text:
9/2013. (V. 2.) PSZÁF rendelete a nem természetes személy, szervezet és a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete közötti kizárólagos elektronikus kapcsolattartás rendjéről és technikai feltételeiről, valamint a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete által működtetett kézbesítési tárhely működtetéséről és használatáról.
A Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletéről szóló 2010. évi CLVIII. törvény 117.  § (1)  bekezdés g)  pontjában kapott
felhatalmazás alapján, a  Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletéről szóló 2010. évi CLVIII. törvény 21.  § n)  pontjában
meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § E rendelet alkalmazásában:
1. adminisztrátor: az ügyfél képviseletében az ERA rendszerben elsőként sikeresen regisztrált felhasználó;
2. aláírás-létrehozó eszköz: az  elektronikus aláírásról szóló 2001. évi XXXV. törvény 2.  § 3.  pontjában
meghatározott fogalom; 3. elektronikus aláíráspolitika: a  szabályozott elektronikus ügyintézési szolgáltatásokról és az  állam által
kötelezően nyújtandó szolgáltatásokról szóló 83/2012. (IV. 21.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm.
rendelet) 2. § 2. pontjában meghatározott fogalom;
4. elektronikus kapcsolattartás: a  Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete (a továbbiakban: Felügyelet) és
az ügyfél között lévő kétirányú, írásbelinek minősülő elektronikus kapcsolattartás;
5. elektronikus postaláda: az  ERA rendszer szolgáltatásaként működő, a  Felügyelet által az  ERA rendszerben
regisztrált intézmény számára biztosított kézbesítési tárhely;
6. elektronikus űrlap: a Korm. rendelet 2. § 3. pontjában meghatározott fogalom;
7. ERA rendszer: a  Felügyelet által a  hiteles adatok fogadásához kialakított és üzemeltetett, biztonságos
kézbesítési szolgáltatásnak minősülő elektronikus kézbesítési rendszer;
8. felhasználó: az  eljárás megindítására jogosult vagy a  bejelentés megtételére kötelezett személy nevében
eljáró természetes személy;
9. külső aláírás-létrehozó eszköz: olyan aláírás-létrehozó eszköz, amelynek a  használatához nem kell
bejelentkezni az ERA rendszerbe;
10. ügyfél: az eljárás megindítására jogosult vagy a bejelentés megtételére kötelezett személy;
11. ügyfélkapu: jogszabályban meghatározott, az ügyfél jelszavas azonosítását biztosító szabályozott elektronikus
ügyintézési szolgáltatás;
12. üzemzavar: a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény
(a továbbiakban: Ket.) 172. § n) pontjában meghatározott fogalom.
2. § (1) E rendelet szabályait kell alkalmazni azon közigazgatási ügyek esetében, amelyek tekintetében törvény a Felügyelet
és az ügyfél között kizárólagos elektronikus kapcsolattartást ír elő.
(2) Az elektronikus kapcsolattartás kiterjed
a) a  kérelemre indult eljárás esetében a  kérelem benyújtásától a  Felügyelet által az  ügy érdemében hozott
vagy az  ügyet egyéb módon lezáró hatósági döntésnek az  ügyféllel történő közléséig terjedő eljárási
cselekményekre és jognyilatkozatokra, a  hatósági döntés kijavításával, kiegészítésével, az  újrafelvételi
eljárással, valamint a hivatalból történő döntés-felülvizsgálattal kapcsolatos eljárásokra;
b) bejelentés esetén a bejelentésnek az arra kötelezett által történő megtételére vagy megismételt megtételére
és a Felügyeletnek az ezzel kapcsolatos visszaigazolására.
(3) E rendelet szabályait kell alkalmazni a Felügyeletre és mindazon nem természetes személyre, szervezetre, amelyek
az (1) bekezdés szerinti közigazgatási ügyben ügyfélnek minősülnek.
3. § (1) Azon közigazgatási ügyekben, ahol a  törvény a  Felügyelet és az  ügyfél között kizárólagos elektronikus
kapcsolattartást ír elő, a kapcsolattartás a Felügyelet és az ügyfél között az ERA rendszeren keresztül történik.
(2) Amennyiben az  ERA rendszer üzemzavara miatt az  ügyfélnek nincs lehetősége a  kérelmét, egyéb beadványát,
bejelentését elektronikus úton benyújtani a  Felügyelethez, az  üzemzavar elhárításáig a  kérelmet, az  egyéb
beadványt, a bejelentést és azok mellékleteit elektronikus adathordozón, az 5. § (4) bekezdésében meghatározott
dokumentum formátumban, a Felügyelet Ügyfélszolgálatán vagy postai úton nyújthatja be.
(3) Az üzemzavar ideje alatt a bejelentés papír alapon, a Felügyelet Ügyfélszolgálatán vagy postai úton is teljesíthető.
4. § (1) Az  ERA rendszer a  Felügyelet honlapján keresztül elérhető Regisztrációs Adatbázisban az  ügyfél képviseletére
kijelölt természetes személy által történő előzetes regisztrációt követően vehető igénybe. A regisztráció történhet
az  5.  § (2)  bekezdésében meghatározott követelményeknek megfelelő elektronikus aláírás használatával
(a  továbbiakban: tanúsítvány alapú regisztráció) vagy az  ügyfélkapun keresztül (a továbbiakban: ügyfélkapus
regisztráció).
(2) Választott felhasználói névként kizárólag az ERA rendszer és az adott felhasználó közötti kapcsolatban alkalmazott
felhasználói név szerepelhet. Az  ERA rendszer a  felhasználói név egyediségét ellenőrzi. A  felhasználói név az  ERA
rendszer használata során csak az új regisztrációval megegyező eljárással változtatható meg.
(3) Az  ERA rendszerben kitöltött regisztrációs űrlapot – amennyiben az  ügyfél képviselője adminisztrátorként kíván
regisztrálni – nyomtatott formában, az ügyfél cégszerű aláírásával be kell nyújtani a Felügyeletnek.
(4) A  regisztráció során lefolytatott ellenőrzés alapján az  ERA rendszer a  regisztrációs kérelemben megadott
elektronikus levélcímre küldött elektronikus levélben tájékoztatja a felhasználót a regisztráció sikeréről és megküldi
részére a regisztráció aktiválásához szükséges számkódot. Ha az ellenőrzés bármely eleme sikertelen, a regisztrációt
kérőt az  ERA rendszer a  regisztráció sikertelenségéről elektronikus levélben tájékoztatja, és a  regisztrációs
kérelemben megadott adatokat automatikusan törli.
(5) Az  adminisztrátor jogosultsággal rendelkező felhasználó hagyja jóvá vagy utasítja el az  adott ügyfélnél a  további
felhasználók regisztrációs kérelmét, valamint saját adminisztrátori szerepköre megtartása mellett további
adminisztrátori jogosultságot adhat az adott ügyfélhez regisztrált további felhasználók részére.
(6) Az  adminisztrátor az  általa más felhasználók részére kiadott adminisztrátori jogosultságokat bármikor
visszavonhatja.
(7) Amennyiben csak egy személynek van adminisztrátori jogosultsága, ez  a  jogosultság az  ügyfélnek az  ügyfél
cégszerű aláírásával ellátott és a  Felügyelethez nyomtatott formában benyújtott nyilatkozata alapján az  abban
megjelölt időponttól szűnik meg.
5. § (1) Az ügyfélnek
a) a  kérelem benyújtását vagy a  bejelentés megtételét az  ERA rendszerben elérhető elektronikus űrlap
kitöltésével, valamint a mellékletként meghatározott dokumentumok feltöltésével;
b) a  Felügyelet általi felszólítás alapján a  hiánypótlást, a  kérelem vagy mellékleteinek alátámasztását,
a kérelem vagy mellékleteinek módosítását vagy kiegészítését, továbbá a tényállás tisztázásához szükséges
nyilatkozat megtételét az ERA rendszerben elérhető elektronikus űrlap kitöltésével, valamint a mellékletként
meghatározott, illetve a Felügyelet által előírt egyéb dokumentumok feltöltésével;
c) a  hatósági döntés kijavításával, kiegészítésével, módosításával, illetve visszavonásával, továbbá
az újrafelvételi eljárással kapcsolatos vagy egyéb beadványát az ERA rendszerben elérhető elektronikus űrlap
kitöltésével, valamint az ügyfél által csatolni kívánt dokumentumok feltöltésével
kell teljesíteni.
 (2) A  kérelmet, beadványt, bejelentést elektronikus aláírással kell ellátni. Az  elektronikus aláírásnál használt aláíró
tanúsítvány csak olyan minősített vagy fokozott biztonságú elektronikus aláíró tanúsítvány lehet, amely megfelel
az elektronikus aláírás közigazgatási használatához kapcsolódó követelményekről és az elektronikus kapcsolattartás
egyes szabályairól szóló 78/2010. (III. 25.) Korm. rendelet 7.  § (1)  bekezdésben meghatározott, az  ügyfél által
használt aláíráshoz tartozó tanúsítvánnyal szemben támasztott követelményeknek.
(3) A kérelmet, beadványt, bejelentést az ügyfél választása szerint külső aláírás-létrehozó eszköz vagy a Felügyelet által
rendelkezésre bocsátott aláírás-létrehozó eszköz alkalmazásával kell elektronikusan aláírni.
(4) A  kérelem, beadvány, bejelentés mellékleteként csak olyan nyílt szabványú, különböző operációs rendszerek alatt
működő szoftverekkel olvasható, szöveget, ábrát vagy képet tartalmazó, eszköz-független és felbontás-független
formátumú dokumentum csatolható, amelynek a  formátuma megfelel az  elektronikus ügyintézés részletes
szabályairól szóló 85/2012. (IV. 21.) Korm. rendelet 30. §-ában meghatározott követelményeknek. Az alkalmazható
dokumentumokra vonatkozó követelményeket a Felügyelet az elektronikus tájékoztatás szabályai szerint közzéteszi.
6. § (1) Az ERA rendszer felületére a regisztrált felhasználónévvel és jelszóval lehet belépni.
 (2) Az ERA rendszeren keresztül kérelem vagy egyéb beadvány benyújtására vagy bejelentés megtételére csak az ügyfél
nevében eljáró, tanúsítvány alapú regisztrációval rendelkező felhasználó jogosult. Az  ügyfélkapus regisztrációval
rendelkező felhasználó csak a  kérelem vagy a  bejelentés összeállítását és az  ahhoz kapcsolódó mellékletek
csatolását végezheti el.
(3) A  Felügyelet az  ERA rendszeren keresztül – a  feltöltött kérelem jogosultsági és technikai ellenőrzésének kedvező
eredménye esetén – a  kérelem, egyéb beadvány, bejelentés beérkezéséről az  érkeztetési számot is tartalmazó
automatikus üzenetet küld elektronikus levél formájában a  kérelmezőnek. A  küldemény beérkezéséről szóló
tájékoztatásnak az  ERA rendszer által küldött, „feldolgozásra vár” tartalmú üzenet tekintendő. Ha a  kérelem
a  jogosultsági vagy technikai ellenőrzés eredményeként nem küldhető be, erről az  ERA rendszer automatikus
üzenetben (elektronikus levélben) értesíti a felhasználót.
(4) Az ERA rendszer által küldött automatikus üzenet átvételi elismervénynek minősül és kérelem esetén az ügyintézési
határidő számítása szempontjából az automatikus üzenetben megjelölt időpont tekintendő a kérelem hatósághoz
történő beérkezése napjának.
7. § (1) A  Felügyelet az  ügyféllel közlendő hatósági döntéseit az  elektronikus aláírás-politikának megfelelő elektronikus
aláírással ellátott hiteles elektronikus irat formájában közli.
(2) A  Felügyelet az  ügyfél részére küldendő dokumentumokat az  ERA postaládában helyezi el, amelyet sikeres
regisztráció esetén az  ERA rendszer az  ügyfél részére automatikusan biztosít. Az  ERA postaládához az  ERA
rendszerben regisztrált valamennyi felhasználó hozzáférhet. A dokumentum megtekintéséhez a felhasználónak be
kell lépnie az ERA rendszerbe és le kell töltenie a dokumentumot.
8. § A Felügyelet a határozat kijavítását az új dokumentum eredeti dokumentumhoz való csatolásával, az elektronikus
ügyintézés részletes szabályairól szóló 85/2012. (IV. 21.) Korm. rendelet szabályai szerint végzi el.
9. § Ez a rendelet 2013. július 1-jén lép hatályba.
10. § A rendelet hatálybalépésének napja előtt benyújtott kérelmek alapján már folyamatban lévő ügyek tekintetében
a  rendelet rendelkezéseit csak az  ügyfél erre irányuló, a  Ket. szerinti ügyintézési rendelkezése alapján lehet
alkalmazni.
