak a  Btk. 127.  § (1)  bekezdésében meghatározott szervnek az  ülnökeiből kell
megalakítani, amelynél a  terhelt az  elkövetés időpontjában szolgálatot teljesített. Igazságszolgáltatási érdekből
ettől a szabálytól el lehet térni.
(6) Tábornoki rendfokozatú vádlott elleni eljárásban, ha a  bírósághoz a  megválasztott katonai ülnökökből a  tanácsot
az (5) bekezdés alapján nem lehet megalakítani, az ügyben bármely tábornoki rendfokozatú katonai ülnök eljárhat.
(7) Az  ítélkezés során a hivatásos bíró és a katonai ülnök jogai és kötelességei azonosak. A bíró kizárására vonatkozó
rendelkezések a katonai ülnökre is irányadók.
Az elsőfokú bíróság illetékessége 699. § (1) A katonai büntetőeljárásra kijelölt törvényszék katonai tanácsának illetékességi területét a bíróságok elnevezéséről,
székhelyéről és illetékességi területének meghatározásáról szóló törvény állapítja meg.
(2) A Magyarország határain kívül elkövetett bűncselekmény elbírálására a Fővárosi Törvényszék katonai tanácsa illetékes.
 (3) A 21. § (3) bekezdésében írt illetékességi ok katonai büntetőeljárásban nem alkalmazható.
Az ügyészség 700. § (1) A  katonai büntetőeljárásban az  ügyészség feladatát a  legfőbb ügyész által kijelölt ügyészség látja el. A  katonai
büntetőeljárásban katonai ügyész, illetve a legfőbb ügyész által katonai büntetőeljárásra kijelölt ügyész jár el.
(2) Az ügyészség végzi a nyomozást
a) a katona által elkövetett
aa) katonai bűntett miatt,
ab) katonai vétség miatt, ha azzal kapcsolatban más bűncselekményt is elkövetett, vagy ha több terhelt
esetén az elkülönítés nem lehetséges,
ac) nem katonai bűncselekmény miatt,
b) a  Honvéd Vezérkar főnöke és helyettese, a  Katonai Nemzetbiztonsági Szolgálat főigazgatója és helyettesei,
az országos rendőrfőkapitány és helyettesei, a Terrorelhárítási Központ főigazgatója és helyettesei, a Nemzeti
Védelmi Szolgálat főigazgatója és helyettesei, az Országgyűlési Őrség parancsnoka és helyettesei, a büntetésvégrehajtás országos parancsnoka és helyettesei, az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság főigazgatója
és helyettesei, a polgári nemzetbiztonsági szolgálatok főigazgatói és helyettesei, a más szervnél szolgálatot
teljesítő katona, valamint a rendészeti felsőoktatási intézmény ösztöndíjas és kettős jogállású hallgatója által
elkövetett katonai vétség miatt,
c) a  szövetséges fegyveres erő tagja által belföldön, valamint az  e  személynek a  Magyarország határain kívül
tartózkodó magyar felségjelű úszólétesítményen vagy magyar felségjelű légi járművön elkövetett, magyar
büntető joghatóság alá tartozó bűncselekménye miatt,
d) ha a parancsnok tekintetében kizáró ok áll fenn,
e) ha a katona szolgálati viszonya időközben megszűnt.
(3) Az ügyészség nem katonai büntetőeljárásra tartozó ügyben is eljárhat.
 (4) Ha a katonai büntetőeljárás hatálya alá tartozó bűncselekményt nem katonai nyomozó hatóság észleli, vagy nem
katonai nyomozó hatóság szerez ilyen bűncselekményről tudomást, a  366.  § (4)  bekezdésében meghatározott
cselekmények elvégzéséről az ügyészséget haladéktalanul tájékoztatja.
(5) Katonai büntetőeljárásnak csak közvádra van helye, magánvádra üldözendő bűncselekmény esetében az ügyészség
jár el.
(6) A katonai büntetőeljárásban alügyész és ügyészségi fogalmazó nem képviselheti a vádat.
A katonai nyomozó hatóság 701. § (1) Ha a nyomozást nem az ügyészség végzi, nyomozó hatóságként az állományilletékes parancsnok jár el.
 (2) A parancsnok a nyomozó hatósági jogkörét a nyomozószerv, vagy az e feladat ellátásával megbízott nyomozótiszt
útján is gyakorolhatja.
 (3) Ha a  parancsnok irányítása alatt álló szervnél nincs nyomozószerv vagy nyomozótiszt, továbbá, ha az  a  feladata
ellátásában akadályozott, vagy az eljárásból kizárt, a nyomozást a parancsnok személyesen végzi, vagy a nyomozás
lefolytatására a parancsnok az elöljáró parancsnoktól nyomozószerv, vagy nyomozótiszt kijelölését kérheti.
(4) Nyomozótisztként nem járhat el az, akinek a terhelt a szolgálati elöljárója.
702. § (1) A  nyomozást az  a  parancsnok folytatja le, akinek a  büntetőeljárás megindításakor a  terhelt a  szolgálati
alárendeltségébe tartozik.
(2) Ha a  terhelt szolgálati helye az  eljárás alapjául szolgáló cselekmény elkövetése után megváltozott, a  nyomozást
az a parancsnok folytatja le, akinek a szolgálati alárendeltségébe a terhelt a bűncselekmény elkövetésekor tartozott.
(3) Ha a parancsnok a nyomozás során észleli, hogy a terhelt bűncselekménye vagy több bűncselekmény esetén azok
valamelyike nem tartozik a  nyomozási hatáskörébe, az  ügyet három napon belül átteszi az  ügyészséghez, vagy
az illetékes katonai nyomozó hatósághoz.
703. § (1) Illetékességi összeütközés esetén a  nyomozást lefolytató parancsnokot a  nyomozás felügyeletét ellátó ügyészség
jelöli ki.
(2) Az elkövetés helye szerint állományilletékes parancsnok az  ismeretlen tettes által elkövetett bűncselekmény miatt
indult nyomozás során ismertté vált elkövető ügyét további intézkedés érdekében a  terhelt állományilletékes
parancsnokához − az ügyészség egyidejű tájékoztatása mellett − átteszi.
A tanú védelme 704. § (1) A  katonai szolgálatot teljesítő tanú különösen indokolt esetben kérheti más szolgálati helyre történő vezénylését
vagy áthelyezését. A  kérelemről a  vádemelés előtt az  ügyészség, azután a  bíróság határoz. A  kérelem elutasítása
ellen a tanú élhet jogorvoslattal.
(2) A  vezénylést vagy az  áthelyezést a  személyügyi szerv a  határozat kézbesítésétől számított hetvenkét órán belül
hajtja végre.
A kényszerintézkedések 705. § (1) Ha a  katonai büntetőeljárás hatálya alá tartozó bűncselekmény miatt a  katona őrizetbe vételét nem katonai
nyomozó hatóság rendelte el, a terheltet huszonnégy órán belül át kell adni az illetékes ügyészségnek.
(2) A parancsnoki nyomozás során elrendelt őrizetet rendőrségi fogdában kell végrehajtani.
 (3) Katonával szemben letartóztatást akkor is el lehet rendelni, ha ellene katonai bűncselekmény vagy a  szolgálati
helyen, illetve a szolgálattal összefüggésben elkövetett, szabadságvesztéssel büntetendő más bűncselekmény miatt
folyik az eljárás, és a terhelt szolgálati vagy fegyelmi okból nem hagyható szabadlábon.
(4) A  (3)  bekezdésben meghatározott okból elrendelt letartóztatás megszűnik a  terhelt szolgálati viszonyának
megszűnésével.
(5) Ha a  Magyar Honvédség tényleges állományú tagjával szemben olyan bűnügyi felügyeletet rendelnek el,
amelynek során a  bíróság a  terhelt számára előírta, hogy a  számára meghatározott területet ne hagyja el, ennek
a korlátozásnak a megtartását a parancsnok vagy akadályoztatása esetén más elöljáró ellenőrzi.
A védekezés jogának biztosítása 706. § A terheltnek − tényleges szolgálati viszonya fennállása alatt − szolgálatmentességet kell biztosítani, ha olyan eljárási
cselekményen vesz részt, amelyen a jelenlétét e törvény lehetővé vagy kötelezővé teszi.
A parancsnoki nyomozás 707. § (1) A nyomozást a parancsnok irányítja és felügyeli.
 (2) A nyomozótiszt a nyomozás során a parancsnok utasítása szerint jár el.
 (3) Ha a parancsnok más eljárás lefolytatására tett intézkedést, erről az ügyészségnek beszámol.
 (4) A parancsnoki nyomozás során a sajtó részére a parancsnok vagy az ügyben eljáró nyomozótiszt adhat tájékoztatást.
708. § (1) A parancsnok kizárólagos döntési hatáskörébe tartozik:
 1. a nyomozótiszt kizárása,
 2. a nyomozás elrendelése,
 3. a feljelentés kiegészítésének elrendelése,
 4. a feljelentés áttétele,
 5. a feljelentés elutasítása,
 6. az eljárás felfüggesztése,
 7. az eljárás megszüntetése,
 8. a védő kirendelése, a védő kirendelésének visszavonása, a védő kirendelés alóli felmentése,
 9. a kirendelt védő díjának és költségeinek megállapítása,
10. a szakértő kirendelése, kizárása, felmentése,
11. a szakértő díjának megállapítása,
12. a tanú és a szakértő mentességre történt hivatkozásának elbírálása,
13. az igazolási kérelem elbírálása,
14. a terhelt őrizetbe vétele és az őrizet megszüntetése,
15. a kutatás és a motozás elrendelése,
16. a lefoglalás elrendelése és megszüntetése,
17. a számítástechnikai rendszer útján rögzített adatok megőrzésére kötelezés elrendelése,
18. a bírósági döntést nem igénylő zár alá vétel alkalmazása és feloldása,
19. az elővezetés elrendelése,
20. az ügyészség hatáskörébe tartozó intézkedés kezdeményezése,
21. a panasz benyújtásától számított nyolc napon belül a panasznak történő helyt adás, vagy a panasz elbírálás
végett történő felterjesztése,
22. a 367. § (2) bekezdése alapján a határozat végrehajtásának felfüggesztése.
(2) A 31. § (4) bekezdésében meghatározott intézkedést a parancsnok teszi meg.
709. § (1) A parancsnok haladéktalanul tájékoztatja az ügyészséget, ha
a) a hatáskörébe nem tartozó kényszerintézkedés elrendelését,
b) a letartóztatás, az előzetes kényszergyógykezelés vagy a bűnügyi felügyelet megszüntetését
tartja szükségesnek.
(2) A nyomozás során hozott határozat elleni panaszt, valamint a gyanúsítás ellen bejelentett panaszt − ha annak nem
ad helyt − a parancsnok felterjeszti az ügyészséghez.
(3) A nyomozás során szóban tett panaszt írásba kell foglalni.
A bűncselekmény elbírálása fegyelmi eljárásban 710. § (1) Az ügyészség a feljelentést elutasítja vagy az eljárást megszünteti, és az ügyiratokat a fegyelmi jogkör gyakorlójának
megküldi, ha a katonai vétség miatt a büntetés célja fegyelmi fenyítéssel is elérhető.
(2) Ha a  katonai nyomozó hatóság lehetőséget lát a  bűncselekmény fegyelmi eljárásban történő elbírálására,
az ügyiratokat az (1) bekezdés szerinti határozat meghozatala céljából haladéktalanul felterjeszti az ügyészséghez.
Az ügyészség az ügyiratok érkezésétől számított három napon belül az (1) bekezdés szerinti határozatot meghozza
és intézkedést megteszi, vagy az ügyiratokat a nyomozás folytatása érdekében a parancsnoknak visszaküldi.
(3) A  nyomozást el kell rendelni, vagy az  eljárást folytatni kell, ha a  feljelentett a  feljelentést elutasító, a  gyanúsított
vagy a védője az eljárást megszüntető határozat ellen panasszal élt, és a  feljelentés elutasításának, vagy az eljárás
megszüntetésének más oka nincs. Erre a feljelentettet vagy a gyanúsítottat a határozatban figyelmeztetni kell.
(4) Ha az  ügyészség a  bűncselekmény elbírálását fegyelmi eljárásra utalta, a  fegyelmi jogkör gyakorlója a  szolgálati
viszonyt szabályozó törvények rendelkezései szerinti eljárásban, az  ott meghatározott fegyelmi fenyítéseket
szabhatja ki.
(5) A fegyelmi fenyítést kiszabó határozatot az ügyészségnek is kézbesíteni kell.
711. § (1) A  megfenyített vagy védője a  fegyelmi eljárásra utalt bűncselekmény miatt a  panasszal nem támadható, vagy
panasz alapján hozott fegyelmi fenyítést kiszabó határozat vagy parancs bírósági felülvizsgálatát indítványozhatja.
A bírósági felülvizsgálat iránti indítvány a határozat vagy parancs közlését követő három napon belül terjeszthető
elő. Az indítvány elbírálásáig a fenyítés nem hajtható végre.
(2) Az indítványt a fenyítést kiszabó fegyelmi jogkör gyakorlójánál kell előterjeszteni, aki azt az ügyiratokkal együtt egy
napon belül megküldi a területileg illetékes törvényszék katonai tanácsának. Az indítvány a tárgyalás megkezdéséig
visszavonható.
(3) A bíróság
a) egyesbíróként jár el,
b) az indítványt tárgyaláson bírálja el,
c) a tárgyalás időpontjáról értesíti a fenyítést kiszabó fegyelmi jogkör gyakorlóját és az ügyészséget.
(4) A tárgyaláson a fegyelmi jogkör gyakorlója és az ügyész felszólalhat. Ha írásban kívánnak nyilatkozni, a nyilatkozatot
a tárgyalás megkezdése előtt kell a bíróságnak benyújtani.
(5) A bíróság az indítványt végzéssel bírálja el.
 (6) A törvényben kizárt, az elkésett vagy a nem jogosulttól származó indítványt a bíróság elutasítja. Az ismételten ilyen
módon előterjesztett indítványt a bíróság érdemi indokolás nélkül utasítja el. Az indítvány elutasításának a tárgyalás
kitűzése előtt is helye van.
(7) A bíróság
a) a határozatot vagy a parancsot helybenhagyja, ha az indítvány alaptalan,
b) a fenyítés mértékét csökkenti vagy enyhébb fenyítést alkalmaz,
c) a fenyítést kiszabó határozatot vagy parancsot megsemmisíti, ha az ügy büntetőeljárásban történő elbírálása
esetén felmentő vagy az eljárást megszüntető rendelkezést kellene hozni.
 (8) A  bíróság (7)  bekezdés szerinti határozata elleni fellebbezésre az  579.  § (2)  bekezdésében írt végzés elleni
fellebbezésre vonatkozó rendelkezések az irányadók. A közvetítői eljárás
712. § A katonai büntetőeljárásban közvetítői eljárásnak a  Btk. 127.  § (1)  bekezdésében meghatározott szerv sérelmére
elkövetett vagyon elleni bűncselekmény miatt nincs helye.
A bíróság eljárása a vádemelés előtt 713. § A katonai büntetőeljárásban a bíróság feladatait a vádemelés előtt a törvényszék katonai bírája nyomozási bíróként
látja el. A katonai bíró mint nyomozási bíró határozata elleni fellebbezést a törvényszék másodfokú tanácsa bírálja el.
Az eljárás megszüntetése 714. § A Btk. 131.  §-ában meghatározott büntethetőséget megszüntető ok miatt a  vádemelés előtt az  ügyészség,
a vádemelés után a bíróság az eljárást megszünteti.
A bírósági eljárásra vonatkozó szabályok 715. § (1) Ha a  bíróság ülnökökből is álló tanácsban jár el, a  szavazást megelőzően a  tanács elnöke felvilágosítást ad arról,
hogy milyen határozat hozható, tájékoztatást ad a döntéshez szükséges törvényhelyekről, a büntetési nemekről és
azok mértékéről, valamint az intézkedésekről.
(2) A  katonai tanácsban az  alacsonyabb rendfokozatú bíró a  magasabb rendfokozatút megelőzően szavaz. Azonos
rendfokozat esetén az  szavaz először, aki a  rendfokozatba később lépett elő. A  rendfokozatba történő előlépés
időpontjának azonossága esetén a fiatalabb szavaz először. A tanács elnöke utolsónak adja le szavazatát.
716. § (1) Ha a  bíróság a  tárgyalás eredményéhez képest úgy látja, hogy a  vád tárgyává tett cselekmény szolgálati helyen,
illetve szolgálattal összefüggésben elkövetett szabálysértés, és ezért a  vádlottat felmenti, az  ügyiratokat
−  a  szabálysértési elzárással is büntethető szabálysértés kivételével − a  fegyelmi eljárás lefolytatása céljából
megküldi a fegyelmi jogkör gyakorlójának.
(2) Ha a  katona szolgálati viszonya az  ügyiratoknak a  fegyelmi jogkör gyakorlójának történt megküldése előtt
megszűnt, a szabálysértést a bíróság bírálja el.
(3) Az (1) és (2) bekezdés esetében a bíróság elkobzást rendelhet el, és a polgári jogi igényt érdemben elbírálhatja.
717. § A másodfokú bíróság nem ügydöntő végzésével hatályon kívül helyezi az  elsőfokú bíróság ítéletét és az  elsőfokú
bíróságot új eljárásra utasítja akkor is, ha a bíróság katonai büntetőeljárásra nem tartozó ügyben e Fejezet szerint
járt el.
Értelmező rendelkezés 718. § E Fejezet alkalmazásában a nyomozó hatóságként eljáró állományilletékes parancsnokon az erre illetékes vezetőt is
érteni kell.
XCVII. FEJEZET
ELJÁRÁS A MENTESSÉGET ÉLVEZŐ SZEMÉLYEK ÜGYÉBEN
Mentelmi jogon alapuló mentesség 719. § (1) A  törvényben meghatározott mentelmi joggal rendelkező személyt gyanúsítottként kihallgatni, vele szemben
kényszerintézkedést alkalmazni és vádat emelni csak a  mentelmi jog felfüggesztését követően lehet. A  mentelmi
joggal rendelkező személy tettenérése esetén vele szemben e törvény szerinti kényszerintézkedés alkalmazható.
(2) Ha a  büntetőeljárásban adat merül fel arra, hogy a  mentelmi joggal rendelkező személy gyanúsítotti
kihallgatásának, vele szemben kényszerintézkedés alkalmazásának vagy vádemelésnek van helye, indítványozni
kell a mentelmi jog felfüggesztésére jogosult döntését. A mentelmi jog felfüggesztése iránti indítványt a vádemelés
előtt a legfőbb ügyész, azután, valamint magánvádas és pótmagánvádas ügyben a bíróság terjeszti elő. Tettenérés
esetén az indítványt haladéktalanul elő kell terjeszteni.
(3) Az indítvány benyújtásával egyidejűleg a büntetőeljárást fel kell függeszteni.
 (4) Ha az indítványt a mentelmi jog felfüggesztésére jogosult elutasította, az eljárást az ügyészség határozattal, illetve
a bíróság nem ügydöntő végzéssel haladéktalanul megszünteti. (5) Ha törvény eltérően nem rendelkezik, az  eljárás ilyen okból történő megszüntetése nem akadálya annak, hogy
a mentelmi jog megszűnését követően a büntetőeljárást lefolytassák.
Nemzetközi jogon alapuló mentesség 720. § (1) A  719.  § rendelkezéseit az  e  §-ban foglalt eltérésekkel kell alkalmazni a  nemzetközi jogon alapuló mentességet
élvező személyek ügyében.
(2) A  nemzetközi jogon alapuló mentességet élvező személyek büntetőjogi felelősségre vonására nemzetközi
szerződés, ennek hiányában a nemzetközi gyakorlat irányadó. A nemzetközi gyakorlat kérdésében a külpolitikáért
felelős miniszterrel egyetértésben az igazságügyért felelős miniszter állásfoglalását kell beszerezni.
(3) A  nemzetközi jogon alapuló mentességet élvező személlyel szemben eljárási cselekmény a  mentesség
felfüggesztéséig nem végezhető.
(4) A  nemzetközi jogon alapuló mentesség felfüggesztésére vonatkozó indítványt a  bíróság az  igazságügyért felelős
miniszter útján, a legfőbb ügyész közvetlenül terjeszti elő a külpolitikáért felelős miniszternek.
721. § (1) Ha a mentességet élvező személy magánvádlóként vagy pótmagánvádlóként lép fel, a bíróság a nemzetközi jogon
alapuló mentesség tárgyában hozott döntésig az  igazságügyért felelős miniszter útján a  külpolitikáért felelős
miniszternek tett előterjesztéssel egyidejűleg az eljárást felfüggeszti. Ha a bíróság a külpolitikáért felelős miniszter
állásfoglalása alapján a mentességet megállapította, az eljárást megszünteti.
(2) Ha a  720.  § és az  (1)  bekezdés esetein kívül a  nemzetközi jogon alapuló mentességet élvező személy
büntetőeljárásban való részvétele válik szükségessé, a  vádemelés előtt a  legfőbb ügyész, azt követően, illetve
magánvádas, pótmagánvádas ügyben a bíróság az igazságügyért felelős miniszter útján − az eljárás felfüggesztése
nélkül − a külpolitikáért felelős miniszternek tesz előterjesztést.
(3) Az  (1) és (2)  bekezdés szerinti előterjesztés a  nemzetközi jogon alapuló mentesség fennállására vonatkozó
állásfoglalásra, valamint a  büntető joghatóság alóli mentességről lemondás érdekében a  szükséges intézkedések
megtételére irányul. Ha a  külpolitikáért felelős miniszter állásfoglalása alapján a  mentesség nem állapítható meg,
vagy a  küldő állam mentességről lemondó nyilatkozata rendelkezésre áll, az  érintett személy a  büntetőeljárásban
részt vehet.
XCVIII. FEJEZET
ELJÁRÁS BÍRÓSÁG ELÉ ÁLLÍTÁS ESETÉN 722. § Bíróság elé állítás esetén e törvény rendelkezéseit az e Fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
Bíróság elé állítás tettenérés esetén 723. § Az ügyészség a terheltet a bűncselekmény elkövetésétől számított tizenöt napon belül bíróság elé állíthatja, ha
a) a bűncselekményre a törvény tízévi szabadságvesztésnél nem súlyosabb büntetést rendel,
b) az ügy megítélése egyszerű,
c) a bizonyítékok rendelkezésre állnak és
d) a terheltet a bűncselekmény elkövetésén tetten érték.
Bíróság elé állítás beismerés esetén 724. § Az ügyészség a  terheltet a  gyanúsítottként történő kihallgatásától számított egy hónapon belül bíróság elé
állíthatja, ha
a) a 723. § a)–c) pontjában meghatározott feltételek fennállnak, és
b) a terhelt a bűncselekmény elkövetését beismerte.
Kényszerintézkedések 725. § (1) Ha a 723. §-ban meghatározott feltételek fennállnak, az őrizet bíróság elé állítás céljából is elrendelhető.
 (2) A bíróság elé állítás előtt elrendelt személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés a bíróság elé
állítás napján tartott tárgyalás befejezéséig tart.
 (3) Ha a  bíróság az  ügyiratokat az  ügyészségnek visszaküldi, az  általános szabályok szerint indítványra határoz
a  személyi szabadságot érintő bírói engedélyes kényszerintézkedés meghosszabbításáról, elrendeléséről, illetve
megszüntetéséről.
(4) Ha a  bíróság a  tárgyalást elnapolja, az  általános szabályok szerint határoz a  személyi szabadságot érintő bírói
engedélyes kényszerintézkedés fenntartásáról, elrendeléséről, illetve megszüntetéséről.
Nyomozás és vádemelés 726. § (1) Az ügyészség közli a gyanúsítottal, ha őt bíróság elé kívánja állítani.
 (2) Az ügyészség haladéktalanul védőt rendel ki, ha a gyanúsított nem kíván védőt meghatalmazni.
 (3) Az ügyészség az (1)–(2) bekezdésben foglaltak teljesítéséhez a nyomozó hatóságot is igénybe veheti.
 (4) Az ügyészség a gyanúsított azonosításra alkalmas személyes adatait, a bíróság elé állítás tárgyát képező cselekmény
leírását, annak Btk. szerinti minősítését és a bizonyítási eszközök felsorolását tartalmazó feljegyzést készít.
 (5) Az ügyészség a (4) bekezdés szerinti feljegyzés egy-egy kiadmányát legkésőbb a tárgyalás megkezdésekor kézbesíti
a gyanúsított és a védő részére.
 (6) Az  ügyészség az  eljárás ügyiratainak megismerését a  100.  § alkalmazásával, legkésőbb a  bírósági tárgyalás
megkezdéséig biztosítja. A tárgyalás előkészítése 727. § (1) Bíróság elé állítás esetén a LXXV. és a LXXVII. Fejezet rendelkezései nem alkalmazhatók.
 (2) Ha az ügyészség tájékoztatja a bíróságot arról, hogy a gyanúsítottat bíróság elé kívánja állítani, a bíróság nyomban
kitűzi a tárgyalás határnapját.
 (3) Az  ügyészség a  gyanúsítottat a  bíróság elé állítja, idézi a  védőt és biztosítja, hogy a  bizonyítási eszközök
a tárgyaláson rendelkezésre álljanak.
 (4) Az ügyészség gondoskodik arról, hogy a védő a fogva tartott gyanúsítottal a tárgyalás előtt tanácskozhasson.
 (5) Az ügyészség gondoskodik továbbá arról, hogy a tárgyaláson jelen legyenek, akiknek a  jelenléte kötelező és jelen
lehessenek, akiknek a jelenlétét e törvény lehetővé teszi.
 (6) Az ügyészség a (3)–(5) bekezdésben foglaltak teljesítéséhez a nyomozó hatóságot is igénybe veheti.
Az elsőfokú bírósági tárgyalás 728. § (1) Bíróság elé állítás esetén a bírósági eljárásban a védő részvétele kötelező.
 (2) Az  ügyészség a  tárgyalás megkezdése előtt – ha ez  korábban nem történt meg – a  726.  § (4)  bekezdése szerinti
feljegyzést, a nyomozás ügyiratait és az egyéb tárgyi bizonyítási eszközöket átadja a bíróságnak.
 (3) Az ügyész a vádat szóban terjeszti elő.
 (4) A vád előterjesztése után a bíróság az ügyiratokat az ügyészségnek visszaküldi, ha
a) a 723. §-ban meghatározott esetben a bűncselekmény elkövetésétől a bíróság elé állításig több mint tizenöt
nap telt el,
b) a 724. §-ban meghatározott esetben a gyanúsított kihallgatásától a bíróság elé állításig több, mint egy hónap
telt el,
c) a bűncselekményre a törvény tízévi szabadságvesztésnél súlyosabb büntetést rendel, vagy
d) a bizonyítási eszközök nem állnak rendelkezésre.
729. § (1) A bíróság a tárgyalást egy alkalommal, legfeljebb tizenöt napra elnapolhatja.
 (2) Ha a  tárgyaláson felvett bizonyítás eredményéhez képest további bizonyítási eszközök felkutatása szükséges,
és ezért a  tárgyalás tizenöt napon belül vagy újabb elnapolás nélkül nem folytatható, a  bíróság az  ügyiratokat
visszaküldi az ügyészségnek.
(3) Az  ügyészség a  vádat akkor módosíthatja, ha a  bíróság elé állítás feltételei a  módosított vád szerinti
bűncselekményre is fennállnak. Egyébként a bíróság az ügyiratokat visszaküldi az ügyészségnek.
(4) Az ügyiratok ügyészségnek történő visszaküldése miatt nincs helye fellebbezésnek.
A másodfokú bírósági eljárás 730. § Az elsőfokú bíróság ítélete és ügydöntő végzése elleni fellebbezést a másodfokú bíróság az ügy érkezését követő
két hónapon belül bírálja el.
XCIX. FEJEZET
ELJÁRÁS EGYEZSÉG ESETÉN 731. § (1) A  LXV.  Fejezetben meghatározott egyezség alapján folytatott bírósági eljárásra e  törvény rendelkezéseit
az e Fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) Az egyezség alapján folytatott bírósági eljárásban a védő részvétele kötelező.
Előkészítő ülés 732. § (1) Az előkészítő ülésen az ügyész ismerteti a vád és a 424. § (2) bekezdése szerinti indítványok lényegét.
 (2) A  vád és az  indítványok ismertetését követően a  bíróság tájékoztatja a  vádlottat az  egyezség jóváhagyásának
következményeiről, különösen a  735.  § (2)  bekezdésében és a  738.  § (1) és (3)  bekezdésében foglalt
rendelkezésekről.
(3) A bíróság ezután felhívja a vádlottat arra, hogy nyilatkozzon, beismeri-e az egyezséggel egyezően a bűnösségét és
lemond-e a tárgyaláshoz való jogáról.
(4) A nyilatkozat megtétele előtt a bíróság lehetővé teszi, hogy a vádlott a védővel tanácskozzon.
 (5) Ha a  vádlott az  egyezséggel egyezően beismeri a  bűnösségét és lemond a  tárgyaláshoz való jogáról, a  bíróság
e  tény, az  ügyiratok, valamint – szükség esetén – a  vádlott kihallgatása és a  védőhöz intézett kérdésekre adott
válaszok alapján megvizsgálja, hogy az egyezség jóváhagyásának feltételei fennállnak-e.
(6) Az egyezség jóváhagyásának kérdésében történő határozathozatal előtt az ügyész és a védő felszólalhat.
Az egyezség jóváhagyásának feltételei 733. § A bíróság az egyezséget jóváhagyja, ha
a) az egyezség megkötése a 407–409. §-ban foglaltaknak megfelelt,
b) az egyezség tartalma a 410–411. §-ban foglaltaknak megfelel,
c) a vádlott az egyezség természetét és jóváhagyásának következményeit megértette,
d) a vádlott beszámítási képessége és beismerésének önkéntessége iránt észszerű kétely nem mutatkozik,
e) a vádlott bűnösséget beismerő nyilatkozata egyértelmű és azt az ügyiratok alátámasztják.
Az egyezség jóváhagyásának megtagadása 734. § (1) A bíróság az egyezség jóváhagyását megtagadja, ha
a) a vád és a 424. § (2) bekezdése szerinti indítványok a jegyzőkönyvbe foglalt egyezségtől eltérnek,
b) a vádlott az előkészítő ülésen nem ismerte be a bűnösségét az egyezséggel egyezően, vagy nem mondott le
a tárgyaláshoz való jogáról,
c) az egyezség jóváhagyásának feltételei nem állnak fenn,
d) a terhelt a 411. § (1) bekezdés e) pontjának megfelelően vállalt kötelezettségeinek nem tett eleget,
e) a vádtól eltérő minősítés látszik megállapíthatónak.
(2) A bíróság egyezség jóváhagyását megtagadó végzése ellen nincs helye fellebbezésnek.
 (3) Ha a  bíróság az  egyezség jóváhagyását megtagadta, az  eljárást az  506–508.  §-nak megfelelően folytatja. Ebben
az esetben az egyezség az ügyészséget és a terheltet sem köti.
Eljárás az egyezség jóváhagyása esetén 735. § (1) Ha az  egyezség jóváhagyásának feltételei fennállnak és a  jóváhagyás megtagadásának nincs helye, a  bíróság
az egyezséget az előkészítő ülésen jóváhagyja.
(2) A bíróság egyezséget jóváhagyó végzése ellen nincs helye fellebbezésnek.
736. § (1) Ha a  bíróság az  egyezséget jóváhagyta, az  eljárást – a  (2)–(7)  bekezdésben meghatározott eltérésekkel  –
az 504–505. §-nak megfelelően folytatja.
(2) A bíróság a vádlott bűnösségét a bűnösség beismerésére, az egyezség jóváhagyására és az ügyiratokra alapítja.
 (3) A  bíróság az  ítéletben a  vád szerinti tényállástól, minősítéstől és a  424.  § (2)  bekezdés b) és c)  pontjában
meghatározott indítványoktól nem térhet el.
 (4) A bíróság a polgári jogi igényt nem utasíthatja el.
 (5) Az ítélet indokolásában az 561. § (3) bekezdés b)–c) és f ) pontjában foglaltakon túl elegendő az egyezségen alapuló
vádra, az egyezség jóváhagyására és az alkalmazott jogszabályokra utalni.
 (6) Ha az  ügyben valamennyi vádlott nem kötött egyezséget az  ügyészséggel, illetve ha a  bíróság nem hagyta jóvá
valamennyi, az ügyészség és a vádlottak közt létrejött egyezséget, a bíróság a vádról – a  jóváhagyott egyezségek
vonatkozásában a (2)–(5) bekezdés korlátai között – egységesen, tárgyalás alapján határoz.
(7) Ha az  elkülönítés egyéb feltételei fennállnak, a  bíróság a  jóváhagyott egyezség tárgyát képező ügyet az  ítélet
meghozatala érdekében elkülönítheti.
737. § (1) Ha az egyezség jóváhagyása után tárgyalás tartása szükséges, a bíróság a tárgyalás megkezdése után az egyezség
lényegét ismerteti.
(2) A bíróság az egyezséget jóváhagyó végzést az ügyész és a vádlott nyilatkozatának beszerzése után hatályon kívül
helyezheti, ha a  bizonyítás eredményéhez képest úgy látja, hogy a  tényállás, illetve a  minősítés változása folytán
az egyezség megtagadásának lett volna helye.
(3) Ha a bíróság az egyezséget jóváhagyó végzést hatályon kívül helyezi,
a) az egyezség az ügyészséget és a terheltet sem köti,
b) a  bíróság az  ügyészség, a  vádlott vagy a  védő indítványára határoz a  vádlott távollétében lefolytatott
bizonyítás megismétléséről, és
c) az ügyészség, a vádlott és a védő tizenöt napon belül az 520. § (1)–(3) bekezdésben meghatározott korlátok
nélkül terjesztheti elő indítványait. A másodfokú bírósági eljárás
738. § (1) Nincs helye fellebbezésnek
a) a bűnösség megállapítása,
b) a 736. § (2)–(3) bekezdése szerint megállapított, a váddal egyező tényállás és minősítés,
c) a  736.  § (3)  bekezdése szerint megállapított büntetés, illetve intézkedés neme, valamint mértéke, vagy
tartama és
d) az ítéletnek a 736. § (3) bekezdése szerint megállapított egyéb rendelkezése
miatt.
(2) A fellebbezésben az (1) bekezdés korlátai között lehet új tényt állítani és új bizonyítékra hivatkozni.
 (3) A másodfokú eljárásban bizonyítás az (1)–(2) bekezdésben meghatározott keretek között vehető fel.
 (4) A másodfokú bíróság a fellebbezéssel megtámadott ítéletnek a bűnösség megállapítására vonatkozó rendelkezését
csak akkor változtathatja meg, ha tárgyalás tartása nélkül megállapítható, hogy a  terhelt felmentésének vagy
az eljárás megszüntetésének van helye.
(5) A  másodfokú bíróság az  elsőfokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyezi, és az  elsőfokú bíróságot új eljárás
lefolytatására utasítja, ha
a) az  elsőfokú bíróság a  734.  § (1)  bekezdésében meghatározott valamely ok fennállása ellenére jóváhagyta
az egyezséget,
b) az elsőfokú bíróság nem a 732. § (1)–(4) bekezdése szerint járt el,
c) a terhelt felmentésének vagy az eljárás megszüntetésének lenne helye és a (4) bekezdés nem alkalmazható.
(6) A  másodfokú bíróság az  elsőfokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyezi, és az  ügyiratokat megküldi
az ügyészségnek, ha az ügyészség az LXV. Fejezetben meghatározott törvényi előfeltételek hiányában indítványozta
az eljárást.
(7) A másodfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése ellen nincs helye fellebbezésnek.
 (8) A megismételt eljárás során e Fejezet rendelkezései nem alkalmazhatók.
C. FEJEZET
BÜNTETŐVÉGZÉS MEGHOZATALÁRA IRÁNYULÓ ELJÁRÁS 739. § (1) A büntetővégzés meghozatalára irányuló eljárás esetén e törvény rendelkezéseit az e Fejezetben foglalt eltérésekkel
kell alkalmazni.
(2) A  büntetővégzés ügydöntő határozat. A  büntetővégzésre – ha e  törvény másképp nem rendelkezik – az  ítéletre
vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni.
A büntetővégzés meghozatalának feltételei 740. § (1) A bíróság az ügyészség indítványára vagy hivatalból háromévi szabadságvesztésnél nem súlyosabban büntetendő
bűncselekmény esetén tárgyalás mellőzésével, az ügyiratok alapján büntetővégzést hoz, ha
a) az ügy megítélése egyszerű,
b) a vádlott szabadlábon van vagy más ügyben tartják fogva, és
c) a büntetés célja tárgyalás nélkül is elérhető.
(2) A bíróság a büntetővégzésben
a) végrehajtásában felfüggesztett szabadságvesztést, közérdekű munkát, pénzbüntetést, foglalkozástól eltiltást,
járművezetéstől eltiltást, kitiltást, sportrendezvények látogatásától való eltiltást, kiutasítást szabhat ki,
b) katonával szemben lefokozást, szolgálati viszony megszüntetését, rendfokozatban visszavetést és
a várakozási idő meghosszabbítását is kiszabhat, illetve
c) jóvátételi munkát, próbára bocsátást vagy megrovást alkalmazhat.
(3) A  bíróság az  ötévi szabadságvesztésnél nem súlyosabban büntetendő bűncselekmény esetén is büntetővégzést
hoz, ha
a) az (1) bekezdés a)–c) pontjában írt feltételek fennállnak és
b) a vádlott a bűncselekmény elkövetését beismerte.
A büntetővégzés meghozatala 741. § (1) A bíróság a büntetővégzést az ügy érkezését követő egy hónapon belül hozza meg.
 (2) A bíróság a büntetővégzésben a 740. § (2) bekezdésében felsorolt büntetés kiszabása, illetve intézkedés alkalmazása
mellett
a) pártfogó felügyeletet is alkalmazhat végrehajtásában felfüggesztett szabadságvesztés kiszabása, jóvátételi
munka előírása vagy próbára bocsátás esetén,
b) elrendelhet elkobzást, vagyonelkobzást, illetve elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételét,
c) a polgári jogi igénynek helyt adhat vagy a polgári jogi igény érvényesítését egyéb törvényes útra utasíthatja,
d) a próbára bocsátást kimondó rendelkezést hatályon kívül helyezheti,
e) az  ügyek egyesítéséről, elkülönítéséről, az  eljárás felfüggesztéséről és az  eljárás megszüntetéséről
rendelkezhet.
 (3) A büntetővégzés rendelkező részének tartalmaznia kell
a) az 561. § (2) bekezdésében foglaltakat, valamint
b) a 742. § és a 744. §-ban foglaltakra való figyelmeztetést.
(4) A  büntetővégzés indokolása a  megállapított tényállást, a  vádra és a  büntetővégzés feltételeinek fennállására való
utalást, valamint az alkalmazott jogszabályok megjelölését tartalmazza.
(5) Ha a büntetővégzés meghozatalát az ügyészség indítványozta, a büntetővégzést bírósági titkár is meghozhatja.
Tárgyalás tartása iránti indítvány 742. § (1) A büntetővégzés ellen nincs helye fellebbezésnek.
 (2) Az ügyész, a vádlott, a védő, a magánfél, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt a büntetővégzés kézbesítésétől
számított nyolc napon belül tárgyalás tartását kérheti.
 (3) Ha a  büntetővégzés meghozatalát az  ügyészség indítványozta, az  ügyész nem kérheti tárgyalás tartását azon
az alapon, hogy a bíróság e Fejezet szerint járt el.
 (4) A magánfél a polgári jogi igényt elbíráló rendelkezéssel, a vagyoni érdekelt és az egyéb érdekelt a büntetővégzés rá
vonatkozó rendelkezésével kapcsolatban kérheti tárgyalás tartását.
 (5) A  tárgyalás tartása iránti indítványnak a  büntetővégzésben kiszabott büntetés vagy alkalmazott intézkedés
végrehajtására, illetve az abban foglaltak teljesítésére – a 746. § (2) és (3) bekezdésében meghatározott kivétellel –
halasztó hatálya van.
Az előkészítő ülés és a tárgyalás 743. § Az ügyészség, a vádlott, a védő, a magánfél és az egyéb érdekelt tárgyalás tartása iránti indítványa alapján, vagy ha
a vádlott részére a büntetővégzést nem lehetett kézbesíteni, a bíróság a LXXVI. Fejezet szerint előkészítő ülést tart
és az eljárást a 744–746. §-ban meghatározott kivételekkel a továbbiakban az általános szabályok szerint folytatja.
744. § (1) A tárgyalás tartására irányuló indítványt az indítványozó az előkészítő ülés megkezdéséig visszavonhatja.
 (2) A  vádlott javára más által bejelentett tárgyalás tartása iránti indítványt az  indítványozó csak a  vádlott
hozzájárulásával vonhatja vissza, e rendelkezés az ügyészség indítványára nem vonatkozik.
 (3) A  tárgyalás tartását indítványozó személynek az  előkészítő ülésen való jelenléte kötelező. Ha az  előkészítő ülésen
nem jelenik meg és magát alapos okkal, előzetesen, haladéktalanul nem menti ki, úgy kell tekinteni, mint aki
az indítványt visszavonta.
745. § (1) Az  előkészítő ülés megkezdése előtt a  bíróság nyilatkoztatja az  indítványozót, hogy a  tárgyalás tartása iránti
indítványát fenntartja-e.
(2) Ha az előkészítő ülésen jelen lévő vádlott a védő tárgyalás tartása iránti indítványát fenntartja, a 744. § (3) bekezdése
a védő távolmaradása esetén nem alkalmazható.
(3) A bíróság az  indítványozót a tárgyalás tartása iránti indítvány kiegészítésére hívja fel, ha nem lehet megállapítani,
hogy a büntetővégzést miért tartja sérelmesnek.
(4) Nem tekinthető a  tárgyalás tartása iránti indítványnak, ha a  vádlott vagy a  védő kizárólag halasztás vagy
részletfizetés engedélyezését, illetve a büntetővégzés kijavítását indítványozza.
746. § (1) Az  előkészítő ülés megkezdése után a  bíróság ismerteti a  büntetővégzés és a  tárgyalás tartása iránti indítvány
lényegét.
(2) Ha a  tárgyalás tartása iránti indítvány kizárólag az  elkobzásra, a  vagyonelkobzásra, az  elektronikus adat végleges
hozzáférhetetlenné tételére, vagy a  bűnügyi költségre vonatkozó rendelkezést sérelmezte, a  bíróság csak ebben
a kérdésben határoz.
(3) Ha a tárgyalás tartása iránti indítvány kizárólag a polgári jogi igényre vonatkozó rendelkezést sérelmezte, a bíróság
e rendelkezést hatályon kívül helyezi, és a polgári jogi igény érvényesítését egyéb törvényes útra utasítja.
(4) A bíróság – a (2)–(3) bekezdés esetét kivéve – az előkészítő ülésen a büntetővégzést hatályon kívül helyezi. E végzés
ellen nincs helye fellebbezésnek.
(5) A bíróság a vádlott terhére szóló kérelem hiányában akkor szabhat ki hátrányosabb büntetést, illetve alkalmazhat
hátrányosabb intézkedést, ha a tárgyaláson új bizonyíték merül fel, és ennek alapján a bíróság olyan új tényt állapít
meg, amelynek folytán súlyosabb minősítést kell alkalmazni, vagy jelentős mértékben hátrányosabb büntetést kell
kiszabni, illetve intézkedést kell alkalmazni.
CI. FEJEZET
ELJÁRÁS A TÁVOLLÉVŐ TERHELTTEL SZEMBEN 747. § (1) A  büntetőeljárás lefolytatásának nem akadálya az, hogy a  bűncselekmény elkövetésével megalapozottan
gyanúsítható személy vagy a terhelt elérhetetlenné vált.
(2) A  távollévő terhelttel szembeni eljárás esetén e  törvény rendelkezéseit az  e  Fejezetben foglalt eltérésekkel kell
alkalmazni.
(3) A távollévő terhelttel szemben vádemelésnek és azt követően a bíróság eljárásának akkor van helye, ha
a) a  bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy vagy a  terhelt az  eljárás során
elszökött, elrejtőzött, vagy megalapozottan feltehető, hogy a  büntetőeljárás elkerülése érdekében más
módon elérhetetlenné vált,
b) a terhelt felkutatása érdekében tett intézkedések észszerű időn belül nem vezettek eredményre, és
c) azt a bűncselekmény tárgyi súlya vagy az ügy megítélése indokolja.
(4) A (3) bekezdés b) pontjában meghatározott feltétel akkor állapítható meg, ha
a) a terhelt felkutatása érdekében bizonyítás felvételére, adatszerző tevékenység folytatására, vagy – ha annak
feltételei fennállnak – leplezett eszközök alkalmazására került sor,
b) a  nyomozó hatóság, ügyészség vagy a  bíróság körözést, vagy – ha annak feltételei fennállnak  –
elfogatóparancsot bocsátott ki, és
c) a körözés vagy az elfogatóparancs a kibocsátásától számított tizenöt napon belül nem vezetett eredményre.
(5) Ha a  távollévő terhelttel szembeni eljárás lefolytatásának feltételei nem állnak fenn, a  bíróság vagy az  ügyészség
az eljárást felfüggeszti.
(6) A távollévő terhelttel szembeni eljárásban a védő részvétele kötelező.
Nyomozás és vádemelés 748. § (1) Ha bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személy vagy a  gyanúsított elérhetősége
ismeretlen, és a  távollévő terhelttel szembeni eljárás lefolytatásának feltételei fennállnak, az  ügyészség
a  bűncselekmény elkövetésével megalapozottan gyanúsítható személyt vagy a  gyanúsítottat távollévő terheltté
nyilvánítja. A határozat ellen nincs helye panasznak.
(2) Ha a távollévő terheltnek nincs védője, részére az ügyészség az (1) bekezdés szerinti határozatában védőt rendel ki.
 (3) A távollévő terhelt részére az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság csak
a) az (1) bekezdés szerinti határozatot,
b) az eljárást felfüggesztő, megszüntető határozatot,
c) a vádemelésről szóló tájékoztatást
kézbesíti.
(4) Az (1) bekezdésben meghatározott feltételek fennállása esetén a gyanúsítás közlésének elmaradása a vádemelésnek
nem akadálya. Ha az  ügyészség az  eljárás terhelt távollétében történő lefolytatását a  vádiratban indítványozza,
a  vádiratnak a  422.  §-ban meghatározottak mellett tartalmaznia kell a  747.  § (3) és (4)  bekezdésben felsorolt
körülmények részletes leírását is.
A bíróság eljárása a távollévő vádlottal szemben 749. § (1) A bíróság a távollévő terhelttel szemben az ügyészség erre irányuló indítványára jár el.
 (2) A távollévő terhelt tekintetében előkészítő ülés tartásának nincs helye.
750. § (1) Ha az  ügyészség távollévő terhelttel szemben emelt vádat, és a  vádlott elérhetősége a  tárgyalás megkezdéséig
ismertté válik, a  bíróság tájékoztatja az  ügyészséget. A  bíróság további eljárására a Tizenharmadik–Tizennegyedik
Rész rendelkezéseit kell alkalmazni.
(2) Ha a  vádlott a  vádemelés után válik elérhetetlenné, és a  távollévő terhelttel szembeni eljárás lefolytatásának
feltételei fennállnak, erről a bíróság az ügyészséget tájékoztatja.
(3) Ha az  ügyészség a  tájékoztatás kézhezvételétől számított tizenöt napon belül nem tesz indítványt arra, hogy
a  tárgyalást a  távollévő vádlottal szemben folytassák, az  egyesbíró vagy a  tanács elnöke az  eljárást felfüggeszti.
Az eljárás felfüggesztése nem akadálya annak, hogy az ügyészség az indítványát utóbb előterjessze.
(4) Ha a bíróság a távollévő vádlott részére védőt rendel ki, a tárgyalást a korábbi tárgyalás anyagának ismertetésével
kell folytatni.
(5) Az (1)–(4) bekezdésben foglaltakat megfelelően alkalmazni kell a másodfokú és a harmadfokú bírósági eljárásban is.
751. § (1) Ha a  vádlott felkutatására tett intézkedések az  elsőfokú bíróság ügydöntő határozatának meghozatala előtt
eredményre vezettek, a bíróság a tárgyalást a korábbi tárgyalás anyagának ismertetésével folytatja, szükség esetén
a bizonyítási eljárást az 547. § alapján újra megnyitja.
(2) Ha a vádlott felkutatására tett intézkedések az elsőfokú bíróság ügydöntő határozatának meghozatala után vezettek
eredményre, a vádlott a fellebbezésre nyitva álló határidőn belül fellebbezést jelenthet be.
752. § (1) Ha a  vádlott felkutatására tett intézkedések a  másodfokú bírósági eljárásban vezettek eredményre, a  másodfokú
bíróság tárgyalást tűz ki, és azon a vádlottat kihallgatja, ismerteti a vádlott távollétében tartott tárgyalás anyagának
lényegét, valamint − ha szükséges − a vádlott által indítványozott további bizonyítást vesz fel.
(2) Ha a vádlott felkutatására tett intézkedések a harmadfokú bírósági eljárásban vezettek eredményre, a harmadfokú
bíróság – feltéve, hogy a 625. § (3) bekezdés alkalmazásának nincs helye – a másodfokú bíróság ítéletét hatályon
kívül helyezi, és a másodfokú bíróságot új eljárásra utasítja.
(3) Ha a vádlott felkutatására tett intézkedések a harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése ellen bejelentett
jogorvoslat elbírálása során vezettek eredményre, a Kúria a harmadfokú bíróság határozatát hatályon kívül helyezi,
és a  harmadfokú bíróságot új eljárásra utasítja. Ezt követően a  harmadfokú bíróság eljárására a  (2)  bekezdést
megfelelően alkalmazni kell.
(4) Ha a  terhelt tartózkodási helye a  jogerős ügydöntő határozat meghozatala után válik ismertté, a  javára perújítási
indítványt lehet előterjeszteni.
753. § (1) Az e Fejezet szerint megismételt eljárásra a Tizennyolcadik Rész rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni.
 (2) Ha a  vádlott az  e  Fejezet szerint megismételt eljárás során ismételten ismeretlen helyre távozik, a  bíróságnak
a  távollévő vádlottal szembeni eljárás alapján hozott határozata érdemi vizsgálat nélkül hatályában marad. Erre
a bíróság a vádlottat figyelmezteti.
(3) A  (2)  bekezdésben meghatározott esetekben az  eljárást az  a  bíróság folytatja, amelynek eljárásában a  vádlott
felkutatására tett intézkedések korábban eredményre vezettek.
CII. FEJEZET
ELJÁRÁS A KÜLFÖLDÖN TARTÓZKODÓ TERHELT TÁVOLLÉTÉBEN
754. § A külföldön tartózkodó terhelt távollétében történő eljárás esetén a CI. Fejezet rendelkezéseit az e Fejezetben foglalt
eltérésekkel kell alkalmazni.