Dr. Szász Károly s. k.,
 a Pénzügyi Szervezetek Állami felügyeletének elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
44/2018. (XII. 5.) MNB rendelete a pénzügyi ágazaton kívüli befolyásoló részesedés figyelembevételéről és a késedelmes hitelkötelezettség lényegességi határértékéről.
A hitelintézetekről és a  pénzügyi vállalkozásokról szóló 2013. évi CCXXXVII. törvény 290.  § (4)  bekezdés i) és k)  pontjában és
a  befektetési vállalkozásokról és az  árutőzsdei szolgáltatókról, valamint az  általuk végezhető tevékenységek szabályairól szóló
2007. évi CXXXVIII. törvény 180. § (4) bekezdés i) és k) pontjában kapott felhatalmazás alapján, a Magyar Nemzeti Bankról szóló
2013. évi CXXXIX. törvény 4. § (9) bekezdésében meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § E  rendelet hatálya a  hitelintézetekről és a  pénzügyi vállalkozásokról szóló 2013. évi CCXXXVII. törvény hatálya
alá tartozó hitelintézetekre, valamint a  befektetési vállalkozásokról és az  árutőzsdei szolgáltatókról, valamint
az  általuk végezhető tevékenységek szabályairól szóló 2007. évi CXXXVIII. törvény hatálya alá tartozó befektetési
vállalkozásokra (a továbbiakban együtt: intézmény) terjed ki.
2. § Az  intézménynek a  pénzügyi ágazaton kívüli befolyásoló részesedés tőkekövetelmény számítás során történő
figyelembevételekor a  hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és
a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-ai 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
(a továbbiakban: CRR) 89. cikk (3) bekezdés a) pontját kell alkalmaznia.
3. § (1) A CRR 178. cikk (2) bekezdés d) pontjának alkalmazásában a hitelkötelezettség-teljesítési késedelem akkor minősül
jelentősnek, ha
a) lakossággal szembeni kitettség esetén
1. az  ügyfélnek az  intézménnyel, az  intézmény anyavállalatával vagy bármely leányvállalatával
szembeni 90 napon túl késedelmes kötelezettségeinek összege meghaladja a  100 eurót, vagy
az ennek megfelelő forintban denominált pénzösszeget, és
2. a  90 napon túl késedelmes kötelezettségek összege meghaladja az  intézménynek, az  intézmény
anyavállalatának vagy bármely leányvállalatának az  ügyféllel szembeni, a  tulajdonosi részesedést
jelentő kitettségek figyelembe vétele nélkül számított mérleg szerinti bruttó követelései összegének
egy százalékát,
b) nem lakossággal szembeni kitettség esetén
1. az  ügyfélnek az  intézménnyel, az  intézmény anyavállalatával vagy bármely leányvállalatával
szembeni 90 napon túl késedelmes kötelezettségeinek összege meghaladja az  500 eurót, vagy
az ennek megfelelő forintban denominált pénzösszeget, és
2. a  90 napon túl késedelmes kötelezettségek összege meghaladja az  intézménynek, az  intézmény
anyavállalatának vagy bármely leányvállalatának az  ügyféllel szembeni, a  tulajdonosi részesedést
jelentő kitettségek figyelembe vétele nélkül számított mérleg szerinti bruttó követelései összegének
egy százalékát.
(2) Az  az  intézmény, amelyik a  nemteljesítésnek a  CRR 178.  cikk (1)  bekezdés a) és b)  pontjában foglalt
fogalommeghatározását az  egyes ügyletek szintjén alkalmazza, lakossággal szembeni kitettségeknél
az (1) bekezdés a) pontját alkalmazhatja az egyes ügyletek szintjén is.
(3) Az  intézmény az  (1)  bekezdés a)  pont 1.  alpontjában és az  (1)  bekezdés b)  pont 1.  alpontjában meghatározott
határértékeket belső szabályzatában forintban is meghatározhatja, de azok nem léphetik túl az  előző év végi,
MNB által közzétett árfolyamon számított, e rendeletben euróban meghatározott értékeket.
4. § Ez  a  rendelet a  CRR, valamint az  575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a  késedelmes
hitelkötelezettség lényegességi küszöbére vonatkozó szabályozástechnikai standardok tekintetében történő
kiegészítéséről szóló, 2017. október 19-ei 2018/171/EU bizottsági rendelet végrehajtásához szükséges
rendelkezéseket állapít meg.
5. § (1) Ez a rendelet 2019. január 1-jén lép hatályba.
 (2) A  3.  § rendelkezéseit 2020. január 1-jétől kell alkalmazni, az  ezen időpontot követően nemteljesítőnek minősített
kitettségekre. Nagy Márton s. k.,
 a Magyar Nemzeti Bank alelnöke


text:
262/2010. (III. 31.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2010. március 29-én megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továb biak ban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva D. Gy. magánszemély által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz címzett
kifogást lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Nádor u. 2.; levélcím: 1903 Budapest,
Pf. 314; fax: 06-1-441-1729).
Indokolás I. A beadványozó 2007. augusztus 15-én aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási
Bizottsághoz az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továb biak ban: Nsztv.)
2. § szerinti hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Akarja-e Ön, hogy a soron következő választástól az országgyűlési képviselők száma jelentősen mértékben, a jelenlegi
háromszáznyolcvanhatról kettőszázötvenkettőre csökkenjen?”
Az Országos Választási Bizottság 328/2007. (IX. 12.) számú határozatával hitelesítette az aláírásgyűjtő ív
mintapéldányát, amely ellen kifogást nyújtottak be. Az Alkotmánybíróság 30/2010. (III. 11.) AB számú határozatával
az Országos Választási Bizottság 328/2007. (IX. 12.) számú határozatát megsemmisítette és a Bizottságot új eljárásra
utasította.
Az Alkotmánybíróság határozatában kifejtette, hogy eddig három esetben foglalt állást az országgyűlési képviselők
számának csökkentésére vonatkozó népszavazási kérdésről. A 25/2004. (VII. 7.), az 58/2006. (X. 13.) és a 62/2007. (X. 17.)
AB határozatban. Az Alkotmánybíróság mindhárom határozatában azt az álláspontot fogalmazta meg, hogy a Magyar
Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény (a továb biak ban: Alkotmány) 28/C. § (5) bekezdésének
d) pontja valamennyi szervezetalakítási kérdésben kizárja a népszavazást, az Országgyűlés tekintetében ezért
nemcsak a parlamenti bizottsági struktúra és a frakciók tevékenységének kérdése nem lehet népszavazás tárgya,
hanem az országgyűlési képviselők száma sem. (ABH 2004, 381, 385.)
Mindezek alapján az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az a kérdés, amely a megfogalmazása szerint
az „országgyűlési képviselők száma jelentős mértékben, a jelenlegi háromszáznyolcvanhatról kettőszázötvenkettőre”
 való csökkentésére irányul, az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdésének d) pontjába ütközik, mert szervezetalakításnak
minősül az Alkotmány e szabálya alkalmazásában az, ha az Országgyűlés a saját összetételét, a képviselők számát
illetően hoz döntést.
Az Alkotmánybíróság határozatában foglaltakra tekintettel az Országos Választási Bizottság – az Nsztv. 10. § b) pontja
alapján, mivel a kérdésben nem lehet országos népszavazást tartani – az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának
hitelesítését megtagadja.
II. A határozat az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdésének d) pontján, az Nsztv. 2. §-án, a 10. § b) pontján, a jogorvoslatról
 szóló tájékoztatás a Ve. 130. §-ának (1) bekezdésén alapul.
Dr. Szigeti Péter s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
30/2010. (XII. 23.) NFM rendelete a vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságáról.
A vasúti közlekedésről szóló 2005. évi CLXXXIII. törvény 88. § (2) bekezdés 19. pontjában, valamint a 18. § tekintetében a légi-,
a vasúti és víziközlekedési balesetek és egyéb közlekedési események szakmai vizsgálatáról szóló 2005. évi CLXXXIV. törvény 22. §
(1) bekezdés a) pontjában kapott felhatalmazás alapján, az egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár
feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 84. § e) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva
a következőket rendelem el: I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. A rendelet hatálya 1. § (1) E rendelet hatálya a Magyar Köztársaság területén folytatott
a) vasúti közlekedési tevékenységet ellátó, b) vasúti közlekedési szolgáltatást nyújtó,
c) vasúti közlekedéssel összefüggő vagy a vasúti alrendszerekre vonatkozó tevékenységet végző személyekre és
szervezetekre terjed ki. (2) E rendelet hatálya a hagyományos transzeurópai vasúti rendszer hálózatát képező következő elemekre terjed ki:
a) személyszállítási célú vonalak, b) vegyes forgalmú vasútvonalak (személyszállítás és árufuvarozás),
c) kizárólag árufuvarozás céljára tervezett vagy korszerűsített vonalak,
d) személyszállítási csomópontok, e) árufuvarozási csomópontok, beleértve a kombinált fuvarozási terminálokat,
f) az a)–e) pontokban meghatározott elemeket összekötő vonalak.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott hálózat magában foglalja a forgalomirányítási, helymegállapítási és navigációs
rendszereket, valamint a távolsági személyszállítási és árufuvarozási szolgáltatásokat támogató adatfeldolgozási és
távközlési műszaki berendezéseket, létesítményeket, amelyek biztosítják a hálózat biztonságos és összehangolt
üzemeltetését, továbbá a hatékony forgalomirányítást. (4) E rendelet hatálya a hagyományos transzeurópai vasúti rendszer hálózatán közlekedő, következő járművekre terjed ki:
a) motorvonatok, motorkocsik, b) vontató járművek, c) személykocsik,
d) teherkocsik, ideértve a közúti járművek szállítására tervezett járműveket,
e) a vasúti pályahálózat építését és karbantartását szolgáló mobil berendezések, amennyiben azok a vasúti
közlekedésben részt vevő vonatként közlekednek. (5) E rendelet hatálya kiterjed a nagysebességű transzeurópai vasúti rendszer hálózatát képező következő elemekre:
a) a speciális konstrukciójú nagysebességű vonalak, amelyek általában 250 km/h vagy azt meghaladó sebességre
vannak kialakítva, b) a speciálisan nagysebességű forgalom céljára továbbfejlesztett vonalak, amelyek 200 km/h vagy azt meghaladó
sebességre vannak kialakítva, c) a speciálisan nagysebességű forgalom céljára továbbfejlesztett vonalak, amelyek a domborzati viszonyok,
tehermentesítési, illetve városrendezési korlátok miatt sajátos jellemzőkkel bírnak, és a sebességet mindenhol
a helyi viszonyokhoz kell igazítani; e kategória magában foglalja azon nagysebességű és hagyományos hálózatok
közötti összekapcsoló vonalakat, az állomásokat keresztező vonalakat, a terminálokhoz, raktárokhoz való
hozzáférést biztosító vonalakat is, amelyeken hagyományos sebességgel nagysebességű járművek közlekednek,
d) forgalomirányítási, helymegállapítási és navigációs rendszerek, valamint a vasútvonalakon történő
szolgáltatásokat támogató adatfeldolgozási és távközlési műszaki létesítmények, amelyek biztosítják a hálózat
biztonságos és összehangolt üzemeltetését, és a hatékony forgalomirányítást.
(6) A rendelet hatálya kiterjed a nagysebességű transzeurópai vasúti rendszer olyan járműveire, amelyeket a következő
működésre terveztek: a) legalább 250 km/h sebességgel a speciális konstrukciójú nagysebességű vonalakon, ahol megfelelő körülmények
között a 300 km/h-t meghaladó sebesség is elérhető, vagy
b) a 200 km/h vagy azt meghaladó sebességgel az (5) bekezdés szerinti vonalakon, ha ezeknek a vonalaknak
a teljesítményszintjével összeegyeztethetők, c) a 200 km/h alatti legnagyobb sebességgel történő működésre tervezett járművek, amelyek a nagysebességű
vasúti rendszer egészén vagy egy részén közlekednek, ha ezen hálózat teljesítményszintjeivel
összeegyeztethetők, és eleget tesznek az ezen a hálózaton történő biztonságos üzemeltetési követelményeknek.
(7) A rendelet hatálya nem terjed ki: a) metrókra, villamosokra és más helyi vasúti rendszerekre;
b) a vasúti rendszer többi részétől működésükben különálló hálózatokra, amelyek csak helyi, városi vagy elővárosi
személyszállításra szolgálnak, valamint a kizárólag ilyen hálózatokon működő vasúttársaságokra;
c) magántulajdonban álló vasúti pályahálózatra és az ilyen pályahálózaton használt járművekre, amelyeket
kizárólag a tulajdonos használ saját fuvarozási műveleteire; d) szigorúan helyi, történelmi vagy turisztikai célra használt pályahálózatra és járművekre.