755. § (1) A külföldön ismert helyen tartózkodó terhelt távollétében az eljárás lefolytatásának akkor van helye, ha
a) európai vagy nemzetközi elfogatóparancs kibocsátásának nincs helye, vagy arra azért nem kerül sor, mert
a vádiratban az ügyészség végrehajtandó szabadságvesztés büntetés kiszabására vagy javítóintézeti nevelés
alkalmazására nem tesz indítványt, és
aa) a terhelt szabályszerű idézés ellenére nem jelent meg, vagy
ab) a terhelt külföldön fogva van,
b) európai vagy nemzetközi elfogatóparancsot bocsátottak ki, de a terhelt elfogását követően a terhelt átadására
vagy kiadatására tizenkét hónapon belül nem került sor, és a büntetőeljárás átadására sem került sor,
c) európai vagy nemzetközi elfogatóparancsot bocsátottak ki, de a  terhelt átadását vagy kiadatását
megtagadták, és a büntetőeljárás átadására sem került sor,
d) európai vagy nemzetközi elfogatóparancsot bocsátottak ki, és a  terhelt halasztott átadását vagy kiadatását
rendelték el.
(2) A külföldön tartózkodó terhelt távollétében az eljárás lefolytatásának az (1) bekezdésben meghatározott feltételek
esetén is csak akkor van helye, ha
a) azt a bűncselekmény tárgyi súlya vagy az ügy megítélése indokolja, és
b) a  terhelt részvétele az  eljárásban, illetve jelenléte az  eljárási cselekményen nemzetközi bűnügyi
jogsegélykérelem előterjesztésével, illetve telekommunikációs eszköz alkalmazása útján nem biztosítható,
vagy ezek alkalmazását a bűncselekmény tárgyi súlya vagy az ügy megítélése nem indokolja.
756. § (1) Ha a  vádemelést követően állapítható meg, hogy a  terhelt külföldön tartózkodik, és a  755.  § (1)  bekezdésében
meghatározott feltételek fennállnak, erről a  bíróság az  ügyészséget tájékoztatja. Ha az  ügyészség a  tájékoztatás
kézhezvételétől számított tizenöt napon belül nem tesz indítványt arra, hogy a  tárgyalást a  terhelt távollétében
folytassák, az egyesbíró vagy a tanács elnöke az eljárást felfüggeszti. Az eljárás felfüggesztése nem akadálya annak,
hogy az ügyészség az indítványát utóbb előterjessze.
(2) Ha a  vádemelést követően állapítható meg, hogy a  távollévő terhelt külföldön tartózkodik, és a  755.  §
(1) bekezdésében meghatározott feltételek fennállnak, a bíróság az ügyészség felhívása nélkül folytatja az eljárást.
(3) Ha a  terhelt külföldön fogva van, a  külföldön tartózkodó terhelttel szembeni eljárás lefolytatásának a  vádemelést
követően csak a terhelt hozzájárulásával van helye. Ha a terhelt az eljárás folytatásához nem járul hozzá, a bíróság
az eljárást felfüggeszti.
CIII. FEJEZET
BIZTOSÍTÉK LETÉTBE HELYEZÉSÉVEL FOLYÓ ELJÁRÁS 757. § (1) E  törvény rendelkezéseit a  biztosíték letétbe helyezésével folyó büntetőeljárásokban az  e  Fejezetben foglalt
eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) Az  életvitelszerűen külföldön élő terhelt indítványára a  vádemelés előtt az  ügyészség, azt követően a  bíróság
biztosíték letétbe helyezését engedélyezheti, feltéve, hogy
a) az adott bűncselekményre a törvény ötévi szabadságvesztésnél nem súlyosabb büntetést rendel,
b) a  terhelttel szemben előreláthatóan pénzbüntetés kiszabására, illetve vagyonelkobzás elrendelésére kerül
sor,
c) a terheltnek a tárgyalástól és az eljárási cselekményektől való távolmaradása az eljárás érdekeit nem sérti, és
d) a terhelt megbízta a védőjét a kézbesítési megbízotti feladatok ellátásával.
(3) Nem engedélyezhető biztosíték letétbe helyezése, ha a bűncselekmény halált okozott.
 (4) A  biztosíték letétbe helyezésének engedélyezése iránti indítványt a  terhelt vagy védője az  eljáró bíróságnál vagy
ügyészségnél terjesztheti elő.
 (5) Az  indítványban a  terheltnek nyilatkoznia kell arról, hogy ha az  a  kiszabott szabadságvesztés vagy elzárás
végrehajtása érdekében szükséges, Magyarország területére visszatér.
 (6) A bíróság vagy az ügyészség soron kívül bírálja el az indítványt.
 (7) A bíróság vagy az ügyészség az indítványról az ügyiratok alapján dönt, szükség esetén meghallgatja a terheltet és
a védőt. A bíróság szükség esetén meghallgatja az ügyészt is.
 (8) A  biztosíték összegét a  bíróság vagy az  ügyészség határozza meg, a  terhelttel szemben előreláthatóan kiszabásra
kerülő pénzbüntetés, alkalmazandó vagyonelkobzás, valamint a  felmerülő bűnügyi költség végrehajtásához
szükséges mértékben.
(9) Az indítvány tárgyában hozott határozat elleni jogorvoslat halasztó hatályú.
758. § (1) Ha a  bíróság vagy az  ügyészség engedélyezi biztosíték letétbe helyezését, és a  terhelt a  biztosítékot letétbe
helyezte, az eljárási cselekmények és a tárgyalás a terhelt távollétében is megtarthatók és a bíróság az eljárást a meg
nem jelent vádlottal szemben befejezheti.
(2) A biztosíték letétbe helyezését követően a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság a tárgyalásról és az eljárási
cselekményekről a terheltet – a kézbesítési megbízott útján – értesíti.
(3) A büntetőeljárásban védő részvétele kötelező.
 (4) Ha a  terhelt a  biztosítékot letétbe helyezte, és Magyarország területét elhagyta, a  büntetőeljárásban a  távollévő
terhelttel szembeni, illetve a  külföldön tartózkodó terhelt távollétében történő eljárás rendelkezéseit nem lehet
alkalmazni.
(5) Ha a  terhelt a  biztosítékot letétbe helyezte, és Magyarország területét elhagyta, nincs helye az  eljárás
felfüggesztésének azon az alapon, hogy a terhelt külföldön van.
759. § (1) A  biztosíték letétbe helyezésével folyó eljárás nem akadálya annak, hogy az  Európai Unió tagállamaival folytatott
bűnügyi együttműködésről szóló törvény vagy a  nemzetközi bűnügyi jogsegélyről szóló törvény rendelkezései
szerint, ha az  szükséges, a  bíróság vagy az  ügyészség eljárási jogsegély iránti megkeresést küldjön valamely
külföldi államnak. Az eljárási jogsegély kiterjedhet különösen eljárási cselekmények végzésére, bizonyítási eszközök
felkutatására, a terhelt kihallgatására, szemlére, kutatásra, motozásra, lefoglalásra.
(2) Ha a  vádemelés előtt derül ki, hogy a  terhelt más bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható megalapozottan
vagy más bűncselekmény elkövetésével is megalapozottan gyanúsítható, mint amelyre tekintettel az  ügyészség
a  biztosíték letétbe helyezését engedélyezte, és az  újabb bűncselekmény miatt biztosíték letétbe helyezése
engedélyezésének a  törvény értelmében nincs helye, az  ügyészség elrendeli a  már letétbe helyezett biztosíték
visszaadását a terhelt részére. A továbbiakban a büntetőeljárást az általános szabályok szerint kell folytatni.
(3) Ha a vádemelés után
a) az ügyészség a vádat módosítja, vagy
b) a bíróság megállapítja, hogy a vád tárgyává tett cselekmény a vádtól eltérően minősülhet,
és az újabb bűncselekmény miatt biztosíték letétbe helyezése engedélyezésének a törvény értelmében nincs helye,
a bíróság elrendeli a már letétbe helyezett biztosíték visszaadását a terhelt részére. A továbbiakban a büntetőeljárást
az általános szabályok szerint kell folytatni.
760. § (1) A biztosíték az ügydöntő határozat jogerőre emelkedésével az államra száll, ha
a) a bíróság a vádlottat bűnösnek mondja ki,
b) a bíróság a felmentő ítéletben vagyonelkobzást rendel el,
c) a bíróság vagy az ügyészség az eljárást megszünteti és a bíróság vagyonelkobzást rendel el, vagy
d) a bíróság büntetővégzést hoz, amelyben büntetést szab ki vagy intézkedést alkalmaz.
(2) Ha a bíróság pénzbüntetést szab ki, vagyonelkobzást alkalmaz, illetve a terheltet a bűnügyi költség megfizetésére
kötelezi, az államra szállt biztosítékot ezek végrehajtására kell fordítani.
(3) A (2) bekezdésben foglaltaktól eltérő más büntetés vagy intézkedés végrehajtása iránt az Európai Unió tagállamaival
folytatott bűnügyi együttműködésről szóló törvény vagy a  nemzetközi bűnügyi jogsegélyről szóló törvény
rendelkezései szerint, jogsegély keretében is intézkedni lehet.
(4) Ha a  kiszabott pénzbüntetés, az  alkalmazott vagyonelkobzás, illetve a  bűnügyi költség összege meghaladja
a  letétbe helyezett biztosíték összegét, akkor a  hiányzó összeg erejéig a  pénzbüntetés, a  vagyonelkobzás, illetve
a bűnügyi költség végrehajtására is a (3) bekezdés rendelkezése irányadó.
(5) Ha a (3) bekezdésben foglalt büntetést vagy intézkedést végrehajtották, a végrehajtás befejezése után a biztosítékot
az elítéltnek vissza kell adni, kivéve, ha a bíróság a büntetés vagy az  intézkedés mellett pénzbüntetést szabott ki,
vagyonelkobzást alkalmazott, illetve a  terheltet a  bűnügyi költség megfizetésére kötelezte. Ebben az  esetben
a (2) bekezdésben foglaltak szerint kell eljárni.
(6) Ha a bíróság a polgári jogi igénynek helyt adott, a biztosíték összegét, vagy a (2) bekezdés esetében a biztosítéknak
az  ott megjelölt kötelezések levonását követően fennmaradó összegét a  polgári jogi igény kielégítésére kell
fordítani.
761. § (1) A biztosítékot a terheltnek vissza kell adni,
a) ha az ügyészség az eljárást megszüntette vagy a nyomozás határideje lejárt,
b) ha a bíróság a terheltet felmentette vagy vele szemben az eljárást megszüntette,
feltéve, hogy a bíróság vagyonelkobzást nem rendelt el.
(2) Ha az eljárás megszüntetésének alapja a terhelt halála, a biztosítékot a terhelt örökösének kell visszaadni.
 (3) Ha a  kiszabott pénzbüntetés, az  alkalmazott vagyonelkobzás, illetve a  megállapított bűnügyi költség összegét
a  biztosíték összege meghaladja, a  különbözet összegét a  terheltnek vissza kell adni, kivéve, ha a  760.  §
(6) bekezdése alapján a fennmaradó összeget a polgári jogi igény kielégítésére kell fordítani.
(4) A polgári jogi igény kielégítése után fennmaradó biztosítékot a terheltnek vissza kell adni.
CIV. FEJEZET
MAGÁNVÁDAS ELJÁRÁS Általános szabályok 762. § (1) E törvény rendelkezéseit a magánvádas eljárásban az e Fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
 (2) Magánvádas eljárásnak nincs helye, ha a feljelentett vagy a terhelt
a) fiatalkorú vagy
b) katona. (3) A magánvádlót a sértett jogain kívül a vád képviseletével járó jogok illetik meg. A magánvádlót a vád képviseletével
járó jogok az  általa emelt vád tekintetében illetik meg. A  magánvádló viszonvád hiányában tanúként hallgatható
meg.
(4) A vádlott bűnösségének bizonyítása a magánvádlót terheli.
 (5) A magánvádas eljárásban közvetítői eljárásnak nincs helye.
A viszonvád 763. § (1) Kölcsönösen elkövetett könnyű testi sértés, rágalmazás vagy becsületsértés esetén a  vádlott a  magánvádló ellen
vádat emelhet (a  továbbiakban: viszonvád). A vádlott kérheti azt is, hogy a bíróság viszonvád keretében bírálja el
az e bűncselekményekkel kölcsönösen elkövetett becsületsértés szabálysértését.
(2) Viszonvádnak az  ügydöntő határozat meghozataláig van helye, abban az  esetben is, ha a  magánindítvány
előterjesztésének határideje lejárt, feltéve, hogy a büntethetőség nem évült el.
(3) Viszonvád esetén a magánvádlót a vádlott jogai illetik meg, és a vádlott kötelezettségei terhelik.
 (4) A viszonvád tekintetében a magánvádló képviselőjét a védő jogállása, a vádlott védőjét a képviselő jogállása illeti
meg, feltéve, hogy a meghatalmazásuk erre kiterjed.
 (5) Viszonvád emelését nem zárja ki, hogy az ügyészség a vád képviseletét átvette.
 (6) Viszonvád emelése esetén az ügyészség a viszonvád képviseletét akkor veheti át, ha a vád képviseletét nem vette át
vagy a vád képviseletétől elállt. Az ügyészség 764. § (1) Az ügyész az ügyiratokat a magánvádas eljárásban is megismerheti, és a tárgyaláson jelen lehet.
 (2) Az  ügyészség a  vád képviseletét az  eljárásban egy alkalommal átveheti. Ez  a  korlátozás nem vonatkozik arra
az esetre, ha az ügyészség a viszonvád képviseletét kívánja átvenni, és korábban a vád képviseletét átvette, majd
a vád képviseletétől elállt. Ha az ügyészség a vád képviseletét átvette, erről a sértettet tájékoztatja.
(3) Ha az  ügyészség a  vád képviseletét átvette, az  eljárásra a  magánvádas eljárás szabályait kell alkalmazni, ideértve
a személyes meghallgatás megtartását is.
(4) Ha az ügyészség a vád képviseletét átvette, a magánvádlót a sértett jogai illetik, és a sértett kötelezettségei terhelik
azzal, hogy a vádat bármikor ejtheti.
(5) Ha az ügyészség a vád képviseletét átvette, a vádat nem ejtheti, de a vád képviseletétől elállhat.
 (6) Ha az ügyészség a vád képviseletét átvette, de az ügyész a személyes meghallgatáson vagy a tárgyaláson nem jelent
meg, úgy kell tekinteni, hogy az ügyészség a vád képviseletétől elállt.
Az eljárás megindításának alapja 765. § (1) Az eljárás feljelentésre indul meg. A feljelentésben elő kell adni, hogy a sértett ki ellen, milyen cselekmény miatt és
milyen bizonyítékok alapján kéri a büntetőeljárás lefolytatását.
(2) A feljelentést a bíróságon kell megtenni.
 (3) A magánvádló feljelentése esetén a 21. § (3) bekezdés b) pontja nem alkalmazható.
A bíróság teendői a feljelentést követően 766. § (1) A bíróság
a) a  feljelentést és az  ügyiratokat megküldi az  ügyészségnek, ha azok alapján olyan bűncselekmény látszik
megállapíthatónak, amely miatt a vádat az ügyészség képviseli,
b) a feljelentést és az ügyiratokat megküldi az ügyészségnek, ha szükségesnek tartja, hogy az ügyészség a vád
képviseletének átvételét megfontolja,
c) felhívhatja a  sértettet, hogy írásban pontosítsa a  feljelentést, nyomozást rendelhet el, ha a  feljelentésből
a feljelentett kiléte vagy a bűncselekmény nem állapítható meg.
 (2) A  bíróság, ha ez  a  feljelentés és az  ügyiratok tartalma alapján lehetséges, határoz az  ügy áttételéről, az  eljárás
felfüggesztéséről vagy az eljárás megszüntetéséről.
 (3) Ha a  feljelentést a nyomozó hatóságnál vagy az ügyészségnél tették, az  (1) bekezdés a) és b) pontjában foglaltak
alkalmazásának nincs helye. (4) Az (1) bekezdés a) pontja esetén az ügyészség közvádra üldözendő bűncselekmény miatt nyomozást rendel el. Nem
kell elrendelni a nyomozást, ha a 381. § (1) bekezdés a)–f ) és h) pontjában meghatározott körülmények valamelyike
áll fenn. Ha az ügyészség az elrendelt nyomozás eredményeként közvádra üldözendő bűncselekményt nem állapít
meg, az eljárást megszünteti.
(5) Az  (1) bekezdés b) pontja esetén az ügyészség az ügyiratok kézhezvételétől számított nyolc napon belül dönthet
arról, hogy a  magánvádra üldözendő bűncselekmény miatt a  vád képviseletét átveszi. Ha az  ügyészség a  vád
képviseletét átveszi, erről a sértettet tájékoztatja. Ha az ügyészség a vád képviseletét nem veszi át, az ügyiratokat
nyolc napon belül visszaküldi a bíróságnak.
(6) A bíróság nyomozást rendelhet el, ha
a) az  (1) bekezdés a) és b) pontjában foglalt intézkedések megtétele nem indokolt vagy azok alkalmazásának
a (3) bekezdés értelmében nincs helye,
b) a (4) és (5) bekezdésben foglalt esetben az ügyiratokat a bíróság visszakapta.
(7) Az (1)–(6) bekezdés rendelkezéseit viszonvád esetén is megfelelően alkalmazni kell.
Nyomozás a magánvádas eljárásban 767. § (1) A bíróság nyomozást rendelhet el, ha a feljelentett kiléte, személyes adatai, illetve elérhetősége ismeretlen, továbbá
ha bizonyítási eszközök felkutatása szükséges.
(2) A  nyomozás határidejét a  bíróság legfeljebb két hónapban állapítja meg, és azt kétszer, egyenként legfeljebb két
hónappal meghosszabbíthatja. A  bíróság a  nyomozást elrendelő végzést és az  ügyiratokat megküldi a  nyomozó
hatóságnak. A  nyomozást az  általános nyomozó hatóság végzi, de a  nyomozást nem szüntetheti meg és nem
függesztheti fel.
(3) Az általános nyomozó hatóság a nyomozás elvégzése után az ügyiratokat a bíróságnak visszaküldi. Ha az ismeretlen
elkövető kiléte a nyomozás adatai alapján sem volt megállapítható, erről az általános nyomozó hatóság tájékoztatja
a bíróságot. Ebben az esetben a bíróság az eljárást megszünteti.
(4) Ha a  bíróság által elrendelt nyomozás során a  sértett a  feljelentést visszavonta, az  addig keletkezett ügyiratokat
az általános nyomozó hatóság a bíróságnak visszaküldi.
(5) Ha az  ügyészség a  vád képviseletét a  személyes meghallgatásra idézés kibocsátása előtt átvette, nyomozást
rendelhet el, amelyre az (1)–(4) bekezdésben foglaltak megfelelően irányadók.
A bíróság feladatai az elsőfokú bírósági eljárás előtt
768. § (1) Ha a  766–767.  §-ban felsorolt intézkedések megtétele nem indokolt, vagy azokat a  bíróság vagy az  ügyészség
elvégezte, a  bíróság az  érintett személyek személyes meghallgatása érdekében ülést (a  továbbiakban: személyes
meghallgatás) tart, amelyen a sértett és a feljelentett, valamint ha az ügyészség a vád képviseletét átvette, az ügyész
jelenléte kötelező. Ha az  ügyben több sértett van, a  személyes meghallgatáson valamennyi sértett jelenléte
kötelező. A személyes meghallgatáson a sértett képviselője jelen lehet.
(2) Ha kölcsönösen elkövetett könnyű testi sértés, rágalmazás vagy becsületsértés esetén mindkét érintett személy
feljelentést tett, a személyes meghallgatáson mindkét érintett személy sértettként és feljelentettként is részt vesz.
(3) Ha a  sértett a  személyes meghallgatáson nem jelenik meg, és magát alapos okkal, előzetesen, haladéktalanul
nem mentette ki, illetve elérhetetlenné vált, úgy kell tekinteni, hogy a  feljelentést visszavonta. A  sértettet erre
az idézésben figyelmeztetni kell.
(4) A feljelentettet a sértett nevére és a bűncselekmény lényegére utalással kell idézni.
 (5) Ha a feljelentett külföldi állampolgár, a személyes meghallgatáson államának konzuli tisztviselője is jelen lehet.
769. § (1) A  személyes meghallgatás megkezdésekor a  bíróság megállapítja a  sértett és a  feljelentett személyazonosságát,
ismerteti a  feljelentés lényegét, és – ha annak feltételei fennállnak – figyelmezteti a  feljelentettet a  viszonvád
lehetőségére. Ezt követően megkísérli a sértett és a feljelentett kibékítését.
(2) Ha a  békítés eredménytelen, a  továbbiakban a  sértett magánvádlóként, a  feljelentett vádlottként vesz részt
az eljárásban.
(3) Ha a  békítés eredménytelen, a  bíróság megkérdezi a  vádlottól, hogy a  vádban foglaltakat beismeri-e, és
védekezésének alátámasztására milyen bizonyítási eszközöket jelöl meg.
(4) Ha a  vádlott viszonvádat emel, a  bíróság a  magánvádlót vádlottként is meghallgatja. A  768.  § (2)  bekezdésében
foglalt esetben a vádlott által tett feljelentést viszonvádnak kell tekinteni.
(5) A  bíróság felhívja a  magánvádlót, továbbá viszonvád esetében a  vádlottat, hogy jelölje meg a  bizonyítási
eszközöket, valamint azt, hogy az egyes bizonyítási eszközök mely tények bizonyítására szolgálnak. A bíróság erre
tizenöt napos határidőt állapíthat meg.
(6) Ha az  ügyben több sértett van, a  megegyezésüktől függ, hogy melyikük jár el magánvádlóként. Megegyezés
hiányában a magánvádlót a bíróság jelöli ki.
770. § (1) A bíróságnak a 766–769. §-ban meghatározott feladatait – a (2) bekezdésben foglalt kivételekkel – bírósági titkár is
elláthatja, és jogosult a 771. § (1) bekezdése szerinti határozat meghozatalára is.
(2) A bírósági titkár az eljárást
a) az 512. § (3) bekezdés d) pontjában meghatározott okokon kívül más okból nem függesztheti fel,
b) a  492.  § (1)  bekezdés a) és h)  pontja alapján, továbbá törvényben meghatározott egyéb büntethetőséget
megszüntető ok miatt a 492. § (1) bekezdés c) pontja alapján nem szüntetheti meg.
771. § (1) A bíróság az eljárást megszünteti, ha
a) a sértett a feljelentést visszavonta,
b) mulasztását a feljelentés visszavonásának kell tekinteni, vagy
c) a személyes meghallgatáson a sértett és a feljelentett békítése eredményes.
(2) A  bíróság a  személyes meghallgatáson minden olyan kérdésben határozhat, amelyre a  személyes meghallgatás
előtt jogosult.
(3) Az (1) bekezdés esetében a viszonvád alapján indult eljárást is meg kell szüntetni, feltéve, hogy a magánindítvány
előterjesztésének határideje a személyes meghallgatás napjáig lejárt.
772. § (1) Nincs helye fellebbezésnek
a) a nyomozás elrendelése ellen,
b) a személyes meghallgatásra idézés, illetve az erről szóló értesítés ellen,
c) a magánvádló kijelölése miatt és
d) a 766. § (1) bekezdése szerinti intézkedés ellen.
(2) Az ügyészség nem jogosult fellebbezésre az eljárás megszüntetése ellen a 771. § (1) bekezdés c) pontja esetén.
Az elsőfokú bírósági eljárás 773. § (1) A magánvádas eljárásban előkészítő ülés tartásának nincs helye.
 (2) A tárgyaláson a magánvádló jelenléte kötelező.
 (3) Ha a magánvádlónak képviselője van, őt a bíróság a tárgyalásról értesíti.
 (4) A bíróság az  idézéssel, illetve az értesítéssel egyidejűleg arról is tájékoztatja a magánvádlót, illetve a képviselőjét,
hogy a kitűzött határnapon milyen bizonyítás felvételét tervezi.
 (5) Ha a  magánvádló a  tárgyaláson nem jelenik meg, és magát alapos okkal, előzetesen, haladéktalanul nem
mentette ki, illetve elérhetetlenné vált, úgy kell tekinteni, hogy a  vádat ejtette. A  magánvádlót erre az  idézésben
figyelmeztetni kell.
(6) A  magánvádló a  tárgyalásról ismételt vagy súlyos rendzavarása esetén sem utasítható ki, illetve vezettethető ki.
Ha a magánvádló a rendzavarással nem hagy fel, és ezzel lehetetlenné teszi a tárgyalás jelenlétében való folytatását,
úgy kell tekinteni, hogy a vádat ejtette.
774. § (1) A személyes meghallgatást követően a  folyamatban lévő magánvádas ügyhöz más magánvádas ügyet nem lehet
egyesíteni.
(2) Ha a  vádlottat közvádas ügyben bocsátották próbára, és az  újabb büntetőeljárás magánvádra indul ellene,
az  ügyeket akkor lehet egyesíteni, ha az  ügyészség a  vád képviseletét átvette. Ebben az  esetben a  bíróság
az ügyiratokat a vádképviselet átvételének megfontolása végett megküldi az ügyészségnek.
775. § (1) A  tárgyaláson a  bíróság ismerteti a  vád, illetve a  viszonvád lényegét, ha a  magánvádlónak nincs képviselője vagy
ő nincs jelen, illetve a vádlottnak nincs védője.
(2) A tárgyaláson a bíróság hallgatja ki a vádlottat és a tanút, illetve hallgatja meg a szakértőt.
 (3) Ha a magánvádló tanúkénti kihallgatása szükséges, a bizonyítási eljárás a magánvádló kihallgatásával kezdődik.
(4) Ha a bíróság a perbeszédeket, a  felszólalásokat, illetve az utolsó szó jogán elhangzottakat követően állapítja meg,
hogy a vád tárgyává tett cselekmény a vádirati minősítéstől eltérően minősülhet, a tárgyalást a védelem előkészítése
érdekében elnapolhatja, erre nézve a magánvádlót meghallgatja.
776. § (1) A magánvádló a vádat bármikor ejtheti. A vád ejtését nem köteles indokolni.
 (2) A bíróság az eljárást megszünteti, ha a magánvádló a vádat ejtette vagy a mulasztását a vád ejtésének kell tekinteni.