(8) Az egyes alrendszerekre jellemző, kölcsönös átjárhatóságot lehetővé tevő rendszerelemekre, a kapcsolódási pontokra
és az eljárásokra, valamint a vasutak kölcsönös átjárhatósági képességének megvalósításához szükséges általános
összeegyeztethetőségi feltételekre e rendeletet kell alkalmazni. (9) Az előrehaladott fejlesztési stádiumban lévő, vagy folyamatban lévő teljesítés alá tartozó projektekre az e rendelet
nyilvántartásra vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni. (10) E rendeletet a (2)–(6) bekezdésben felsorolt rendszerelemek és járművek, a vasúti rendszer részeinek tervezésére,
kivitelezésére, hitelesítésére, üzembe helyezésére, korszerűsítésére, felújítására, üzemeltetésére és karbantartására,
valamint az üzemeltetésben és karbantartásban részt vevő személyzet képesítésére, egészségügyi és biztonsági
körülményeire vonatkozó feltételekre is alkalmazni kell. 2. Értelmező rendelkezések
2. § E rendelet alkalmazásában: 1. alapvető követelmények: a 2. mellékletben meghatározott azon feltételek, amelyeknek a vasúti rendszernek,
az alrendszereknek és a kölcsönös átjárhatóságot lehetővé tevő rendszerelemeknek, köztük a kapcsolódási pontoknak
meg kell felelniük; 2. alapvető paraméter: az átjárhatósági műszaki előírásokban (a továbbiakban: ÁME) meghatározott, az átjárhatóság
szempontjából nélkülözhetetlen szabályozási, műszaki vagy üzemeltetési követelmény; 3. alrendszer: a vasúti rendszer – 1. mellékletben meghatározott – strukturális vagy funkcionális működési egysége;
4. bejelentett szervezet: a rendszerelemek megfelelőségi, vagy használatra való alkalmassági értékeléséért, valamint
az alrendszerek EK-hitelesítési eljárásának értékeléséért felelős szervezet; 5. egyedi eset: a vasúti rendszer bármely olyan része, amely földrajzi vagy domborzati okból, illetve a városi környezettel
vagy a meglévő vasúti rendszerrel való összeegyeztethetőséget korlátozó okok miatt, az ÁME-ban akár ideiglenesen,
akár véglegesen különleges rendelkezéseket igényel; ide tartozhat különösen a vasúti rendszer egyéb részétől eltérő
nyomtávú, űrszelvényű, illetve vágánytengely-távolságú vasúti rendszer, valamint az EGT-államon kívüli harmadik
országból származó, vagy azon országba szánt vasúti jármű;
6. előrehaladott fejlesztési stádiumban lévő projekt: bármely olyan előrehaladott tervezési vagy kivitelezési szakban lévő
projekt, mely műszaki előírásainak módosítása jogi, szerződéses, gazdasági, pénzügyi, társadalmi vagy
környezetvédelmi okokból indokolatlanul megnövelné a projekt meghiúsulásának kockázatát; az akadályoztatást
minden esetben megfelelően indokolni kell; 7. európai előírás: nemzeti szabványként bevezetett, harmonizált európai szabvány, közös műszaki előírás vagy európai
műszaki engedély; 8. felújítás: az alrendszer általános teljesítményét nem érintő, az alrendszer vagy annak egy részének cseréjére irányuló
munkálat; 9. harmonizált szabvány: a nemzeti szabványosításról szóló 1995. évi XXVIII. törvény 1. számú melléklet 8. pontjában
felsorolt szervezetek valamelyike által elfogadott európai szabvány; 10. karbantartás keretében történő pótlás: rendszerelemek azonos funkciójú és teljesítményű rendszerelemekkel történő
cseréje, megelőző vagy javítási célú karbantartás keretein belül;
11. korszerűsítés: az alrendszer általános teljesítményét javító, az alrendszeren vagy annak egy részén végrehajtott
átalakítás; 12. kölcsönös átjárhatóság: egy vasúti rendszer azon képessége, amely lehetővé teszi az ezeken a pályahálózatokon előírt
teljesítményt elérő vonatok biztonságos és zavartalan haladását; ez a képesség azoktól a szabályozási, műszaki és
üzemeltetési feltételektől függ, amelyeket az alapvető követelményeknek való megfelelés érdekében be kell tartani;
13. kölcsönös átjárhatóságot lehetővé tevő rendszerelemek: a vasúti rendszer részét képező minden olyan összetevő,
alkatrész, alkatrészcsoport, részegység vagy fődarab, beleértve a nem anyagi (pl. szoftver) összetevőket is, amely –
közvetlenül vagy közvetve – meghatározza a vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságát;
14. meglévő vasúti rendszer: a használatban lévő vasúti rendszer vonalaiból és helyhez kötött berendezéseiből álló
rendszer, illetve az azon közlekedő járművek; 15. megrendelő: valamely alrendszer tervezését, építését, korszerűsítését, vagy felújítását megrendelő személy;
a megrendelő lehet vasúti társaság, pályahálózat-működtető, üzembentartó, vagy egy adott projekt működtetésének
koncessziótulajdonosa; 16. transzeurópai vasúti rendszer: az 1. §-ban meghatározott elemekből álló hagyományos és nagysebességű vasúti pálya,
a pálya tartozékai és üzemi létesítményei, valamint az ezek használatára tervezett vasúti járművek összessége;
17. üzembe helyezés: valamely alrendszer vagy jármű tervezett üzemállapotba történő helyezéséhez szükséges művelet,
beleértve a vasúti építmények használatbavételét. II. FEJEZET
A KÖLCSÖNÖS ÁTJÁRHATÓSÁG FELTÉTELRENDSZERE
3. Alapvető követelmények és a kölcsönös átjárhatóságot lehetővé tevő műszaki előírások
3. § (1) A vasúti rendszernek, az alrendszereknek és a kölcsönös átjárhatóságot lehetővé tevő rendszerelemeknek, beleértve
a kapcsolódási pontokat is, meg kell felelniük a 2. mellékletben meghatározott alapvető követelményeknek.
(2) Az alrendszerre egy vagy – szükség esetén – több ÁME vonatkozik. Egy ÁME több alrendszerre is vonatkozhat.
(3) Az alrendszernek meg kell felelnie az üzembe helyezésekor, korszerűsítésekor vagy felújítása idején hatályban lévő
ÁME-knek, és ennek a követelménynek az alrendszer teljes használat időtartama alatt eleget kell tennie.
4. § (1) Egyedi eset hiányában, az ÁME-tól – beleértve a járművekre vonatkozó előírásokat is – abban az esetben lehet eltérni,
ha a) az ÁME közzétételének időpontjában az új alrendszer építése, vagy a meglévő alrendszer felújítása vagy
korszerűsítése előrehaladott állapotban van, vagy a vonatkozó szerződések teljesítése már megkezdődött;
b) olyan meglévő alrendszer korszerűsítésére vagy felújítására kerül sor, amelynek az űrszelvénye, a nyomtávja,
a vágánytengely-távolsága vagy villamos vontatási áramrendszere nem összeegyeztethető a vonatkozó ÁME
előírásaival; c) a meglévő alrendszer tervezett felújítása, bővítése vagy korszerűsítése során az ÁME alkalmazása veszélyeztetné
a projekt gazdaságosságát, vagy akadályozná a vasúti rendszer többi részével történő együttműködést;
d) balesetet, katasztrófát, rendkívüli eseményt, vagy súlyos káreseményt követően, a vasúti rendszer gyors
helyreállításának feltételei gazdasági vagy műszaki szempontból nem teszik lehetővé a vonatkozó ÁME részleges
vagy teljes körű alkalmazását; e) az ÁME-t az EGT-államokon kívüli, az EGT fő vasúti hálózatának nyomtávjától eltérő nyomtávot alkalmazó
országokból érkező vagy azokba tartó járművek esetében kell alkalmazni.
(2) Az ÁME-től való eltérés engedélyezését – az eltérés és az eltérés okainak megjelölésével – az engedélyt kérő a vasúti
közlekedési hatóságnál (a továbbiakban: hatóság) kérelmezi. Az eltérés iránti kérelemről a hatóság értesíti az Európai
Bizottságot (a továbbiakban: Bizottság). Az értesítéshez csatolni kell a 7. melléklet alapján összeállított dokumentációt,
amely ismerteti azt az ÁME-t vagy annak azt a részét, amelyet nem kívánnak alkalmazni, továbbá meg kell jelölni azokat
az előírásokat is, amelyeket helyette alkalmazni terveznek. (3) A Bizottság döntése alapján a hatóság dönt az ÁME-tól történő eltérés engedélyezéséről és az engedélyezés
feltételeiről. 4. A kölcsönös átjárhatóságot lehetővé tevő rendszerelemek forgalomba hozatala
5. § (1) A rendszerelemet akkor lehet forgalomba hozni, ha az lehetővé teszi a vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságát,
ugyanakkor megfelel az alapvető követelményeknek és üzembe helyezése, karbantartása a szándékolt felhasználási
területnek megfelelő. (2) A rendszerelemet – a (3) bekezdésben meghatározott kivétellel – csak tervezett felhasználási területén lehet
alkalmazni. (3) Az (1) bekezdés szerinti követelmények – amennyiben az arra vonatkozó követelményeknek a rendszerelem megfelel
– nem akadályozhatják a rendszerelem más – nem vasúti – alkalmazás céljából történő forgalomba hozatalát.
(4) A kölcsönös átjárhatóságot biztosító alapvető követelményeknek megfelelő rendszerelemnek a vasúti rendszerben
történő felhasználás céljából történő forgalomba hozatalát a hatóság nem tilthatja meg, nem korlátozhatja, vagy nem
akadályozhatja, így különösen nem írhat elő olyan ellenőrzést, amely a 3. mellékletben rögzített elemeket magában
foglaló, a megfelelőséget és alkalmazhatóságot megállapító EK- hitelesítési eljárás során már elvégeztek.
5. Megfelelőség és használatra alkalmasság 6. § (1) Valamennyi kölcsönös átjárhatóságot lehetővé tevő rendszerelem a vonatkozó ÁME-ben meghatározott
megfelelőségi vagy használatra való alkalmassági értékelő eljárás hatálya alá tartozik, és ahhoz a megfelelő
tanúsítványt kell mellékelni. (2) Az alapvető követelményeknek megfelelőnek kell tekinteni azt a kölcsönös átjárhatóságot lehetővé tevő
rendszerelemet, amely rendelkezik az EK megfelelőségi vagy alkalmazhatósági nyilatkozattal, amely bizonyítja, hogy
a rendszerelem teljesíti a vonatkozó ÁME-kben megállapított feltételeket vagy az ilyen feltételeknek megfelelően
kidolgozott európai előírásokat. (3) A vonatkozó ÁME hatálybalépésekor már használatban lévő alrendszer alkatrészei az (1) bekezdésben említett eljárás
lefolytatása nélkül az adott alrendszerben felszerelhetők. 6. EK-megfelelőségi vagy alkalmazhatósági nyilatkozati eljárás
7. § (1) A rendszerelem megfelelőségét vagy alkalmazhatóságát igazoló EK-megfelelőségi nyilatkozat kiadásának feltétele,
hogy a gyártó vagy az Európai Gazdasági Térségben letelepedett meghatalmazott képviselője alkalmazza a vonatkozó
ÁME-ban előírt rendelkezéseket. (2) Amennyiben a vonatkozó ÁME úgy rendelkezik, a rendszerelem megfelelőségének vagy alkalmazhatóságának
megállapítására vonatkozó tanúsítási eljárást az a bejelentett szervezet köteles elvégezni, amelyhez a gyártó
a kérelmet benyújtotta. (3) Amennyiben a kölcsönös átjárhatóságot lehetővé tevő rendszerelemre egyéb uniós irányelvek alapján megalkotott
jogszabályok rendelkezései is vonatkoznak, az EK-megfelelési vagy -használhatósági nyilatkozat az egyéb
jogszabályoknak való megfelelést is tartalmazza. (4) Amennyiben sem a gyártó sem az Európai Gazdasági Térségben letelepedett képviselője nem teljesítette az (1) és
(2) bekezdésből eredő kötelezettségeit, úgy azok teljesítése a rendszerelemet forgalmazóra hárulnak. E rendelet
szempontjából ugyanazok a kötelezettségek vonatkoznak mindazokra, akik a kölcsönös átjárhatóságot biztosító
rendszerelemet vagy azok különböző származású részeit összeszerelik, továbbá kölcsönös átjárhatóságot lehetővé
tevő rendszerelemet gyártanak saját használatra. 7. A kölcsönös átjárhatóságot lehetővé tevő rendszerelem meg nem felelése
az alapvető követelményeknek 8. § (1) Amennyiben a hatóság megállapítja, hogy az
a) e rendeletnek megfelelően közvetlenül vagy közvetve alkalmazott európai előírások nem felelnek meg
az alapvető követelményeknek, b) az EK-megfelelőségi nyilatkozatot nem megfelelően állították ki, megkeresi a rendszerelem gyártóját vagy
a gyártó Európai Gazdasági Térségben letelepedett képviselőjét, hogy a rendszerelem megfelelőségét biztosítsa,
vagy c) az EK-megfelelőségi nyilatkozattal rendelkező és forgalomba hozott rendszerelem esetében a megfelelőség
hiánya tartósan fennáll, így a rendeltetésszerű használat során nem felel meg az alapvető követelményeknek,
a rendszerelem alkalmazási területének korlátozására, használatának betiltására vagy forgalomból való
kivonására eljárást indít, és haladéktalanul tájékoztatja a közlekedésért felelős miniszter (a továbbiakban:
miniszter) útján a Bizottságot. (2) A miniszter egyetértése esetén a hatóság értesíti a Bizottságot megállapításairól, a döntés indokairól és a megtett
intézkedésekről. Az (1) bekezdés szerinti megállapításról szóló tájékoztatásban meg kell jelölni, hogy a rendszerelem
a) az alapvető követelmények be nem tartása, b) az európai előírások nem megfelelő alkalmazása,
c) az európai előírások elégtelen volta miatt nem felel meg az alapvető követelményeknek.
(3) Amennyiben az értesítés alapján a Bizottság megállapítja az (1) bekezdés szerinti intézkedés indokoltságát, azt
továbbra is fenn kell tartani. (4) Amennyiben a Bizottságtól kapott tájékoztatás szerint az (1) bekezdés szerinti intézkedés nem indokolt, az intézkedést
a hatóság haladéktalanul megszünteti. (5) Amennyiben az EK-megfelelőségi nyilatkozattal rendelkező rendszerelem nem felel meg a rendszerelemre vonatkozó
előírásoknak, a hatóság javaslatot tesz a kijelölőnek az EK-megfelelőségi nyilatkozatot kiállító szervezet működésének
korlátozására vagy visszavonására. Az intézkedés megtétele előtt a hatóság tájékoztatja a Bizottságot és
az EGT-államokat. III. FEJEZET
ALRENDSZEREK 8. Üzembe helyezési eljárás
9. § (1) A vasúti rendszer alrendszere vagy annak része csak abban az esetben helyezhető üzembe, és csak akkor
működtethető, ha annak tervezése, kivitelezése, beszerelése és karbantartása biztosítja, hogy az alrendszer és annak
bármely része megfeleljen a vonatkozó alapvető követelményeknek a transzeurópai vasúti rendszerbe történő
beillesztés során. Az üzembe helyezés engedélyezési alapja a 11. § szerinti EK-hitelesítési eljárás alapján kiadott
EK-hitelesítési nyilatkozat. (2) A hatóság a vonatkozó ÁME-kban megállapított eljárások alkalmazásával az alrendszerek üzembe helyezésekor és azt
követően időközönként ellenőrzi, hogy az alrendszerek létesítése, üzembe helyezése, üzemeltetése és karbantartása
megfelel-e a vonatkozó alapvető követelményeknek. 10. § (1) Az alapvető követelményeknek megfelelő, a vasúti rendszer részét képező strukturális alrendszer létrehozása, üzembe
helyezése és üzemeltetése nem tiltható meg, nem korlátozható és nem akadályozható meg. Nem írható elő olyan
ellenőrzés, amelyet már elvégeztek a) az EK-hitelesítési eljárás részeként, amely eljárás elemeit az 5. melléklet tartalmazza,
b) egy másik tagállamban, azonos működési feltételek melletti azonos követelményeknek való megfelelés
ellenőrzése céljából. (2) A vasúti rendszer azon strukturális alrendszere tekinthető kölcsönösen átjárhatónak és a rá vonatkozó alapvető
követelményeknek megfelelőnek, amelyik rendelkezik EK-hitelesítési nyilatkozattal. (3) A vasúti rendszert alkotó valamely strukturális alrendszer kölcsönös átjárhatóságának EK-hitelesítési eljárását az erre
kijelölt, bejelentett szervezet az alapvető követelményekkel összhangban, a vonatkozó ÁME-kra történő hivatkozással
végzi el. (4) Az ÁME-kkal le nem fedett, az ÁME-któl eltérést engedélyező, vagy az ÁME-kban nem található, jogszabályban
kihirdetett műszaki előírás alkalmazásáról a hatóság jegyzéket állít össze. A műszaki szabályok jegyzékéről, annak
változásáról a hatóság értesíti a Bizottságot. A jegyzékben szereplő műszaki előírásokra vonatkozó hitelesítési
eljárásokat az e rendelet szerint kijelölt bejelentett szervezetek folytatják le.
(5) A (4) bekezdésben foglaltaktól eltérően, a transzeurópai vasúti rendszer átjárhatóságát nem érintő, kizárólag helyi
jellegű szabályok és korlátozások jegyzékét nem kell megküldeni a Bizottságnak. Az ilyen jellegű szabályokat és
korlátozásokat a vonatkozó vasúti pályahálózat infrastruktúra-nyilvántartásában kell rögzíteni.
(6) A hatóság a (4) bekezdés szerinti jegyzéket a hatóság hivatalos honlapján közzéteszi, valamint kérésre – térítés
ellenében a jegyzékben szereplő műszaki előírást vagy előírásokat – rendelkezésre bocsátja.
(7) Az ÁME-nak nem megfelelő járművek üzembe helyezésével kapcsolatosan ellenőrizendő paraméterek és nemzeti
szabályok osztályozását a 6. melléklet tartalmazza. 9. Az EK-hitelesítési nyilatkozat kiállítására vonatkozó eljárás
11. § (1) Az alrendszer megfelelőségének tanúsítására az alrendszer létrehozása vagy beszerzése érdekében az alrendszer
tervezője, gyártója, kivitelezője vagy a beszerzést végző szervezet, továbbá hivatalos képviselője (a továbbiakban
együtt: kérelmező) megbízza az általa kiválasztott, EK-hitelesítési eljárás lefolytatására kijelölt bejelentett szervezetet
a 4. melléklet szerinti EK-hitelesítési eljárás elvégzésével. (2) A bejelentett szervezet tevékenysége a tervezési szakasznál kezdődik és a teljes építési vagy gyártási időszakot
magában foglalva az alrendszer üzembe helyezése előtti átvételig tart. Tevékenysége kiterjed továbbá
az alrendszernek azzal a rendszerrel való kapcsolódási pontjaira, amelybe az alrendszert integrálják, a vonatkozó
ÁME-ban és a műszaki szabályok jegyzékében rendelkezésre álló adatok figyelembevételével, a 15. §-ban megjelölt
vasúti pályahálózat nyilvántartás és a nemzeti vasúti járműnyilvántartás alapján.
(3) A bejelentett szervezet felelős az EK-hitelesítési nyilatkozatot kísérő, a 4. mellékletben meghatározott műszaki
dokumentáció összeállításáért. A műszaki dokumentációban szerepelnie kell az alrendszer jellemzőire vonatkozó
minden szükséges dokumentumnak, továbbá a kölcsönös átjárhatóságot lehetővé tevő rendszerelemek
megfelelőségét és alkalmazhatóságát igazoló valamennyi dokumentumnak. A műszaki dokumentációnak
tartalmaznia kell továbbá a használati feltételekre és korlátozásokra, valamint az időszakos ellenőrzésre,
beszabályozásra és karbantartásra vonatkozó belső utasításokat. (4) A bejelentett szervezet az ellenőrzés egyes szakaszaira, vagy az alrendszer bizonyos részeire időközi ellenőrzésekre
vonatkozó tanúsítványt adhat ki. Az időközi ellenőrzésekre vonatkozó tanúsítvány kiadására a 4. mellékletben
meghatározott eljárást kell alkalmazni. (5) Amennyiben a vonatkozó ÁME-k megengedik, a bejelentett szervezet alrendszerek egész sorára vagy részeire is
kiadhat megfelelőségi tanúsítványt. 10. A meglévő alrendszerek üzembe helyezése felújítás vagy korszerűsítés után
12. § (1) Meglévő alrendszer felújítása vagy korszerűsítése esetén a megrendelő vagy kivitelező köteles megküldeni
a beruházást ismertetődokumentációt a hatóságnak, amely az alkalmazandó ÁME-ban feltüntetett végrehajtási
stratégia figyelembevételével, a (2) és (3) bekezdésben foglaltak alapján határozza meg, hogy az alrendszert érintő
felújítás vagy korszerűsítés szükségessé teszi-e új engedély kiadását az alrendszer üzembe helyezéséhez.
(2) Új engedély szükséges minden olyan esetben, amikor a tervezett munkák hatással lehetnek az érintett alrendszer
általános biztonsági szintjére. Ha új engedélyre van szükség, a hatóság határozza meg, hogy az ÁME-ket milyen
mértékben kell a projektre alkalmazni. (3) Ha új engedélyre van szükség, és a kivitelezés során az ÁME-k maradéktalan alkalmazása nem valósul meg, a hatóság
tájékoztatja a Bizottságot annak indokáról, az ÁME helyett alkalmazott műszaki jellemzőkről, valamint az e műszaki
jellemzők alkalmazása kapcsán lefolytatásra kerülő hitelesítési eljárással megbízott bejelentett szervezetről.
11. Bejelentett szervezetek 13. § (1) A rendszerelemek megfelelőségi vagy használatra való alkalmasságának értékelési, illetve az alrendszerek hitelesítési
eljárásának elvégzéséért felelős szervezetek kijelölésére a közlekedésért és az energiapolitikáért felelős miniszter
szabályozási feladatkörébe tartozó forgalmazási követelmények tekintetében eljáró megfelelőségértékelő
szervezetek kijelölésének szabályairól szóló miniszteri rendelet előírásait kell – az e §-ban foglalt eltérésekkel –
alkalmazni. (2) Az (1) bekezdés szerinti jogszabály, valamint az e rendeletben meghatározott egyéb követelményeknek megfelelő
vizsgáló, ellenőrző és tanúsító szervezet kijelöléséről és annak hatásköréről a miniszter értesíti a Bizottságot, valamint
a Bizottságtól elő zetesen beszerzett azonosítási számról és a szervezet hatásköréről az EGT-államokat.
(3) Az Európai Unió hivatalos lapjában közzétett bejelentett szervezetek jegyzékében bejegyzett, az EGT valamely
tagállamában működő bármely szervezet hitelesítését a rendszerelemek megfelelőségének és alkalmazhatóságának
megállapítására, és az alrendszerek hitelesítési eljárására el kell fogadni.
(4) Amennyiben a kijelölés feltételeit nem teljesítő szervezettől a miniszter a jóváhagyást visszavonja, erről a Bizottságot
és az EGT-államokat haladéktalanul tájékoztatja. (5) Amennyiben a hatóság megállapítja, hogy az EGT más államában működő bejelentett szervezete nem felel meg
a vonatkozó előírásoknak, erről haladéktalanul tájékoztatja a minisztert. Amennyiben a hatóságtól kapott tájékoztatás
alapján indokolt, a miniszter haladéktalanul értesíti a Bizottságot a megállapításokról, a megtett intézkedésekről és
a döntés indokairól. 14. § (1) A bejelentett szervezet, annak vezetője és az ellenőrzések elvégzéséért felelős természetes és jogi személyek, jogi
személyiség nélküli gazdasági társaságok (a továbbiakban együtt: személyzet) nem vehetnek részt közvetve vagy
közvetlenül a kölcsönös átjárhatóságot lehetővé tevő rendszerelemek vagy alrendszerek tervezésében, gyártásában,
kivitelezésében, értékesítésében, karbantartásában vagy használatában. Ez nem terjed ki arra az esetre, ha a gyártó és
a bejelentett szervezet egymással műszaki információkat oszt meg.
(2) Az ellenőrzésekért felelős szervezet és személyzete az ellenőrzéseket az elvárható legmagasabb szakmai színvonalon
köteles elvégezni, és döntésüket, vagy ellenőrzésük eredményét befolyásolás mentesen kell meghozniuk.
(3) A bejelentett szervezet vagy személyzete nem lehet az a szerv vagy személy, amely
a) az üzembe helyezési engedély, b) műszaki engedély,
c) vasúti műszaki hatósági engedély kiadásáért, valamint a balesetek vizsgálatáért felelős.