A 771. § (3) bekezdése ezekben az esetekben is irányadó.
 (3) Ha az ügyészség a vád képviseletétől elállt, és a sértett jelen van, a bíróság a tárgyalást folytatja. Ellenkező esetben
a bíróság a tárgyalás elnapolásával egyidejűleg új tárgyalást tűz ki, a sértettet pedig tájékoztatja, hogy a vádat ismét
ő képviseli.
777. § (1) A  tárgyalás vezetése és rendjének fenntartása körében hozott határozat kivételével a  határozatot közölni kell
a magánvádlóval.
(2) Az ügyészség részére az ügydöntő határozatot akkor kell kézbesíteni, ha a vád képviseletét átvette.
A fellebbezés 778. § (1) Az elsőfokú bíróság ítélete ellen a magánvádló fellebbezésre jogosult.
 (2) Ha a  fellebbezés bejelentésekor a vádat magánvádló képviseli, a  jogorvoslati nyilatkozatok sorrendje a következő:
a magánvádló, a magánfél, az egyéb érdekelt, a vádlott és a védő nyilatkozata.
 (3) A magánvádló kizárólag a vádlott terhére fellebbezhet.
 (4) A  magánvádlónak az  582.  § (4)  bekezdése szerint benyújtott fellebbezéséről az  elsőfokú bíróság a  vádlottat és
a védőt tájékoztatja.
 (5) A magánvádló a fellebbezést írásban indokolni köteles.
 (6) Ha a  fellebbezés bejelentésekor a  vádat magánvádló képviseli, az  elsőfokú bíróság az  ügyiratokat közvetlenül
terjeszti fel a másodfokú bírósághoz.
 (7) A  magánvádas eljárásban hozott jogerős ügydöntő határozatot a  bíróság kézbesíti az  ügyben korábban eljárt
ügyészségnek is. A másodfokú bírósági eljárás 779. § (1) A  másodfokú bíróság a  magánvádlót a  tárgyalásra idézi, és ha a  magánvádlónak van képviselője, őt a  bíróság
értesíti.
(2) A  másodfokú bíróság az  elsőfokú bíróság ítéletét tanácsülésen hatályon kívül helyezi, és az  eljárást megszünteti,
ha ezt a  magánvádló az  ügydöntő határozat meghozataláig indítványozza. A  771.  § (3)  bekezdése ez  esetben is
irányadó.
(3) A másodfokú bíróság ügydöntő határozata ellen a magánvádló fellebbezésre jogosult a harmadfokú bírósághoz.
 (4) A magánvádló kizárólag a vádlott terhére fellebbezhet.
 (5) Ha a  magánvádló az  elsőfokú bíróság ügydöntő határozata ellen a  vádlott terhére nem jelentett be fellebbezést,
a  másodfokú bíróság ügydöntő határozata ellen csak a  vádlott felmentése vagy az  eljárás megszüntetése miatt
fellebbezhet.
(6) A  fellebbezést a  magánvádlónak írásban indokolnia kell. Az  indokolást a  fellebbezésre nyitva álló határidő alatt
a másodfokú bíróságnál kell előterjeszteni.
(7) Ha a  fellebbezés bejelentésekor a  vádat magánvádló képviseli, a  másodfokú bíróság tanácsának elnöke
az ügyiratokat közvetlenül terjeszti fel a harmadfokú bírósághoz.
A harmadfokú bírósági eljárás 780. § (1) Ha az  ítélet ellen a  vádlott terhére nem jelentettek be fellebbezést, a  magánvádló nyilvános ülés kitűzését
indítványozhatja.
(2) A harmadfokú bíróság a magánvádlót a nyilvános ülésre idézi, és ha a magánvádlónak van képviselője, őt a bíróság
értesíti.
A másodfokú és a harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése elleni fellebbezés elbírálása
781. § A másodfokú és a harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése ellen a magánvádló fellebbezésre jogosult,
kivéve, ha az  ítélet ellen annak hatályon kívül helyezése és a  bíróság új eljárásra utasítása érdekében jelentett be
fellebbezést, és a hatályon kívül helyezésre a fellebbezésben foglalt okból került sor.
A bűnügyi költség 782. § (1) Ha a  bíróság a  vádlottat felmentette, vagy vele szemben az  eljárást megszüntette, a  magánvádló viseli a  145.  §
(1) bekezdésében és az 576. § (1) bekezdés b) pontjában meghatározott bűnügyi költséget.
(2) Ha a  vádat magánvádló képviselte, és a  bíróság a  vádlottat az  566.  § (3)  bekezdésében meghatározott eset
kivételével felmenti, vagy vele szemben az  eljárást a  magánvádló vádejtése miatt megszünteti, a  magánvádló
az  ügydöntő határozat jogerőre emelkedésétől számított egy hónapon belül – jogszabályban meghatározott
mértékben – megtéríti a vádlott meghatalmazott védőjének azon díját és költségét, amely a magánvádas eljárásban
keletkezett.
(3) A  másodfokú bíróság a  magánvádlót a  másodfokú eljárásban felmerült bűnügyi költség viselésére és az  ott
felmerült, a (2) bekezdésben meghatározott díj és költség megtérítésére kötelezi, ha az elsőfokú bíróság határozata
ellen kizárólag a magánvádló fellebbezett, és a másodfokú bíróság a határozatot helybenhagyja.
(4) A  harmadfokú bíróság a  magánvádlót a  harmadfokú eljárásban felmerült bűnügyi költség viselésére és az  ott
felmerült, a  (2)  bekezdésben meghatározott díj és költség megtérítésére kötelezi, ha a  másodfokú bíróság
határozata ellen kizárólag a magánvádló fellebbezett, és a harmadfokú bíróság a határozatot helybenhagyja.
(5) Viszonvád esetében a  bíróság úgy is rendelkezhet, hogy a  magánvádló és a  viszonvádló az  általa előlegezett
bűnügyi költséget viseli.
A rendkívüli jogorvoslatokra vonatkozó eltérő szabályok 783. § (1) A  magánvádló kizárólag akkor terjeszthet elő perújítási indítványt, ha a  terheltet felmentették vagy az  eljárást
megszüntették.
(2) A  perújítási indítványt a  perújítás megengedhetőségének kérdésében döntésre jogosult bíróságnál kell írásban
benyújtani vagy jegyzőkönyvbe mondani.
(3) A  bíróság a  perújítási indítványt megküldi az  ügyészségnek, ha az  alapján olyan bűncselekmény látszik
megállapíthatónak, amely miatt a vádat az ügyészség képviseli. Az ügyészség közvádra üldözendő bűncselekmény
miatt perújítási nyomozást rendelhet el.
784. § (1) A magánvádló felülvizsgálati indítványt nem terjeszthet elő.
 (2) Ha a  felülvizsgálati indítvány elutasításának nincs helye, és az alapügyben a vádat magánvádló képviselte, a Kúria
az indítványt nyilatkozattétel érdekében megküldi a magánvádlónak.
 (3) A magánvádló a nyilatkozatát egy hónapon belül megküldi a Kúriának.
 (4) A Kúria megküldi a magánvádló nyilatkozatát a felülvizsgálati indítvány előterjesztőjének és a terheltnek.
 (5) A (4) bekezdésben megjelölt személyek a magánvádló nyilatkozatára a kézbesítéstől számított tizenöt napon belül
észrevételt tehetnek.
 (6) A nyilvános ülésen a magánvádló jelenléte kötelező.
785. § (1) A törvényesség érdekében bejelentett jogorvoslat esetén a nyilvános ülésről a magánvádlót értesíteni kell.
 (2) A  törvényesség érdekében bejelentett jogorvoslati indítványra a  magánvádló észrevételeket tehet és a  nyilvános
ülésen felszólalhat.
 (3) A jogegységi határozatot a magánvádlóval is közölni kell.
 (4) Egyszerűsített felülvizsgálati eljárást a magánvádló nem indítványozhat.
A külön eljárásokra és a különleges eljárásokra vonatkozó eltérő szabályok
786. § (1) A magánvádló a vádlottat nem állíthatja bíróság elé.
 (2) A magánvádló a vádlottal nem köthet egyezséget.
 (3) A magánvádló a büntetővégzés meghozatalára irányuló eljárás lefolytatását nem indítványozhatja.
(4) A büntetővégzés meghozatalára irányuló eljárásban
a) a  végzés meghozatalára meghatározott egy hónapos határidőt a  személyes meghallgatás napjától kell
számítani,
b) a magánvádló a büntetővégzés kézbesítésétől számított nyolc napon belül tárgyalás tartását kérheti,
c) a magánvádló tárgyalás tartása iránti kérelme alapján a bíróság az eljárást az e Fejezetben foglalt eltérésekkel
a XCVIII. Fejezet szerint folytatja.
 (5) A magánvádló a távollévő terhelttel szembeni, illetve a külföldön tartózkodó terhelt távollétében történő bírósági
eljárást nem indítványozhat.
 (6) A magánvádló a különleges eljárások lefolytatását nem indítványozhatja.
CV. FEJEZET
PÓTMAGÁNVÁDAS ELJÁRÁS A pótmagánvádas eljárás általános szabályai
787. § (1) E törvény rendelkezéseit a pótmagánvádas eljárásban az e Fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
 (2) A sértett az e törvényben meghatározottak szerint pótmagánvádlóként léphet fel, ha
a) az ügyészség vagy a nyomozó hatóság a feljelentést elutasította,
b) az ügyészség vagy a nyomozó hatóság az eljárást megszüntette,
c) az ügyészség a vádat ejtette.
(3) Pótmagánvádlóként történő fellépésnek nincs helye, ha
a) a feljelentett vagy a terhelt fiatalkorú,
b) a feljelentett vagy a terhelt katona,
c) az  elkövető büntethetőségét, illetve a  cselekmény büntetendőségét gyermekkor vagy kóros elmeállapot
zárja ki,
d) a bűncselekmény a sértett jogát vagy jogos érdekét közvetlenül nem sértette vagy veszélyeztette,
e) a sértett az állam vagy közhatalmat gyakorló szerv,
f ) a bűncselekmény elkövetésével fedett nyomozó, a leplezett eszközök alkalmazására feljogosított szerv tagja
vagy titkosan együttműködő személy gyanúsítható megalapozottan, és az ügyészség a 224. § (1) bekezdése
alapján a feljelentést elutasította vagy az eljárást megszüntette,
g) az ügyészség a feljelentést a 382. § (1) bekezdése alapján utasította el, vagy az eljárást a 399. § (1) bekezdése
alapján szüntette meg, vagy
h) az ügyészség a 398. § (2) bekezdés e) pontja alapján az eljárást azért szüntette meg, mert a terhelttel a 411. §
(3) bekezdése szerint egyezséget kötött.
788. § (1) A pótmagánvádas eljárásban a sértett jogi képviselete kötelező.
 (2) A pótmagánvádas eljárásban védő részvétele kötelező.
 (3) A pótmagánvádas eljárásban a sértett a polgári jogi igényét legkésőbb a vádindítványban terjesztheti elő.
 (4) A pótmagánvádas eljárásban közvetítői eljárásnak akkor van helye, ha az ügyészség a vád képviseletét átvette.
 (5) Ha az  ügyben több sértett van, a  megegyezésüktől függ, hogy melyikük jár el pótmagánvádlóként. Megegyezés
hiányában a pótmagánvádlót a bíróság jelöli ki.
 (6) Ahol e törvény vádiratot említ, ott a bíróság által elfogadott vádindítványt is érteni kell.
789. § (1) Az ügyészség a vád képviseletét a pótmagánvádlótól az eljárásban egy alkalommal átveheti. Ha az ügyészség a vád
képviseletét átvette, erről a sértettet tájékoztatja.
(2) Ha az  ügyészség a  vád képviseletét átvette, a  pótmagánvádlót a  sértett jogai illetik, és a  sértett kötelezettségei
terhelik, azzal, hogy a vádat bármikor ejtheti.
(3) Ha az ügyészség a vád képviseletét átvette, a vádat nem ejtheti, de a vád képviseletétől elállhat.
 (4) Ha az  ügyészség a  vád képviseletét átvette, de az  ügyész a  tárgyaláson nem jelent meg, úgy kell tekinteni, hogy
a vád képviseletétől elállt. A pótmagánvádló fellépése a feljelentés elutasítása és az eljárás megszüntetése esetén
790. § (1) A feljelentés elutasítása esetén a sértett pótmagánvádlóként léphet fel, ha
a) az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság a  sértett feljelentését a  381.  § (1)  bekezdés a)–c) vagy g)  pontja
alapján elutasította,
b) a feljelentést elutasító határozat ellen a sértett panasszal élt, amelyet az ügyészség elutasított, és
c) a 787. § (3) bekezdésében foglalt kizáró ok nem áll fenn.
(2) Az eljárás megszüntetése esetén a sértett pótmagánvádlóként léphet fel, ha
a) az ügyészség vagy a nyomozó hatóság az eljárást a 398. § (1) bekezdés a)–d) és i) pontja, illetve (2) bekezdés
a) és e)  pontja alapján, vagy a  törvényben meghatározott egyéb büntethetőséget megszüntető ok miatt
megszüntette,
b) az eljárást megszüntető határozat ellen a sértett panasszal élt, amelyet az ügyészség elutasított, és
c) a 787. § (3) bekezdésében foglalt kizáró ok nem áll fenn.
791. § (1) Ha a  sértett pótmagánvádlóként történő fellépésének a  790.  § alapján helye van, a  sértett a  panaszt elutasító
határozat közlésétől számított két hónapon belül léphet fel pótmagánvádlóként.
(2) A  panasz elutasítását követően a  sértettnek lehetőséget kell adni, hogy az  ellene elkövetett bűncselekményre
vonatkozó ügyiratokat az  ügyészség hivatalos helyiségében megismerhesse. A  sértett az  ügyiratoktól elkülönítve,
zártan kezelt ügyiratokat nem ismerheti meg.
792. § (1) A sértett a költségkedvezmény engedélyezése iránti kérelmét a panaszt elutasító határozat közlésétől számított egy
hónapon belül terjesztheti elő.
(2) Ha a  sértett az  (1)  bekezdés szerint kérelmet terjesztett elő, akkor a  pótmagánvádlóként történő fellépésre
meghatározott két hónapos határidőt a  költségkedvezmény engedélyezése érdekében indult közigazgatási
hatósági ügyben hozott végleges vagy jogerős határozat közlésétől kell számítani.
(3) Ha a  sértett az  (1)  bekezdés szerint kérelmet terjesztett elő, erről a  körülményről a  kérelem előterjesztésétől
számított nyolc napon belül tájékoztatja az ügyészséget. A tájékoztatás elmulasztása esetén a (2) bekezdés szerinti
határidő-számítás nem alkalmazható.
793. § (1) Ha a sértett pótmagánvádlóként kíván fellépni, a panaszt elutasító ügyészségnél vádindítványt nyújt be.
 (2) A vádindítvány tartalmazza
a) a 422. § (1) bekezdés a)–c) pontjában és a (2) bekezdés a) pontjában felsoroltakat,
b) a sértett polgári jogi igényét,
c) a tárgyalásra idézendők és az arról értesítendők indítványozását, illetve
d) azon tanúk vallomása felolvasásának az indítványozását, akiknek a vallomása szükséges a bizonyításhoz, de
a  személyes megjelenésük a  tárgyaláson nem indokolt, illetve a  tárgyaláson való megjelenésük aránytalan
nehézséggel járna vagy nem lehetséges.
(3) A vádindítványt a jogi képviselő is ellátja aláírásával.
 (4) A  vádindítványt a  beérkezésétől számított tizenöt napon belül az  ügyészség az  ügyiratokkal együtt továbbítja
az ügyben hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bírósághoz.
 (5) Vádindítvány benyújtása esetén a 21. § (3) bekezdés b) pontja nem alkalmazható.
794. § (1) A bíróság a vádindítványt nem ügydöntő végzéssel elutasítja, ha
a) a sértett a vádindítványt a törvényben meghatározott határidő eltelte után nyújtotta be,
b) a sértettnek nincs jogi képviselője,
c) a törvény alapján pótmagánvádlóként történő fellépésnek nincs helye,
d) a vádindítvány nem tartalmazza a 793. § (2)–(3) bekezdésében foglaltakat,
e) a  feljelentés elutasítása vagy az  eljárás megszüntetése esetén a  mentesség felfüggesztésére jogosult
a mentesség felfüggesztését elutasította.
 (2) A  sértett a  vádindítvány elutasításáról rendelkező nem ügydöntő végzés kézbesítésétől számított tizenöt napon
belül a vádindítványt ismételten benyújthatja, ha azt a bíróság korábban az (1) bekezdés b) vagy d) pontja alapján
utasította el, és az elutasítás oka már nem áll fenn.
(3) A  bíróság a  vádindítványt nem utasíthatja el azon okból, hogy az  nem tartalmazza a  terheltnek a  184.  §
(2)  bekezdésében felsorolt személyes adatait, és azok az  ügyiratokból sem állapíthatók meg, ha a  terhelt
személyazonossága ezek hiányában is kétséget kizáróan megállapítható.
(4) Ha a vádindítvány vizsgálata során adat merül fel arra, hogy a terhelt mentességet élvező személy, a bíróság először
megvizsgálja, hogy a vádindítvány elutasításának az (1) bekezdés a)–d) pontjában foglalt egyéb esetei fennállnak-e.
Ha a  vádindítvány elutasításának az  (1)  bekezdés a)–d)  pontjában foglalt egyik esete sem áll fenn, a  bíróság
az  eljárás felfüggesztése nélkül indítványozza a  mentesség felfüggesztésére jogosult döntését. Ha a  mentesség
felfüggesztésére jogosult a  mentességet felfüggeszti, a  bíróság a  vádindítványt elfogadja. Ellenkező esetben
az (1) bekezdés e) pontja értelmében a vádindítványt elutasítja.
795. § (1) Ha a bíróság a vádindítványt elfogadta,
a) tájékoztatja a sértettet, hogy a továbbiakban pótmagánvádlóként léphet fel,
b) azt haladéktalanul megküldi a terheltnek és a védőnek,
c) gondoskodik arról, hogy a bizonyítási eszközök a tárgyaláson rendelkezésre álljanak,
d) kényszerintézkedést rendelhet el.
(2) Ha a pótmagánvádló fellépésének alapja az eljárás megszüntetése, a terhelt a vádindítvány elfogadása után jogosult
a nyomozás ügyiratainak és a bizonyítási eszközöknek a megismerésére.
(3) Ha a  terhelt az  eljárásban nem a  magyar nyelvet használta, a  vádindítvány terheltre vonatkozó részének az  általa
az eljárásban használt nyelvre történő lefordításáról a bíróság gondoskodik.
A pótmagánvádló fellépése a vád ejtése esetén 796. § (1) Ha az ügyészség a vádat ejtette, a sértett pótmagánvádlóként léphet fel, ha a 787. § (3) bekezdés a)–e) pontjában
foglalt kizáró ok nem áll fenn.
(2) A sértett az 539. § (3) bekezdésében megjelölt nyilatkozat kézhezvételétől számított tizenöt napon belül léphet fel
pótmagánvádlóként.
(3) A  vád ejtését követően a  sértettnek lehetőséget kell adni, hogy az  ellene elkövetett bűncselekményre vonatkozó
ügyiratokat a  bíróság hivatalos helyiségében megismerhesse. A  sértett az  ügyiratoktól elkülönítve, zártan kezelt
ügyiratokat nem ismerheti meg.
797. § (1) A sértett a költségkedvezmény engedélyezése iránti kérelmét a vád ejtését tartalmazó nyilatkozat kézhezvételétől
számított egy hónapon belül terjesztheti elő.
(2) Ha a  sértett az  (1)  bekezdés szerint kérelmet terjesztett elő, akkor a  pótmagánvádlóként történő fellépésre
meghatározott tizenöt napos határidőt a  költségkedvezmény engedélyezése érdekében indult közigazgatási
hatósági ügyben hozott végleges vagy jogerős határozat közlésétől kell számítani.
(3) Ha a  sértett az  (1)  bekezdés szerint kérelmet terjesztett elő, erről a  körülményről a  kérelem előterjesztésétől
számított nyolc napon belül tájékoztatja a  bíróságot. A  tájékoztatás elmulasztása esetén a  (2)  bekezdés szerinti
határidő-számítás nem alkalmazható.
798. § (1) Ha a  sértett pótmagánvádlóként kíván fellépni, az  ügyben addig eljárt bíróságnál írásban bejelenti, hogy
az ügyészség által ejtett vádat a továbbiakban pótmagánvádlóként képviselni kívánja.
(2) Az írásbeli bejelentést a jogi képviselő is ellátja aláírásával.
799. § (1) A bíróság az írásbeli bejelentést nem ügydöntő végzéssel elutasítja, ha
a) a sértett a bejelentést a törvényben meghatározott határidő eltelte után tette meg,
b) a sértettnek nincs jogi képviselője,
c) a törvény alapján pótmagánvádlóként történő fellépésnek nincs helye,
d) a bejelentés nem tartalmazza a 798. §-ban foglaltakat.
(2) A  sértett az  írásbeli bejelentés elutasításáról rendelkező nem ügydöntő végzés kézbesítésétől számított tizenöt
napon belül a bejelentést ismételten megteheti, ha azt a bíróság korábban az (1) bekezdés b) vagy d) pontja alapján
utasította el, és az elutasítás oka már nem áll fenn.
(3) Ha a bíróság a bejelentést elfogadja, tájékoztatja a sértettet, hogy a továbbiakban pótmagánvádlóként léphet fel.
 (4) Ha az  eljárásban pótmagánvádló lép fel, a  tárgyalást folytatni kell. A  tárgyalás folytonosságára az  518.  §
rendelkezései az irányadók. 800. § (1) Ha a  büntetőeljárás több bűncselekmény miatt folyik, és az  ügyészség a  vádat ezek valamelyikében ejti,
pótmagánvádló akkor léphet fel, ha az az ügy, amelyben a vádat az ügyészség ejtette, elkülöníthető.
(2) Ha a  büntetőeljárás ugyanazon bűncselekmény miatt több terhelttel szemben folyik, és az  ügyészség a  vádat
a terheltek valamelyikével kapcsolatban ejti, az (1) bekezdés rendelkezéseit megfelelően alkalmazni kell.
(3) Ha a bíróság a sértett írásbeli bejelentését elfogadja, azt az ügyet, amelyben a pótmagánvádló fellép, elkülöníti.
 (4) Az  elkülönített üggyel kapcsolatban a  büntetőeljárást az  ügyben addig eljárt bíróság folytatja az  ügyészség által
benyújtott vádirat alapján. A tárgyalás előkészítése 801. § (1) Az előkészítő ülésen a pótmagánvádló és jogi képviselője jelenléte kötelező.
 (2) Ha a  pótmagánvádló jogi képviselője az  előkészítő ülésen nem jelenik meg, és magát alapos okkal, előzetesen,
haladéktalanul nem mentette ki, a  bíróság az  előkészítő ülést a  jogi képviselő költségére elhalasztja, és a  jogi
képviselőt rendbírsággal sújthatja. A bíróság erre a jogi képviselőt az idézésben figyelmezteti.
(3) Ha az  előkészítő ülésen sem a  pótmagánvádló, sem jogi képviselője nem jelenik meg, és magát alapos okkal,
előzetesen, haladéktalanul nem mentette ki, illetve a pótmagánvádlót azért nem lehetett idézni, mert lakcímének
megváltozását nem jelentette be, úgy kell tekinteni, hogy a pótmagánvádló a vádat ejtette. A pótmagánvádlót erre
az idézésben figyelmeztetni kell.
(4) Az előkészítő ülésen a bíróság tagjai, továbbá a vádlott és a védő a pótmagánvádlóhoz kérdést intézhetnek.
Az elsőfokú bírósági eljárás 802. § A pótmagánvádló a  bírósági eljárásban – ha e  törvény másképp nem rendelkezik – a  sértett jogain kívül
az  ügyészség jogait gyakorolja, és az  ügyészség feladatait látja el, ideértve a  vádlott személyi szabadságát érintő
kényszerintézkedés elrendelésének, továbbá az elfogatóparancs kibocsátásának indítványozását. A pótmagánvádló
nem indítványozhatja a vádlott szülői felügyeleti jogának megszüntetését, és a vádat nem terjesztheti ki.
803. § (1) A tárgyaláson a pótmagánvádló és jogi képviselője jelenléte kötelező.
 (2) A  bíróság az  idézéssel egyidejűleg arról is tájékoztatja a  pótmagánvádlót és jogi képviselőjét, hogy a  kitűzött
határnapon milyen bizonyítás felvételét tervezi.
 (3) Ha a  pótmagánvádló jogi képviselője a  tárgyaláson nem jelenik meg, és magát alapos okkal, előzetesen,
haladéktalanul nem mentette ki, a bíróság a  tárgyalást a  jogi képviselő költségére elhalasztja, és a  jogi képviselőt
rendbírsággal sújthatja. A bíróság erre a jogi képviselőt az idézésben figyelmezteti.
(4) Ha a  tárgyaláson sem a  pótmagánvádló, sem jogi képviselője nem jelenik meg, és magát alapos okkal,
előzetesen, haladéktalanul nem mentette ki, illetve a pótmagánvádlót azért nem lehetett idézni, mert lakcímének
megváltozását nem jelentette be, úgy kell tekinteni, hogy a pótmagánvádló a vádat ejtette. A pótmagánvádlót erre
az idézésben figyelmeztetni kell.
(5) Ha a  pótmagánvádló jogi képviselete az  eljárásban megszűnik, a  bíróság az  erről való tudomásszerzést követő
nyolc napon belül felhívja a  pótmagánvádlót, hogy jogi képviseletéről tizenöt napon belül gondoskodjék.
Ha a pótmagánvádló a kitűzött határidő alatt jogi képviseletéről nem gondoskodik, az eljárást meg kell szüntetni.