(4) A (3) bekezdés szerinti szervezetnek biztosítania kell az ellenőrzések végrehajtásával összefüggő műszaki és
adminisztratív feladatok megfelelő végrehajtására alkalmas eszközöket és személyzetet, valamint hozzáféréssel kell
rendelkeznie a rendkívüli ellenőrzésekhez szükséges berendezésekhez. (5) Az ellenőrzésért felelős személyzetnek rendelkeznie kell:
a) megfelelő műszaki és szakmai képzettséggel, b) megfelelő ismerettel az általa végzett ellenőrzésekre vonatkozó követelményekről, valamint elegendő
gyakorlattal ezen ellenőrzések terén, c) jogosultsággal az olyan tanúsítványok, jegyzőkönyvek és jelentések kidolgozására, amelyek az elvégzett
vizsgálatok hivatalos dokumentációját képezik. (6) A bejelentett szervezetnek biztosítani kell az ellenőrzésekért felelős személyzet függetlenségét. A személyzet anyagi,
vagy más javadalmazása nem függhet sem a végrehajtott ellenőrzések számától, sem azok eredményétől.
(7) A bejelentett szervezetnek a közlekedésért felelős miniszter szabályozási feladatkörébe tartozó forgalmazási
követelmények tekintetében eljáró megfelelőségértékelő szervezetek kijelölésének szabályairól szóló miniszteri
rendeletben meghatározott mértékű felelősségbiztosítással kell rendelkeznie. (8) A bejelentett szervezet személyzetét a szakmai titoktartás kötelezettsége terheli mindazon ismeretek tekintetében,
amelyeknek birtokába kerülnek az e rendeletben foglaltak szerinti feladataik teljesítése során.
(9) Az (1)–(8) bekezdésekben foglaltak be nem tartása esetén a bejelentett szervezet kijelölését a miniszter visszavonja, és
erről haladéktalanul értesíti a Bizottságot. 12. A vasúti pályahálózat nyilvántartása
15. § A hatóság által az e rendelet hatálya alá tartozó vasúti pályahálózatról, valamint az előrehaladott fejlesztési
stádiumban lévő projektekről az e rendelet szerinti nyilvántartásban – figyelemmel a vonatkozó ÁME-k rendelkezéseit
– fel kell tüntetni a vasúti pályahálózat, a vasúti pálya, továbbá az egyes érintett alrendszerek vagy alrendszerrészek fő
jellemzőit, vagy azok viszonyát az ÁME-kben előírt jellemzőkhöz. A nyilvántartáshoz a hatóság mindenki számára
hozzáférést biztosít, és erről tájékoztatja az Európai Vasúti Ügynökséget.
IV. FEJEZET
Záró rendelkezések 16. § (1) Ez a rendelet 2011. január 1-jén lép hatályba.
(2) E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépését követően indult és a megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
17. § (1) Ez a rendelet – a vasúti közlekedésről szóló 2005. évi CLXXXIII. törvénnyel együtt –
a) a vasúti rendszer Közösségen belüli átjárhatóságáról szóló 2008. június 17-i 2008/57/EK európai parlamenti és
tanácsi irányelv 1–2. cikkeinek, 4–5. cikkeinek, 8–18. cikkeinek, 20. cikkének, 27–28. cikkeinek, 35. cikkének, 38.
cikkének és az I-IX. mellékletnek, b) a vasúti rendszer Közösségen belüli kölcsönös átjárhatóságáról szóló 2008/57/EK európai parlamenti és tanácsi
irányelv VII. mellékletének módosításáról szóló 2009. október 16-i 2009/131/EK bizottsági irányelvnek,
c) a vasúti rendszer Közösségen belüli kölcsönös átjárhatóságáról szóló 2008/57/EK európai parlamenti és tanácsi
irányelv 27. cikkének (4) bekezdésében említett referenciadokumentumról szóló 2009. november 30-i
2009/965/EK bizottsági határozatnak, valamint d) a transzeurópai közlekedési hálózat fejlesztésére vonatkozó uniós iránymutatásokról szóló 2010. július 7-i
661/2010/EU európai parlamenti és tanács határozatnak való megfelelést szolgálja.
18. § A hagyományos és nagysebességű transzeurópai vasúti rendszerben a vasúti alagutak biztonságával kapcsolatos
kölcsönös átjárhatóság műszaki előírásairól szóló 17/2010. (III. 12.) KHEM rendelet, a transzeurópai hagyományos
vasúti rendszer üzemeltetési és forgalomirányítási alrendszerével kapcsolatos kölcsönös átjárhatóságára vonatkozó
műszaki előírásokról szóló 18/2010. (III. 12.) KHEM rendelet, a transzeurópai hagyományos vasúti rendszer
ellenőrző-irányító és jelző alrendszerére vonatkozó kölcsönös átjárhatóságot biztosító műszaki előírásokról szóló
19/2010. (III. 12.) KHEM rendelet, a hagyományos és nagysebességű transzeurópai vasúti rendszerben
a mozgáskorlátozott személyekkel kapcsolatos kölcsönös átjárhatóság műszaki előírásairól szóló 20/2010. (III. 12.)
KHEM rendelet a 8. melléklet szerint módosul. 19. § (1) Hatályát veszti
a) a hagyományos vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságáról szóló 36/2006. (VI. 21.) GKM rendelet,
b) a nagysebességű transzeurópai vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságáról szóló 37/2006.
(VI. 21.) GKM rendelet. (2) A 18. §, a 19. § és a 8. melléklet az e rendelet hatálybalépését követő napon hatályát veszti.
Dr. Fellegi Tamás s. k.,
nemzeti fejlesztési miniszter


text:
44/2010. (HK 4.) MH GEOSZ SZF intézkedése Egységes NATO Előírás (STANAG 7169 IGEO „Fotótérképek” EDITION 1) alkalmazásba vételéről.
A Magyar Honvédség belső rendelkezései kiadásának
és a szakirányítás rendjéről szóló 119/2007. (HK 20.) HM
utasítás 4. § (2) bekezdésében foglalt jogkörömben, az
egységesítési, szabványosítási tevékenységről és a NATO
egységesítési dokumentumainak feldolgozásáról és végrehajtásáról szóló 102/2008. (HK 19.) HM utasítás 4. §
(7) bekezdése, továbbá az 5. § (2) bekezdés d) pontja és
a (4) bekezdés alapján az alábbi
intézkedést adom ki: 1. Az intézkedés célja a NATO számára készülő fotótérképek szabványosítása annak érdekében, hogy az egyik
tagállam által készített fotótérkép egy másik tagállam számára külön kiképzés vagy interpretáció nélkül is értelmezhető legyen.
2. Az intézkedés hatálya kiterjed mindazokra a személyekre, akik a szabványosítási dokumentációt a szolgálati,
illetve munkaköri feladataik végrehajtása során alkalmazzák (alkalmazók).
3. A STANAG 7169 IGEO (EDITION 1) „Fototérképek” című dokumentumot kiadom.
4. A dokumentáció tartalma:
– alapdokumentum: általános ismertető, méretarányok,
nyelvek;
– mellékletek: alapvető (kötelező) információk (tájé kozás, rácshálózat, méretarány, kereten kívüli rész), és kiegészítő (opcionális) kereten kívüli információk.
5. A kiadott dokumentumot, mint Egységes NATO Előírást 2010. március 1. napjától kell alkalmazni.
6. Ez az intézkedés az aláírása napján lép hatályba.
Tóth László okleveles mérnök ezredes s. k.,
MH GEOSZ szolgálatfőnök


text:
511/2015. (XII. 3.) KE határozata rendkívüli követ és meghatalmazott miniszter kinevezéséről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés b)  pontja alapján – a  Miniszterelnökséget vezető miniszter előterjesztésére –
dr. Kristóffy Lászlót kinevezem rendkívüli követté és meghatalmazott miniszterré.
Budapest, 2015. szeptember 21. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
15/2011. (III. 23.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság által országos népszavazás kezdeményezésére irányuló aláírásgyűjtő ív és az azon szereplő kérdés hitelesítése tárgyában hozott határozat ellen benyújtott kifogás alapján meghozta a következő
határozatot: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 333/2009. (VII. 22.) OVB határozatát – az indokolás
kiegészítésével – helybenhagyja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. 1. A választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 130. § (1) bekezdése alapján kifogás érkezett
az Alkotmánybírósághoz az Országos Választási Bizottság (a továbbiakban: OVB) 333/2009. (VII. 22.) OVB határozata
(a továbbiakban: OVBh.) ellen.
A kifogástevő 2009. június 24-én országos népszavazás kezdeményezésére irányulóan aláírásgyűjtő ív mintapéldányát
nyújtotta be, amelyen az alábbi kérdés szerepelt: „Egyetért-e azzal, hogy az Országgyűlés semmisítse meg a pártok
működéséről és gazdálkodásáról szóló 1989. évi XXXIII. törvényt, hogy ezentúl a pártok a többi civil szervezethez
hasonló feltételek szerint vegyenek részt a társadalom életében?”
Az OVB az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadta. Az OVBh. indokolása megállapította, hogy
az aláírásgyűjtő íven szereplő kérdésben megtartott eredményes népszavazás az Országgyűlés számára olyan
törvényalkotási kötelezettséget keletkeztetne, amely ellentétes lenne az Alkotmány 3. § (2) bekezdésében foglalt
alkotmányi rendelkezéssel; a törvényű szintű szabályozás burkolt alkotmánymódosítást eredményezne. Az OVB
álláspontja szerint a pártokat elsődlegesen az Alkotmány 3. § (2) bekezdésében rögzített alkotmányos funkciójuk
különbözteti meg a többi társadalmi szervezettől, és e funkciójuk betöltéséhez nélkülözhetetlen a többi társadalmi
szervezettől eltérő jogi háttér. A népszavazásra feltenni kívánt kérdésben tartott eredményes népszavazás esetén
a pártok elveszítenék képességüket az alkotmányos funkciójuk betöltésére. Az OVB az OVBh. indokolásában – utalva
az Alkotmánybíróság következetes gyakorlatára – megállapította, hogy az Alkotmány módosítására csak
az Alkotmány 24. § (3) bekezdésében foglalt eljárási rendben kerülhet sor, az Alkotmány nem módosítható
népszavazás kitűzésére irányuló kezdeményezéssel. Mindezekre tekintettel az OVB a kérdés hitelesítését megtagadta.
Az OVB a kifogással támadott határozatát az Alkotmány 3. § (2) bekezdésére, valamint az országos népszavazásról és
népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 2. §-ára és 10. §-ának b) pontjára,
a jogorvoslatról szóló tájékoztatást a Ve. 130. § (1) bekezdésére alapította. Az OVBh. a Magyar Közlöny 2009. évi 100.
számában, 2009. július 22-én jelent meg. A kifogástevő – aki azonos a kezdeményezővel – 2009. augusztus 4-én,
a törvényes határidőn belül kifogást terjesztett elő.
A kifogástevő véleménye szerint a kezdeményezésben szereplő kérdésben megtartott eredményes népszavazás
esetén a pártok változatlanul betölthetnék az Alkotmány 3. § (2) bekezdésében foglalt alkotmányos funkciójukat,
továbbra is közreműködhetnének a népakarat megfogalmazásában és kinyilvánításában, de a többi társadalmi
szervezettel hasonló feltételekkel. Véleménye szerint – ellentétben az OVBh. indokolásában foglaltakkal –
a megsemmisítésre javasolt törvény nem ad olyan jogi hátteret a pártok számára, amelynek megszűnése
ellehetetlenítené az Alkotmány 3. § (2) bekezdésében foglalt alkotmányos funkció ellátását. A kifogástevő szerint
„eredendően a pártok is társadalmi szervezetek, működésükre alapvetően a társadalmi szervezetek működésére
vonatkozó jogszabály érvényes” és a megsemmisíteni javasolt törvény második fejezete sem állapít meg a társadalmi
szervezetekhez képest többlet feladatot a pártok számára. Álláspontja szerint a pártok úgy is elláthatják az Alkotmány
3. § (2) bekezdésében foglalt alkotmányos feladatukat, hogy „anyagi támogatásukat a többi társadalmi szervezethez
hasonlóan kapják az éves költségvetésből.”
A kifejtett indokok alapján a kifogástevő azt kérte az Alkotmánybíróságtól, hogy „tegye meg a szükséges lépéseket
annak érdekében, hogy az aláírásgyűjtő ív hitelesítésre kerüljön.”
2. Az Alkotmánybíróság határozatának meghozatala során a következő jogszabályokat vette alapul:
Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezése:
„3. § (2) A pártok közreműködnek a népakarat kialakításában és kinyilvánításában.”
Az Nsztv. vizsgálatba bevont rendelkezései:
„10. § Az Országos Választási Bizottság megtagadja az aláírásgyűjtő ív hitelesítését, ha
(...)
b) a kérdésben nem lehet országos népszavazást tartani, (...)”
„13. § (1) A népszavazásra feltett konkrét kérdést úgy kell megfogalmazni, hogy arra egyértelműen lehessen
válaszolni.”
A Ve. alkalmazott szabályai:
„130. § (1) Az Országos Választási Bizottságnak az aláírásgyűjtő ív, illetőleg a konkrét kérdés hitelesítésével kapcsolatos
döntése elleni kifogást a határozat közzétételét követő tizenöt napon belül lehet – az Alkotmánybírósághoz címezve –
az Országos Választási Bizottsághoz benyújtani.
(2) Az Országgyűlés népszavazást elrendelő, valamint kötelezően elrendelendő népszavazás elrendelését elutasító
határozata elleni kifogást a határozat közzétételét követő nyolc napon belül lehet – az Alkotmánybírósághoz címezve
– az Országos Választási Bizottsághoz benyújtani. (...)
(3) Az Alkotmánybíróság a kifogást soron kívül bírálja el. Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság,
illetőleg az Országgyűlés határozatát helybenhagyja, vagy azt megsemmisíti, és az Országos Választási Bizottságot,
illetőleg az Országgyűlést új eljárásra utasítja.”
II. A kifogás nem megalapozott.
1. Az Alkotmánybíróságnak a jelen ügyben irányadó hatáskörét az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény
1. § h) pontjában foglaltaknak megfelelően a Ve. 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróságnak a kifogás alapján
lefolytatott eljárása jogorvoslati eljárás. Ennek során az Alkotmánybíróság – alkotmányos jogállásával és
rendeltetésével összhangban – a beérkezett kifogás keretei között azt vizsgálja, hogy az aláírásgyűjtő ív és
a népszavazásra szánt kérdés megfelel-e a jogszabályi feltételeknek, és hogy az OVB az aláírásgyűjtő ív hitelesítési
eljárásában az Alkotmánynak és az irányadó törvényeknek megfelelően járt-e el.
Az OVB a kifogással támadott határozatában megállapította, hogy eredményes népszavazás esetén az Országgyűlés
olyan törvény megalkotására lenne köteles, amely ellentétes az Alkotmány 3. § (2) bekezdésével, így a törvényi
szabályozás burkolt alkotmánymódosítást eredményezne.
[A burkolt alkotmánymódosítás tilalmának alkotmánybírósági értelmezése: 2/1993. (I. 22.) AB határozat, ABH 1993, 33,
37.; 25/1999. (XI. 22.) AB határozat, ABH 1999, 251.; 28/1999. (X. 6.) AB határozat, ABH 1999, 290, 292.; 40/1999. (XII. 21.)
AB határozat, ABH 1999, 370.; 50/2001. (XI. 29.) AB határozat, 2001, 359, 364.; 48/2003. (X. 27.) AB határozat, ABH 2003,
552, 554.]
Az Alkotmánybíróság – egyetértve az OVB határozatában foglalt indokolással – a kifogást nem találta
megalapozottnak.
2. Az Alkotmánybíróság ugyanakkor szükségesnek tartja az OVBh. indokolásában foglaltakat kiegészíteni azzal, hogy
a kezdeményezésben szereplő kérdés az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében foglalt választópolgári egyértelműség
követelményének sem felel meg. Az Alkotmánybíróság több korábbi határozatában értelmezte az Nsztv. 13. §
(1) bekezdésében foglalt a népszavazásra bocsátandó kérdéssel szemben támasztott egyértelműség követelményét.
E határozataiban rámutatott arra, hogy az egyértelműség követelménye a népszavazáshoz való jog érvényesülésének
garanciája. Az egyértelműség követelménye ebben az összefüggésben azt jelenti, hogy a népszavazásra szánt
kérdésnek egyértelműen megválaszolhatónak kell lennie. Ahhoz, hogy a választópolgár a népszavazásra feltett
kérdésre egyértelműen tudjon válaszolni, az szükséges, hogy a kérdés világos és kizárólag egyféleképpen
értelmezhető legyen, a kérdésre „igen”-nel vagy „nem”-mel lehessen válaszolni (választópolgári egyértelműség).
Az eredményes népszavazással hozott döntés az Országgyűlésnek az Alkotmány 19. § (3) bekezdés b) pontjában
foglalt jogkörének – Alkotmányban szabályozott – korlátozása: az Országgyűlés köteles az eredményes
népszavazásból fakadó döntéseket meghozni. Ezért a kérdés egyértelműségének megállapításakor
az Alkotmánybíróságnak vizsgálnia kell azt is, hogy a népszavazás eredménye alapján az Országgyűlés – az akkor
hatályban lévő jogszabályok szerint – el tudja-e dönteni, hogy terheli-e jogalkotási kötelezettség, ha igen, milyen
jogalkotásra köteles (jogalkotói egyértelműség). [51/2001. (XI. 29.) AB határozat, ABH 2001, 392, 396.; 25/2004. (VII. 7.)
AB határozat, ABH 2004, 381, 386.; 105/2007. (XII. 13.) AB határozat, ABH 2007, 891, 895.]
Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint az országos népszavazásra irányuló kezdeményezésben szereplő kérdés több
olyan megfogalmazást is tartalmaz, amely a választópolgárok számára nem értelmezhető. A kérdésben szereplő „civil
szervezet(hez)” fogalom heterogén jogalanyi kört jelöl, így nem egyértelmű, hogy konkrétan mely – e fogalom alá
tartozó – jogalannyal (jogalanyokkal) „hasonló feltételekkel” látja kívánatosnak meg valósulni a kezdeményező
a pártok társadalmi életben való részvételét. A Nemzeti Civil Alapprogramról szóló 2003. évi L. törvény 14. §-ának
b) pontja – a törvény értelmező rendelkezései között – az alábbiak szerint határozza meg a „civil szervezet” fogalmát:
„az egyesülési jogról szóló 1989. évi II. törvény alapján létrejött társadalmi szervezet, valamint a Polgári
Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény alapján létrejött alapítvány, illetve e szervezetek jogi személyiséggel
rendelkező szervezeti egysége (kivéve a pártot, a párt által alapított alapítványt, a párt részvételével létrehozott
egyesületet, a létesítő okirata szerint munkaadói, munkavállalói vagy gazdasági érdekképviseletet ellátó szervezetet,
a biztosító egyesületet és a közalapítványt);” E törvényi definícióból is látható, hogy a „civil szervezet” fogalma, olyan
gyűjtőfogalom, amely nem egy homogén csoportot (jogalanyi kört) takar, hanem különböző jogszabályok alapján
eltérő elnevezéssel létrehozott jogalanyokat. Ebből következően nem értelmezhető a kérdésben szereplő „hasonló
feltétellel” szövegrész sem, mivel eltérő jogszabályi feltételek vonatkoznak az említett jogalanyok szervezetére,
tevékenységére és működésére valamint gazdálkodására (ide értve az állami költségvetésből származó különféle
támogatásokat és juttatásokat is.) A „civil szervezet(ek)” gyűjtőfogalmába tartozó jogalanyok közös jellemvonása,
hogy létrehozásuk, tevékenységük céljának meghatározása, a szervezet létrehozóinak (alapítóinak) önkéntes akarat
elhatározásán múlik. A társadalmi életben való részvétel módját, a cél szerinti tevékenységet – az adott „civil
szervezetre” vonatkozó jogi szabályozás keretein belül – a szervezet létrehozói (alapítói) szabadon választhatják meg.
A kifejtettekből következik, hogy a pártok Alkotmány 3. § (2) bekezdésében meghatározott alkotmányos feladatán,
továbbá a társadalmi életben betöltött szerepén nem változtat, a kérdésben szereplő törvény Országgyűlés általi
„megsemmisítése”, ennek következtében a pártok nem kerülnek a „civil szervezetekkel” azonos jogi szabályozás
hatálya alá, továbbra sem képeznek azokkal – a fent kifejtett szempontok alapján – homogén csoportot. Erre
tekintettel a kérdésben szereplő „vegyenek részt” szövegrész sem egyértelmű a választópolgárok számára, mivel azt
a látszatot kelti, hogy a kérdésben szereplő törvény „megsemmisítésével” a pártok a „civil szervezetekkel” homogén
csoportba kerülnek.
Összegezve: az Alkotmánybíróság álláspontja szerint a kérdés nem egyértelmű fogalmi elemeket tartalmaz,
megfogalmazása nem közérthető, sem az említett fogalmi elemeiben, sem egészében nem értelmezhető
egyértelműen a választópolgárok számára. A kérdés a pártokat homogén csoportba tartozóként kezeli a „civil
szervezetekkel” ami a fentiek szerint ugyancsak a választópolgári egyértelműség sérelmére vezet.
A kifejtettekre tekintettel az Alkotmánybíróság az OVB 333/2009. (VII. 22.) OVB határozatát – az OVB határozatában
foglalt indokolás kiegészítése mellett – helyben hagyta. A határozat közzétételét az OVB határozatának a Magyar
Közlönyben való megjelenésére tekintettel rendelte el.
Budapest, 2011. március 22. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
1225/2013. (IV. 23.) Korm. határozata az állami fenntartásban és működtetésben lévő köznevelési intézmények vis maior eseményeinek támogatása érdekében a IX. Helyi önkormányzatok támogatásai és a XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezetek közötti előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány a  Magyarország 2013. évi központi költségvetéséről szóló 2012. évi CCIV. törvény (a  továbbiakban:
Kvtv.) 25. § (1) bekezdésében, valamint az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33. § (1) bekezdésében
biztosított jogkörében eljárva az  állami fenntartásban és működtetésben lévő köznevelési intézmények vis maior
eseményeinek támogatása érdekében 300,0 millió forint 1.  melléklet szerinti egyszeri átcsoportosítását elrendeli
a  Kvtv. 1.  melléklet IX. Helyi önkormányzatok támogatásai fejezet, 5. Vis maior támogatás cím terhére, a  Kvtv.
1. melléklet XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezet, 18. Köznevelési feladatellátás és irányítás intézményei cím
javára.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 belügyminiszter
határidő: azonnal orbán viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
2012. CII. törvény a biztosítási adóról.
A társadalmi közös kiadások fedezete, valamint a biztosításokkal összefüggő közterhek számának csökkentése érdekében
az Országgyűlés a következő törvényt alkotja: Értelmező rendelkezések
1. § E törvény alkalmazásában: 1. biztosító: a biztosítókról és a biztosítási tevékenységről szóló 2003. évi LX. törvény (a továbbiakban: Bit.) szerinti
biztosító; A törvényt az Országgyűlés a 2012. július 9-i ülésnapján fogadta el.
2. biztosítási szolgáltatás: a casco biztosítás, a vagyon- és balesetbiztosítás nyújtása;
3. kötelező gépjármű-felelősségbiztosítás: a kötelező gépjármű-felelősségbiztosításról szóló 2009. évi LXII. törvény
(Kgfb. tv.) szerinti biztosítás; 4. casco biztosítás: a Bit. 1. számú melléklete A) részének 3–6. pontja szerinti biztosítási ágazatok;
5. betegségbiztosítás: a Bit. 1. számú melléklete A) részének 2. pontja szerinti biztosítási ágazat;
6. vagyon- és balesetbiztosítás: a Bit. 1. számú melléklete A) része szerinti biztosítási ágazatok, ideértve az
életbiztosításhoz kapcsolódó kiegészítő balesetbiztosítást, de ide nem értve ezen § 3–5. pontjában említett
biztosításokat; 7. biztosítási díj: a biztosító által a biztosítási szolgáltatások körébe tartozó biztosítások után a számviteli jogszabályok
alapján elszámolt bruttó díj, ide nem értve a mezőgazdasági biztosítás bruttó díját, valamint a más biztosító
társaságtól viszontbiztosításba vett biztosítások állományából kapott – bruttó díjbevételként elszámolt – díjbevételt;
8. mezőgazdasági biztosítás: a mezőgazdasági termelést érintő időjárási és más természeti kockázatok kezeléséről szóló
törvény szerinti mezőgazdasági biztosítás. Adókötelezettség, adóalany 2. § Adóköteles a biztosítási szolgáltatás nyújtása, ha a kockázat felmerülésének helye a Bit. 3. § (1) bekezdés
36. pont b) alpontja alapján Magyarország. 3. § Az adó alanya a biztosító. Adóalany az Európai Gazdasági Térség tagállamában székhellyel rendelkező vagy a Bit.
szerinti harmadik országbeli biztosító magyarországi fióktelepe, továbbá a határon átnyúló biztosítási szolgáltatást
nyújtó is a 2. § szerinti tevékenysége tekintetében.
Adóalap 4. § Az adó alapja a biztosítási díj.
Adómérték 5. § Az adó mértéke a) casco biztosítási szolgáltatás nyújtása esetén az adóalap 15%-a,
b) vagyon- és balesetbiztosítási szolgáltatás nyújtása esetén az adóalap 10%-a.
Az adó megállapítása 6. § A biztosító az adót a biztosítási díj, díjrészlet elszámolása hónapját követő hónap 20. napjáig állapítja meg, vallja be
az állami adóhatóság által rendszeresített nyomtatványon és fizeti meg.
Eljárási rendelkezések 7. § (1) Az adóval kapcsolatos adóhatósági feladatokat az állami adóhatóság látja el.