A pótmagánvádlót erre figyelmeztetni kell.
(6) A  pótmagánvádló a  költségkedvezmény engedélyezése iránti kérelmét a  bíróság (5)  bekezdésben meghatározott
felhívásától számított nyolc napon belül terjesztheti elő.
(7) Ha a pótmagánvádló a (6) bekezdés szerint kérelmet terjesztett elő, akkor az (5) bekezdésben meghatározott tizenöt
napos határidőt a  költségkedvezmény engedélyezése érdekében indult közigazgatási hatósági ügyben hozott
végleges vagy jogerős határozat közlésétől kell számítani.
(8) Ha a pótmagánvádló a (6) bekezdés szerint kérelmet terjesztett elő, erről a körülményről a kérelem előterjesztésétől
számított nyolc napon belül tájékoztatja a  bíróságot. A  tájékoztatás elmulasztása esetén a  (7)  bekezdés szerinti
határidő-számítás nem alkalmazható.
804. § (1) A  pótmagánvádló a  tárgyalásról ismételt vagy súlyos rendzavarása esetén sem utasítható ki, illetve vezettethető
ki. Ha a  pótmagánvádló a  rendzavarással nem hagy fel, és ezzel lehetetlenné teszi a  tárgyalás jelenlétében való
folytatását, úgy kell tekinteni, hogy a vádat ejtette.
(2) A  pótmagánvádló jogi képviselője a  tárgyalásról ismételt vagy súlyos rendzavarása esetén sem utasítható ki,
illetve vezettethető ki. Ha a  jogi képviselő a  rendzavarással nem hagy fel, és ezzel lehetetlenné teszi a  tárgyalás
jelenlétében való folytatását, a  bíróság a  tárgyalást megszakítja. Ebben az  esetben a  pótmagánvádló más jogi
képviselőt hatalmazhat meg, vagy a  jogi segítségnyújtó szolgálattól másik pártfogó ügyvéd kirendelését kérheti.
Ha ez nyomban nem lehetséges, a bíróság a tárgyalást a rendzavaró jogi képviselő költségére elnapolja.
805. § (1) A  vádindítvány vagy a  798.  § (1)  bekezdése szerinti írásbeli bejelentés bíróság általi elfogadását követően
a folyamatban lévő pótmagánvádas ügyhöz más pótmagánvádas ügyet nem lehet egyesíteni.
(2) Az  ügyek egyesítésének nem akadálya, ha a  vádlottat korábban akár magánvádas, akár közvádas ügyben
bocsátották próbára, az újabb büntetőeljárásban azonban a vádat pótmagánvádló képviseli.
806. § (1) A pótmagánvádló a vádat bármikor ejtheti. A vád ejtését nem köteles indokolni.
 (2) A  bíróság az  eljárást megszünteti, ha a  pótmagánvádló a  vádat ejtette vagy a  mulasztását a  vád ejtésének kell
tekinteni.
 (3) Ha az  ügyészség a  vád képviseletétől elállt, valamint a  sértett és a  jogi képviselő jelen van, a  bíróság a  tárgyalást
folytatja. Ellenkező esetben a  bíróság a  tárgyalás elnapolásával egyidejűleg új tárgyalást tűz ki, a  sértettet pedig
tájékoztatja, hogy a vádat ismét ő képviseli.
807. § Ha a bíróság a perbeszédeket, a  felszólalásokat, illetve az utolsó szó jogán elhangzottakat követően állapítja meg,
hogy a vád tárgyává tett cselekmény a vádirati minősítéstől eltérően minősülhet, a tárgyalást a védelem előkészítése
érdekében elnapolhatja, erre nézve a pótmagánvádlót meghallgatja.
808. § (1) A  tárgyalás vezetése és rendjének fenntartása körében hozott határozat kivételével a  határozatot közölni kell
a pótmagánvádlóval.
(2) Az ügyészség részére az ügydöntő határozatot akkor kell kézbesíteni, ha a vád képviseletét átvette.
A fellebbezés 809. § (1) Az  elsőfokú bíróság ítélete ellen a  pótmagánvádló, és – a  pótmagánvádló hozzájárulásával – jogi képviselője
fellebbezésre jogosult.
(2) Ha a  fellebbezés bejelentésekor a  vádat pótmagánvádló képviseli, a  jogorvoslati nyilatkozatok sorrendje
a következő: a pótmagánvádló, a magánfél, az egyéb érdekelt, a vádlott és a védő nyilatkozata.
(3) A pótmagánvádló kizárólag a vádlott terhére fellebbezhet.
 (4) A pótmagánvádlónak az 582. § (4) bekezdése szerint benyújtott fellebbezéséről az elsőfokú bíróság a vádlottat és
a védőt tájékoztatja.
 (5) A pótmagánvádló a fellebbezést írásban indokolni köteles.
 (6) Ha a fellebbezés bejelentésekor a vádat a pótmagánvádló képviseli, az elsőfokú bíróság az ügyiratokat közvetlenül
terjeszti fel a másodfokú bírósághoz.
 (7) A pótmagánvádas eljárásban hozott jogerős ügydöntő határozatot a bíróság megküldi az ügyben korábban eljárt
ügyészségnek is. A másodfokú bírósági eljárás 810. § (1) A másodfokú bíróság a pótmagánvádlót és jogi képviselőjét a tárgyalásra idézi.
 (2) A  másodfokú bíróság ügydöntő határozata ellen a  pótmagánvádló és – a  pótmagánvádló hozzájárulásával – jogi
képviselője fellebbezésre jogosult a harmadfokú bírósághoz.
 (3) A pótmagánvádló kizárólag a vádlott terhére fellebbezhet.
 (4) Ha a pótmagánvádló az elsőfokú bíróság ügydöntő határozata ellen a vádlott terhére nem jelentett be fellebbezést,
a  másodfokú bíróság ügydöntő határozata ellen csak a  vádlott felmentése vagy az  eljárás megszüntetése miatt
fellebbezhet.
(5) A fellebbezést a pótmagánvádlónak írásban indokolnia kell. Az indokolást a fellebbezésre nyitva álló határidő alatt
a másodfokú bíróságnál kell előterjeszteni.
(6) Ha a  fellebbezés bejelentésekor a  vádat pótmagánvádló képviseli, a  másodfokú bíróság tanácsának elnöke
az ügyiratokat közvetlenül terjeszti fel a harmadfokú bírósághoz.
A harmadfokú bírósági eljárás 811. § (1) Ha az  ítélet ellen a  vádlott terhére nem jelentettek be fellebbezést, a  pótmagánvádló nyilvános ülés kitűzését
indítványozhatja.
(2) A harmadfokú bíróság a pótmagánvádlót és jogi képviselőjét a nyilvános ülésre idézi.
A másodfokú és a harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése elleni fellebbezés elbírálása
812. § A másodfokú és a  harmadfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése ellen a  pótmagánvádló fellebbezésre
jogosult, kivéve, ha az  ítélet ellen annak hatályon kívül helyezése és a  bíróság új eljárásra utasítása érdekében
jelentett be fellebbezést, és a hatályon kívül helyezésre a fellebbezésben foglalt okból került sor.
A bűnügyi költség 813. § (1) Ha a bíróság a vádlottat felmentette vagy vele szemben az eljárást megszüntette, a pótmagánvádló viseli a 145. §
(1) bekezdésében és az 576. § (1) bekezdés b) pontjában meghatározott bűnügyi költségből azt a költséget, amely
a pótmagánvádló fellépése után keletkezett.
(2) Ha a  vádat pótmagánvádló képviselte, és a  bíróság a  vádlottat az  566.  § (3)  bekezdésében meghatározott eset
kivételével felmenti, vagy vele szemben az eljárást a pótmagánvádló vádejtése miatt megszünteti, a pótmagánvádló
az  ügydöntő határozat jogerőre emelkedésétől számított egy hónapon belül – jogszabályban meghatározott
mértékben – megtéríti a  vádlott meghatalmazott védőjének azon díját és költségét, amely a  pótmagánvádló
fellépése után keletkezett.
(3) A  pótmagánvádlót csak azzal a  cselekménnyel, illetve a  tényállásnak azzal a  részével kapcsolatban felmerült
bűnügyi költség viselésére és a  (2)  bekezdésben meghatározott díj és költség azon részének megtérítésére lehet
kötelezni, amelyre a vádindítványt előterjesztette vagy az  írásbeli bejelentést tette, és amelyre a bíróság az 566. §
(3) bekezdésében meghatározott eset kivételével felmentő ítéletet hozott vagy az eljárást megszüntette.
(4) A  másodfokú bíróság a  pótmagánvádlót a  másodfokú eljárásban felmerült bűnügyi költség viselésére és az  ott
felmerült, a (2) bekezdésben meghatározott díj és költség megtérítésére kötelezi, ha az elsőfokú bíróság határozata
ellen kizárólag a pótmagánvádló fellebbezett, és a másodfokú bíróság a határozatot helybenhagyja.
(5) A  harmadfokú bíróság a  pótmagánvádlót a  harmadfokú eljárásban felmerült bűnügyi költség viselésére és
az  ott felmerült, a  (2)  bekezdésben meghatározott díj és költség megtérítésére kötelezi, ha a  másodfokú bíróság
határozata ellen kizárólag a pótmagánvádló fellebbezett, és a harmadfokú bíróság a határozatot helybenhagyja.
A rendkívüli jogorvoslatokra vonatkozó eltérő szabályok 814. § (1) A pótmagánvádló kizárólag akkor terjeszthet elő perújítási indítványt, ha a  terheltet felmentették vagy az eljárást
megszüntették.
(2) A  perújítási indítványt a  perújítás megengedhetőségének kérdésében döntésre jogosult bíróságnál kell írásban
benyújtani vagy jegyzőkönyvbe mondani.
815. § (1) A pótmagánvádló felülvizsgálati indítványt nem terjeszthet elő.
 (2) Ha a felülvizsgálati indítvány elutasításának nincs helye, és az alapügyben a vádat pótmagánvádló képviselte, a Kúria
az indítványt nyilatkozattétel érdekében megküldi a pótmagánvádlónak.
 (3) A pótmagánvádló a nyilatkozatát egy hónapon belül megküldi a Kúriának.
 (4) A Kúria megküldi a pótmagánvádló nyilatkozatát a felülvizsgálati indítvány előterjesztőjének és a terheltnek.
 (5) A  (4)  bekezdésben megjelölt személyek a  pótmagánvádló nyilatkozatára a  kézbesítéstől számított tizenöt napon
belül észrevételt tehetnek.
 (6) A nyilvános ülésen a pótmagánvádló és a jogi képviselő jelenléte kötelező.
816. § (1) A törvényesség érdekében bejelentett jogorvoslat esetén a nyilvános ülésről a pótmagánvádlót és jogi képviselőjét
értesíteni kell.
(2) A törvényesség érdekében bejelentett jogorvoslati indítványra a pótmagánvádló észrevételeket tehet, a nyilvános
ülésen felszólalhat.
(3) A jogegységi határozatot a pótmagánvádlóval is közölni kell.
 (4) Egyszerűsített felülvizsgálati eljárást a pótmagánvádló nem indítványozhat.
A külön eljárásokra és a különleges eljárásokra vonatkozó eltérő szabályok
817. § (1) A pótmagánvádló a vádlottat nem állíthatja bíróság elé.
 (2) A pótmagánvádló a büntetővégzés meghozatalára irányuló eljárás lefolytatását nem indítványozhatja.
 (3) A büntetővégzés meghozatalára irányuló eljárásban
a) a pótmagánvádló a büntetővégzés kézbesítésétől számított nyolc napon belül tárgyalás tartását kérheti,
b) a  pótmagánvádló tárgyalás tartása iránti kérelme alapján a  bíróság az  eljárást az  e  Fejezetben foglalt
eltérésekkel a XCVIII. Fejezet szerint folytatja.
 (4) A  pótmagánvádló a  távollévő terhelttel szembeni, illetve a  külföldön tartózkodó terhelt távollétében történő
bírósági eljárást nem indítványozhat.
 (5) A pótmagánvádló a különleges eljárások lefolytatását nem indítványozhatja.
CVI. FEJEZET
ELJÁRÁS VAGYON VAGY DOLOG ELVONÁSA, ADAT HOZZÁFÉRHETETLENNÉ TÉTELE ÉRDEKÉBEN
818. § A bűncselekménnyel összefüggő vagyon vagy dolog elvonására, adat hozzáférhetetlenné tételére irányuló
eljárásokban (a  továbbiakban: vagyonelvonásra irányuló eljárás) e  törvény rendelkezéseit az  e  Fejezetben foglalt
eltérésekkel kell alkalmazni.
Az eljárás feltétele 819. § (1) Vagyonelvonásra irányuló eljárásnak van helye, ha
a) nyomozás nem indult,
b) a büntetőeljárást megszüntették, vagy
c) a büntetőeljárást azért függesztették fel, mert
ca) az elkövető ismeretlen helyen vagy külföldön tartózkodik,
cb) az  elkövető tartós, súlyos betegsége vagy a  bűncselekmény elkövetése után bekövetkezett
elmebetegsége miatt az eljárásban nem vehet részt, vagy
cc) az elkövető kiléte a nyomozásban nem volt megállapítható,
és elkobzás, vagyonelkobzás, elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tétele, vagy a  lefoglalt dolog állami
tulajdonba vétele szükséges.
(2) Vagyonelvonásra irányuló eljárásnak van helye a bíróság jogerős ügydöntő határozatát követően, ha
a) a bűncselekmény elkövetéséből eredő vagyon visszaszerzése vagy
b) az  elkobzás, a  vagyonelkobzás, az  elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételének utólagos
elrendelése
szükséges. (3) Nincs helye vagyonelvonásra irányuló eljárásnak,
a) az  (1)  bekezdés a)  pontja alapján, ha a  feljelentést azért utasították el, mert a  cselekmény nem
bűncselekmény,
b) az  (1)  bekezdés b)  pontja alapján, ha az  eljárást azért szüntették meg, mert a  cselekmény nem
bűncselekmény, vagy
c) a (2) bekezdés alapján, ha a 671. § 12. pontja alapján egyszerűsített felülvizsgálati eljárásnak van helye,
d) a  (2)  bekezdés a)  pontja esetén a  bíróság ügydöntő határozatának jogerőre emelkedését követő öt  év
elteltével. Bűncselekménnyel összefüggő vagyon, dolog, adat felkutatása 820. § (1) A  819.  § (1)  bekezdése esetén az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság a  bűncselekménnyel összefüggő vagyon,
dolog, adat felkutatását vagy a  lefoglalt dologra vonatkozó tulajdonjog tisztázását (a  továbbiakban együtt:
vagyonkutatás) rendeli el, ha feltehető, hogy a vagyonelvonásra irányuló eljárás célja elérhető és
a) nem indult nyomozás, vagy
b) az eljárás adatai alapján
ba) az elkobzás, vagyonelkobzás, elektronikus adat hozzáférhetetlenné tétele, vagy
bb) a lefoglalt dolog állami tulajdonba vétele tárgyában nem lehet érdemben állást foglalni.
(2) A  819.  § (2)  bekezdése esetén a  bíróság jogerős ügydöntő határozatát követően az  ügyészség vagyonkutatást
rendel el
a) a bűncselekmény elkövetéséből eredő vagyonvisszaszerzés érdekében, ha a  jogerős ügydöntő határozattal
elrendelt, pénzösszegben kifejezett vagyonelkobzás esetén
aa) a  vagyonelkobzás végrehajtása a  bírósági végrehajtó tájékoztatása alapján nem vezetett
eredményre, vagy
ab) a  jogerős ügydöntő határozatot megelőzően a  terhelt vagyonelkobzás alá eső vagyona nem volt
biztosítható,
b) ha az  elkobzás, a  vagyonelkobzás vagy az  elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tétele utólagos
alkalmazásának lehet helye,
és feltehető, hogy a vagyonelvonásra irányuló eljárás célja elérhető.
(3) Az ügyészség a (2) bekezdés a) pont aa) alpontja esetén a vagyonkutatás elrendeléséről tájékoztatja a végrehajtót.
 (4) A vagyonkutatást az (1) bekezdés esetén a nyomozó hatóság vagy az ügyészség, a (2) bekezdés esetén a nyomozó
hatóság vagyonvisszaszerzési szerve folytatja le.
 (5) Az (1) bekezdés és a (2) bekezdés b) pontja alapján elrendelt vagyonkutatás során az e törvényben meghatározottak
szerint
a) adatszerző tevékenység folytatása,
b) bizonyítási eszköz beszerzése, valamint bizonyítási cselekmény elvégzése,
c) a személyi szabadságot érintő kényszerintézkedések kivételével kényszerintézkedés
rendelhető el.
(6) A  (2)  bekezdés a)  pontja alapján elrendelt vagyonkutatás során az  (5)  bekezdésben meghatározottak mellett
leplezett eszközök alkalmazása is elrendelhető. A  leplezett eszközök a  Hatodik Rész rendelkezései szerint
alkalmazhatók. A  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazását a  bíróság a  Tizenkettedik Részben
meghatározottak szerint engedélyezi. Ha korábban a  nyomozás során már alkalmaztak bírói engedélyhez kötött
leplezett eszközt az  érintett személlyel szemben, és a  bűncselekménnyel összefüggő vagyon, dolog felkutatása
során a  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazását ismételten engedélyezik, a  leplezett eszközök
alkalmazásának idejét össze kell adni és a 239. § (2) bekezdésében meghatározott időtartamot ennek megfelelően
kell számítani.
(7) A  vagyonkutatás során a  jogerős ügydöntő határozattal elrendelt, pénzösszegben kifejezett vagyonelkobzás
végrehajtásának biztosítása érdekében lefoglalás, illetve zár alá vétel rendelhető el arra a vagyonra, illetve dologra is,
amely a jogerős ügydöntő határozattal elrendelt vagyonelkobzás hatálya alá tartozhat.
(8) Ha a  vagyoni érdekelt ismeretlen, ismeretlen helyen tartózkodik, vagy a  magyar nyelvet nem ismeri, részére
ügygondnokot kell kirendelni.
(9) A  nyomozó hatóság, a  nyomozó hatóság vagyonvisszaszerzési szerve és az  ügyészség kapcsolatára a  nyomozás
szabályait kell megfelelően alkalmazni, azzal, hogy a  vizsgálat szabályait azt követően kell alkalmazni, hogy
a  bűncselekménnyel összefüggő vagyon, dolog, adat biztosítása érdekében lefoglalás vagy zár alá vétel
elrendelésére került sor.
821. § (1) A vagyonkutatás legfeljebb az elrendeléstől számított két évig tarthat.
 (2) Az ügyészség, a nyomozó hatóság, vagy a nyomozó hatóság vagyonvisszaszerzési szerve az eljárást megszünteti, ha
a) a vagyonelvonásra irányuló eljárás céljának elérése kizárt, az a továbbiakban nem várható, vagy
b) a vagyonkutatás (1) bekezdésben meghatározott határideje lejárt.
(3) A vagyonelvonásra irányuló eljárás megszüntetése nem akadálya annak, hogy ha a vagyonelvonásra irányuló eljárás
alapjául szolgáló új tény, körülmény merül fel, a vagyonkutatást ismét elrendeljék.
(4) Az  ügyészség, illetve a  nyomozó hatóság vagyonvisszaszerzési szerve a  820.  § (2)  bekezdés a)  pont aa)  alpontja
esetén az eljárás megszüntetéséről rendelkező határozatot kézbesíti a bírósági végrehajtónak.
(5) Az eljárást megszüntető határozat ellen panasznak nincs helye.
822. § (1) Ha az  eljárás adatai vagy a  vagyonkutatás adatai alapján elkobzás, vagyonelkobzás, elektronikus adat végleges
hozzáférhetetlenné tétele, lefoglalt dolog állami tulajdonba vétele, vagy annak megállapítása szükséges, hogy
valamely vagyon jogerős ügydöntő határozattal elrendelt vagyonelkobzás hatálya alá tartozik, az  ügyészség erre
irányuló indítványt tesz a bíróságnak.
(2) Az ügyészség indítványa tartalmazza
a) az  indítványban foglalt intézkedéssel érintett terhelt vagy egyéb érdekelt, illetve a  lefoglalt dolog állami
tulajdonba vétele esetén a kényszerintézkedéssel érintett terhelt azonosításra alkalmas személyes adatait,
b) az intézkedéssel, illetve kényszerintézkedéssel érintett vagyon, dolog vagy adat megjelölését,
c) az  intézkedés alkalmazására vagy a  lefoglalt dolog állami tulajdonba vételére irányuló indítványt
az alkalmazandó jogszabályok megjelölésével együtt,
d) az indítványt megalapozó tények leírását.
A bíróság eljárása 823. § (1) Ha a bíróság illetékessége a 21. § (1)–(2) vagy (5) bekezdése alapján nem állapítható meg, az a bíróság jár el, amely
bíróság illetékességi területén a  vagyonelvonásra irányuló eljárás megindítására okot adó körülményt a  hatóság
észlelte.
(2) A bíróság az ügyiratok alapján dönt, szükség esetén tárgyalást tart.
 (3) A bírósági eljárásban az eljárás felfüggesztésének nincs helye.
 (4) Ha a bíróság tárgyalást tart, előkészítő ülés tartásának nincs helye.
 (5) A tárgyalás megnyitása után a tanács elnöke szükség esetén ismerteti az alapügyben hozott határozat lényegét, ezt
követően az ügyész ismerteti az indítvány lényegét. A bíróság határozata
824. § (1) A  bíróság a  819.  § (1)  bekezdése, és a  (2)  bekezdés b)  pontja esetén az  elkobzásról, a  vagyonelkobzásról vagy
az  elektronikus adat végleges hozzáférhetetlenné tételéről, illetve a  819.  § (1)  bekezdése esetén a  lefoglalt dolog
állami tulajdonba vételéről rendelkezik, ha az indítvány alapos, egyéb esetben az indítványt elutasítja.
(2) A  bíróság a  819.  § (2)  bekezdés a)  pontja esetén, ha az  indítvány alapos, megállapítja, hogy az  indítványban
megjelölt vagyon a  jogerős ügydöntő határozattal elrendelt vagyonelkobzás hatálya alá tartozik. Egyéb esetben
az indítványt elutasítja.
(3) Ha a  bíróság határozatát az  ügyiratok alapján hozta meg, ügydöntő végzése ellen nincs helye fellebbezésnek, de
az ügyészség, az egyéb érdekelt, a terhelt és a védője a végzés kézbesítésétől számított nyolc napon belül tárgyalás
tartását kérhetik.
(4) A bíróság a tárgyalásról értesíti a (3) bekezdésben megjelölteket.
 (5) A (3) bekezdés alapján tartott tárgyalásra a 743–745. § az irányadó.
825. § (1) A bíróság tárgyaláson hozott ügydöntő végzése ellen az ügyészség és a 824. § (3) bekezdésében felsorolt további
személyek fellebbezhetnek.
(2) A bíróságnak a 824. § (1)–(4) bekezdésében meghatározott feladatát bírósági titkár is elláthatja, tárgyalás tartására
azonban nem jogosult.
A bűnügyi költség viselése 826. § A bíróság az elítéltet a bűnügyi költség viselésére kötelezi, ha megállapítja, hogy az indítványban megjelölt vagyon
a  jogerős ügydöntő határozattal elrendelt vagyonelkobzás hatálya alá tartozik. Egyébként a  vagyonelvonásra
irányuló eljárásban felmerült bűnügyi költséget az állam viseli.
CVII. FEJEZET
ELJÁRÁS HATÁRZÁRRAL KAPCSOLATOS BŰNCSELEKMÉNY ESETÉN 827. § (1) A  határzár tiltott átlépése, határzár megrongálása, valamint a  határzárral kapcsolatos építési munka akadályozása
(a  továbbiakban együtt: határzárral kapcsolatos bűncselekmény) miatt indult büntetőeljárásban e  törvény
rendelkezéseit az e Fejezetben foglalt eltéréssel kell alkalmazni.
(2) E  Fejezet hatálya kiterjed a  terhelt által elkövetett más bűncselekményre is, ha azt a  határzárral kapcsolatos
bűncselekménnyel egy eljárásban bírálják el.
A bíróság 828. § (1) Az  egyesbíró akkor utalhatja a  bíróság tanácsa elé az  ügyet, ha az  eljárás határzárral kapcsolatos bűncselekmény
mellett más bűncselekmény miatt is folyik.
(2) A járásbíróság hatáskörébe tartozó ügyben a törvényszék székhelyén lévő járásbíróság, vagy a Fővárosi Törvényszék
területén a Pesti Központi Kerületi Bíróság jár el a megye, illetve a főváros területére kiterjedő illetékességgel.
(3) Ha a terhelt különböző járásbíróságok illetékessége alá tartozó bűncselekményeket követett el, az a bíróság jár el,
amely valamelyik bűncselekmény elbírálására az (1) bekezdés szerint illetékes.
(4) Az  eljárásra az  a  törvényszék székhelyén lévő járásbíróság vagy a  Fővárosi Törvényszék területén a  Pesti Központi
Kerületi Bíróság is illetékességgel rendelkezik, amely törvényszék területén a  terhelt lakcíme vagy tényleges
tartózkodási helye található, ha az ügyészség ezen a bíróságon emel vádat.
(5) Az  ügyészség az  eljárás ügyiratainak megismerését a  100.  § alkalmazásával oly módon biztosítja, hogy a  352.  §
(1) bekezdésében meghatározott időköz rövidíthető vagy mellőzhető.
A védő 829. § A büntetőeljárásban védő részvétele kötelező.
A kényszerintézkedés végrehajtása 830. § (1) A  személyi szabadságot érintő kényszerintézkedések elrendelése és végrehajtása során kiemelt figyelmet kell
fordítani arra, hogy a  terhelttel együtt érkező tizennyolc év alatti személy érdekei ne sérüljenek, és a  fiatalkorút
a hozzátartozóitól szükségtelenül ne különítsék el.
(2) A vádemelés előtt az ügyészség, a vádemelés után a bíróság rendelkezhet arról, hogy az őrizetet a menedékjogról,
illetve a  harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló törvény hatálya alá tartozó
személyek elhelyezésére, ellátására és fogva tartására szolgáló létesítményben kell végrehajtani a  büntetőeljárás
hatálya alatt nem álló más személyektől való elkülönítés mellett.
(3) Ha az őrizetet a  (2) bekezdésben meghatározott helyen hajtják végre, a vádemelés előtt az ügyészség, vádemelés
után a  bíróság rendelkezhet arról, hogy az  őrizetet a  hozzátartozó terheltek elkülönítése nélkül kell végrehajtani,
feltéve, hogy ez nem jár a nyomozás vagy a fiatalkorú terhelt érdekeinek a sérelmével.
(4) Ha a  bíróság a  nem magyar állampolgárságú vagy a  Magyarországon lakcímmel nem rendelkező terhelt bűnügyi
felügyeletét rendeli el, a terhelt számára lakásként
a) a  menedékjogról, illetve a  harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló
törvényben meghatározott befogadó állomást vagy közösségi szállást jelöl ki, ha ennek jogszabályban
meghatározott feltételei fennállnak,
b) ennek hiányában a  menedékjogról, illetve a  harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és
tartózkodásáról szóló törvény hatálya alá tartozó személyek elhelyezésére, ellátására és fogva tartására
szolgáló más létesítményt jelöl ki, ha ott a  terheltnek a  büntetőeljárás hatálya alatt nem álló, illetve
a letartóztatott személyektől való elkülönítése lehetséges.
(5) A  bíróság a  (4)  bekezdésben foglaltaktól akkor térhet el, ha az  eljárás a  terhelt ellen határzárral kapcsolatos
bűncselekmény mellett más bűncselekmény miatt is folyik.
(6) A  bíróság rendelkezhet arról, hogy a  letartóztatást a  menedékjogról, illetve a  harmadik országbeli állampolgárok
beutazásáról és tartózkodásáról szóló törvény hatálya alá tartozó személyek elhelyezésére, ellátására és fogva
tartására szolgáló létesítményben kell végrehajtani a  büntetőeljárás hatálya alatt nem álló más személyektől való
elkülönítés mellett.
(7) Ha a  letartóztatást a  (6)  bekezdésben meghatározott helyen hajtják végre, a  vádemelés előtt az  ügyészség,
a  vádemelés után a  bíróság rendelkezhet arról, hogy a  letartóztatást a  hozzátartozó terheltek elkülönítése nélkül
hajtsák végre, feltéve, hogy ez nem jár a nyomozás vagy a fiatalkorú terhelt érdekeinek a sérelmével.
(8) A letartóztatás a bíróság rendelkezése alapján kivételesen rendőrségi fogdában is végrehajtható.
Az idegenrendészeti és a menekültügyi hatóság tájékoztatása 831. § Az ügyészség vagy a  nyomozó hatóság a  nem magyar állampolgárságú vagy Magyarországon lakcímmel nem
rendelkező gyanúsított első kihallgatásáról tájékoztatja az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság székhelye szerint
illetékes idegenrendészeti, illetve menekültügyi hatóságot.
Az eljárás felfüggesztése és megszüntetése 832. § (1) A bíróság a 488. § (1) bekezdés d) pontja alapján felfüggesztheti a büntetőeljárást, ha megállapítja, hogy a terhelt
menedékjog iránti kérelme alapján menekültügyi eljárás van folyamatban.
(2) Az  eljárást meg kell szüntetni, ha a  Magyarországon lakcímmel nem rendelkező nem magyar állampolgár terhelt
ismeretlen helyen tartózkodik. Erről a bíróság nem ügydöntő végzéssel határoz.
(3) A (2) bekezdés nem alkalmazható,
a) ha a bűncselekmény nyolc évig terjedő vagy ennél súlyosabb szabadságvesztéssel büntetendő,
b) ha a  terhelttel szemben az  eljárás a  határzárral kapcsolatos bűncselekmény mellett más bűncselekmény
miatt is folyik, vagy
c) a másodfokú, a harmadfokú bírósági eljárás vagy a hatályon kívül helyezés folytán megismételt eljárás során.
A nyelvhasználat 833. § A terhelt a vádirat, illetve az ítélet lefordításáról lemondhat.
A fiatalkorú elleni büntetőeljárás 834. § (1) A 680. § (1) bekezdés a) pontja nem alkalmazható, ha az eljárás a fiatalkorú ellen kizárólag határzárral kapcsolatos
bűncselekmény miatt van folyamatban. Fiatalkorú elleni büntetőeljárásban az  elsőfokú bíróságon az  egyesbíró
tanács elé utalhatja az ügyet.
(2) A nem magyar állampolgár, Magyarországon lakcímmel nem rendelkező fiatalkorú esetében a környezettanulmány
elkészítése nem szükséges, ha az  eljárás a  fiatalkorú ellen kizárólag határzárral kapcsolatos bűncselekmény miatt
van folyamatban.
(3) Ha környezettanulmány elkészítése szükséges, az  a  684.  § (1)  bekezdésétől eltérően nem tartalmazza a  fiatalkorú
veszélyeztetettségének bűnmegelőzési szempontú kockázatértékelését.
(4) Ha a  bíróság kísérő nélküli fiatalkorú terhelt bűnügyi felügyeletét rendeli el, a  terhelt számára lakásként
gyermekvédelmi intézményt is kijelölhet.
Bíróság elé állítás 835. § (1) Az  ügyészség a  terheltet a  bűncselekmény elkövetésétől vagy a  gyanúsítottként történő kihallgatásától számított
tizenöt napon belül állítja bíróság elé.
(2) A vád előterjesztése után a bíróság az ügyiratokat az ügyészségnek akkor küldi vissza, ha
a) a bűncselekményre a törvény tízévi szabadságvesztésnél súlyosabb büntetést rendel, vagy
b) a bizonyítási eszközök nem állnak rendelkezésre.
Büntetővégzés meghozatalára irányuló eljárás 836. § (1) A bíróság büntetővégzést hoz a 740. § (1) bekezdés b) pontjában írt feltétel hiányában akkor is, ha a terhelt bűnügyi
felügyelet hatálya alatt áll.
(2) A bíróság a büntetővégzést az ügyiratoknak a bírósághoz érkezését követő öt napon belül hozza meg.
HUSZONEGYEDIK RÉSZ
A KÜLÖNLEGES ELJÁRÁSOK 837. § (1) E  törvény rendelkezéseit a  különleges eljárásokban az  e  Részben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni azzal, hogy
ha a  törvény eltérően nem rendelkezik, az  elsőfokú bíróság határozata ellen az  ügyészség, az  elítélt és a  védő
fellebbezhet, és harmadfokú bírósági eljárásnak nincs helye.
(2) A különleges eljárások:
a) a  feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontjának elhalasztása életfogytig tartó szabadságvesztés
esetén,
b) az összbüntetési eljárás,
c) eljárás próbára bocsátás esetén,
d) eljárás jóvátételi munka esetén,
e) halasztás vagy részletfizetés engedélyezése az államot illető bűnügyi költség megfizetésére.
(3) A bíróság a törvényben kizárt indítványt érdemi indokolás nélkül elutasítja. A nem jogosulttól származó indítványt
a  bíróság érdemi indokolás nélkül elutasítja, ha az  eljárás hivatalból való lefolytatásának törvényi feltételei nem
állnak fenn.
(4) Ha e törvény alapján az indítvány érdemi indokolás nélküli elutasításának van helye, a bíróság az ügyiratok alapján is
dönthet.
A feltételes szabadságra bocsátás legkorábbi időpontjának elhalasztása életfogytig tartó
szabadságvesztés esetén
838. § (1) Ha az  alapügyben életfogytig tartó szabadságvesztés büntetés jogerős kiszabására került sor, az  alapügyben
elsőfokon eljárt bíróság hivatalból vagy az  ügyészség indítványára nyilvános ülésen vagy tárgyaláson nem
ügydöntő végzésben határoz az  életfogytig tartó szabadságvesztésre ítélt feltételes szabadságra bocsátásának
legkorábbi időpontja elhalasztásáról.
(2) A  bűnügyi költséget az  elítélt viseli, ha a  bíróság a  feltételes szabadságra bocsátásának legkorábbi időpontja
elhalasztásáról határoz. Ha a bíróság a feltételes szabadságra bocsátásának legkorábbi időpontja elhalasztását nem
rendelte el, a bűnügyi költséget az állam viseli.
Az összbüntetési eljárás 839. § (1) Az  összbüntetési eljárásban a  legutóbb befejezett ügyben eljárt elsőfokú bíróság jár el, ha az  eljárásokat azonos
hatáskörű bíróságok folytatták, egyébként a magasabb hatáskörű elsőfokú bíróság jár el.
(2) Ha az  egyik ügyben katonai büntetőeljárás volt folyamatban, az  összbüntetésbe foglalásról az  a  bíróság határoz,
amely a  katonai büntetőeljárást lefolytatta, kivéve, ha a  legutóbb befejezett ügyben a  katonai büntetőeljárás
hatályát a 696. § (3) bekezdése alapozta meg.
(3) Az  összbüntetési eljárás hivatalból vagy az  ügyészség, az  elítélt vagy a  védő indítványára indul. Az  összbüntetési
eljárás lefolytatásához – kivéve, ha azt az elítélt indítványozta − az elítélt hozzájárulását be kell szerezni. Az elítélt
az  indítványát vagy a  hozzájárulását az  elsőfokú ítélet meghozataláig visszavonhatja, ebben az  esetben a  bíróság
az eljárást megszünteti.
(4) A  bíróság megállapítja, hogy az  elítélt az  összbüntetési ítélet alapjául szolgáló szabadságvesztés büntetésekből mennyi
időt töltött ki, és ha indokolt, az alapítéletek szerinti szabadságvesztések végrehajtását félbeszakítja. A szabadságvesztések
végrehajtásának a félbeszakítása ellen benyújtott fellebbezésnek a félbeszakításra nincs halasztó hatálya.
(5) A  bíróság az  ügyiratok alapján vagy nyilvános ülés alapján dönt, az  összbüntetésbe foglalást ítélettel, az  erre
irányuló indítvány elutasítását végzéssel mondja ki.
(6) Az  ítéletben a  bíróság a  szabadságvesztés végrehajtási fokozatának megállapításáról és a  feltételes szabadságra
bocsátás legkorábbi időpontjáról is rendelkezik.
(7) Az  összbüntetésbe foglalásra jogosult bíróság előtt folyamatban volt legutóbbi eljárásban a  védő
meghatalmazásának, vagy kirendelésének hatálya az összbüntetési eljárásra is kiterjed.
(8) A bűnügyi költséget az elítélt viseli, ha az összbüntetésbe foglalást elrendelték. Ha az összbüntetésbe foglalást nem
rendelték el, a bűnügyi költséget az állam viseli.
840. § A bíróság hivatalból vagy az ügyészség, az elítélt és a védő indítványára hatályon kívül helyezheti az összbüntetési
eljárásban meghozott határozatát, és a 839. § alapján ismét lefolytatja az összbüntetési eljárását, ha az összbüntetési
eljárás jogerős befejezését követően megállapítja, hogy az összbüntetésbe foglalásról vagy annak tartamáról nem
vagy nem a törvénynek megfelelően rendelkezett.
Eljárás próbára bocsátás esetén 841. § (1) Az  alapügyben elsőfokon eljárt bíróság az  ügyészség indítványára nyilvános ülés vagy tárgyalás alapján dönt
a  próbaidő meghosszabbításáról vagy a  próbára bocsátást kimondó rendelkezés hatályon kívül helyezéséről és
büntetés kiszabásáról, ha a  próbára bocsátott a  pártfogó felügyelet magatartási szabályait súlyosan megszegte.
A bíróság a próbára bocsátást kimondó rendelkezés hatályon kívül helyezéséről és büntetés kiszabásáról ítélettel,
egyébként nem ügydöntő végzéssel határoz.
(2) A nyilvános ülés vagy a  tárgyalás megkezdése után az egyesbíró vagy a  tanács elnöke ismerteti az alapügyekben
hozott határozat lényegét.
(3) A  bűnügyi költséget az  elítélt viseli, ha a  bíróság a  próbaidő meghosszabbításáról vagy a  próbára bocsátást
kimondó rendelkezés hatályon kívül helyezéséről és büntetés kiszabásáról rendelkezik.
Eljárás jóvátételi munka esetén 842. § (1) Az alapügyben elsőfokon eljárt bíróság az ügyészség indítványára nyilvános ülés vagy tárgyalás alapján dönt
a) a  jóvátételi munka végzését előíró rendelkezés hatályon kívül helyezéséről és büntetés kiszabásáról, ha
az  elítélt a  jóvátételi munka elvégzését nem igazolta, vagy a  pártfogó felügyelet magatartási szabályait
súlyosan megszegte;
b) a  jóvátételi munka igazolása határidejének meghosszabbításáról, ha az  elítélt igazolja, hogy az  előírt
jóvátételi munkát egészségügyi okból nem tudta teljesíteni;
c) a  jóvátételi munka végrehajthatósága megszűnésének megállapításáról, ha az elítélt egészségi állapotában
olyan tartós változás következett be, amely a jóvátételi munka végrehajtását nem teszi lehetővé.
(2) A bíróság az (1) bekezdés a) pontja esetén ítélettel, egyébként nem ügydöntő végzéssel határoz.
 (3) A  bűnügyi költséget az  elítélt viseli, ha a  bíróság a  jóvátételi munka végzését előíró rendelkezés hatályon kívül
helyezéséről és büntetés kiszabásáról rendelkezik. Halasztás vagy részletfizetés engedélyezése a bűnügyi költség megfizetésére
843. § (1) Az államot illető bűnügyi költség megfizetésére az egyesbíró vagy a tanács elnöke halasztást, illetve részletfizetést
engedélyezhet a  Bv. tv. 42.  § (1)  bekezdésében meghatározott feltételek mellett és keretek között. Az  ötvenezer
forintot meghaladó bűnügyi költség esetében a  halasztás, illetve a  részletfizetés a  bírósági végrehajtó
által foganatosított foglalás után engedélyezhető, ha a  foglalási jegyzőkönyvet a  végrehajtó a  bírósághoz
beterjesztette. Az  ötvenezer forintot meg nem haladó bűnügyi költség esetén foglalási cselekmény bevárása
nélkül, a  rendelkezésre álló adatok alapján legfeljebb két hónapi halasztás, illetve három hónapi részletfizetés
engedélyezhető.
(2) A halasztás és a részletfizetés iránti kérelemnek nincs halasztó hatálya.
 (3) A  kérelemről az  alapügyben elsőfokon eljárt bíróság tárgyalás tartása nélkül, az  ügyiratok alapján határoz.
E határozat ellen nincs helye fellebbezésnek. HUSZONKETTEDIK RÉSZ
A BÜNTETŐELJÁRÁSHOZ KAPCSOLÓDÓ EGYÉB ELJÁRÁSOK
CVIII. FEJEZET
AZ ALAPTALANUL ALKALMAZOTT SZABADSÁGKORLÁTOZÁSÉRT JÁRÓ KÁRTALANÍTÁS
A kártalanítás jogalapja 844. § Az e  törvényben meghatározott feltételek fennállása esetén kártalanítás jár a  terheltnek, ha a  büntetőeljárásban
vagy annak eredményeként a  szabadságát alaptalanul korlátozták, illetve elvonták. A  kártalanítás kizárólag
a szabadság korlátozásának, illetve elvonásának a ténye és a tartama miatti hátrányok orvoslására szolgál.
845. § (1) Kártalanítás jár a letartóztatásért, az előzetes kényszergyógykezelésért és az olyan bűnügyi felügyeletért, amelynek
során a bíróság a terhelt számára előírta, hogy lakást, egyéb helyiséget, intézményt, vagy ahhoz tartozó bekerített
helyet engedély nélkül nem hagyhat el, valamint az  ezek elrendelését megelőzően elrendelt őrizetért, ha
az ügyészség vagy a nyomozó hatóság az eljárást azért szüntette meg, mert
a) a cselekmény nem bűncselekmény,
b) nem a gyanúsított követte el a bűncselekményt,
c) a  rendelkezésre álló adatok, illetve bizonyítási eszközök alapján nem volt megállapítható bűncselekmény
elkövetése, vagy az  elkövető büntethetőségét, illetve a  cselekmény büntetendőségét kizáró ok volt
megállapítható,
d) a  rendelkezésre álló adatok, illetve bizonyítási eszközök alapján nem volt megállapítható, hogy
a bűncselekményt a gyanúsított követte el,
e) elévülés folytán a büntethetőség megszűnt, illetve
f ) a cselekményt már jogerősen elbírálták.
(2) Kártalanítás jár a  letartóztatásért, az  előzetes kényszergyógykezelésért és az  (1)  bekezdésben meghatározott
bűnügyi felügyeletért, valamint az ezek elrendelését megelőzően elrendelt őrizetért, ha a bíróság
a) a terheltet jogerősen felmentette, kivéve, ha kényszergyógykezelését rendelte el;
b) az eljárást jogerős ügydöntő végzésében azért szüntette meg, mert
ba) elévülés miatt a vádlott büntethetősége megszűnt,
bb) az ügyészség a vádat ejtette, vagy
bc) a cselekményt már jogerősen elbírálták;
c) az eljárást véglegessé vált nem ügydöntő végzésében azért szüntette meg, mert
ca) a  magánindítvány, a  feljelentés, vagy a  legfőbb ügyésznek a  Btk. 3.  § (3)  bekezdésében
meghatározott rendelkezése hiányzott,
cb) a vádat nem az arra jogosult emelte, vagy
cc) a vád nem vagy hiányosan tartalmazza a 422. § (1) bekezdésében írt törvényes elemeket, és emiatt
a vád érdemi elbírálásra alkalmatlan;
d) a terhelt bűnösségét jogerősen megállapította, és
da) vele szemben kizárólag próbára bocsátást, jóvátételi munkát vagy megrovást alkalmazott, vagy
db) a büntetés kiszabását mellőzte.
(3) Kártalanítás jár a  letartóztatásért, az  előzetes kényszergyógykezelésért és az  (1)  bekezdésben meghatározott
bűnügyi felügyeletért, valamint az  ezek elrendelését megelőzően elrendelt őrizetért, ha a  bíróság a  terhelt
bűnösségét jogerősen megállapította és annak tartama meghaladja a jogerősen kiszabott
a) szabadságvesztés tartamát,
b) elzárás tartamát,
c) közérdekű munka tartamát,
d) pénzbüntetés napi tételeinek számát,
e) javítóintézeti nevelés tartamát.
(4) Kártalanítás jár a jogerős ítélet alapján végrehajtott szabadságvesztésért, elzárásért, javítóintézeti nevelésért, illetve
kényszergyógykezelésért, ha a bíróság rendkívüli jogorvoslat folytán
a) a terheltet jogerősen felmentette, kivéve, ha kényszergyógykezelését rendelte el,
b) a terheltet jogerősen enyhébb büntetésre ítélte,
c) a  terheltet jogerősen próbára bocsátotta, számára jóvátételi munka végzését írta elő vagy megrovásban
részesítette,
d) az eljárást a terhelttel szemben jogerős ügydöntő végzésében megszüntette, vagy
e) a terhelt esetében mellőzte a kényszergyógykezelés elrendelését.
846. § (1) A 845. §-ban meghatározott feltételek fennállása esetén is kizárt a kártalanítás, ha a kártalanítást igénylő
a) a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság elől elrejtőzött, megszökött, szökést kísérelt meg, illetve
az elfogására irányuló intézkedés alól kivonta magát vagy azt megkísérelte,
b) a tényállás megállapításának meghiúsítása érdekében bűncselekményt követett el, és ezt jogerős ügydöntő
határozat megállapította,
c) a  bíróság, az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság megtévesztésére törekedett a  büntetőeljárás
megindulásáról való tudomásszerzését követően, és ezzel neki felróhatóan okot szolgáltatott arra,
hogy a  bűncselekmény megalapozott gyanúja reá terelődjék és őrizetét, letartóztatását, előzetes
kényszergyógykezelését, illetve a 845. § (1) bekezdésében meghatározott bűnügyi felügyeletét elrendeljék,
meghosszabbítsák vagy fenntartsák,
d) letartóztatását vagy a 845. § (1) bekezdésében meghatározott bűnügyi felügyeletét a 293. § alapján rendelték
el,
e) perújítás során való felmentése, enyhébb büntetésre ítélése, próbára bocsátása, számára jóvátételi munka
végzésének előírása vagy megrovásban részesítése, illetve az  eljárás vele szemben való megszüntetése
megtörtént, de az alapügyben elhallgatta azokat a tényeket vagy bizonyítékokat, amelyeken a perújítás során
hozott ítélet alapul.
(2) A vallomástétel megtagadása önmagában nem zárja ki a kártalanítást.
847. § (1) Ha a kártalanítást a 845. § (1) bekezdésében meghatározott ok miatt igénylik, nem jár kártalanítás, ha az ügyészség
vagy a  nyomozó hatóság által megszüntetett eljárás folytatását utóbb elrendelik, feltéve, hogy ennek
eredményeként az eljárást nem szüntetik meg a 845. § (1) bekezdésében meghatározott ok miatt.
(2) Ha a  kártalanítást a  845.  § (3)  bekezdés a)  pontjában vagy a  (4)  bekezdés b)  pontjában meghatározott ok miatt
igénylik, nem jár kártalanítás, ha a szabadságvesztés végrehajtásának felfüggesztése esetén utóbb a felfüggesztett
szabadságvesztést végre kell hajtani.
(3) Ha a kártalanítást a 845. § (2) bekezdés d) pont da) alpontjában vagy a  (4) bekezdés c) pontjában meghatározott
ok miatt igénylik, nem jár kártalanítás, ha próbára bocsátás esetén utóbb a próbára bocsátást meg kell szüntetni és
büntetést kell kiszabni.
(4) Ha a kártalanítást a 845. § (2) bekezdés d) pont da) alpontjában vagy a (4) bekezdés c) pontjában meghatározott ok
miatt igénylik, nem jár kártalanítás, ha jóvátételi munka esetén a bíróság utóbb büntetést szab ki.
(5) Ha a kártalanítást a 845. § (2) bekezdés a), b) vagy d) pontjában, illetve (3) bekezdésében meghatározott ok miatt
igénylik, nem jár kártalanítás, ha utóbb rendkívüli jogorvoslat során olyan jogerős ügydöntő határozatot hoznak
a terhelttel szemben, amely miatt a kártalanítás a 845. §-ban vagy a 846. §-ban meghatározottak szerint nem jár.
(6) Az (1)–(5) bekezdésben meghatározott esetben a már kifizetett kártalanítást az állam visszaköveteli.
 (7) A  (2)–(4)  bekezdésben meghatározott esetekben a  végrehajtandó szabadságvesztés vagy a  kiszabott büntetés
tekintetében kártalanításnak a 844. § vagy a 845. § alapján helye lehet. Ilyen esetben, ha kártalanítást kell fizetni,
a korábban kifizetett kártalanítási összeget be kell számítani.
A kártalanítási eljárás 848. § (1) A  kártalanítási igény a  kártalanítást igénylő választása szerint egyszerűsített kártalanítási eljárásban vagy
kártalanítási perben érvényesíthető. A kártalanítási igény fizetési meghagyásos eljárásban nem érvényesíthető.
(2) A  kártalanítási igényt az  állammal szemben kell érvényesíteni. Az  államot az  igazságügyért felelős miniszter
képviseli.
849. § (1) A  kártalanítást igénylő a  kártalanítást megalapozó határozat vele történő közlésétől számított egy éven belül
érvényesítheti a kártalanítási igényét. E határidő elmulasztása jogvesztő.
(2) Ha a kártalanítást igénylő terhelt a kártalanítási eljárás lefolytatása alatt meghal, örököse a terhelt halálától számított
hat hónapon belül kérheti az eljárás folytatását. E határidő elmulasztása jogvesztő.
850. § (1) Az  igazságügyért felelős miniszter a  kártalanítási eljárás során az  adatkérésre vonatkozó rendelkezések szerint
adatszolgáltatást kérhet olyan adat vagy irat beszerzése érdekében, amelyre a  kérelem vagy a  keresetlevél
hivatkozik, vagy amely a  kártalanítási eljárás során felmerülő körülmény tisztázásához szükséges. Az  adatkérésre
ilyen esetben a 263. §-t és a 264. §-t kell megfelelően alkalmazni.
(2) Az  igazságügyért felelős miniszter a  kártalanítási eljárás során törvényben meghatározott adatkörben
adatszolgáltatást a következő nyilvántartásokból kérhet:
a) bűnügyi nyilvántartási rendszer,
b) polgárok személyi, lakcím és értesítési cím adatait tartalmazó nyilvántartás,
c) központi idegenrendészeti nyilvántartás.
(3) A kártalanítási eljárásban a büntetőügyben eljárt bíróság feladatait bírósági titkár is elláthatja.
Az egyszerűsített kártalanítási eljárás 851. § (1) Az  egyszerűsített kártalanítási eljárás keretében a  kártalanítást igénylő a  szabadság alaptalan korlátozásáért,
illetve elvonásáért járó, kormányrendeletben meghatározottak szerint számított összegű kártalanítást igényelhet.
Az egyszerűsített kártalanítási eljárás célja, hogy a kártalanítást igénylő és az igazságügyért felelős miniszter között
megállapodás jöjjön létre, amely alapján a kártalanítást teljesíteni kell.