(2) A biztosítási adóból származó bevétel a központi költségvetés bevételét képezi.
Záró és átmeneti rendelkezések 8. § Ez a törvény 2013. január 1-jén lép hatályba.
Hatályon kívül helyező rendelkezések 9. § Hatályát veszti:
a) az államháztartás egyensúlyát javító különadóról és járadékról szóló 2006. évi LIX. törvény 4/A. § (4) bekezdés
2. pontja, (6) bekezdés b) pontja, (10) bekezdés e) pontja, 7. § 5–6. pontjai, 16–18. pontjai,
b) az államháztartás egyensúlyát javító különadóról és járadékról szóló 2006. évi LIX. törvény 7. § 3. pontjában
„ , a biztosító” szövegrész, c) a tűz elleni védekezésről a műszaki mentésről és a tűzoltóságról szóló 1996. évi XXXI. törvény 44. §-a.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
1001/2011. (I. 14.) Korm. határozata az Európai Unió Duna Makro-regionális Stratégia magyar programjának előkészítéséről.
A Kormány az Európai Unió Duna Makro-regionális Stratégia (a továbbiakban: DMRS) magyar programjának előkészítése
érdekében, az élhető Duna mente, valamint a fejlődő és gazdagodó Duna régió célkitűzések megvalósítása céljából javasolt
projektek kapcsán az alábbiakról határoz: 1. A Kormány támogatja, hogy Magyarország törekedjen társkoordinátori feladat vállalására két átfogó prioritási
területen. Ezek: „A vízminőség védelme és megőrzése” (közösen Szlovákiával) és „A környezeti kockázatok kezelése”
(közösen Romániával). Ennek érdekében a Kormány felhívja az EU Duna Régió Stratégiáért felelős kormánybiztost és
a vidékfejlesztési minisztert, hogy a két prioritási terület vonatkozásában részletesen dolgozza ki a makro-regionális
koordinációs programot és a kapcsolódó feladatokat, valamint a szükséges intézményi és finanszírozási feltételeket.
Felelős: EU Duna Régió Stratégiáért felelős kormánybiztos vidékfejlesztési miniszter
Határidő: 2011. április 30. 2/A. A Kormány tudomásul veszi, hogy az első ütemben beterjesztett 41 projekt illeszkedik a Kormányprogramba és az Új
Széchenyi Terv célkitűzéseihez. A Kormány felhívja az EU Duna Régió Stratégiáért felelős kormánybiztost és
a feladatkörükben érintett minisztereket, hogy a Kormány döntésére előkészített 41 projekt közül a kormányzati hatáskörbe
tartozó projekteket részletesen dolgozzák ki annak érdekében, hogy a projektek ütemezéséről és finanszírozásáról
a Kormány döntést hozhasson. Továbbá ezek közül tegyenek javaslatot az azonnal indítható zászlóshajó projektekre.
A részletes kidolgozáshoz szükséges személyi és költségvetési feltételek biztosítása az érintett tárcák feladata.
Felelős: EU Duna Régió Stratégiáért felelős kormánybiztos feladatkörükben érintett miniszterek
Határidő: 2011. április 30. (zászlóshajó projektek) 2011. június 30.
2/B. A Kormány felhívja a Duna hajózhatóságának fejlesztése kapcsán a közigazgatási és igazságügyi, a nemzeti fejlesztési,
a nemzetgazdasági és a vidékfejlesztési minisztert, hogy a már kidolgozott hajózással kapcsolatos javaslatokra és
háttérelemzésekre figyelemmel, további hatások elemzésén alapuló egyeztetett javaslatot készítsen el és terjessze be
a Kormány elé. A javaslat ki kell térjen a már elkészített két hajózási projektjavaslatra is.
Felelős: Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Nemzeti Fejlesztési Minisztérium
Nemzetgazdasági Minisztérium Vidékfejlesztési Minisztérium Határidő: 2011. január 31.
2/C. A Kormány felhívja az EU Duna Régió Stratégiáért felelős kormánybiztost, hogy az Európai Koordinációs Tárcaközi
Bizottság keretében eddig történt egyeztetéseket a jövőben sem érintve, hozzon létre havi rendszerességgel ülésező
DMRS munkacsoportot a feladatkörükben érintett tárcák részvételével. Felelős: EU Duna Régió Stratégiáért felelős kormánybiztos
Határidő: azonnal 3. A Kormány tudomásul veszi, hogy a DMRS kereteibe olyan projektek is bevonásra kerültek, amelyek
elengedhetetlenek a stratégia szempontjából, de kidolgozásuk nem tartozik a Kormány hatáskörébe.
4. A Kormány támogatásáról biztosítja mindazokat a projekteket, amelyek kidolgozása nem a Kormány feladata, egyben
felkéri a feladatkörükben érintett minisztereket és az EU Duna Régió Stratégiáért felelős kormánybiztost, hogy az ilyen,
nem a Kormány feladatkörébe tartozó, de kormányzati érintettségű projektek megvalósításához minden
rendelkezésére álló segítséget adjon meg. Felelős: EU Duna Régió Stratégiáért felelős kormánybiztos
feladatkörükben érintett miniszterek Határidő: folyamatosan 5. A Kormány fontosnak tartja, hogy a már a konzultációs szakaszban is aktívan részt vevő civil szervezetek a megvalósítás
szakaszában is bevonásra kerüljenek. Ennek érdekében felkéri az EU Duna Régió Stratégiáért felelős kormánybiztost,
hogy a megvalósításban való részvételükre dolgozzon ki javaslatot.
Felelős: EU Duna Régió Stratégiáért felelős kormánybiztos Határidő: 2011. június 30.
6. Ez a határozat a közzététele napján lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
1258/2014. (IV. 22.) Korm. határozata az „Elővárosi vasúti személyszállítás céljára 42 db villamos motorvonat beszerzése a MÁV-START Zrt. részére” című projekt a Közlekedés Operatív Program „Városi és elővárosi közösségi közlekedés, környezetbarát fejlesztések” prioritásból történő finanszírozásáról.
A Kormány
 1. felhatalmazza a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy tárgyalásokat folytasson az Európai Bizottsággal a Közlekedés
Operatív Program (a továbbiakban: KÖZOP) prioritásai közötti átcsoportosításról,
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal
2. egyetért azzal, hogy az  „Elővárosi vasúti személyszállítás céljára 42 db villamos motorvonat beszerzése
a  MÁV-START  Zrt. részére” című projekt (a továbbiakban: projekt) a  KÖZOP 2. „Az ország és a  régióközpontok
nemzetközi vasúti és vízi úti elérhetőségének javítása” prioritása helyett a KÖZOP 5. „Városi és elővárosi közösségi
közlekedés, környezetbarát fejlesztések” prioritásából kerüljön finanszírozásra,
3. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a  KÖZOP 2011–2013. évekre szóló akcióterve 2.  pontban foglaltak
végrehajtásához szükséges módosítását készítse elő és terjessze a Nemzeti Fejlesztési Kormánybizottság elé,
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: az 1. pont szerinti tárgyalások lezárását követően azonnal
4. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a  támogatási kérelemnek az  Európai Bizottsághoz történő
benyújtásával kezdeményezze a projekt nagyprojektként történő jóváhagyására irányuló eljárás lefolytatását.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: az 1. pont teljesülését követően azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
58/2015. (VII. 21.) ME határozata állami felsőoktatási intézmény kancellárja jelenlegi megbízásának visszavonásáról és újabb kancellári megbízásáról.
A nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény 37.  § (4a)  bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva
– az oktatásért felelős miniszter előterjesztésére –
a Károly Róbert Főiskolán Szentgyörgyvölgyi László Zoltán kancellári megbízását
– 2015. július 14. napjával – visszavonom, egyidejűleg
a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetemen Szentgyörgyvölgyi László Zoltánt
– a 2015. július 15-étől 2018. július 15-éig terjedő időtartamra –
a kancellári teendők ellátásával megbízom. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
88/2009. (IV. 13.) Korm. rendelete a társadalompolitika összehangolásáért felelős tárca nélküli miniszter feladat- és hatásköréről.
A Kormány a központi államigazgatási szervekről,
valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról
szóló 2006. évi LVII. törvény 28. § (3) bekezdése alapján,
az Alkotmány 35. § (1) bekezdés a) és c) pontjában
meghatározott feladatkörében, az Alkotmány 35. § (2)
bekezdésében meghatározott eredeti jogalkotó
hatáskörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § A társadalompolitika összehangolásáért felelős tárca
nélküli miniszter (a továbbiakban: társadalompolitikai
miniszter) a Kormánynak
a) a társadalompolitika összehangolásáért,
b) a kormányzati társadalmi kapcsolatok összehangolásáért,
c) a nemzetpolitikáért,
d) a kisebbségpolitikáért
felelős tagja.
2. § A társadalompolitikai miniszter e rendeletben és más
jogszabályokban, valamint a Kormány határozataiban
meghatározott feladatkörében
a) javaslatot készít a Kormány közpolitikájára,
b) előkészíti a törvények és a kormányrendeletek tervezeteit,
c) előkészíti a Kormány és a köztársasági elnök határozatait,
d) felhatalmazás alapján miniszteri rendeleteket ad ki,
e) kezdeményezi és előkészíti a nemzetközi
szerződéseket, megköti a nemzetközi szerződésnek nem
minősülő tárcamegállapodásokat,
f) felhatalmazás alapján képviseli a Kormányt a
külkapcsolatokban és a nemzetközi szervezetekben,
g) a Kormány határozatában megállapított rend szerint
gondoskodik az Európai Unió intézményeinek tagállami
kormányzati részvétellel működő döntéshozó és
döntés-előkészítő tevékenysége keretében képviselendő
kormányzati álláspont előkészítéséről és annak az Európai
Unió intézményeinek tagállami kormányzati részvétellel
működő döntés-előkészítő fórumokon való képviseletéről,
h) a Kormány határozatában megállapított rend szerint
képviseli a Kormányt az Európai Unió Tanácsában,
i) gondoskodik – a statisztikáról szóló törvényben
meghatározottak szerint – a feladat- és hatáskörével
kapcsolatos statisztikai információrendszer kialakításáról,
működtetéséről és fejlesztéséről, j) közreműködik a strukturális alapok és Kohéziós Alap
hazai felhasználásához kapcsolódó Nemzeti Fejlesztési
Terv előkészítésében és nyomon követésében,
k) meghatározza a hatáskörébe tartozó honvédelmi
feladatok végrehajtásának szakmai követelményeit és a
honvédelmi felkészítés ágazati feladatainak végrehajtását.
3. § A társadalompolitikai miniszter
a) a nemzetpolitikáért való felelőssége körében
előkészíti különösen a határon túli magyarokra vonatkozó,
b) a kisebbségpolitikáért való felelőssége körében
előkészíti különösen a nemzeti és etnikai kisebbségek
helyzetével és jogaival összefüggő
jogszabályokat, továbbá e tárgykörökben törvény vagy
kormányrendelet felhatalmazása alapján miniszteri
rendeletet ad ki.
4. § A társadalompolitikai miniszter a társadalompolitika
összehangolásáért való felelőssége körében
a) közreműködik a kormányzati társadalompolitikai
feladatok ellátásában, b) összehangolja a Kormány társadalompolitikájának
végrehajtását,
c) társadalompolitikai tárgyú kérdésekben javaslatokat
tesz a feladatkörrel rendelkező miniszternek, illetve a
Kormánynak és a Kormánykabinetnek,
d) összehangolja a „Legyen jobb a gyermekeknek!”
Nemzeti Stratégiával kapcsolatos kormányzati feladatok
véghrehajtását,
e) képviselője útján részt vesz a szakmapolitikai
munkacsoport munkájában,
f) vezeti a Társadalompolitikai Kabinetet,
g) tagként vesz részt a Kormánykabinet munkájában.
5. § A társadalompolitikai miniszter a kormányzati
társadalmi kapcsolatok összehangolásáért való felelőssége
körében
a) javaslatot tesz a Kormány társadalmi partnerekkel
való egyeztetésének programjára,
b) összehangolja a társadalmi párbeszéd intézmény- és
fórumrendszerében képviselt kormányzati álláspont
kialakítását, közreműködik annak képviseletében,
c) kapcsolatot tart és egyeztet a szövetkezeti
szövetségekkel,
d) fogadja és nyilvántartja a kormányzati cselekvésre
irányuló társadalmi kezdeményezéseket, továbbá
összehangolja azok megvalósítását.
6. § A társadalompolitikai miniszter a nemzetpolitikáért
való felelőssége körében ellátja a határon túli
magyarsággal kapcsolatos kormányzati feladatokat,
összehangolja a minisztériumok és a központi
államigazgatási szervek ezzel összefüggő tevékenységét.
7. § A társadalompolitikai miniszter a kisebbségpolitikáért
való felelőssége körében
a) összehangolja a nemzeti és etnikai kisebbségekkel
összefüggő kormányzati feladatokat,
b) a kisebbségi önkormányzatok törvényességi
ellenőrzése vonatkozásában együttműködik az
önkormányzati miniszterrel a törvényességi ellenőrzést
ellátó szervek szakmai irányításában.
8. § A társadalompolitikai miniszter irányítja a
Miniszterelnöki Hivatal társadalompolitikai miniszter
tevékenységében közreműködő államtitkárának, a
Miniszterelnöki Hivatal kisebbség- és nemzetpolitikáért
felelős szakállamtitkárának, valamint a Miniszterelnöki
Hivatal társadalompolitikai szakállamtitkárának
tevékenységét.
9. § A társadalompolitikai minisztert a központi
államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és
az államtitkárok jogállásáról szóló 2006. évi LVII. törvény
31. § (2) bekezdésében meghatározott esetben a
Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter helyettesíti.
10. § A társadalompolitikai miniszter megnevezésének
rövidítéseként a „TM” megjelölést kell alkalmazni.
11. § Ez a rendelet a kihirdetését követően megalakuló első
Kormány megalakulásával egyidejűleg lép hatályba.
12. § (1) Az igazságügyi és rendészeti miniszter feladat- és
hatásköréről szóló 164/2006. (VII. 28.) Korm. rendelet 8.
§-a a következő új (6) bekezdéssel egészül ki:
„(6) A miniszter összehangolja az „Új rend és
szabadság” program végrehajtását.”
(2) A Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter feladatés hatásköréről szóló 29/2008. (II. 19.) Korm. rendelet (a
továbbiakban: R1.) 4. § (8) bekezdése helyébe a következő
rendelkezés lép:
„(8) A miniszter a kormányzati tevékenység
összehangolásáért való felelőssége körében elősegíti és
szervezi a Kormány és az országgyűlési
képviselőcsoportok közötti együttműködést.”
(3) Az R1. 1. § (1) bekezdés c) és f)-g) pontja, 3. § d)-e)
pontja, 5. §-a, valamint 10-11. §-a hatályát veszti.
(4) A nemzeti fejlesztési és gazdasági miniszter feladatés hatásköréről szóló 134/2008. (V. 14.) Korm. rendelet (a
továbbiakban: R2.) 1. §-a a következő új i)-k) pontokkal
egészül ki:
[A nemzeti fejlesztési és gazdasági miniszter (a
továbbiakban: miniszter) a Kormány]
„i) kutatás-fejlesztésért és technológiai innovációért,
j) tudománypolitika koordinációjáért,
k) űrkutatásért”
[felelős tagja.]
(5) Az R2. 3. §-a a következő új (8) bekezdéssel egészül ki:
„(8) A miniszter a kutatás-fejlesztésért és a technológiai
innovációért való felelőssége körében előkészíti különösen
a) a kutatás-fejlesztésről,
b) a technológiai innovációról,
c) a magyar formatervezési díjról,
d) az iparjogvédelmi támogatásokról
szóló jogszabályokat, továbbá e tárgykörökben
felhatalmazás alapján miniszteri rendeleteket ad ki.” (6) Az R2. 4. §-a a következő új (6) bekezdéssel egészül ki:
„(6) A miniszter a kutatás-fejlesztésért és a technológiai
innovációért való felelőssége körében irányítja a Nemzeti
Kutatási és Technológiai Hivatalt.”
(7) Az R2. a következő új 10/A. §-sal egészül ki:
„10/A. § (1) A miniszter a tudománypolitika
koordinációjáért való felelőssége körében
a) képviseli a kormányzati tudománypolitikát a Kormány,
valamint – a Kormány döntése szerint – az Országgyűlés előtt,
b) koordinálja – a Magyar Tudományos Akadémia
elnöke közreműködésével – a kormányzati
tudománypolitika kidolgozását és érvényesítését,
c) részt vesz a kormányzati technológia- és
innovációpolitika kidolgozásában, koordinálja a
nemzetközi tudományos szervezetekben való magyar
részvétellel kapcsolatos kormányzati feladatokat,
d) felelős az európai integrációból eredő tudományos és
tudománypolitikai feladatok végrehajtásáért és az
integrációs szakmai kapcsolatok szervezéséért,
irányításáért,
e) irányítja a tudománypolitikát és annak megvalósítását,
a kormányzati technológia- és innovációpolitika keretében
irányítja az ágazati technológia- és innovációpolitikát és
annak megvalósítását, meghatározza az ágazati
minőségpolitikát.
(2) A miniszter a tudománypolitika koordinációjáért
való felelőssége körében
a) elősegíti a tudományos eredmények hasznosulását az
új ismeretek előállításában, a tudás intézményes
átörökítésében és a társadalmi innováció folyamatában,
b) kezdeményezi a nem közvetlen gazdasági haszon
elérésére irányuló tudományos kutatások – így különösen
a tiszta alapkutatások – költségvetési és európai uniós
forrásainak összehangolt felhasználását,
c) kezdeményezi, elősegíti és koordinálja az irányítása
alá tartozó intézmények kutatási tevékenységét.
(3) A minisztert az űrkutatással kapcsolatos
feladatainak ellátásában véleményező testületként a
Magyar Űrkutatási Tanács és Űrkutatási Tudományos
Tanács segíti, amelynek tagjait a miniszter kéri fel.
(4) A miniszter gyakorolja a fejezet felügyeletét ellátó
szerv vezetőjének hatásköreit a XXXIV. Kutatás és
technológia fejezet felett.”
(8) Hatályát veszti a kutatás-fejlesztésért felelős tárca
nélküli miniszter feladat- és hatásköréről szóló 103/2008.
(IV. 29.) Korm. rendelet.
(9) Az egészségügyi miniszter feladat- és hatásköréről
szóló 161/2006. (VII. 28.) Korm. rendelet 7/A. §-ában az
„a pénzügyminiszter” szövegrész helyébe az „a
társadalompolitika összehangolásáért felelős tárca nélküli
miniszter” szöveg, az igazságügyi és rendészeti miniszter
feladat- és hatásköréről szóló 164/2006. (VII. 28.) Korm.
rendelet 14/B. §-ában „az önkormányzati miniszter”
szövegrész helyébe az „a Miniszterelnöki Hivatalt vezető
miniszter” szöveg lép, továbbá a polgári nemzetbiztonsági
szolgálatokat irányító tárca nélküli miniszter feladat- és
hatásköréről szóló 177/2007. (VII. 1.) Korm. rendelet 3. §
(2)-(3) bekezdése, valamint (4) bekezdésében az „a
Miniszterelnöki Hivatalnak a (2) bekezdésben foglaltak
szerint kijelölt államtitkára (a továbbiakban: államtitkár),
a miniszter titkárságának vezetője,” szöveg hatályát
veszti, illetve a 3. § (6) bekezdésében a „külügyminiszter”
szövegrész helyébe a „Miniszterelnöki Hivatalt vezető
miniszter” szöveg lép.
(10) Ahol e rendelet hatálybalépését megelőzően
kihirdetett rendelet vagy közzétett kormányhatározat
a) nemzetpolitikáért, kisebbségpolitikáért vagy a
kormányzati társadalmi kapcsolatok összehangolásáért
való felelősség körében a Miniszterelnöki Hivatalt vezető
minisztert említi, azon a társadalompolitika
összehangolásáért felelős tárca nélküli minisztert,
b) az „Új rend és szabadság” programért felelős
kormánybiztost említi, azon az igazságügyi és rendészeti
minisztert,
c) a kutatás-fejlesztésért felelős tárca nélküli minisztert
említi, azon a nemzeti fejlesztési és gazdasági minisztert
kell érteni. (11) A Miniszterelnöki Hivatal jogutódja – a feladat- és
hatáskörök ellátásához kapcsolódó egyéb feladatokra,
jogosultságokra és kötelezettségekre is kiterjedően – az e
kormányrendelet alapján
a) az igazságügyi és rendészeti miniszterhez átkerülő
feladat- és hatáskörök tekintetében az Igazságügyi és
Rendészeti Minisztérium,
b) a nemzeti fejlesztési és gazdasági miniszterhez
átkerülő feladat- és hatáskörök tekintetében a Nemzeti
Fejlesztési és Gazdasági Minisztérium.
(12) A köztisztviselők jogállásáról szóló 1992. évi XXIII.
törvény 14. § (1) bekezdés c) pontjának alkalmazása
szempontjából a Miniszterelnöki Hivatal jogutódjának az e
kormányrendelet alapján
a) az igazságügyi és rendészeti miniszterhez átkerülő
feladatkörök tekintetében az Igazságügyi és Rendészeti
Minisztériumot,
b) a nemzeti fejlesztési és gazdasági miniszterhez
átkerülő feladatkörök tekintetében a Nemzeti Fejlesztési
és Gazdasági Minisztériumot
kell tekinteni. A miniszterelnök helyett: Bajnai Gordon s. k.,
nemzeti fejlesztési és gazdasági miniszter


text:
1557/2018. (XI. 9.) Korm. határozata a Magyarország 2018. központi költségvetéséről szóló 2017. C. törvény XXII. Miniszterelnöki Kormányiroda fejezet, 19. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 1. Célelőirányzatok alcím, 3. Autópálya rendelkezésre állási díj jogcímcsoport előirányzat túllépésének jóváhagyásáról.
A Kormány a  Magyarország 2018. évi központi költségvetéséről szóló 2017. évi C. törvény (a továbbiakban: Kvtv.)
17.  §-a, valamint 4.  melléklet 2.  pontja alapján jóváhagyja a  Kvtv. 1.  melléklet XXII. Miniszterelnöki Kormányiroda
fejezet, 19. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 1. Célelőirányzatok alcím, 3. Autópálya rendelkezésre állási díj
jogcímcsoport kiadási előirányzatának legfeljebb 1 300 000 000 forint összeggel történő túllépését.
Felelős: pénzügyminiszter
nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
18/2007. (VII. 30.) PM rendelete.  a pénzügyminiszter hatáskörébe tartozó szakképesítések szakmai vizsgáinak szervezésére feljogosított intézményekről
A szakképzésről szóló 1993. évi LXXVI. törvény 5. §-a
(1) bekezdésének b) pontjában kapott felhatalmazás alapján – a szakmai vizsga szervezésére való jogosultság feltételeiről szóló 34/2003. (XII. 21.) OM rendelet szerint lefolytatott pályázati eljárások eredményére figyelemmel – a
pénzügyminiszter feladat- és hatásköréről szóló 169/2006.
(VII. 28.) Korm. rendelet 3. §-ának d) pontjában megállapított feladatkörömben eljárva a következőket rendelem
el:
1. § A pénzügyminiszter hatáskörébe tartozó szakképesítések szakmai vizsgáinak szervezésére az egyes szakképesítések vonatkozásában régiónként az e rendelet mellékleteiben felsorolt intézmények az ott megjelölt időpontig jogosultak.
2. § (1) E rendelet a kihirdetését követően 15. napon lép hatályba.
(2) E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg hatályát
veszti a pénzügyminiszter hatáskörébe tartozó szakképesítések szakmai vizsgáinak szervezésére feljogosított intézményekről szóló 3/2005. (I. 11.) PM rendelet.
Dr. Veres János s. k.,
pénzügyminiszter


text:
51/2008. (HK 11.) HM utasítása a Köztisztviselők Napja honvédelmi ágazaton belüli szabályozásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 52. §-a (1) bekezdésének f) pontja
alapján – figyelemmel a köztisztviselők jogállásáról szóló
1992. évi XXIII. törvény 71/A. §-ára - a Köztisztviselők
Napja honvédelmi ágazaton belüli szabályozásáról a
következő
utasítást adom ki: 1. § Az utasítás hatálya kiterjed a Honvédelmi Minisztériumra (a továbbiakban: HM), a HM Védelmi Hivatalra, a
HM Központi Ellenőrzési és Hatósági Hivatalra, az MK
Állandó EBESZ Képviselet, Katonai Képviseletre és az
MK Állandó NATO Képviselet, Védelempolitikai
Részlegre.
2. § Az utasítás hatálya alá tartozó szervezeteknél szolgálatot teljesítő, a Magyar Honvédség állományába tartozó hivatásos és szerződéses katonákra a Köztisztviselők Napján, július 1-jén a kiképzési szünnapra vonatkozó
szabályokat kell alkalmazni.
3. § A munkavégzés alól mentesülő köztisztviselők, munkavállalók, hivatásos és szerződéses katonák távolléti díjban
részesülnek. A szolgálatot teljesítők esetében a munkaszüneti napra vonatkozó szabályok érvényesek.
4. § Ez az utasítás az aláírását követő napon lép hatályba.
Dr. Szekeres Imre s. k.,
honvédelmi miniszter