(2) Ha az  eljárást az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság szüntette meg, az  egyszerűsített kártalanítási eljárásra
irányuló kérelmet annál a  bíróságnál kell előterjeszteni, amelynél az  ügyészség a  letartóztatás, az  előzetes
kényszergyógykezelés, illetve a  845.  § (1)  bekezdésében meghatározott bűnügyi felügyelet elrendelését
indítványozta. Egyéb esetben a kérelmet a büntetőügyben eljárt elsőfokú bíróságnál kell előterjeszteni.
(3) A bíróság az egyszerűsített kártalanítási eljárásra irányuló kérelmet annak beérkezését követő egy hónapon belül,
érdemi vizsgálat nélkül az eljárást megszüntető határozattal, az ügydöntő határozatokkal, a kényszerintézkedésről
szóló határozatokkal, illetve az egyéb, a kártalanítási igény elbírálása szempontjából lényeges ügyiratokkal együtt
az igazságügyért felelős miniszternek küldi meg.
(4) Az  igazságügyért felelős miniszter a kérelem hozzá való beérkezésétől számított két hónapon belül megvizsgálja,
hogy a  845.  §-ban meghatározottak alapján a  kártalanítási igény megalapozott-e, illetve, hogy nem áll-e fenn
kártalanítást kizáró ok. Ha az  igazságügyért felelős miniszter álláspontja szerint a  kérelem megalapozott,
megállapítja a  szabadság alaptalan korlátozásáért, illetve elvonásáért járó, kormányrendeletben meghatározottak
szerint számított kártalanítási összeget és erről a  kártalanítást igénylőt írásban tájékoztatja. A  tájékoztatás
tartalmazza azt is, hogy a  kártalanítási összeg elfogadása esetén az  egyszerűsített kártalanítási eljárás írásbeli
megállapodással zárul.
(5) Ha az igazságügyért felelős miniszter álláspontja szerint a kérelem nem megalapozott, erről a kártalanítást igénylőt
írásban tájékoztatja.
(6) A megállapodást a kérelem benyújtását követő öt hónapon belül kell írásban megkötni.
 (7) Ha a kártalanítást igénylővel a megállapodás létrejön, további kártalanítási igény érvényesítésének nincs helye.
 (8) A kártalanítási összeget a megállapodás írásbeli megkötését követő tizenöt napon belül kell kifizetni.
852. § (1) Ha az egyszerűsített kártalanítási eljárás során a kérelem benyújtását követő öt hónapon belül megállapodás nem
jön létre, vagy az  igazságügyért felelős miniszter álláspontja szerint a  kérelem nem megalapozott, a  kártalanítást
igénylő a  határidő lejártát, illetve a  kérelem elfogadhatatlanságáról való tájékoztatást követő két hónapon belül
a 853–854. §-a szerinti kártalanítási pert indíthat. Ez a határidő jogvesztő.
(2) A kártalanítási per (1) bekezdés szerinti megindítása esetén a kártalanítást igénylő a keresetlevelet az igazságügyért
felelős miniszternél terjeszti elő.
(3) Az  igazságügyért felelős miniszter a  keresetlevelet és a  851.  § (3)  bekezdése alapján megküldött ügyiratokat
az  igazságügyért felelős minisztérium székhelye szerint illetékes, a  kártalanítási perre hatáskörrel rendelkező
járásbíróságnak vagy törvényszéknek küldi meg. Ha a  keresetlevélből nem állapítható meg, hogy a  kártalanítási
perre mely bíróság rendelkezik hatáskörrel, az  igazságügyért felelős miniszter a  székhelye szerint illetékes
járásbíróságnak küldi meg a kérelmet és a 851. § (3) bekezdése alapján megküldött ügyiratokat.
A kártalanítási per 853. § (1) A kártalanítási perben a szabadság alaptalan korlátozása, illetve elvonása miatt bekövetkezett
a) kár megtérítése, illetve
b) nem vagyoni sérelemért járó sérelemdíj
követelhető.
(2) A  kártalanítási perben a  kártalanítás módjára és mértékére a  Polgári Törvénykönyvről szóló törvénynek
a kártalanításra és a sérelemdíjra vonatkozó rendelkezéseit az e törvényben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
(3) A kártalanítás a kártalanítást megalapozó
a) eljárást megszüntető határozat közlésének vagy
b) ügydöntő határozat jogerőre emelkedésének
a napján válik esedékessé.
(4) A kártalanítási perben a büntetőügy során eljárt meghatalmazott védő díját és költségeit nem lehet érvényesíteni.
854. § (1) A kártalanítási perben a polgári perrendtartásról szóló törvényt az e törvényben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
 (2) A kártalanítási pert keresetlevéllel kell megindítani. A keresetlevél tartalmazza
a) a kártalanítást igénylő természetes személyazonosító adatait,
b) ha jogi képviselővel jár el, akkor a  jogi képviselő nevét, székhelyét, telefonszámát, elektronikus levélcímét,
több jogi képviselő esetén a hivatalos iratok átvételére kijelölt jogi képviselő nevét,
c) a kártalanítási igény összegét,
d) az érvényesíteni kívánt jogot a jogalap megjelölése útján,
e) az érvényesíteni kívánt jogot és a kereseti kérelmet megalapozó tényeket, és
f ) a tényállításokat alátámasztó és rendelkezésre álló bizonyítékokat, bizonyítási indítványokat.
(3) Ha az  eljárást az  ügyészség vagy a  nyomozó hatóság szüntette meg, a  keresetlevelet annál a  bíróságnál kell
előterjeszteni, amelynél az  ügyészség a  letartóztatást, az  előzetes kényszergyógykezelést, illetve a  845.  §
(1)  bekezdésében meghatározott bűnügyi felügyelet elrendelését indítványozta. Egyéb esetben a  keresetlevelet
a büntetőügyben eljárt elsőfokú bíróságnál kell előterjeszteni.
(4) A  kártalanítási per iránti keresetlevelet a  bíróság annak beérkezését követő egy hónapon belül érdemi vizsgálat
nélkül az  eljárást megszüntető határozattal, az  ügydöntő határozatokkal, a  kényszerintézkedésről szóló
határozatokkal, illetve az  egyéb, a  kártalanítási igény elbírálása szempontjából lényeges ügyiratokkal együtt
az  igazságügyért felelős minisztérium székhelye szerint illetékes, a  perre hatáskörrel rendelkező járásbíróságnak
vagy törvényszéknek küldi meg.
(5) A  846.  § (1)  bekezdés a)–c) és e)  pontjában meghatározott kizáró ok fennállására vonatkozóan vagy
a kártalanítási per során felmerülő körülmény tisztázása érdekében az alperes indítványára a bíróság beszerezheti
a  büntetőügyben eljárt ügyészség vagy nyomozó hatóság nyilatkozatát. A  nyilatkozat a  kizáró ok vagy
a kártalanítási per során felmerülő körülmény megítélésével kapcsolatos jogi álláspontot tartalmazza, illetve ahhoz
csatolni kell az azt alátámasztó iratokat.
A kártalanítás kifizetésével kapcsolatos szabályok 855. § (1) Ha az  államnak kártalanítást kell fizetnie és a  kártalanítási eljárás során adat merült fel arra, hogy a  kártalanítást
igénylővel szemben a  kártalanítás alapjául szolgáló büntetőeljárás tárgyát képező bűncselekmény elkövetésével
kapcsolatban jogerősen polgári jogi igényt ítéltek meg, amelyet a  kártalanítás kifizetéséig nem teljesített,
az  igazságügyért felelős miniszter a kártalanítási összeget visszatartja. Ilyen esetben a megítélt polgári jogi igényt
a  kártalanítás összegéből kell teljesíteni. A  kártalanítási összeg fennmaradó részét a  bírósági végrehajtó foglalást
igazoló nyilatkozatának beérkezését követően ki kell fizetni.
(2) Ha az  államnak kártalanítást kell fizetnie és a  kártalanítási eljárás során adat merült fel arra, hogy a  kártalanítást
igénylővel szemben a  kártalanítás alapjául szolgáló büntetőeljárás tárgyát képező bűncselekmény elkövetésével
kapcsolatban pénzbüntetést szabtak ki, vagyonelkobzást rendeltek el, vagy a kártalanítást igénylőt bűnügyi költség
megfizetésére kötelezték, és azt a kártalanítás kifizetéséig nem hajtották végre, az  igazságügyért felelős miniszter
a kártalanítás kifizetése előtt a végrehajtás érdekében megkeresi a bírósági végrehajtót. A megkeresésben közölni
kell a  kártalanítást igénylő természetes személyazonosító adatait, illetve a  kártalanítás kifizetésével kapcsolatos
adatokat.
(3) Az  (1) és (2)  bekezdés alapján az  igazságügyért felelős miniszter kezelheti a  polgári jogi igénnyel és
a vagyonelkobzással kapcsolatos adatokat, az adatkérésre vonatkozó rendelkezések alapján a bírósági végrehajtótól
adatok szolgáltatását kérheti, továbbá a  bírósági végrehajtó a  polgári jogi igény vagy a  vagyonelkobzás
végrehajtása érdekében a  kártalanítási eljárással kapcsolatos személyes adatokat megismerheti, illetve azokat
kezelheti.
CIX. FEJEZET
A VISSZATÉRÍTÉS 856. § (1) A pénzbüntetés, a szabálysértés miatt alkalmazott pénzbírság, valamint a bűnügyi költség címén befizetett összeget
a befizetéstől a visszatérítés időpontjáig eltelt időre számított mindenkori kamatával együtt a terheltnek vissza kell
téríteni, ha
a) rendkívüli jogorvoslat folytán a  jogerős ügydöntő határozatot a  bíróság hatályon kívül helyezte vagy
az Alkotmánybíróság megsemmisítette és megismételt eljárást kell lefolytatni,
b) rendkívüli jogorvoslat folytán a  bíróság a  jogerős ügydöntő határozatot hatályon kívül helyezte és
az ügyiratokat az ügyészségnek küldte meg,
c) rendkívüli jogorvoslat folytán a bíróság a terheltet felmentette vagy vele szemben az eljárást megszüntette,
vagy
d) a rendkívüli jogorvoslat folytán hozott határozat pénzbüntetés, szabálysértés miatt alkalmazott pénzbírság,
továbbá bűnügyi költség megfizetésére kötelezést nem tartalmaz.
(2) Ha a  rendkívüli jogorvoslat folytán hozott határozat pénzbüntetés, szabálysértés miatt alkalmazott pénzbírság
vagy bűnügyi költség megfizetésére kötelezést alacsonyabb mértékben tartalmaz, akkor a  befizetett összeg és
az alacsonyabb mértékű kötelezés közötti különbözetet kell a terheltnek visszatéríteni, a befizetéstől a visszatérítés
időpontjáig eltelt időre számított mindenkori kamatával együtt.
(3) Vagyonelkobzás, elkobzás esetén, valamint akkor, ha a  lefoglalt dolog az  állam tulajdonába került, az  (1) és
(2)  bekezdés irányadó azzal, hogy ha rendkívüli jogorvoslat folytán a  bíróság a  terheltet felmentette vagy vele
szemben az  eljárást megszüntette, visszatérítésnek csak akkor van helye, ha a  bíróság a  felmentő ítéletben vagy
az  eljárást megszüntető határozatban vagyonelkobzást vagy elkobzást nem vagy alacsonyabb mértékben rendelt
el. Az elkobzott dolgot, a vagyonelkobzás alá eső vagyont, továbbá a lefoglalt dolgot elsősorban természetben kell
visszaadni. Ha ez nem lehetséges, vagy a vagyonelkobzás pénzösszegre vonatkozott, a vagyonelkobzáskor, illetve
az elkobzáskor irányadó forgalmi értéket vagy a pénzösszeget alapul véve, annak a visszatérítés időpontjáig eltelt
időre számított mindenkori kamatával növelt összegét kell visszatéríteni.
(4) A  visszatérítést a  bíróság hivatalból vagy az  ügyészség, a  terhelt, a  védő vagy az  egyéb érdekelt indítványára
rendeli el.
(5) Ha
a) a rendkívüli jogorvoslatot a terhelt halála után indítványozták,
b) a terhelt a rendkívüli jogorvoslati eljárás során meghal, vagy
c) a terhelt rendkívüli jogorvoslat alapján hozott határozat meghozatala után, de a visszatérítés indítványozása
előtt meghal,
a visszatérítést a terhelt örököse is indítványozhatja.
(6) Ha a visszatérítést a terhelt örököse indítványozta, az (1)–(3) bekezdés azzal irányadó, hogy a visszatérítést a terhelt
örököse részére kell teljesíteni.
857. § (1) A visszatérítést
a) perújítás esetén a  megismételt eljárásban jogerős ügydöntő határozatot hozó vagy a  644.  § (3) és
(4) bekezdése esetében a perújítás megengedhetőségének kérdésében döntő bíróság,
b) alkotmányjogi panasz esetén az ügyben elsőfokon eljárt bíróság,
c) felülvizsgálat, a törvényesség érdekében bejelentett jogorvoslat és jogegységi eljárás esetén a Kúria,
d) egyszerűsített felülvizsgálat esetén az alapügyben jogerős ügydöntő határozatot hozó bíróság
rendeli el.
(2) Ha a  visszatérítés alapja a  856.  § (1)  bekezdés d)  pontja vagy (2)  bekezdése, és a  rendkívüli jogorvoslat folytán
hozott jogerős ügydöntő határozatban a  bíróság a  sértett által előterjesztett polgári jogi igénynek helyt adott,
a visszatérítés összegét a polgári jogi igény kielégítésére kell fordítani, feltéve, hogy a polgári jogi igény kielégítése
addig még nem vagy nem teljes egészében történt meg.
(3) A polgári jogi igény kielégítése után fennmaradó összeget a terheltnek vissza kell téríteni.
CX. FEJEZET
KEGYELEM A BÜNTETŐELJÁRÁSBAN A kegyelmi eljárás megindítása
858. § (1) A  büntetőeljárás megszüntetése iránti kegyelmi eljárást az  e  Fejezetben meghatározott rendelkezések szerint kell
lefolytatni.
(2) A büntetőeljárás megszüntetése iránti kegyelmi eljárás kérelemre vagy hivatalból indulhat.
 (3) Kegyelmi kérelmet a terhelt, a védő, a terhelt törvényes képviselője, valamint a terhelt hozzátartozója nyújthat be.
 (4) A  kegyelmi kérelmet írásban kell benyújtani annál a  bíróságnál vagy ügyészségnél, amely előtt a  büntetőeljárás
folyamatban van. (5) Hivatalból a kegyelmi eljárást kegyelmi kezdeményezéssel az a bíróság vagy ügyészség indíthatja meg, amely előtt
a büntetőeljárás folyamatban van.
(6) Kegyelmi kezdeményezés esetén, vagy ha a  kegyelmi kérelmet nem a  terhelt nyújtotta be, a  bíróság vagy
az ügyészség beszerzi a  terhelt arra vonatkozó nyilatkozatát, hogy a kegyelmi eljárás lefolytatásához hozzájárul-e.
Ha a terhelt a hozzájárulását megtagadja, a kegyelmi eljárás nem folytatható le.
A kegyelmi eljárás 859. § (1) A kegyelmi eljárásnak a büntetőeljárás lefolytatására nincs halasztó hatálya.
 (2) A  bíróság vagy az  ügyészség a  kegyelmi eljárásban e  törvénynek az  adatkérésre vonatkozó rendelkezései szerint
beszerzi azokat a terheltre vonatkozó adatokat és iratokat, amelyek a kegyelmi eljárás lefolytatásához és a kegyelmi
kérelem vagy a kegyelmi kezdeményezés elbírálásához szükségesek.
(3) A bíróság vagy az ügyészség a (2) bekezdésben meghatározott célból különösen a következőket szerezheti be:
a) a terheltről készített környezettanulmány,
b) fogva tartott terhelt esetén a büntetés-végrehajtási intézet értékelő véleménye, vagy
c) a terhelt életvitelével összefüggő nyilvános adatokról készített rendőrségi jelentés.
(4) A kegyelmi kérelmet vagy a kegyelmi kezdeményezést, a büntetőeljárás ügyiratait vagy azok egy részét, valamint
a (2) bekezdésben meghatározott célból beszerzett adatokat, iratokat azok beszerzését követő nyolc napon belül
a) a vádemelés előtt az eljáró ügyészség a legfőbb ügyészhez,
b) a vádemelés után a bíróság az igazságügyért felelős miniszterhez
terjeszti fel.
860. § (1) A  legfőbb ügyész vagy az  igazságügyért felelős miniszter a  kegyelmi kérelmet vagy a  kegyelmi kezdeményezést,
valamint a  felterjesztett adatokat, iratokat megvizsgálja, és – ha szükséges – az  adatkérésre vonatkozó
rendelkezések szerint a 859. § (2) bekezdésében meghatározott célból adatszolgáltatást kérhet. Az adatkérésre ilyen
esetben a 263. §-t és a 264. §-t kell megfelelően alkalmazni.
(2) A  legfőbb ügyész vagy az  igazságügyért felelős miniszter a  kegyelmi eljárásban törvényben meghatározott
adatkörben adatokat igényelhet a következő nyilvántartásokból:
a) bűnügyi nyilvántartási rendszer,
b) szabálysértési nyilvántartási rendszer,
c) polgárok személyi, lakcím és értesítési cím adatait tartalmazó nyilvántartás,
d) közúti közlekedési nyilvántartás,
e) központi idegenrendészeti nyilvántartás.
(3) A  büntetőeljárás megszüntetésére vonatkozó kegyelem iránti előterjesztést a  vádemelés előtt a  legfőbb ügyész,
a vádemelés után az igazságügyért felelős miniszter tehet a köztársasági elnökhöz.
(4) A  legfőbb ügyész vagy az  igazságügyért felelős miniszter a  kegyelmi kérelmet, illetve az  igazságügyért felelős
miniszter a  bíróság kegyelmi kezdeményezését a  köztársasági elnökhöz akkor is felterjeszti, ha a  kegyelem
gyakorlása iránt nem tesz előterjesztést.
861. § A köztársasági elnök a  kegyelmi döntésről szóló határozatot – az  ellenjegyzési jog gyakorlása érdekében  –
az  igazságügyért felelős miniszternek küldi meg. Az  igazságügyért felelős miniszter az  ellenjegyzési jog
gyakorlásáról tájékoztatja a köztársasági elnököt.
862. § (1) Ha az  előterjesztő a  legfőbb ügyész volt, a  kegyelmi döntésről szóló ellenjegyzett határozatot és a  kegyelmi
eljárás iratait az  igazságügyért felelős miniszter megküldi a  legfőbb ügyésznek. A  legfőbb ügyész a  kegyelmi
döntésről szóló ellenjegyzett határozatot és a kegyelmi eljárás iratait annak az ügyészségnek küldi meg, amely előtt
a büntetőeljárás folyamatban van.
(2) Ha az  előterjesztő az  igazságügyért felelős miniszter volt, a  kegyelmi döntésről szóló ellenjegyzett határozatot
és a  kegyelmi eljárás iratait az  igazságügyért felelős miniszter megküldi annak a  bíróságnak, amely előtt
a büntetőeljárás folyamatban van.
(3) Ha a kegyelmi döntésről szóló határozatot az igazságügyért felelős miniszter nem ellenjegyzi, e döntését a határozat
eredeti példányára rávezeti. Ellenjegyzés hiányában a  kegyelmi eljárás befejeződik. Az  erről szóló tájékoztatás és
a kegyelmi eljárás iratainak megküldésére az (1) és (2) bekezdést megfelelően alkalmazni kell.
(4) A  kegyelmi döntésről szóló ellenjegyzett határozatot vagy a  kegyelmi eljárás befejeződéséről szóló tájékoztatást
a  terheltnek és a  kegyelmi kérelem előterjesztőjének az  a  bíróság vagy ügyészség kézbesíti, amely előtt
a büntetőeljárás folyamatban van. A bíróság vagy az ügyészség a büntetőeljárást megszüntető kegyelmi döntésről
szóló ellenjegyzett határozattal egyidejűleg az  eljárást megszüntető határozatot is kézbesíti. Fogva tartott terhelt
esetén a bíróság vagy az ügyészség a kegyelmi döntésről szóló ellenjegyzett határozat másolatát megküldi a fogva
tartást végrehajtó szervnek.
(5) Ha a  kegyelmi eljárás a  (3)  bekezdésben meghatározotton kívül más okból fejeződik be, ennek tényét az  a  szerv
vagy személy állapítja meg, amely vagy aki előtt a kegyelmi eljárás folyamatban van.
(6) Ha a köztársasági elnök nem gyakorolt kegyelmet vagy a kegyelmi eljárás a (3) bekezdésben meghatározott okból
fejeződött be, nincs akadálya annak, hogy az arra jogosult újabb kegyelmi kérelmet nyújtson be.
CXI. FEJEZET
A BŰNÜGYI KÖLTSÉG ÉS A RENDBÍRSÁG MÉRSÉKLÉSE VAGY ELENGEDÉSE
863. § (1) Az  államot illető bűnügyi költség és a  rendbírság megfizetésének különös méltánylást érdemlő okból történő
mérséklésére vagy elengedésére irányuló kérelmet az  államot illető bűnügyi költség megfizetésére kötelezett,
a  rendbírsággal sújtott (a  továbbiakban együtt: fizetésre kötelezett), a  fizetésre kötelezett védője, a  fizetésre
kötelezett képviselője vagy hozzátartozója nyújthatja be.
(2) Az  államot illető bűnügyi költség egyetemleges megfizetésére történő kötelezés esetén valamennyi fizetésre
kötelezettnek kérelmet kell benyújtania. A kérelem benyújtására ebben az esetben is az (1) bekezdésben megjelölt
személyek jogosultak.
(3) Az  államot illető bűnügyi költség megfizetésének mérséklésére vagy elengedésére irányuló kérelmet az  ügyben
elsőfokon eljárt bíróságnál, illetve az  eljárás megszüntetéséről szóló határozatot meghozó ügyészségnél,
a rendbírság megfizetésének mérséklésére vagy elengedésére irányuló kérelmet a rendbírságot kiszabó bíróságnál,
ügyészségnél vagy nyomozó hatóságnál kell előterjeszteni.
864. § (1) A bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság a kérelem felterjesztését megelőzően az adatkérésre vonatkozó
rendelkezések szerint beszerzi azokat a  fizetésre kötelezettre vonatkozó adatokat és iratokat, amelyek az  eljárás
lefolytatásához és a kérelem elbírálásához szükségesek.
(2) A bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó hatóság az (1) bekezdésben meghatározott célból különösen a következő
adatok szolgáltatását kérheti:
a) a fennálló tartozás mértékét, illetve az addigi befizetés adatait tartalmazó igazolás,
b) a fizetésre kötelezettnek a vagyoni és jövedelmi helyzetére vonatkozó adatai,
c) a  fizetésre kötelezett személyi és családi körülményeit, vagyoni és jövedelmi helyzetét feltáró részleges
környezettanulmány, illetve
d) fogva tartott fizetésre kötelezett esetén a büntetés-végrehajtási intézet értékelő véleménye.
(3) A  kérelmet, a  büntetőeljárás ügyiratait vagy azok egy részét, valamint az  (1)  bekezdésben meghatározott célból
beszerzett adatokat, iratokat, azok beszerzését követő nyolc napon belül a bíróság, az ügyészség vagy a nyomozó
hatóság az igazságügyért felelős miniszterhez terjeszti fel.
865. § (1) Az igazságügyért felelős miniszter a kérelmet és a felterjesztett adatokat, iratokat megvizsgálja, és – ha szükséges –
az adatkérésre vonatkozó rendelkezések szerint a 864. § (1) bekezdésében meghatározott célból adatszolgáltatást
kérhet. Az adatkérésre ilyen esetben a 263. §-t és a 264. §-t kell megfelelően alkalmazni.
(2) Az  igazságügyért felelős miniszter a  kérelmek elbírálása során adatot igényelhet a  polgárok személyi, lakcím és
értesítési cím adatait tartalmazó nyilvántartásból.
(3) Az  igazságügyért felelős miniszter a  kérelem tárgyában hozott döntését annak a  bíróságnak, ügyészségnek vagy
nyomozó hatóságnak küldi meg, amely a  kérelmet felterjesztette. A  kérelmet felterjesztő bíróság, ügyészség vagy
nyomozó hatóság a kérelem tárgyában hozott döntést továbbítja a fizetésre kötelezettnek és a kérelmet benyújtó
személynek.
HUSZONHARMADIK RÉSZ
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK Felhatalmazó rendelkezések 866. § (1) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben meghatározza
a) a bírósági ügyintéző által a büntetőeljárásban ellátható feladatokat,
b) az  előkészítő eljárás lefolytatásának, a  leplezett eszközök alkalmazása indítványozásának, illetve
engedélyezésének, a  nyomozó hatóságok nyomozásának, valamint az  ügyészségi nyomozás során
az ügyészség és a nyomozó hatóságok együttműködésének szabályait,
c) az  egyszerűsített kártalanítási eljárás keretében kifizethető összeget, a  kiszámítás módját, illetve
a megállapodás megkötésével és a kártalanítás kifizetésével kapcsolatos szabályokat.
(2) Felhatalmazást kap az igazságügyért felelős miniszter, hogy
 1. a  büntetőeljárásban részt vevő személyekre és a  büntetőeljárásban végzett eljárási cselekményekre
vonatkozó szabályokat,
 2. a büntetőeljárásban a telekommunikációs eszközök alkalmazásának szabályait,
 3. a  különleges bánásmódot igénylő személy részvételét igénylő eljárási cselekmény elvégzésére szolgáló
helyiség kialakítására és ellenőrzésére vonatkozó szabályokat,
 4. a büntetőeljárás ügyiratai megismerésének szabályait az államháztartásért felelős miniszterrel, a rendészetért
felelős miniszterrel és a Nemzeti Adó- és Vámhivatalt irányító miniszterrel egyetértésben,
 5. a bűnügyi költség előlegezésének a szabályait az államháztartásért felelős miniszterrel, a rendészetért felelős
miniszterrel és a Nemzeti Adó- és Vámhivatalt irányító miniszterrel egyetértésben,
 6. a  terhelt költségkedvezményével kapcsolatos szabályokat az  államháztartásért felelős miniszterrel
egyetértésben,
 7. a  büntetőeljárásban a  pártfogó ügyvéd és a  kirendelt védő díjára és költségeire vonatkozó szabályokat
az államháztartásért felelős miniszterrel egyetértésben,
 8. a terhelt és a meghatalmazott védő költségeinek és a meghatalmazott védő díja állam, pótmagánvádló vagy
magánvádló általi megtérítésének szabályait az államháztartásért felelős miniszterrel egyetértésben,
 9. a  büntetőeljárásban részt vevő személyek és képviselőik díjára és költségeire vonatkozó szabályokat
az államháztartásért felelős miniszterrel egyetértésben,
10. a tanú költségeire vonatkozó szabályokat az államháztartásért felelős miniszterrel egyetértésben,
11. a  szakértő és a  szaktanácsadó díjára és költségeire vonatkozó szabályokat az  államháztartásért felelős
miniszterrel egyetértésben,
12. a  tolmács és a  fordító díjára és költségeire vonatkozó szabályokat az  államháztartásért felelős miniszterrel
egyetértésben,
13. az  elmeállapot megfigyelésére kijelölt egészségügyi intézményeket, a  pszichiátriai fekvőbeteg-intézetben
az  elmeállapot megfigyelésével kapcsolatos költségeket és ezek elszámolását az  egészségügyért felelős
miniszterrel egyetértésben,
14. a  bűnügyi felügyelet és a  távoltartás végrehajtásának szabályait a  rendészetért felelős miniszterrel
egyetértésben,
15. az óvadék letétele esetén a bírósági letét szabályait,
16. a  fogva tartásban lévő terhelt elmeállapota megfigyelésének szabályait az  egészségügyért felelős
miniszterrel egyetértésben,
17. a  lefoglalás szabályait az  államháztartásért felelős miniszterrel, a  rendészetért felelős miniszterrel és
a Nemzeti Adó- és Vámhivatalt irányító miniszterrel egyetértésben,
18. a  zár alá vétel szabályait az  államháztartásért felelős miniszterrel, a  rendészetért felelős miniszterrel és
a Nemzeti Adó- és Vámhivatalt irányító miniszterrel egyetértésben,
19. a bírósági ügyvitel szabályait,
20. a  fogva tartott személy esetében a  büntetőeljárás lefolytatása során, továbbá a  büntetőeljárásban hozott
határozatok végrehajtása során a bíróságokra háruló feladatokat,
21. a bírósági eljárásban az eljárási cselekményről hangfelvétel vagy kép- és hangfelvétel készítésének szabályait,
22. az elektronikus bírósági iratkezelés részletes szabályait,
23. a büntetőeljárás során a pártfogó felügyelő tevékenységének a szabályait
rendeletben megállapítsa.
(3) Felhatalmazást kap a rendészetért felelős miniszter, hogy
a) az irányítása alá tartozó nyomozó hatóságok hatáskörét és illetékességét az igazságügyért felelős miniszterrel
egyetértésben,
b) a  büntetőeljárásban elrendelt elővezetés végrehajtásával, valamint a  terhelt elfogásával és előállításával
felmerült költség megtérítésének szabályait az  igazságügyért felelős miniszterrel és az  államháztartásért
felelős miniszterrel egyetértésben,
c) az  egységes nyomozó hatósági és ügyészségi bűnügyi statisztikai rendszer szabályait, valamint
az adatgyűjtés és feldolgozás részletes szabályait
rendeletben megállapítsa.
 (4) Felhatalmazást kap a  honvédelemért felelős miniszter, hogy a  Magyar Honvédség és a  Katonai Nemzetbiztonsági
Szolgálat tekintetében, valamint a  rendvédelmi feladatokat ellátó szervet irányító miniszter, hogy a  rendvédelmi
feladatokat ellátó szervek hivatásos állományának szolgálati jogviszonyáról szóló törvény szerinti rendvédelmi
feladatokat ellátó szervek tekintetében
a) a nyomozásra illetékes parancsnokokat, hatáskörüket és a parancsnoki nyomozás szabályait, az Országgyűlési
Őrség tekintetében az Országgyűlés elnöke véleményének kikérésével,
b) a katonával szemben elrendelt bűnügyi felügyelet ellenőrzésének szabályait
az igazságügyért felelős miniszterrel egyetértésben, rendeletben megállapítsa.
(5) Felhatalmazást kap az  egészségügyért felelős miniszter, hogy a  kábítószer-függőséget gyógyító kezelés,
kábítószer-használatot kezelő más ellátás vagy megelőző-felvilágosító szolgáltatás szabályait a  kábítószermegelőzésért és a kábítószerügyi koordinációs feladatokért felelős miniszterrel, a rendészetért felelős miniszterrel és
az igazságügyért felelős miniszterrel egyetértésben rendeletben meghatározza.
Hatálybalépés 867. § Ez a törvény 2018. július 1-jén lép hatályba.
Átmeneti rendelkezések 868. § (1) E  törvény rendelkezéseit – a  868–876.  §-ban meghatározott eltérésekkel – a  hatálybalépésekor folyamatban lévő
büntetőeljárásokban is alkalmazni kell.
(2) Az eljárást − a (3) bekezdésben szabályozott kivétellel − a korábbi jogszabály szerint hatáskörrel és illetékességgel
rendelkező és a  korábbi jogszabályban meghatározott összetételű bíróság folytatja le, ha az  ügy e  törvény
hatálybalépése előtt a bírósághoz érkezett.
(3) Ha a bíróság a korábbi jogszabály alapján a törvény erejénél fogva járt el egy hivatásos bíróból és két ülnökből álló
tanácsban, és e törvény alapján egyesbíró jár el, e törvény hatálybalépése után a továbbiakban egyesbíróként jár el.
(4) Az e törvény hatálybalépése előtt történt hatályon kívül helyezés esetén a megismételt eljárást − az (5) bekezdésben
szabályozott kivétellel − az e törvény szerint hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróság folytatja le.
(5) Az e törvény hatálybalépése előtt történt hatályon kívül helyezés esetén a megismételt eljárást a korábbi jogszabály
szerint hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróság folytatja le, ha az ügy a megismételt eljárás lefolytatására
e törvény hatálybalépése előtt érkezett a bírósághoz.
869. § (1) A  14.  § (3)  bekezdés a)  pontjának alkalmazása során a  törvényszék másodfokú tanácsának tagjaként eljáró bíró
a 2016. november 30. után indult büntetőeljárásokban minősül kizártnak.
(2) A 14. § (3) bekezdés a) pontjának alkalmazása során kizártnak minősül
a) a  büntetőeljárásról szóló 1998.  évi XIX.  törvény 2017. június 30-ig hatályban volt 207.  § (6)  bekezdésében
meghatározott ügyekben, illetve a  házi őrizet egy éven túli meghosszabbítása tárgyában a  törvényszék
egyesbírájaként eljáró bíró, ha a büntetőeljárás 2013. november 22. után indult,
b) a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény 2017. június 30-ig hatályban volt 131. § (3) bekezdése, 138. §
(3)  bekezdése, 142.  § (4)  bekezdése, illetve 486.  §-a alapján az  ítélőtábla tanácsának tagjaként eljáró bíró,
ha a büntetőeljárás 2016. november 30. után indult.
870. § (1) Az  e  törvény hatálybalépésekor folyamatban lévő büntetőeljárásban az  ezt megelőzően, a  korábbi jogszabály
szerint végzett eljárási cselekmény akkor is érvényes, ha ezt e törvény másként szabályozza.
(2) Az e törvény hatálybalépésekor folyamatban lévő határidőket a korábbi jogszabály szerint kell számolni.
(3) A  korábbi jogszabály alapján előterjesztett panasz, felülbírálati indítvány, fellebbezés vagy egyéb indítvány
elbírálását e  törvény hatálybalépése után a  nyomozó hatóság, az  ügyészség, illetve a  bíróság mellőzi, és erről
az előterjesztőt tájékoztatja, ha e törvény alapján nincs helye panasz, felülbírálati indítvány, fellebbezés vagy egyéb
indítvány előterjesztésének, vagy annak címzettje e törvény alapján nem jogosult a döntésre.
(4) E  törvénynek az  igazolási kérelem előterjesztésének határidejére vonatkozó szabályát e  törvény hatálybalépését
követően történt mulasztás esetében kell alkalmazni.
(5) A  korábbi jogszabály alapján felfüggesztett eljárást e  törvény hatálybalépését követően e  törvény szerint kell
lefolytatni.
871. § (1) E  törvénynek a  tanúvallomás megtagadására vonatkozó szabályait e  törvény hatálybalépését követően indult
eljárásokban kell alkalmazni.
(2) E  törvénynek a  korábbi tanúvallomás felhasználására vonatkozó szabályait azon tanúvallomások vonatkozásában
lehet alkalmazni, amelyeknél a tanúzási figyelmeztetésre e törvény rendelkezései szerint került sor.
872. § (1) A leplezett eszköz alkalmazásának törvényességét az engedélyezés időpontjában hatályos rendelkezések szerint kell
megítélni.
(2) Az  e  törvény hatálybalépésekor folyamatban lévő, az  ügyészségről szóló törvény, a  rendőrségről szóló törvény
vagy a  Nemzeti Adó- és Vámhivatalról szóló törvény alapján végzett titkos információgyűjtés esetén a  titkos
információgyűjtést végző szerv e  törvény hatálybalépését követő hat hónapon belül döntést hoz arról, hogy
előkészítő eljárást kezdeményez-e vagy feljelentést tesz-e.
(3) A  bírói engedélyhez kötött leplezett eszközök alkalmazására e  törvény által meghatározott időtartamba be kell
számítani a  (2)  bekezdés alapján kezdeményezett büntetőeljárásban végzett bírói, vagy külső engedélyhez kötött
titkos információgyűjtés időtartamát.
873. § (1) A bűnügyi felügyelet elrendelésének, tartamának számítására vonatkozó szabályokat a korábbi jogszabály alapján
elrendelt, fenntartott, vagy meghosszabbított házi őrizet, távoltartás vagy lakhelyelhagyási tilalomtárgyában hozott
első esedékes döntéssel kezdődően kell alkalmazni.
(2) A  bíróság a  korábbi jogszabály alapján elrendelt vagy fenntartott lakhelyelhagyási tilalom fenntartásának
szükségességét e  törvény hatálybalépését követő négy hónapon belül felülvizsgálja. A  bűnügyi felügyelet
tartamának számítására vonatkozó szabályokat e döntést követően kell alkalmazni.
(3) Ha a korábbi jogszabály alapján letett óvadék mellett a bíróság nem rendelt el házi őrizetet vagy lakhelyelhagyási
tilalmat, a  bíróság e  törvény hatálybalépését követő négy hónapon belül rendelkezik a  bűnügyi felügyelet
elrendeléséről vagy az óvadék visszaadásáról.
874. § (1) E törvénynek a kizárólagos ügyészségi nyomozásra vonatkozó szabályait e törvény hatálybalépését követően indult
nyomozásokban kell alkalmazni.
(2) Ha a  korábbi jogszabály alapján sor került a  gyanúsított kihallgatására, a  nyomozás korábbi jogszabály szerint
meghatározott vagy meghosszabbított határidejének lejártakor kell a  nyomozás ügyiratainak ügyészség részére
történő bemutatásáról intézkedni.
(3) E  törvénynek a  magánindítvány előterjesztésének határidejére vonatkozó szabályát e  törvény hatálybalépését
követően elkövetett bűncselekmények esetében kell alkalmazni.
(4) Ha e  törvény hatálybalépésének időpontjában az  ügyben a  korábbi jogszabály alapján elrendelt feljelentés
kiegészítése során a  nyomozó hatóság eljárási cselekményeket végez, a  nyomozó hatóság a  hatálybalépéstől
számított három napon belül feljegyzést készít, és e  törvény rendelkezései szerint a  feljelentést átteszi, elutasítja,
vagy a nyomozást elrendeli.
(5) Az ügyészség megszünteti az eljárást, ha a korábbi jogszabály alapján elrendelt vádemelés elhalasztásának tartama
e  törvény hatálybalépését követően eredményesen eltelt. Ebben az  esetben az  ügyészség a  bűnügyi költségnek
vagy egy részének megfizetésére kötelezheti a gyanúsítottat.
(6) A korábbi jogszabály alapján elrendelt vádemelés elhalasztása esetén az eljárást e törvény szabályai szerint folytatni
kell, ha
a) a gyanúsítottnak a vádemelés elhalasztása ellen bejelentett panaszát e törvény hatálybalépése után bírálják el,
b) a  gyanúsítottat a  vádemelés elhalasztása tartama alatt elkövetett szándékos bűncselekmény miatt
a vádemelés elhalasztása tartama alatt gyanúsítottként hallgatják ki, ideértve azt is, ha a megalapozott gyanú
közlése a gyanúsított ismeretlen helyen vagy külföldön tartózkodása miatt nem lehetséges, vagy
c) a  gyanúsított a  pártfogó felügyelet szabályait vagy a  vádemelés elhalasztásáról szóló határozattal előírt
magatartási szabályokat súlyosan megszegi, illetve a kötelezettségét nem teljesíti, és az nem is várható.
(7) Ha a  vádemelés elhalasztására a  Btk. 180.  §-ában vagy 212.  § (3)  bekezdésében meghatározott büntethetőséget
megszüntető okra figyelemmel került sor, az eljárást e törvény szabályai szerint folytatni kell, ha
a) a gyanúsított a büntethetőség megszűnését eredményező magatartást nem tanúsítja, és az nem is várható,
vagy
b) a gyanúsítottat a feltételes ügyészi felfüggesztés tartama alatt elkövetett ugyanolyan bűncselekmény miatt
gyanúsítottként hallgatják ki, vagy ez a gyanúsított ismeretlen helyen vagy külföldön tartózkodása miatt nem
lehetséges.
(8) A bíróság nem szüntetheti meg az eljárást,
a) amiatt, hogy a  korábbi jogszabály alapján benyújtott vádirat nem tartalmazza az  ügyészségnek a  büntetés
kiszabására vagy intézkedés alkalmazására, illetve ezek nemére vonatkozó indítványát, vagy
b) ha a korábbi jogszabály alapján benyújtott a vádirat korábbi jogszabály szerinti hiányosságainak pótlása nem
történt meg, de a vádirat e törvényben foglaltaknak megfelel.
875. § (1) Ha az ügyiratok e törvény hatálybalépése előtt a bírósághoz érkeztek, a bíróság e törvény hatálybalépését követő
hat hónapon belül előkészítő ülést tart, kivéve, ha a  bíróság e  törvény hatálybalépését megelőzően kitűzte
a tárgyalást.
(2) Ha a  bíróság a  korábbi jogszabály alapján közvetítői eljárás lefolytatása érdekében függesztette fel az  eljárást,
a közvetítői eljárás befejezését követően megszünteti az eljárást, ha a Btk. 29. § (1) bekezdése alkalmazható.
(3) Ha bíróság a  korábbi jogszabály alapján a  Btk. 180.  §-ában vagy a  212.  § (3)  bekezdésében meghatározott
büntethetőséget megszüntető okra figyelemmel függesztette fel az eljárást, és e büntethetőséget megszüntető ok
alapján megszünteti az eljárást, a bűnügyi költségnek vagy egy részének megfizetésére kötelezheti a vádlottat.
(4) Jogegységi eljárást az e törvény hatálybalépése előtt befejezett vagy a hatálybalépéskor folyamatban lévő ügyben is
lehet indítványozni.
876. § (1) Ha a  bíróság e  törvény hatálybalépését megelőzően a  bíróság elé állítás során az  ügyiratokat az  ügyészségnek
visszaküldi, e törvény hatálybalépését követően a további eljárást e törvény rendelkezései szerint kell lefolytatni.
(2) Ha a  bíróság a  végzését tárgyalás mellőzésével e  törvény hatálybalépése előtt hozta meg, és tárgyalás tartását
kérték, az eljárást e törvény szerint kell lefolytatni.
(3) Ha a  tárgyalás mellőzését a  pótmagánvádló vagy a  magánvádló indítványozta, a  bíróság a  korábbi jogszabály
alapján dönt, ha az indítvány a bíróságra e törvény hatálybalépése előtt érkezett.
(4) Az  e  törvény hatálybalépésekor folyamatban lévő eljárásokban a  pótmagánvádló vádejtés esetén is vádindítvány
alapján jár el, ha a vádindítványt e törvény hatálybalépése előtt a bírósághoz benyújtották.
(5) Az  e  törvény hatálybalépésekor folyamatban lévő eljárásokban a  pótmagánvádló eljárhat jogi képviselő nélkül
is, ha a  természetes személy pótmagánvádló jogi szakvizsgával rendelkezik, vagy a  nem természetes személy
pótmagánvádló képviseletének ellátására a  sértett ügyvezetésre vagy képviseletre feljogosított tagja vagy
tisztségviselője, illetve a sértettel alkalmazotti jogviszonyban lévő személy jogi szakvizsgával rendelkezik.
(6) Ahol a  határzárral kapcsolatos bűncselekmény miatt elrendelt személyi szabadságot érintő kényszerintézkedés
végrehajtását e  törvény hatálybalépését megelőzően megkezdték, ott végrehajtható e  törvény hatálybalépését
követően is.
(7) Az  e  törvény hatálybalépése előtt megkezdett különleges eljárást a  bíróság a  korábbi jogszabály rendelkezései
szerint fejezi be.
Sarkalatossági záradék 877. § A Hatodik Rész, a 339. § (2) és (3) bekezdése, a 340. § (1) és (2) bekezdése, a 341. §, a 343. §, a 344. § (6) bekezdése,
a 345. § (2) és (3) bekezdése, az LV. Fejezet, a 464. § (3) bekezdése, a 641. § (4) bekezdése, a 820. § (6) bekezdése,
a 872. § és a 879. § az Alaptörvény 46. cikk (6) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.
Az Európai Unió jogának való megfelelés 878. § Ez a törvény
 1. a  Tanács által az  Európai Unióról szóló szerződés 34.  cikkének megfelelően létrehozott, az  Európai Unió
tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló, 2000. május 29-i Egyezménynek,
 2. a  Tanács által az  Európai Unióról szóló szerződés 34.  cikkének megfelelően létrehozott, az  Európai Unió
tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló, 2001. október 16-i Jegyzőkönyvnek,
 3. az általános termékbiztonságról szóló, 2001. december 3-i 2001/95/EK irányelvnek,
 4. a bűnözés súlyos formái elleni fokozott küzdelem céljából az Eurojust létrehozásáról szóló, 2002. február 28-i
2002/187/IB tanácsi határozatnak,
 5. az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB
tanácsi kerethatározatnak,
 6. a  vagyonnal vagy bizonyítékkal kapcsolatos biztosítási intézkedést elrendelő határozatoknak az  Európai
Unióban történő végrehajtásáról szóló, 2003. július 22-i 2003/577/IB tanácsi kerethatározatnak,
 7. a bűncselekményből származó jövedelmek, vagyon és az elkövetéshez használt eszközök elkobzásáról szóló,
2005. február 24-i 2005/212/IB tanácsi kerethatározatnak,
 8. a kölcsönös elismerés elvének a pénzbüntetésekre való alkalmazásáról szóló, 2005. február 24-i 2005/214/IB
tanácsi kerethatározatnak,
 9. a  kölcsönös elismerés elvének a  vagyonelkobzást elrendelő határozatokra történő alkalmazásáról szóló,
2006. október 6-i 2006/783/IB tanácsi kerethatározatnak,
10. az Európai Unió tagállamainak bűnüldöző hatóságai közötti, információ és bűnüldözési operatív információ
cseréjének leegyszerűsítéséről szóló, 2006. december 18-i 2006/960/IB tanácsi kerethatározatnak,
11. az  Európai Unió más tagállamaiban hozott ítéleteknek egy új büntetőeljárásban való figyelembevételéről
szóló, 2008. július 24-i 2008/675/IB kerethatározatnak,
12. a szervezett bűnözés elleni küzdelemről szóló, 2008. október 24-i 2008/841/IB tanácsi kerethatározatnak,
13. a  kölcsönös elismerés elvének büntetőügyekben hozott, szabadságvesztés büntetéseket kiszabó vagy
szabadságelvonással járó intézkedéseket alkalmazó ítéleteknek az  Európai Unióban való végrehajtása
céljából történő alkalmazásáról szóló, 2008. november 27-i 2008/909/IB tanácsi kerethatározatnak,
14. a  kölcsönös elismerés elvének az  ítéletekre és próbaidőt megállapító határozatokra való, a  próbaidő
alatti magatartási szabályok és alternatív szankciók felügyelete céljából történő alkalmazásáról szóló,
2008. november 27-i 2008/947/IB tanácsi kerethatározatnak,
15. a rasszizmus és az idegengyűlölet egyes formái és megnyilvánulásai elleni, büntetőjogi eszközökkel történő
küzdelemről szóló, 2008. november 28-i 2008/913/IB tanácsi kerethatározatnak,
16. az Eurojust megerősítéséről és az Eurojust létrehozásáról a bűnözés súlyos formái elleni fokozott küzdelem
céljából szóló 2002/187/IB határozat módosításáról szóló, 2008. december 16-i 2009/426/IB tanácsi
határozatnak,
17. a  személyek eljárási jogainak megerősítése, valamint a  kölcsönös elismerés elvének az  érintett személy
megjelenése nélkül lefolytatott eljárásokat követően hozott határozatokra való alkalmazásának előmozdítása
tekintetében a  2002/584/IB, a  2005/214/IB, a  2006/783/IB, a  2008/909/IB és a  2008/947/IB kerethatározat
módosításáról szóló, 2009. február 26-i 2009/299/IB tanácsi kerethatározatnak,
18. a kölcsönös elismerés elvének az Európai Unió tagállamai közötti, az előzetes letartóztatás alternatívájaként
felügyeleti intézkedéseket elrendelő határozatokra történő alkalmazásáról szóló, 2009. október 23-i
2009/829/IB tanácsi kerethatározatnak,
19. a joghatóság gyakorlásával kapcsolatos, büntetőeljárások során felmerülő összeütközések megelőzéséről és
rendezéséről szóló, 2009. november 30-i 2009/948/IB tanácsi kerethatározatnak,
20. a  büntetőeljárás során igénybe vehető tolmácsoláshoz és fordításhoz való jogról szóló, 2010. október 20-i
2010/64/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek,
21. az emberkereskedelem megelőzéséről, és az ellene folytatott küzdelemről, az áldozatok védelméről, valamint
a  2002/629/IB tanácsi kerethatározat felváltásáról szóló, 2011. április 5-i 2011/36/EU európai parlamenti és
tanácsi irányelvnek,
22. az  európai védelmi határozatról szóló, 2011. december 13-i 2011/99/EU európai parlamenti és tanácsi
irányelvnek,
23. a gyermekek szexuális bántalmazása, szexuális kizsákmányolása és a gyermekpornográfia elleni küzdelemről,
valamint a  2004/68/IB tanácsi kerethatározat felváltásáról szóló, 2011. december 13-i 2011/93/EU európai
parlamenti és tanácsi irányelvnek,
24. a büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról szóló, 2012. május 22-i 2012/13/EU európai parlamenti és
tanácsi irányelvnek,
25. a  bűncselekmények áldozatainak jogaira, támogatására és védelmére vonatkozó minimumszabályok
megállapításáról és a  2001/220/IB tanácsi kerethatározat felváltásáról szóló, 2012. október 25-i 2012/29/EU
európai parlamenti és tanácsi irányelvnek,
26. az  információs rendszerek elleni támadásokról és a  2005/222/IB tanácsi kerethatározat felváltásáról szóló,
2013. augusztus 12-i 2013/40/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek,
27. a  büntetőeljárás során és az  európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárásokban ügyvédi segítség
igénybevételéhez való jogról, valamint valamely harmadik félnek a  szabadságelvonáskor történő
tájékoztatásához való jogról és a  szabadságelvonás ideje alatt harmadik felekkel és a  konzuli hatóságokkal
való kommunikációhoz való jogról szóló 2013. október 22-i 2013/48/EU parlamenti és tanácsi irányelvnek,
28. a  büntetőügyekben kibocsátott európai nyomozási határozatról szóló, 2014. április 3-i 2014/41/EU európai
parlamenti és tanácsi irányelvnek,
29. a  bűncselekmény elkövetési eszközeinek és az  abból származó jövedelemnek az  Európai Unión belüli
befagyasztásáról és elkobzásáról szóló, 2014. április 3-i 2014/42/EU parlamenti és tanácsi irányelvnek,
30. az  euro és más pénznemek hamisítás elleni, büntetőjog általi védelméről, valamint a  2000/383/IB tanácsi
kerethatározat felváltásáról szóló, 2014. május 15-i 2014/62/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek,
31. a büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának
erősítéséről szóló 2016. március 9-i 2016/343/EU parlamenti és tanácsi irányelvnek,
32. a személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése,
a  vádeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából végzett kezelése tekintetében
a  természetes személyek védelméről és az  ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 2008/977/IB tanácsi
kerethatározat hatályon kívül helyezéséről szóló 2016. április 27-i 2016/680/EU parlamenti és tanácsi
irányelvnek,
33. a  büntetőeljárás során gyanúsított vagy vádlott gyermekek részére nyújtandó eljárási biztosítékokról szóló
2016. május 11-i 2016/800/EU parlamenti és tanácsi irányelvnek, valamint
34. a büntetőeljárások során a gyanúsítottak és a vádlottak, valamint az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó
eljárásokban a keresett személyek költségmentességéről szóló 2016. október 26-i 2016/1919/EU parlamenti
és tanácsi irányelvnek
való megfelelést szolgálja. Hatályon kívül helyező rendelkezés 879. § Hatályát veszti a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke