text:
26/2014. (VII. 23.) AB határozata a helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek választásáról szóló 2010. L. törvény 6. §-a és a Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. CLXXXIX. törvény 22. § (3a) bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapítására irányuló indítvány elutasításáról, továbbá a helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek választásáról szóló 2010. L. törvény 17. §-a egyes szövegrészeinek és a választási eljárásról szóló 2013. XXXVI. törvény 2. § (4) bekezdés második mondata alaptörvény-ellenességének megállapításáról és megsemmisítéséről.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése jogszabályok alaptörvény-ellenességének utólagos vizsgálatára irányuló
indítvány alapján – Dr. Stumpf István, Dr. Szalay Péter és Dr. Szívós Mária alkotmánybírók párhuzamos indokolásával,
valamint Dr. Balogh Elemér, Dr. Bragyova András, Dr. Kiss László, Dr. Kovács Péter, Dr. Lévay Miklós, Dr. Paczolay Péter
és Dr. Salamon László alkotmánybírók különvéleményével – meghozta a következő
1. Az  Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a  helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek választásáról szóló
2010. évi L. törvény 17. § (1), (2), (3) és (5) bekezdéseinek „a (4) bekezdés szerint” szövegrészei, továbbá „a fővárosi
kerületek lakosságszáma szerint súlyozott” szövegrészei, valamint a teljes (4) bekezdése alaptörvény-ellenesek, ezért
azokat megsemmisíti.
A 17. § (1)–(5) bekezdései a következő szöveggel maradnak hatályban:
„17.  § (1) A  fővárosi kompenzációs lista a  fővárosi kerületekben a  polgármesterjelöltekre leadott, fővárosi szinten
összesített töredékszavazatok arányában kap mandátumot.
(2) Töredékszavazatnak minősül a  fővárosi kerületekben a  jelölő szervezet polgármesterjelöltjére leadott minden
olyan szavazat, amellyel nem szereztek polgármesteri mandátumot. A töredékszavazatok a jelölő szervezet fővárosi
kompenzációs listájára kerülnek.
(3) Töredékszavazatnak minősül a fővárosi kerületekben a közös polgármesterjelöltre leadott minden olyan szavazat,
amellyel nem szereztek polgármesteri mandátumot. A töredékszavazatok a közös polgármesterjelöltet állító jelölő
szervezetek közös fővárosi kompenzációs listájára kerülnek.
(4)
(5) A fővárosi kompenzációs mandátum számításának módja:
a) Össze kell állítani egy táblázatot, amelyben minden lista neve alatt képezni kell egy számoszlopot. A számoszlop
első száma az  adott lista szavazatainak száma, a  számoszlop következő számai az  adott lista szavazatainak száma
elosztva kettővel, hárommal, néggyel, öttel, rendre az egymást követő egész számokkal.
b) A  táblázat segítségével kell kiosztani a  mandátumokat. Meg kell keresni a  táblázatban előforduló legnagyobb
számot, és amelyik lista számoszlopában találjuk meg azt, az  a  lista kap egy mandátumot. Ezt követően meg kell
keresni a  következő legnagyobb számot. Amelyik lista oszlopában találjuk, az  a  lista kap egy mandátumot. Ezt
az eljárást kell folytatni mindaddig, míg kiosztásra kerül az összes mandátum.
c) Ha a táblázatban előforduló legnagyobb szám keresésekor egyenlő legnagyobb számok vannak, akkor az a lista
kap mandátumot, amelyik még addig nem szerzett mandátumot, vagy amelyik kevesebb mandátumot kapott,
végezetül, amelyik a listasorsolásnál kisebb sorszámot kapott.”
2. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 2. § (4) bekezdésének
második mondata: „Az ilyen adatokról a  jelölt, illetve lista nyilvántartásba vételéről hozott határozat jogerőssé
válásáig kérhető tájékoztatás.” alaptörvény-ellenes, ezért azt megsemmisíti.
A 2. § (4) bekezdése a következő szöveggel marad hatályban:
„A választási iroda az  ajánlóíveken szereplő személyes adatok közül az  érintett kérelmére csak azokról köteles
tájékoztatást adni, amelyek ellenőrzését a 125. § (3) bekezdése alapján elvégezte.”
3. Az Alkotmánybíróság a helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek választásáról szóló 2010. évi L. törvény
6.  §-a, továbbá a  Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény 22.  § (3a)  bekezdése
alaptörvény-ellenességének a megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
4. Az Alkotmánybíróság az indítványt egyebekben visszautasítja. Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi. A megsemmisített törvényi rendelkezések
az e határozatnak a Magyar Közlönyben történt közzétételét követő napon hatályukat vesztik.
I. [1] 1. Az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdésének e)  pontja és az  Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény
(a továbbiakban: Abtv.) 24. § (1) bekezdése alapján 2014. június 24-én ötvenhét országgyűlési képviselő jogszabály
alaptörvény-ellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítványt nyújtott be az  Alkotmánybírósághoz,
amelyben elsődlegesen az  egyes helyi önkormányzatokkal kapcsolatos törvényeknek a  választásokkal
összefüggő módosításáról szóló 2014. évi XXIII. törvény (a  továbbiakban: Tv.) 2.  §-a és 12.  §-a; másodlagosan
a  helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek választásáról szóló 2010. évi L. törvény (a  továbbiakban: Övjt.)
6.  §-a, továbbá a  Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX.  törvény (a  továbbiakban: Mötv.)
22.  § (3a)  bekezdése alaptörvény-ellenességének a  megállapítását és hatálybalépésükre visszamenőleges
hatállyal történő megsemmisítését kérték arra tekintettel, hogy a  hivatkozott rendelkezések ellentétesek
az  Alaptörvény 35.  cikk (1)  bekezdésével, valamint az  Alaptörvény XXIII.  cikk (1)  bekezdésében elismert
választójoggal összefüggésben az  Alaptörvény XV.  cikk (2)  bekezdésével. Ezen túlmenően és ettől függetlenül
az  országgyűlési képviselők indítványozták a  választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI.  törvény (a  továbbiakban:
Ve.) 2.  § (4)  bekezdése alaptörvény-ellenességének a  megállapítását és a  hatálybalépésére visszamenőleges
hatályú megsemmisítését, mivel az – nézetük szerint – ellentétes az Alaptörvény VI. cikk (2) bekezdésében elismert,
a személyes adatok védelméhez való joggal.
[2] Az indítványozók kezdeményezték továbbá, hogy az Alkotmánybíróság a szoros tartalmi összefüggés okán állapítsa
meg, hogy ellentétes az Alaptörvény 35. cikk (1) bekezdésével, valamint az Alaptörvény XXIII. cikk (1) bekezdésében
elismert választójoggal összefüggésben az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdésével – elsődlegesen – a Tv. 1. §-a, 3. §-a,
5–11. §-a, 13–14. §-a, 16. §-ának az Mötv. 47. § (3)–(4) bekezdését megállapító rendelkezése, 17. §-a, 24–27. §-a, 28. §
c)–e) pontja és 29. § (2) bekezdése; másodlagosan pedig az Övjt. 8. § (3) bekezdés b) pontjában a „kompenzációs”
szövegrész, 8.  § (3)  bekezdés c)  pontjában a  „fővárosi kompenzációs listáról” szövegrészből a  „kompenzációs”
szövegrész, 8.  § (4)  bekezdés b)  pontjában a „kompenzációs” szövegrész, 8.  § (5)  bekezdésében a „kompenzációs”
szövegrész, 8.  § (6)  bekezdésében a  „kompenzációs” szövegrész, 10.  § (2)  bekezdésében a  „kompenzációs”
szövegrész, 10. § (2a) bekezdése, 11. § (2) bekezdésében a „kompenzációs” szövegrész, 4. alcímének címe, 17–18. §-a,
21.  § (2)  bekezdésében a „kompenzációs” szövegrész, 21.  § (3)  bekezdésében a „kompenzációs” szövegrész, 21.  §
(4)  bekezdésében a  „kompenzációs” szövegrész, a  Ve. 307/I.  § (1)  bekezdésében a  „kompenzációs” szövegrész,
307/I.  § (2)  bekezdésében a  „kompenzációs” szövegrész, 307/K.  §-a és 307/O.  § (3)  bekezdése, ezért azokat
a hatálybalépésükre visszamenőleges hatállyal semmisítse meg.
[3] 2. Az  indítványozók utólagos normakontroll kérelmének indokolása szerint a  Tv. 2.  §-ában és 12.  §-ában,
illetve az  Övjt. 6.  §-ában és az  Mötv. 22.  § (3a)  bekezdésében foglalt szabályozás sérti az  Alaptörvény 35.  cikk
(1)  bekezdésében foglalt, az  önkormányzati képviselők közvetlen szavazással történő választására vonatkozó
követelményt.
[4] A Tv. elfogadását követően – szemben az addigi szabályozással, mely szerint a közgyűlés tagjait a választópolgárok
a  fővárosban mint egy egységes választókerületben állított listákra leadott szavazataikkal választották –,
a  huszonhárom kerületi polgármester automatikusan a  fővárosi közgyűlés tagjává válik, míg kilenc mandátumot
a  vesztes kerületi polgármester-jelöltekre leadott szavazatokkal, kompenzációs listáról lehet megszerezni.
Az indítványozók álláspontja az, hogy a fővárosi közgyűlés huszonhárom tagját a választópolgárok nem közvetlen
(külön) szavazással, hanem kerületi polgármesterré választják meg, amely tisztség egyben fővárosi közgyűlési
mandátumot is eredményez, nem tekinthető a  fővárosi közgyűlés ezen tagjai közvetlen megválasztásának.
A választópolgárnak nincsen ugyanis lehetősége arra, hogy a kerületi polgármester-jelöltek közül az egyik jelöltet
polgármesternek, a  másik jelöltet pedig fővárosi közgyűlési képviselőnek válassza meg; sőt, választópolgár
egyáltalán nem ad le szavazatot a  fővárosi közgyűlés tagjainak választása során. Nézetük szerint a  szabályozás
következtében a  kerületi polgármester „mintegy kooptálással válik egy másik helyi önkormányzati tisztség
birtokosává”, ez  pedig sérti a  közvetlenség elvét. Az  indítványozók álláspontjuk alátámasztására hivatkoztak
az Alkotmánybíróság 34/2005. (IX. 29.) AB határozatára.
[5] 3. Az  indítványozók nézete szerint a  Tv. 2.  §-ában és 12.  §-ában, illetve az  Övjt. 6.  §-ában és az  Mötv. 22.  §
(3a) bekezdésében foglalt szabályozás az Alaptörvény 35. cikk (1) bekezdésének a választójog egyenlőségét rögzítő
rendelkezésével, valamint az  Alaptörvény XXIII.  cikk (1)  bekezdésében elismert választójoggal összefüggésben
az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdésével is ellentétes.
[6] Huszonhárom fővárosi közgyűlési képviselő az  egyes kerületek választópolgárainak a  kerületi polgármesterválasztáson leadott szavazataival nyeri el a fővárosi közgyűlési mandátumot, az egyes kerületek a fővárosi közgyűlés
huszonhárom tagjának megválasztása szempontjából ténylegesen egy-egy választókerületet alkotnak, mivel
az adott kerület választópolgárainak szavazatával – a többi kerület választópolgárai szavazatától függetlenül – egy
jelölt szerez fővárosi közgyűlési képviselői mandátumot. A fővárosi közgyűlés tagjainak választása során ugyanakkor
az  egyes kerületek választópolgárainak szavazatai különböző súllyal esnek latba, mivel az  egyes kerületekben élő
választópolgárok száma jelentős eltérést mutat. A  választójog egyenlősége – amint arra az  Alkotmánybíróság
a 3141/2014. (V. 9.) AB határozatában is rámutatott – az alapelvi jellegén túl egyben speciális egyenlőségi szabály
is, ekként az  az Alaptörvény XXIII.  cikk (1)  bekezdésében elismert választójoggal összefüggésben az  Alaptörvény
XV.  cikk (2)  bekezdéséből is következik. A  22/2005. (VI. 17.) AB határozat szerint „minden körülmények között
ellentétes az  egyenlő választójog elvével, ha az  egyéni választókerületekben a  jegyzékbe vett választópolgárok
száma közötti kétszeres eltérés mutatható ki.” Mivel az  egyes fővárosi kerületekben a  névjegyzékbe vett
választópolgárok száma között a  kétszerest jóval meghaladó, akár ötszörös eltérés is kimutatható, ezért sérül
az  Alaptörvénynek a  választójog egyenlőségét rögzítő rendelkezése, valamint a  választójoggal összefüggésben
az  Alaptörvény XV.  cikk (2)  bekezdése. Az  indítványozók álláspontja szerint ezt az  alkotmányossági problémát
az sem oldja meg, hogy az Mötv. 47. § (3) bekezdése bevezeti a kettős többség követelményét a fővárosi közgyűlés
döntéseinek meghozatala során, mivel az a fővárosi közgyűlés tagjai fejenkénti szavazása során is többséget követel
meg, vagyis az aránytalanság a döntéshozatalban megmarad.
[7] 4. Az  indítványozók nem fogalmaztak meg külön indokolást azoknak a  rendelkezéseknek a  kapcsán, amelyeknek
a megsemmisítését a szoros összefüggésre tekintettel kérték; arra hivatkoztak, hogy a Tv. 2. § és 12. §-ához, illetve
az Övjt. 6. §-ához és az Mötv. 22. § (3a) bekezdéséhez az Övjt. és a Ve. több rendelkezése közvetlenül kapcsolódik,
amelyek a  támadott rendelkezések végrehajtását szolgálják, ezért ezek alaptörvény-ellenessége azokra is
közvetlenül kihat.
[8] 5. Az  indítványozók álláspontja szerint a  választójog egyenlőségét a  Tv. 8.  §-ának az  Övjt. 17.  § (4)  bekezdését
megállapító rendelkezésében, illetve az  Övjt. 17.  § (4)  bekezdésében szabályozott súlyozási szabály is sérti.
Azzal ugyanis, hogy az  egyes kerületekben a  vesztes polgármester-jelöltekre leadott szavazatok súlyozását írja
elő a  törvény, a  nagyobb lélekszámú kerületekben élő választópolgárok szavazatának sokszoros súlyt adott
az Országgyűlés. Ez a súlyozás lényegében azt jelenti, hogy egyes választópolgárok öt szavazatot adhatnak le, míg
más választópolgárok csak egyet, ami egyértelműen és világosan sérti a  választójog egyenlőségére vonatkozó
alaptörvényi követelményeket.
[9] 6. Az  indítványozók azt kérték, hogy amennyiben az  Alkotmánybíróság megalapozottnak látja az  alaptörvényellenességet, elsősorban a  Tv. (módosító jogszabály) rendelkezéseit semmisítse meg, és ne a  módosított
jogszabályokat. Bár az  Alkotmánybíróság az  állandó gyakorlata szerint a  módosító jogszabályok esetében
az  alapjogszabályba beépült jogszabályi rendelkezések alaptörvény-szerűségének vizsgálatát folytatja le,
nézetük szerint az  indítványuk kapcsán az  alaptörvény-ellenesség orvoslására a  leghatékonyabban úgy kerülhet
sor, ha az  Alkotmánybíróság a  módosító jogszabályi rendelkezéseket a  hatálybalépésükre visszamenőlegesen
megsemmisíti. Az  alapjogszabály támadott rendelkezéseinek megsemmisítése esetén az  Övjt.-ből hiányoznának
a fővárosi közgyűlés megválasztására vonatkozó szabályok, ami viszont a fővárosi önkormányzat alaptörvény-szerű
működését veszélyeztetné. Ezért, a  jogbiztonság érdekében elsődlegesen a  Tv. támadott rendelkezéseinek
a  visszamenőleges hatályú megsemmisítését kérték és csak másodlagosan kezdeményezték az  Övjt., az  Mötv. és
a Ve. támadott rendelkezéseinek a visszaható hatályú megsemmisítését.
[10] 7. Az indítványozók álláspontja szerint az, hogy a Tv. 21. §-a a Ve. 2. §-át olyan tartalmú (4) bekezdéssel egészíti ki,
amely szerint a  választópolgár az  ellenőrzött ajánlóíveken szereplő személyes adatairól csak a  jelölt, illetve a  lista
nyilvántartásba vételéről hozott határozat jogerőssé válásáig kérhet tájékoztatást, ellentétes az  Alaptörvény
VI. cikk (2) bekezdésével, és ezért kérték annak megsemmisítését. Az Alaptörvény ezen rendelkezésében elismert,
a  személyes adatok védelméhez való jog részét képezi az  a  jogosultság is, hogy az  érintett természetes személy
a  rá vonatkozó személyes adatokról az adatkezelőtől tájékoztatást kérhet. Az Alaptörvény I.  cikk (3) bekezdéséből
következően ez  a  jog csak másik alapvető jog vagy alkotmányos érték érdekében korlátozható. Az  indítványozók
nézete szerint az  alapjog-korlátozásnak a  szükségessége sem áll fenn, mivel nincsen olyan konkuráló alapjog
vagy alkotmányos intézmény, amely a  személyes adatok védelméhez való jog korlátozását elengedhetetlenné
tenné. A  jelöltek nyilvántartásba vételének jogerőre emelkedése mint határidő arra utal, hogy a  jelöltté válás
megkérdőjelezhetetlenségét tekinti olyan alkotmányos intézménynek a jogalkotó, amelyre tekintettel az érintettek
tájékoztatáshoz fűződő jogát korlátozni kívánja, azonban – az indítványozók álláspontja szerint – a jogerő (ráadásul
anyagi jogi jogerő) megfelelően biztosítja a  választás zökkenőmentes lebonyolítását, ahhoz a  személyes adatok
védelméhez való jog korlátozására nincs szükség.
II. [11] Az Alkotmánybíróság a következő jogszabályi rendelkezések alapján hozta meg döntését:
[12] 1. Az Alaptörvénynek az indítvánnyal érintett rendelkezései:
„I.  cikk (3) Az  alapvető jogokra és kötelezettségekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg. Alapvető jog
más alapvető jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték védelme érdekében, a  feltétlenül szükséges
mértékben, az  elérni kívánt céllal arányosan, az  alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával
korlátozható.”
„VI. cikk (2) Mindenkinek joga van személyes adatai védelméhez, valamint a közérdekű adatok megismeréséhez és
terjesztéséhez.”
„XV. cikk (2) Magyarország az alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem,
fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési
vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja.”
„XXIII. cikk (1) Minden nagykorú magyar állampolgárnak joga van ahhoz, hogy az országgyűlési képviselők, a helyi
önkormányzati képviselők és polgármesterek, valamint az  európai parlamenti képviselők választásán választó és
választható legyen.”
„35.  cikk (1) A  helyi önkormányzati képviselőket és polgármestereket a  választópolgárok általános és egyenlő
választójog alapján, közvetlen és titkos szavazással, a választók akaratának szabad kifejezését biztosító választáson,
sarkalatos törvényben meghatározott módon választják.”
[13] 2. A Tv.-nek az indítvánnyal támadott rendelkezései:
„1. § A helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek választásáról szóló 2010. évi L. törvény (a továbbiakban:
Övjt.) 3. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
»3. § A települési önkormányzat képviselő-testülete és a megyei közgyűlés tagjainak számát a helyi önkormányzati
képviselők és polgármesterek általános választása évének január 1-jei lakosságszáma alapján kell meghatározni.«
2. § Az Övjt. 6. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
»6. § A fővárosi közgyűlés
a) 1 tagja a főpolgármester-választás eredményeképpen,
b) 23 tagja a fővárosi kerületi polgármester-választás eredményeképpen,
c) 9 tagja a fővárosi kompenzációs listáról jut mandátumhoz.«
3. § (1) Az Övjt. 8. § (1) bekezdése helyébe az alábbi rendelkezés lép:
»(1) A  választópolgár jelölési fajtánként több jelöltet vagy listát is ajánlhat, de csak egy településen, fővárosi
kerületben, megyében fogadhat el jelölést.«
(2) Az Övjt. 8. § (3) bekezdés c) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A vegyes választási rendszerben a választópolgár egyidejűleg:)
»c) ha Budapesten a  jelölt fővárosi kerületi kompenzációs listáról és fővárosi kompenzációs listáról egyaránt
mandátumot szerez, a  szavazást követő 3 napon belül nyilatkoznia kell, hogy melyiket fogadja el. Amelyik listáról
nem fogadta el a mandátumot, arról a listáról a jelöltet törölni kell.«
(3) Az Övjt. 8. § (6) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
»(6) A választópolgár a fővárosi kompenzációs listán és megyei listán egyidejűleg nem lehet jelölt. A választópolgár
megyei listán és megyei jogú városban egyidejűleg nem lehet jelölt. A választópolgár egyidejűleg nem lehet megyei
listán jelölt és megyei jogú városban polgármesterjelölt.«”
„5. § (1) Az Övjt. 10. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
»(2) Fővárosi kompenzációs listát az  a  jelölő szervezet állíthat, amely a  fővárosi kerületek több mint felében
polgármesterjelöltet állított.«
(2) Az Övjt. 10. §-a a következő (2a) bekezdéssel egészül ki:
»(2a) A  fővárosi kompenzációs listán a  fővárosi kompenzációs listát állító jelölő szervezet a  fővárosi kerületi
polgármesterjelöltjeit és a  főpolgármester-jelöltjét állítja jelöltként. A  közös fővárosi kompenzációs listán
a  közös fővárosi kompenzációs listát állító jelölő szervezetek a  közös jelöltként állított fővárosi kerületi
polgármesterjelölteket és a közös főpolgármesterjelöltet állítják jelöltként.«
6. § Az Övjt. 11. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
»(2) Azok a jelölő szervezetek, amelyek a fővárosi kerületek több mint felében közös polgármesterjelöltet állítottak,
közös fővárosi kompenzációs listát állíthatnak.«
7. § Az Övjt. 4. alcímének címe helyébe a következő cím lép:
»A fővárosi közgyűlés nem fővárosi kerületi polgármester és nem főpolgármester tagjainak választása«
8. § Az Övjt. 17. §-a és 18. §-a helyébe a következő rendelkezések lépnek:
»17.  § (1) A  fővárosi kompenzációs lista a  fővárosi kerületekben a  polgármesterjelöltekre leadott, fővárosi szinten
a (4) bekezdés szerint összesített, a fővárosi kerületek lakosságszáma szerint súlyozott töredékszavazatok arányában
kap mandátumot.
(2) Töredékszavazatnak minősül a  fővárosi kerületekben a  jelölő szervezet polgármesterjelöltjére leadott,
a fővárosi kerületek lakosságszáma szerint súlyozott minden olyan szavazat, amellyel nem szereztek polgármesteri
mandátumot. A töredékszavazatok a (4) bekezdés szerint a jelölő szervezet fővárosi kompenzációs listájára kerülnek.
(3) Töredékszavazatnak minősül a  fővárosi kerületekben a  közös polgármesterjelöltre leadott, a  fővárosi kerületek
lakosságszáma szerint súlyozott minden olyan szavazat, amellyel nem szereztek polgármesteri mandátumot.
A  töredékszavazatok a  (4)  bekezdés szerint a  közös polgármesterjelöltet állító jelölő szervezetek közös fővárosi
kompenzációs listájára kerülnek.
(4) A fővárosi kerületekben a polgármesterjelöltre leadott szavazatokat az alábbi eljárás szerint súlyozni kell:
a) A  helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek választása évének január 1-jei fővárosi kerületi
lakosságszáma alapján meg kell határozni az egyes fővárosi kerületek lakosságszámát.
b) Az  egyes fővárosi kerületek lakosságszámát el kell osztani a  legkisebb lakosságszámmal rendelkező fővárosi
kerület lakosságszámával. Az így kapott számot századra kerekítve kell meghatározni (arányszám).
c) A  fővárosi kerületben keletkezett töredékszavazatok a  b)  pontban meghatározott arányszámmal megszorozva
kerülnek a fővárosi kompenzációs listára.
(5) A fővárosi kompenzációs mandátum számításának módja:
a) Össze kell állítani egy táblázatot, amelyben minden lista neve alatt képezni kell egy számoszlopot. A számoszlop
első száma az  adott lista (4)  bekezdés szerint számított szavazatainak száma, a  számoszlop következő számai
az adott lista (4) bekezdés szerint számított szavazatainak száma elosztva kettővel, hárommal, néggyel, öttel, rendre
az egymást követő egész számokkal.
b) A  táblázat segítségével kell kiosztani a  mandátumokat. Meg kell keresni a  táblázatban előforduló legnagyobb
számot, és amelyik lista számoszlopában találjuk meg azt, az  a  lista kap egy mandátumot. Ezt követően meg kell
keresni a  következő legnagyobb számot. Amelyik lista oszlopában találjuk, az  a  lista kap egy mandátumot. Ezt
az eljárást kell folytatni mindaddig, míg kiosztásra kerül az összes mandátum.
c) Ha a táblázatban előforduló legnagyobb szám keresésekor egyenlő legnagyobb számok vannak, akkor az a lista
kap mandátumot, amelyik még addig nem szerzett mandátumot, vagy amelyik kevesebb mandátumot kapott,
végezetül, amelyik a listasorsolásnál kisebb sorszámot kapott.
(6) Ha egy fővárosi kompenzációs lista több mandátumot kap, mint a listán szereplő személyek száma, a mandátum
betöltetlen marad.
18. § (1) A fővárosi kompenzációs listáról a jelöltek a bejelentés sorrendjében kapnak mandátumot.
(2) Ha a  fővárosi kompenzációs lista jelöltjét főpolgármesternek vagy fővárosi kerület polgármesterének
választották, a fővárosi kompenzációs listáról törölni kell, helyébe a sorrendben utána következő jelölt lép.«
9. § Az Övjt. 21. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
»(2) Ha a  megyei, a  kompenzációs vagy a  fővárosi kompenzációs listáról megválasztott képviselő kiesik, helyére
az  eredetileg bejelentett listáról a  jelölő szervezet által bejelentett jelölt lép. Ha a  fővárosi kompenzációs listáról
mandátumot szerző képviselőt időközi választás eredményeképpen főpolgármesterré vagy fővárosi kerületi
polgármesterré választják, helyére az  eredetileg bejelentett fővárosi kompenzációs listáról a  jelölő szervezet
által bejelentett jelölt lép. Ha a  jelölő szervezet a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 207/A. §-ában
meghatározott határidőig nem jelenti be a jelöltet, a megüresedett helyre a listán soron következő jelölt lép.«
10. § Az Övjt.
a) 8.  § (3)  bekezdés b)  pontjában, 8.  § (4)  bekezdés b)  pontjában és 8.  § (5)  bekezdésében a  »fővárosi listás«
szövegrész helyébe a »fővárosi kompenzációs listás«,
b) 19. § (1) bekezdésében a »17. § (2) bekezdésében« szövegrész helyébe a »17. § (5) bekezdésében«,
c) 21. § (3) és (4) bekezdésében a »fővárosi listán« szövegrész helyébe a »fővárosi kompenzációs listán« szöveg lép.
11. § Hatályát veszti az Övjt.
a) 2. §-ában az »a főváros,« szövegrész,
b) 16/A. §-a.”
„12.  § A  Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény (a  továbbiakban: Mötv.) 22.  §-a
a következő (3a) bekezdéssel egészül ki:
»(3a) A  fővárosi közgyűlés tagjai a  főpolgármester, a  fővárosi kerületek polgármesterei, valamint a  fővárosi
kompenzációs listáról mandátumot szerző kilenc képviselő.«
13. § Az Mötv. A megbízatás keletkezése és megszűnése alcíme a következő 31/A. §-sal kiegészülve lép hatályba:
»31/A.  § A  fővárosi közgyűlés fővárosi kerületi polgármester tagja megbízatása megszűnik, ha a  fővárosi kerületi
polgármesteri megbízatása megszűnik.«
14. § Az Mötv. 35. §-a a következő (1a) bekezdéssel kiegészülve lép hatályba:
»(1a) A  fővárosi közgyűlés fővárosi kerületi polgármester tagjai számára közgyűlési tagságukért tiszteletdíjat,
költségtérítést, költségátalányt és egyéb juttatást nem állapíthat meg.«”
„16. § Az Mötv. 47. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
»[…]
(3) A fővárosi közgyűlésben a (2) bekezdést úgy kell alkalmazni, hogy a javaslat elfogadásához a (2) bekezdés szerinti
szavazatarány mellett a  főváros lakosságszámának együttesen több mint a  felét kitevő lakosságszámú fővárosi
kerületek polgármestereinek igen szavazata is szükséges.
(4) A (3) bekezdés szerinti esetben a lakosságszám megállapításakor a fővárosnak, valamint a fővárosi kerületeknek
a  helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek általános választása évének január 1-jén meglévő
lakosságszámát kell figyelembe venni.«
17. § Az Mötv. »Polgármester« alcíme a következő 70/A. §-sal kiegészülve lép hatályba:
»70/A.  § A  fővárosi kerületi polgármester megbízatása megszűnik, ha fővárosi közgyűlési képviselői megbízatása
megszűnik.«”
„21. § A választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény (a továbbiakban: Ve.) 2. §-a a következő (4) bekezdéssel
egészül ki:
»(4) A  választási iroda az  ajánlóíveken szereplő személyes adatok közül az  érintett kérelmére csak azokról köteles
tájékoztatást adni, amelyek ellenőrzését a 125. § (3) bekezdése alapján elvégezte. Az ilyen adatokról a jelölt, illetve
lista nyilvántartásba vételéről hozott határozat jogerőssé válásáig kérhető tájékoztatás.«”
„24. § A Ve. 307/K. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
»307/K. § (1) A fővárosi kompenzációs lista állításánál a jelölő szervezet – a lista nyilvántartásba vételéig bejelentett
– polgármesterjelöltjeinek számát kell figyelembe venni, kivéve azt a  polgármesterjelöltet, akinek nyilvántartásba
vételét a helyi választási bizottság elutasította.
(2) A  területi választási bizottság törli a  nyilvántartásból a  fővárosi kompenzációs listát, ha a  jelölő szervezet
jogerősen nyilvántartásba vett, valamint a  bejelentett, de még jogerősen el nem bírált polgármesterjelöltjeinek
száma együttesen nem éri el a törvényben foglalt minimumot.«
25. § A Ve. 307/L. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
»(1) Külön szavazólap szolgál az  egyéni listás, az  egyéni választókerületi, a  polgármester-, a  megyei listás és
a főpolgármester-választásra.«
26. § A Ve. 307/O. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
»(3) A fővárosi kerületi polgármester-választás eredményéről a helyi választási bizottság által kiállított jegyzőkönyv
egy példányát a helyi választási iroda annak jogerőssé válását követő napon 10 óráig a területi választási irodához
szállítja. A  területi választási bizottság a  fővárosi kerületek polgármester-választásának eredményéről kiállított
jogerős jegyzőkönyvek alapján megállapítja a fővárosi kompenzációs listás választás eredményét.«
27. § A Ve. 143. alcíme a következő 315. §-sal egészül ki:
»315.  § A  nemzetiségi szavazóköri névjegyzékbe azt a  választópolgárt kell felvenni, aki legkésőbb a  szavazást
megelőző tizenhatodik napon benyújtott kérelme alapján szerepel nemzetiségi választópolgárként a  központi
névjegyzékben.«
28. § A Ve.
[…]
c) 307/I.  § (1)  bekezdésében a  », valamint a  megyei és a  fővárosi listát« szövegrész helyébe a  », a  fővárosi
kompenzációs listát és a megyei listát« szöveg, a »huszonhatodik napon« szövegrész helyébe a »harmincharmadik
napon« szöveg,
d) 307/I. § (2) bekezdésében a »megyei, illetve a fővárosi listát« szövegrész helyébe a »megyei listát, illetve a fővárosi
kompenzációs listát« szöveg,
e) a 307/O. § (1) és (2) bekezdésében a »megyei, illetve a fővárosi« szövegrész helyébe a »megyei« szöveg
lép.”
„29. § (2) Hatályát veszti a Ve. 307/M. §-ában a »vagy fővárosi« szövegrész.”
[14] 3. Az Övjt.-nek az indítvánnyal támadott rendelkezései:
„6. § A fővárosi közgyűlés
a) 1 tagja a főpolgármester-választás eredményeképpen,
b) 23 tagja a fővárosi kerületi polgármester-választás eredményeképpen,
c) 9 tagja a fővárosi kompenzációs listáról
jut mandátumhoz.”
„8. § (3) A vegyes választási rendszerben a választópolgár egyidejűleg:
[…]
b) a fővárosban egy egyéni választókerületi, egy kompenzációs listás és egy fővárosi kompenzációs listás jelöltséget
fogadhat el,
c) ha Budapesten a  jelölt fővárosi kerületi kompenzációs listáról és fővárosi kompenzációs listáról egyaránt
mandátumot szerez, a  szavazást követő 3 napon belül nyilatkoznia kell, hogy melyiket fogadja el. Amelyik listáról
nem fogadta el a mandátumot, arról a listáról a jelöltet törölni kell.
(4) A vegyes választási rendszerben a polgármesterjelölt egyidejűleg:
[…]
b) a fővárosban egy egyéni választókerületi, egy kompenzációs listás és egy fővárosi kompenzációs listás jelöltséget
fogadhat el.
(5) A főpolgármester jelölt csak fővárosi kompenzációs listás jelöltséget fogadhat el.
(6) A választópolgár a fővárosi kompenzációs listán és megyei listán egyidejűleg nem lehet jelölt. A választópolgár
megyei listán és megyei jogú városban egyidejűleg nem lehet jelölt. A választópolgár egyidejűleg nem lehet megyei
listán jelölt és megyei jogú városban polgármesterjelölt.”
„10.  § (2) Fővárosi kompenzációs listát az  a  jelölő szervezet állíthat, amely a  fővárosi kerületek több mint felében
polgármesterjelöltet állított.
(2a) A  fővárosi kompenzációs listán a  fővárosi kompenzációs listát állító jelölő szervezet a  fővárosi kerületi
polgármesterjelöltjeit és a  főpolgármester-jelöltjét állítja jelöltként. A  közös fővárosi kompenzációs listán
a  közös fővárosi kompenzációs listát állító jelölő szervezetek a  közös jelöltként állított fővárosi kerületi
polgármesterjelölteket és a közös főpolgármester-jelöltet állítják jelöltként.”
„11.  § (2) Azok a  jelölő szervezetek, amelyek a  fővárosi kerületek több mint felében közös polgármester-jelöltet
állítottak, közös fővárosi kompenzációs listát állíthatnak.”
„4. A fővárosi közgyűlés nem fővárosi kerületi polgármester és nem főpolgármester tagjainak választása
17.  § (1) A  fővárosi kompenzációs lista a  fővárosi kerületekben a  polgármesterjelöltekre leadott, fővárosi szinten
a (4) bekezdés szerint összesített, a fővárosi kerületek lakosságszáma szerint súlyozott töredékszavazatok arányában
kap mandátumot.
(2) Töredékszavazatnak minősül a  fővárosi kerületekben a  jelölő szervezet polgármesterjelöltjére leadott,
a fővárosi kerületek lakosságszáma szerint súlyozott minden olyan szavazat, amellyel nem szereztek polgármesteri
mandátumot. A töredékszavazatok a (4) bekezdés szerint a jelölő szervezet fővárosi kompenzációs listájára kerülnek.
(3) Töredékszavazatnak minősül a  fővárosi kerületekben a  közös polgármesterjelöltre leadott, a  fővárosi kerületek
lakosságszáma szerint súlyozott minden olyan szavazat, amellyel nem szereztek polgármesteri mandátumot.
A  töredékszavazatok a  (4)  bekezdés szerint a  közös polgármester-jelöltet állító jelölő szervezetek közös fővárosi
kompenzációs listájára kerülnek.
(4) A fővárosi kerületekben a polgármesterjelöltre leadott szavazatokat az alábbi eljárás szerint súlyozni kell:
a) A  helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek választása évének január 1-jei fővárosi kerületi
lakosságszáma alapján meg kell határozni az egyes fővárosi kerületek lakosságszámát.
b) Az  egyes fővárosi kerületek lakosságszámát el kell osztani a  legkisebb lakosságszámmal rendelkező fővárosi
kerület lakosságszámával. Az így kapott számot századra kerekítve kell meghatározni (arányszám).
c) A  fővárosi kerületben keletkezett töredékszavazatok a  b)  pontban meghatározott arányszámmal megszorozva
kerülnek a fővárosi kompenzációs listára.
(5) A fővárosi kompenzációs mandátum számításának módja:
a) Össze kell állítani egy táblázatot, amelyben minden lista neve alatt képezni kell egy számoszlopot. A számoszlop
első száma az  adott lista (4)  bekezdés szerint számított szavazatainak száma, a  számoszlop következő számai
az adott lista (4) bekezdés szerint számított szavazatainak száma elosztva kettővel, hárommal, néggyel, öttel, rendre
az egymást követő egész számokkal.
b) A  táblázat segítségével kell kiosztani a  mandátumokat. Meg kell keresni a  táblázatban előforduló legnagyobb
számot, és amelyik lista számoszlopában találjuk meg azt, az  a  lista kap egy mandátumot. Ezt követően meg kell
keresni a  következő legnagyobb számot. Amelyik lista oszlopában találjuk, az  a  lista kap egy mandátumot. Ezt
az eljárást kell folytatni mindaddig, míg kiosztásra kerül az összes mandátum.
c) Ha a táblázatban előforduló legnagyobb szám keresésekor egyenlő legnagyobb számok vannak, akkor az a lista
kap mandátumot, amelyik még addig nem szerzett mandátumot, vagy amelyik kevesebb mandátumot kapott,
végezetül, amelyik a listasorsolásnál kisebb sorszámot kapott.
(6) Ha egy fővárosi kompenzációs lista több mandátumot kap, mint a listán szereplő személyek száma, a mandátum
betöltetlen marad.
18. § (1) A fővárosi kompenzációs listáról a jelöltek a bejelentés sorrendjében kapnak mandátumot.
(2) Ha a  fővárosi kompenzációs lista jelöltjét főpolgármesternek vagy fővárosi kerület polgármesterének
választották, a fővárosi kompenzációs listáról törölni kell, helyébe a sorrendben utána következő jelölt lép.”
„21.  § (2) Ha a  megyei, a  kompenzációs vagy a  fővárosi kompenzációs listáról megválasztott képviselő kiesik,
helyére az  eredetileg bejelentett listáról a  jelölő szervezet által bejelentett jelölt lép. Ha a  fővárosi kompenzációs
listáról mandátumot szerző képviselőt időközi választás eredményeképpen főpolgármesterré vagy fővárosi kerületi
polgármesterré választják, helyére az  eredetileg bejelentett fővárosi kompenzációs listáról a  jelölő szervezet
által bejelentett jelölt lép. Ha a  jelölő szervezet a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 207/A. §-ában
meghatározott határidőig nem jelenti be a jelöltet, a megüresedett helyre a listán soron következő jelölt lép.
(3) Ha az egyéni listán, a kompenzációs listán, a megyei listán, vagy a fővárosi kompenzációs listán nincs több jelölt,
akkor időközi választást nem kell kiírni, a mandátum a következő általános választásig betöltetlen marad.
(4) Ha az  egyéni listán, a  megyei listán vagy a  fővárosi kompenzációs listán megválasztott képviselők száma
a képviselő-testület vagy a közgyűlés működéséhez szükséges létszám alá csökken, akkor az üres helyekre időközi
választást kell kitűzni.”
[15] 4. Az Mötv.-nek az indítványban támadott, illetve hivatkozott rendelkezései:
„2.  § (1) A  helyi önkormányzás a  település, valamint a  megye választópolgárai közösségének joga, melynek során
érvényre jut az állampolgári felelősségérzet, kibontakozik az alkotó együttműködés a helyi közösségen belül.”
„3. § (3) A fővárosi önkormányzat települési és területi önkormányzat.”
„22.  § (3a) A  fővárosi közgyűlés tagjai a  főpolgármester, a  fővárosi kerületek polgármesterei, valamint a  fővárosi
kompenzációs listáról mandátumot szerző kilenc képviselő.”
„47.  § (2) A  javaslat elfogadásához az  egyszerű többséget igénylő javaslat esetén a  jelen levő önkormányzati
képviselők, minősített többséget igénylő javaslat esetén az  önkormányzati képviselők több mint a  felének
igen szavazata szükséges. A  betöltetlen önkormányzati képviselői helyet a  határozatképesség szempontjából
betöltöttnek kell tekinteni.
(3) A fővárosi közgyűlésben a (2) bekezdést úgy kell alkalmazni, hogy a javaslat elfogadásához a (2) bekezdés szerinti
szavazatarány mellett a  főváros lakosságszámának együttesen több mint a  felét kitevő lakosságszámú fővárosi
kerületek polgármestereinek igen szavazata is szükséges.”
[16] 5. A Ve.-nek az indítvánnyal támadott rendelkezései:
„2. § (4) A választási iroda az ajánlóíveken szereplő személyes adatok közül az érintett kérelmére csak azokról köteles
tájékoztatást adni, amelyek ellenőrzését a 125. § (3) bekezdése alapján elvégezte. Az ilyen adatokról a jelölt, illetve
lista nyilvántartásba vételéről hozott határozat jogerőssé válásáig kérhető tájékoztatás.”
„307/I. § (1) A kompenzációs listát, a fővárosi kompenzációs listát és a megyei listát legkésőbb a szavazást megelőző
harmincharmadik napon kell bejelenteni.
(2) A kompenzációs listát a helyi választási bizottság, a megyei listát, illetve a fővárosi kompenzációs listát a területi
választási bizottság veszi nyilvántartásba.”
„307/K. § (1) A fővárosi kompenzációs lista állításánál a jelölő szervezet – a lista nyilvántartásba vételéig bejelentett
– polgármesterjelöltjeinek számát kell figyelembe venni, kivéve azt a polgármester-jelöltet, akinek nyilvántartásba
vételét a helyi választási bizottság elutasította.
(2) A  területi választási bizottság törli a  nyilvántartásból a  fővárosi kompenzációs listát, ha a  jelölő szervezet
jogerősen nyilvántartásba vett, valamint a  bejelentett, de még jogerősen el nem bírált polgármester-jelöltjeinek
száma együttesen nem éri el a törvényben foglalt minimumot.”
„307/O.  § (3) A  fővárosi kerületi polgármester-választás eredményéről a  helyi választási bizottság által kiállított
jegyzőkönyv egy példányát a  helyi választási iroda annak jogerőssé válását követő napon 10 óráig a  területi
választási irodához szállítja. A  területi választási bizottság a  fővárosi kerületek polgármester-választásának
eredményéről kiállított jogerős jegyzőkönyvek alapján megállapítja a  fővárosi kompenzációs listás választás
eredményét.”
III. [17] Az Alkotmánybíróság az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés e)  pontja alapján felülvizsgálja a  jogszabályoknak
az  Alaptörvénnyel való összhangját, amely alapján az  Abtv. 24.  §-a szerinti utólagos normakontroll eljárást
lefolytatja. Az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés e)  pontja szerint az  eljárás kezdeményezésére – többek között  –
az  országgyűlési képviselők egynegyede jogosult. Tekintettel arra, hogy az  országgyűlési képviselők száma
százkilencvenkilenc, az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az ötvenhét országgyűlési képviselő által benyújtott
utólagos normakontroll indítvány indítványozásra jogosultaktól érkezett, így az  megfelel az  Alaptörvény 24.  cikk
(2) bekezdés e) pontjába foglalt feltételnek.
[18] Az Alkotmánybíróság ezt követően azt vizsgálta meg, hogy van-e indoka eltérni attól az  állandó, következetes
gyakorlatától, hogy „ha az  indítványozó egy új rendelkezés tartalmának alkotmányellenességét állítja, akkor
az Alkotmánybíróság nem az új rendelkezést hatályba léptető, hanem a módosítás révén az új rendelkezést magába
foglaló (inkorporáló) jogszabály alkotmányellenességét vizsgálja meg” {legutóbb l. 5/2013. (III.  21.) AB határozat,
Indokolás [12]}. Az  indítványozók ezt arra tekintettel kérték, hogy – álláspontjuk szerint – a  módosított törvényi
rendelkezések megsemmisítése esetén nem lennének törvényi szabályok a  fővárosi közgyűlés megválasztására,
míg a  módosító törvény (a  Tv.) visszamenőleges hatályú megsemmisítése esetén az  általuk állított alaptörvényellenesség megszűnne. A Tv. – két rendelkezésének a kivételével – 2014. június 18-án hatályba lépett, a módosítások
beépültek a  módosított törvényekbe. Az  Alkotmánybíróság számos határozatában kifejtette, hogy egy hatályon
kívül helyező norma alkotmányellenességének a megállapítása sem vezet önmagában a hatályon kívül helyezéssel
érintett rendelkezések hatályának automatikus feléledéséhez, mivel valamely jogszabály újbóli hatályba helyezése
a  jogalkotó kizárólagos kompetenciája [l. pl. 1437/B/1995. AB határozat, ABH 1998, 616, 618–619.]. Ebből
a  gyakorlatból az  is következik, hogy a  Tv.-nek ex tunc módon történő esetleges megsemmisítése esetén sem
élednének fel a  módosított törvényeknek azok a  rendelkezései, amelyeknek a  helyébe – az  inkorporáció által –
a Tv.-nyel megállapított egyes rendelkezések léptek. Erre tekintettel az Alkotmánybíróság nem látott indokot arra,
hogy eltérjen korábbi gyakorlatától, így a  vizsgálatát a  módosításokat inkorporáló törvények vonatkozásában
(az indítványozók másodlagos kérelme szerint) folytatta le.
IV. [19] Az indítvány részben megalapozott. [20] 1. Az  Alkotmánybíróság elsőként az  Övjt. 6.  §-át támadó indítvány-elemet vizsgálta. Az  indítványozók
az  Alaptörvény 35.  cikk (1)  bekezdésének sérelmét részben arra hivatkozással állították, hogy álláspontjuk szerint
nem tekinthető a fővárosi közgyűlés tagjai közvetlen megválasztásának az a mód, miszerint a megválasztott kerületi
polgármester a választással egyben a fővárosi közgyűlésben is mandátumot szerez.
[21] A választás közvetlensége azt jelenti, hogy a  választópolgárok közvetlenül a  jelöltekre szavaznak a  választások
során. Közvetett választásnak az  a  választási mód minősül, amikor a  választópolgárok nem közvetlenül
a  jelöltre szavaznak, hanem választási megbízottakat (elektorokat) választanak, akik majd maguk gyakorolják
a  választópolgárok nevében a  betöltendő tisztségre történő megválasztás jogát. A  választások tipikus formája
kétségtelenül a közvetlen szavazás, ám a demokratikus országokban a közvetett választásra több példát találhatunk.
Így például az  Egyesült Államok elnökét is közvetett módon választják, ahol a  választópolgárok választási
megbízottakra, elektorokra szavaznak, és az elektorok lesznek jogosultak a tényleges választásra.
[22] Példát a  magyar közjog közelmúltbeli szabályozásában is találhatunk: az  önkormányzati választások során
1990-ben az  Alkotmány és a  helyi önkormányzatokról szóló törvény két esetben is intézményesítette a  közvetett
választást. A fővárosi közgyűlés huszonkét tagját a fővárosi kerületek képviselőtestületei választották meg, a megyei
képviselőtestület tagjait pedig a községi és városi képviselőtestületek által választott küldöttgyűlés választotta meg.
[23] A közvetett választásra további hazai példa: az  1993–2010. közötti időszakban a  nemzeti és etnikai kisebbségi
választásokon a területi és az országos önkormányzat tagjait ugyancsak elektorok közbejöttével, közvetett módon
választották meg.
[24] A jelenlegi közjogi szabályozás mind az országgyűlési, mind a helyi önkormányzati választásokra (de a nemzetiségi
önkormányzati választásokra is) a közvetlen szavazással történő választást intézményesíti.
[25] Az indítványozók által támadott szabályozás, tekintettel a  közvetlen és a  közvetett választás fogalmára, nem
sérti a  közvetlen választás alapelvét. Nem áll fenn ugyanis a  közvetett választás azon fogalmi ismérve, hogy
a  választópolgárok által felhatalmazott személyek választanak a  választópolgárok nevében képviselőket.
A  választópolgárok közvetlenül választják meg a  kerületi polgármestereket, akik a  megválasztásuk következtében
– a törvényi konstrukció értelmében – egyben a fővárosi közgyűlés tagjai is lesznek.
[26] Ennek a  konstrukciónak a  lényege abban áll, hogy a  fővárosi kerületi polgármester egyszersmind a  fővárosi
közgyűlés tagja is. A  választópolgár – abból adódóan, hogy a  két megbízatást a  törvény szétválaszthatatlanul
összekapcsolja – egy (közvetlenül leadott) szavazatával választja meg a fővárosi kerület polgármesterét és a fővárosi
közgyűlés egyik – az Övjt. 6. § b) pontja körébe tartozó – tagját.
[27] Az Alkotmánybíróság hangsúlyozza: az  Alaptörvényből nem vezethető le, hogy a  jogalkotó kellően alátámasztott
indokok alapján ne alkothasson olyan választási rendszert, amelynek következtében a  választópolgár közvetlen
szavazatával két különböző önkormányzati tisztségre ugyanazt a  személyt, egyszeri szavazással választhassa
meg. Az  Alkotmánybíróság álláspontja szerint a  fővárosi önkormányzati választási rendszer részbeni átalakítására
megfelelő és elfogadható indok volt, hogy a jogalkotó a fővárosi önkormányzati rendszer két szintjének működési
problémái orvoslására a  fővárosi kerületi polgármestereket a  fővárosi közgyűlésbe kívánta integrálni, s ezzel
a főváros irányítását – a jövőre nézve – hatékonyabbá és egyszerűbbé kívánta tenni.
[28] A kifejtettekre tekintettel a  közvetlenség elvének a  sérelme nem áll fenn, az  indítvány erre hivatkozó eleme
megalapozatlan.
[29] 2. Az  indítványozók szerint sérti az  Alaptörvény 35.  cikk (1)  bekezdését, a  XXIII.  cikk (1)  bekezdését és a  XV.  cikk
(2)  bekezdését az  Övjt. 6.  §-a és az  Mötv. 22.  § (3a)  bekezdése. Álláspontjuk szerint nem érvényesül a  választójog
egyenlősége, mert a  fővárosi kerületek, melyek ténylegesen egy-egy választókerületet alkotnak, eltérő
lakosságszámúak; s van olyan választókerület is, melyben ötször több választópolgár jogosult szavazni, mint egy
másik választókerületben.
[30] Hivatkoznak arra is, hogy sérti az egyenlőséget az Övjt. 17. § (4) bekezdésében előírt súlyozási szabály is, mert így
a nagyobb lélekszámú kerületekben élő választópolgárok szavazatának sokszoros súlyt adott az Országgyűlés.
[31] 2.1. Az Alkotmánybíróság rámutat arra, hogy korábban az országgyűlési választások kapcsán vizsgálta a választási
rendszer egyes szabályozási megoldásainak alkotmányosságát. A választójogi alapelvek tekintetében azonban nem
volt és jelenleg sincs különbség az  országgyűlési és az  önkormányzati választások között, ezért az  országgyűlési
választások tekintetében kialakított alkotmánybírósági határozatok elvi megállapításait az  Alkotmánybíróság
a  jelen ügyben mutatis mutandis figyelembe vette. Az  Alkotmánybíróság a  hatályát vesztett korábbi Alkotmány
értelmezése körében létrejött állásfoglalások felhasználhatóságát illetően Magyarország Alaptörvényének negyedik
módosítása (2013. március 25.) hatálybalépését követően, az Alaptörvény Záró és vegyes rendelkezések 5. pontjára
tekintettel úgy foglalt állást, hogy „az újabb ügyekben vizsgálandó alkotmányjogi kérdések kapcsán felhasználhatja
a  korábbi határozataiban kidolgozott érveket, jogelveket és alkotmányossági összefüggéseket, ha az  Alaptörvény
adott szakaszának az  Alkotmánnyal fennálló tartalmi egyezése, az  Alaptörvény egészét illető kontextuális
egyezősége, az Alaptörvény értelmezési szabályainak figyelembevétele és a konkrét ügy alapján a megállapítások
alkalmazhatóságának nincs akadálya, és szükségesnek mutatkozik azoknak a  meghozandó döntése indokolásába
történő beillesztése” {13/2013. (VI. 17.) AB határozat, Indokolás [32]}.
[32] A jelen ügyben az  Alaptörvény 35.  cikkének (1)  bekezdését és az  Alkotmány 71.  § (1)  bekezdését összevetve
az Alkotmánybíróság megállapította, hogy azok szövegszerűen megegyeznek: a helyi önkormányzati képviselőket
és polgármestereket „a választópolgárok általános és egyenlő választójog alapján, közvetlen és titkos szavazással”
választják. Bár a  helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek megválasztásának szabályozása több
tekintetben megváltozott az  Alaptörvény és az  erre vonatkozó sarkalatos törvény hatálybalépését követően,
a  módosítások nem érintették a  választójog egyenlőségének követelményét. Erre a  szövegszerű egyezésre,
valamint az Alkotmánybíróságnak a fentebb kifejtett gyakorlatára tekintettel az Alkotmánybíróság a jelen ügyben is
alkalmazhatónak találta a korábbi, 2012. január 1-je előtt született határozataiban kifejtett jogértelmezéseket.
[33] Az Alaptörvény – az  Alkotmányhoz hasonlóan – a  választójog gyakorlásának pontosabb kereteiről, és magáról
a  választási rendszerről néhány választási alapelv előírásán kívül, közvetlenül nem tartalmaz részletesebb
rendelkezéseket; a  törvényhozásra bízza a  választási rendszerre vonatkozó szabályok megalkotását, így
a  garanciarendszer kialakítását is. Ezért továbbra is irányadó az  Alkotmánybíróság gyakorlatából származó azon
alapvető tétel, amely szerint „[…] az  Országgyűlés széles döntési szabadsággal rendelkezik a  választási rendszer
megválasztása, a  választási eljárás szabályainak megállapítása során. A  törvényhozó szabadon határozza meg
a választókerületi rendszereket, a  jelöltállítás, a szavazás és a mandátumszerzés rendjét” [63/B/1995. AB határozat,
ABH 1996, 509, 513.], valamint, hogy e törvényhozói szabadságnak csak az Alaptörvény szab kereteket.
[34] Ez utóbbi azt jelenti, hogy az  Alaptörvény rendelkezéseiből egyértelműen következik néhány olyan követelmény,
amely a  választási rendszerre vonatkozó szabályok alkotmányossági mércéjéül szolgál. Az  indítvánnyal érintett
alkotmányjogi kérdés e  követelmények közül azokat érinti, amelyek az  általános jogegyenlőségi szabály speciális
formájának tekintendő egyenlő választójogból fakadnak.
[35] 2.2. Az  Alkotmánybíróság – az  országgyűlési képviselők választásával kapcsolatban  – már korai határozataiban
foglalkozott a  választójog általánosságának és egyenlőségének a  korlátozhatóságával [l. pl. 6/1991. (II.  28.)
AB határozat]; jogértelmezését több későbbi határozatában is megerősítette és pontosította. E  témakörben
– és a  jelen ügy kapcsán is – kiemelt fontosságú a  22/2005. (VI.  17.)  AB határozat, amelyben a  testület egyrészt
összefoglalta a  korábbi döntéseiből kijegecesedett álláspontját, másrészt pontosította, hogy a  választójog
egyenlőségének alkotmányi szabálya mely esetekben nem szenved sérelmet.
[36] Az említett alkotmánybírósági határozat az alábbiakban idézettek szerint fogalmazza meg releváns megállapításait:
„Az Alkotmánybíróság először azt vizsgálta meg, hogy az  Alkotmány 71.  § (1)  bekezdésében megfogalmazott
egyenlő választójog elvéből következik-e, hogy az  egyes választókerületek választói névjegyzékében
nyilvántartásba vett választópolgárok száma megegyezzen. Ehhez kapcsolódó alkotmányossági kérdés, hogy
az  egyes területi választókerületenként megszerezhető országgyűlési képviselői mandátumok számának pontos
arányban kell-e állnia a névjegyzékbe vett választópolgárok számával. […]
Az alkotmányos demokráciákban az  »egy ember – egy szavazat« elve alapján vált valóra a  politikai közösség
tagjainak önkormányzása, amely megvalósítja az  egyenlő részvétel jogát a  demokratikus eljárásban. A  politikai
közösség választójogosultsággal rendelkező tagjainak egyenlőségét (egyenlő értékességét) fejezi ki, hogy
a  népszuverenitáson alapuló döntéshozatal résztvevői azonos jogokkal rendelkeznek, és minden választópolgár
szavazata ugyanannyira számít. […]
A választási rendszer kialakításának alkotmányos kereteit elsősorban az  Alkotmány 71.  § (1)  bekezdésébe foglalt
választási alapelvek – közöttük az  egyenlő választójog elve – jelölik ki. Az  Alkotmánybíróság a  809/B/1998.
AB határozatban általános érvénnyel állapította meg: »A választójog egyenlőségének alkotmányos elve két
követelményt támaszt a  választási törvény megalkotójával szemben: egyrészt a  választójog a  választópolgárok
szempontjából azonos értékű legyen, másrészt a szavazatok lehetőleg azonos súlyúak legyenek egy-egy képviselő
megválasztásánál.« (ABH 2000, 783, 784.)
A választójog egyenlő értékűsége azt jelenti, hogy minden választópolgár azonos számú szavazattal rendelkezik,
és a  szavazatszámlálásnál minden szavazat ugyanannyit ér. E  tekintetben az  Alkotmány 71.  § (1)  bekezdése
a plurális választójogot zárja ki, amely kedvezményezett választópolgári csoportok számára több vagy eltérő értékű
szavazatot biztosítana a  választások során. Az  Alkotmánybíróság megítélése szerint ez  a  követelmény abszolút:
az  Alkotmányból következő »egy ember egy szavazat« elvének érvényesülése e  tekintetben semmilyen indokból
nem korlátozható. (A mai választási rendszerben ez  a  követelmény értelemszerűen külön-külön vonatkozik
az egyéni jelöltre és a területi listára történő szavazásra.)
Az Alkotmánybíróság a szavazatok súlyával összefüggésben megállapította: »A választójog egyenlősége nem jelenti
és nem is jelentheti a választáskor kifejezett politikai akarat csorbítatlanul egyenlő érvényesülését. Bár az Alkotmány
kinyilvánítja a  választójog egyenlőségét, az  állampolgári politikai akarat képviselők útján való, azaz közvetett
érvényesülése természetszerűleg aránytalanságot eredményez.« [3/1991. (II. 7.) AB határozat, ABH 1991, 15, 17–18.]
[…]
Mindezeket figyelembe véve az  Alkotmánybíróság 2000-ben kimondta: »Az egyéni választókerületek eltérő
nagysága (választási földrajz), illetőleg az  egy mandátum megszerzéséhez szükséges konkrét szavazatok száma
(választási matematika) miatt a  választások után, a  választási eredmények ismeretében természetesen nem
lehet abszolút értelemben vett egyenlőség a  szavazatok súlyában.« (809/B/1998. AB határozat, ABH 2000, 783,
784.) A  33/2000. (X. 20.) AB határozat a  választójog egyenlőségének elve alapján azt fogalmazta meg, hogy
»a választójognak a választópolgár szempontjából egyenértékűnek és a szavazatoknak közel azonos súlyúaknak kell
lenniük.« (ABH 2000, 221, 226.) […]
Másként ítélendő meg a szavazatok eljárási és tartalmi értelemben vett egyenlősége a szavazatok súlyára vonatkozó
alkotmányossági elvárás esetében. A  kiindulópont itt is az, hogy a  jogszabályoknak kifejezésre kell juttatniuk
a  választópolgárok egyenlőségét: a  szabályozás nem tehet indokolatlan különbséget a  választópolgárok egyes
csoportjai között, például lakóhelyük, illetve – közvetve – politikai nézeteik, nemzeti vagy etnikai hovatartozásuk
miatt. Ez  alapján a  szavazatoknak akkor lehet közel egyenlő súlya, ha lehetőség van arra, hogy egyenlő számú
szavazó döntése eredményezzen mandátumot. […]
A választójog egyenlőségéből származó alkotmányossági követelmények tartalmának meghatározásakor
az  Alkotmánybíróság figyelembe vette az  Európa Tanács Velencei Bizottságának 190/2002. számú véleményét,
amelyben a  Code of Good Practice in Electoral Matters a  közös európai választójogi örökség egyik meghatározó
elemének minősíti a  választójog egyenlőségét. A  dokumentum szerint az  egyenlőség magában foglalja
a  mandátumok választókerületek közötti egyenletes elosztásának követelményét, amely a  következőket
tartalmazza:
– a  képviselői helyek elosztása kiegyensúlyozottan, világos szempontok szerint kell megtörténjen, a  következő
lehetséges kritériumok figyelembevételével: népesség, a  nemzeti kisebbségek számaránya, a  regisztrált
választópolgárok száma, a választójogukkal várhatóan élők aránya;
– földrajzi, közigazgatási, valamint történelmi határvonalak számításba vehetők;
–  az egy képviselői helyre jutó választópolgárok száma tekintetében a  választókerületenkénti eltérés nem
haladhatja meg a  10%-ot, és semmiképpen sem lépheti túl a  15%-ot. E  szabályoktól csak kivételes körülmények
esetén engedhető meg az eltérés (adott területen élő kisebbségek érdekeinek védelme, szórványosan lakott terület
egységének védelme érdekében);
– a  képviselői helyek elosztásának rendszerét legkevesebb tízévenként újra kell vizsgálni, lehetőleg választásokon
kívüli időszakokban;
– a  választókerületek határvonalainak újbóli meghatározása esetén a  következő szempontoknak kell
érvényesülniük: elfogulatlanság, a  nemzeti kisebbségek hátrányos helyzetbe kerülése lehetőségének kizárása,
egy többségében független személyekből álló bizottság véleményének meghallgatása. (A bizottságnak lehetőség
szerint legyen földrajzi, illetve szociológiai szakember tagja, a pártok legyének egyenlő arányban képviselve, illetve
szükség esetén a nemzeti kisebbségek is.) […]
A választójog egyenlőségéből származó, a  szavazatok súlyára vonatkozó alkotmányossági követelmények
maximális teljesítésétől a jogalkotó csak megfelelő alkotmányos indok esetén térhet el. Minél jelentősebb az eltérés
a  választásra jogosultak száma, illetve – a  területi listás rendszerben – a  választókerületenként megszerezhető
mandátumok száma között, annál erősebb alkotmányos indok szükséges az  eltérés igazolásához. Megfelelő
indok lehet – egyebek mellett – a  földrajzi viszonyok, a  közigazgatási határok, valamint a  nemzeti, illetve etnikai
kisebbségek számarányának figyelembevétele. Ugyanakkor még a  statisztikailag egyébként elhanyagolható
különbségek is alkotmányellenesek lehetnek, ha azok a  választókerületek határaival való manipuláció
eredményeként jönnek létre. […]
Nyilvánvaló, hogy létezhet olyan rendkívüli eltérés az  egyes választókerületek, illetve területi listák között,
amely önmagában véve, azaz függetlenül az  eltérés indokától, sérti az  Alkotmány 71.  § (1)  bekezdését.
Az Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy minden körülmények között ellentétes az egyenlő választójog elvével,
ha az egyéni választókerületekben a jegyzékbe vett választópolgárok száma közötti kétszeres eltérés mutatható ki.
A kétszeres eltérést tartalmazó szabályozás nem az egyenlő választójog első elemét, a szavazatok egyenértékűségét
befolyásolja, mert az  ország más-más részein (különböző választókerületekben) élő minden egyes választópolgár
azonos számú szavazattal rendelkezik, és a  szavazatszámlálásnál minden szavazat ugyanannyit ér. Ugyanakkor
a  kétszeres eltérés olyan különbséget eredményez az  egyenlő választójog második eleme, a  választópolgárok
különböző közösségeihez tartozó személyek szavazatainak súlya között, hogy az ellentétes az alkotmányos általános
[Alkotmány 54.  § (1)  bekezdés, 70/A.  § (1)  bekezdés] és speciális [Alkotmány 71.  § (1)  bekezdés] egyenlőségi
szabályaival. Ilyen esetben a választásra jogosultak száma közötti eltérés olyan nagy mértékű, hogy azt semmiféle
indok nem teheti alkotmányosan elfogadhatóvá.” [22/2005. (VI.  17.) AB határozat, ABH 2005, 246, 248, 249–250,
251–253.]
[37] A fenti egyenlőségi kritériumokat az  Alkotmánybíróság a  helyi és különösen a  fővárosi önkormányzati rendszer
sajátosságaira tekintettel értelmezte és alkalmazta.
[38] Az utólagos normakontroll indítvány által megsemmisíteni kért Övjt. 6. §-ának b) pontját az Alkotmánybíróság úgy
értelmezi, hogy az alapján a  fővárosi közgyűlés kerületi polgármester tagjának megválasztásakor minden fővárosi
kerületet egy-egy egymandátumos választókerületnek kell tekinteni. A  szavazatok egyenlőségének (egyenlő
súlyának) vizsgálatakor tehát az első kérdés az, hogy a fővárosi kerületek – mint a fővárosi közgyűlés megválasztása
szempontjából egyéni választókerületek  – megfelelnek-e annak a  követelménynek, hogy közel azonos számú
választópolgár alkot egy-egy választókerületet.
[39] 2.3. Az  Alkotmánybíróság a  fővárosi kerületek 2014. január 1-jei lakónépessége számának közlése végett
megkereste a  Központi Statisztikai Hivatalt. A  hivatal az  alábbi adatokat tartalmazó táblázatot küldte meg
az Alkotmánybíróságnak.
Budapest lakónépessége kerületenként 2014. január 1-jén Kerület Összesen
Budapest 23. ker. 22 257 Összesen 1 744 665
[40] A táblázatból megállapítható, hogy jelentős eltérés van az egyes fővárosi kerületek lakosságszáma között. Ez alapján
önmagában nézve fennállhat a  választójog egyenlőségének sérelme, ugyanakkor adott a  kivételes szabályozás
lehetősége is a  főváros egysége és kerületi tagozódása körülményeire, valamint közigazgatási és történelmi
határvonalaira tekintettel.
[41] A jogalkotó – ennek mérlegelésével – olyan további szabályozási elemeket épített be a Tv.-be, melynek a funkciója
az  egyenlőség elve önmagában nézve fennálló sérelmének más jogi szabályokkal történő ellensúlyozása.
Az  Alkotmánybíróságnak ennek kapcsán arról kellett állást foglalnia, hogy ezek a  kompenzációs szabályok
alkalmasak-e az  egyenlőség szűken vett sérelmének kiegyenlítésére. Azonban a  választási szabályozást
a  maga egészében, komplexitásában kell értékelni, és az  egyenlőség követelményének érvényesülését ebben
az összefüggésben kell megítélni.
[42] A Tv.-vel kialakított új választási szabályozásnak a  kiegyenlítés funkciójára hivatott elemei a  kompenzációs listás
mandátumszerzés lehetősége – különös tekintettel a  töredékszavazatok súlyozott figyelembevételére –, illetve
a fővárosi közgyűlésben történő határozathozatal módja (a kettős többség szabálya).
[43] 2.4. A kompenzációs lista – azokban az országokban, ahol azt alkalmazzák – azt a célt szolgálja, hogy a mandátumot
nem eredményező szavazatok se vesszenek kárba, az ezeket a szavazatokat leadó választópolgárok akaratát is tartsa
tiszteletben a választási rendszer, és lehetőség szerint juttassa képviselethez.
[44] Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az  Övjt. 17.  §-ában a  kompenzációs listás megoldáshoz kapcsolódó,
a  töredékszavazatok súlyozott számítását alkalmazó módszer önmagában matematikailag, és ezáltal
alkotmányossági szempontból sem alkalmas eszköz az egyes fővárosi kerületek lélekszámából fakadó különbségek
kiküszöbölésére. Ráadásul ez  a  megoldás a  valóságban másfajta egyenlőtlenséget eredményez az  egyes
választópolgárok szempontjából. A  súlyozási rendszer következtében ugyanis a  vesztes polgármesterjelöltekre
leadott szavazatok a  legnagyobb kerület választópolgárai esetében hatszoros szavazati értéket képviselnek
a  legkisebb kerület választópolgárai szavazatának értékéhez képest. Ez  alapján az  Övjt. 17.  § (4)  bekezdésében
meghatározott súlyozási rendszer tehát önmagában nézve szemben áll a  választójog egyenlő értékűségével,
így ellentétes az  Alaptörvény 35.  cikk (1)  bekezdésével. Az  Alkotmánybíróság ezért az  Övjt. 17.  § (4)  bekezdését
teljes egészében megsemmisítette. Az  Alkotmánybíróság ugyancsak megsemmisítette az  Övjt. 17.  § (1)–(3) és
(5)  bekezdéseinek azokat a  szövegrészeit, amelyek az  Övjt. 17.  § (4)  bekezdésével – utaló szabályként – szoros
összefüggésben állnak.
[45] 2.5. A  fővárosi kerületek eltérő lakosságszámából adódó, a  választójog egyenlőségének sérelmét eredményező
állapot kiegyenlítésére vezette be a törvényhozó az Mötv.-ben azt a döntéshozatali szabályt, amelynek értelmében
a  fővárosi közgyűlésben csak akkor kapja meg egy javaslat a  szavazatok többségét, ha a  meghatározott
szavazatarány mellett a  főváros lakosságszámának együttesen több mint a  felét kitevő lakosságszámú fővárosi
kerületek polgármesterei is megszavazzák azt. Ez  az  Mötv. 47.  § (3)  bekezdésében rögzített, a  fővárosi közgyűlés
határozathozatalára vonatkozó speciális előírás hivatott biztosítani, hogy a fővárosi közgyűlés döntéséhez a főváros
összlakosságának több mint felét képviselő polgármesterek támogatására legyen szükség. A  kettős többségi
rendszer célja annak biztosítása, hogy a  fővárosi kerületek összességében a  lakosságszámuk arányában legyenek
képviselve a  fővárosi közgyűlésben a  döntések meghozatalakor. Így egyfelől a  polgármesterek jelenléte biztosítja
a  történelmileg kialakult kerületek mindegyikének képviseletét, másfelől azonban az  eltérő lakosságszámú
kerületeket figyelembe véve a  jogalkotó a  kettős többségi rendszer megalkotásával egyben megteremtette
a garanciáját annak is, hogy a fővárosi közgyűlés a főváros lakosságának több mint felét képviselő polgármesterek
egyetértésével dönthessen a jogszabályokban meghatározott tárgykörökben.
[46] Ez a  megoldás a  fővárosi közgyűlési döntéshozatal szintjén alkalmas az  egyenlőség elve sérelmének
kiküszöbölésére.
[47] 2.6. Rátérve a  komplexitás módszerének kérdésére, az  Alkotmánybíróság a  választópolgárok regisztrációjával
kapcsolatosan meghozott 1/2013. (I. 7.) AB határozatban, az  Indokolás [58] bekezdésében is rámutatott,
hogy „[r]itkán lehet önmagában egyetlen választási szabályról vagy valamely választójogi jogintézményről
megállapítani, hogy az  a  szabad választást korlátozza. A  választási szabályoknak összességében kell megfelelniük
annak a  követelménynek, hogy mindenek felett a  választók véleményének szabad kifejezését segítsék elő.”
Az  Alkotmánybíróság álláspontja szerint a  helyi önkormányzati rendszer egyes elemeire vonatkozó, a  fővárosi
közgyűlés tagjainak megválasztását szabályozó és az  indítványozók által támadott jogszabályhelyek kapcsán
sem lehet önmagukban megítélni az  indítványban felvetett alkotmányossági problémákat. A  rendszer egésze
tekintetében kell állást foglalni, hogy az  egyes korlátozások alkotmányosan indokolhatóak-e, továbbá ennek
következtében a  korlátozások – összefüggéseikre tekintettel – a  rendszer egésze tekintetében lehetővé teszik-e
a választójogi alapelvek sérelmének kompenzálása folytán a demokratikus közhatalom gyakorlását.
[48] Az Alkotmánybíróság szerint a  fővárosi önkormányzat hatékony és eredményes működése, a  kerületi
polgármesterek integrálása a  fővárosi közgyűlésbe, a  fővárosi kerületek történelmileg kialakult határai, mint
adottság alkotmányosan elfogadhatóvá teszik az  eltérést az  egyes kerületek lakosságszámához igazodva, mert
az  eltérésből adódó különbséget megfelelően ellensúlyozza a  kettős döntéshozatali rendszer. Ezért az  indítvány
ezekre vonatkozó részeit elutasította.
[49] 3. Az  indítványozók a  Ve. 2.  § (4)  bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapítását és a  jogszabályhely
hatálybalépésére visszamenőleges hatályú megsemmisítését is kérték. Álláspontjuk szerint a támadott rendelkezés
ellentétes az Alaptörvény VI. cikk (2) bekezdésével, mert azzal, hogy a jelölt, illetve a lista nyilvántartásba vételéről
hozott határozat jogerőssé válásáig teszi lehetővé a  tájékoztatás kérését, indokolatlanul korlátozza a  természetes
személynek a rá vonatkozó személyes adatokról való tájékoztatás kéréséhez fűződő jogát.
[50] Figyelemmel arra, hogy az  indítvány az  alaptörvény-ellenességre vonatkozó indokolást csak a  támadott bekezdés
második mondata tekintetében tartalmazott, az  Alkotmánybíróság az  alkotmányossági vizsgálatot a  második
mondat tekintetében folytatta le.
[51] 3.1. E körben az Alkotmánybíróság áttekintette a vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket.
 [52] A Ve. 122. § (1) bekezdése értelmében az a választópolgár ajánlhat jelöltet, aki a választáson a választókerületben
választójoggal rendelkezik. A (2) bekezdés szerint az ajánlóívre rá kell vezetni az ajánlást adó választópolgár nevét,
személyi azonosítóját, magyarországi lakcímét és az anyja nevét. Az ajánlóívet az ajánló választópolgár saját kezűleg
aláírja. Ezen rendelkezésekből egyértelműen megállapítható, hogy a  felsorolt adatok az  ajánló személyes adatai,
melyek az Alaptörvény VI. cikk (2) bekezdésének védelme alatt állnak.
[53] A Ve. 128. §-a rögzíti, hogy az ajánlóíveket az  illetékes választási iroda a szavazást követő kilencvenedik nap utáni
munkanapon megsemmisíti.
[54] Az információs önrendelkezési jogról és az  információszabadságról szóló 2011. évi CXII. törvény 14.  § a)  alpontja
értelmében az érintett kérelmezheti tájékoztatását az adatkezelőnél személyes adatai kezeléséről.
[55] 3.2. Az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdése rendelkezik arról, hogy az alapvető jogokra és kötelezettségekre vonatkozó
szabályokat törvény állapítja meg. Alapvető jog más alapvető jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték
védelme érdekében, a feltétlenül szükséges mértékben, az elérni kívánt céllal arányosan, az alapvető jog lényeges
tartalmának tiszteletben tartásával korlátozható.
[56] A támadott jogszabályhely második mondatával kapcsolatban a  törvény indokolása nem tartalmazta, hogy
a  személyes adatokhoz való alapjog korlátozásának mi az  indoka. Az  Alkotmánybíróság álláspontja szerint sem
más alapjog érvényesülése, sem valamely alkotmányos érték védelme nem indokolja, hogy az  érintett kérelmére
csak a  jelölt, illetve a  lista nyilvántartásba vételéről hozott határozat jogerőssé válásáig lehessen tájékoztatást
kérni. Mindaddig, amíg a  választási iroda nem semmisíti meg az  ajánlóíveket, az  érintetteket – az  Alaptörvény
VI.  cikk (2)  bekezdése alapján – megilleti a  tájékoztatás kérési jogosultság. Ezért az  Alkotmánybíróság a  támadott
rendelkezés második mondatát megsemmisítette. A megsemmisített jogszabályi rész az Abtv. 45. § (1) bekezdése
értelmében az  Alkotmánybíróság megsemmisítésről szóló határozatának a  hivatalos lapban való közzétételét
követő napon hatályát veszti, és e naptól nem alkalmazható.
[57] 4. Az indítványozók – a szoros összefüggésre tekintettel – elsődlegesen a Tv., másodlagosan az Övjt., és a Ve. számos
rendelkezése alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérték az  Alkotmánybíróságtól
(részletesen l. Indokolás [2]). Az  indítványozók elsődleges és másodlagos kérelme nem teljes mértékben
ugyanazokat a  törvényi rendelkezéseket érintette. Az  indítványozók a  szoros összefüggésen túl külön nem
indokolták meg a hivatkozott törvényi rendelkezések alaptörvény-ellenességét.
[58] Az Abtv. 52.  § (1)  bekezdése alapján az  indítványnak határozott kérelmet kell tartalmaznia. Az  52.  §
(1b)  bekezdésének e)  pontja szerint a  kérelem akkor határozott, ha egyértelműen megjelöli az  indokolást
arra nézve, hogy a  sérelmezett jogszabály, jogszabályi rendelkezés miért ellentétes az  Alaptörvény megjelölt
rendelkezésével. Ez az egyértelmű, alkotmányjogilag értékelhető indokolás a jelen esetben hiányzik. Erre tekintettel
az Alkotmánybíróság az indítványnak ezt a részét az Abtv. 64. § d) pontja alapján visszautasította.
[59] A határozat Magyar Közlönyben való közzététele az Abtv. 44. § (1) bekezdésén alapul.
Budapest, 2014. július 21. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1472/2015. (VII. 15.) Korm. határozata a Versenyképes Közép-Magyarország Operatív Program keretében megvalósuló integrált területi programokról.
A Kormány
 1. elfogadja Pest megye, Budapest és Érd (a  továbbiakban együtt: területi szereplők) integrált területi programját
(a továbbiakban együtt: integrált területi programok) az 1. melléklet szerint,
 2. felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy – a területi szereplők bevonásával – gondoskodjon az integrált területi
programok dokumentációja átdolgozásáról az  1.  mellékletben foglalt táblázatban szereplő indikátor célértékek
szerint,
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2015. július 31. 3. egyetért azzal, hogy elsősorban a Versenyképes Közép-Magyarország Operatív Program (a  továbbiakban: VEKOP)
keretében szükséges finanszírozni azokat a  fejlesztési elképzeléseket, amelyek tevékenységeit és indikátorait
tekintve illeszkednek a VEKOP célkitűzéseihez,
4. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy vizsgálja meg a  fejlesztési elképzeléseket tartalmazó kormányzati
döntések VEKOP-ból történő finanszírozhatóságát és – szükség esetén – kezdeményezze az  integrált területi
programok módosítását az integrált területi programok éves felülvizsgálata során,
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: folyamatos 5. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy gondoskodjon a  VEKOP 2015.  évre szóló éves fejlesztési keretének
a  területi kiválasztási eljárásrend elbírálási móddal meghirdetni tervezett felhívásokkal történő kiegészítése
előkészítéséről és a Nemzeti Fejlesztési Kormánybizottság részére történő benyújtásáról.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2015. augusztus 15. Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 miniszterelnök-helyettes


text:
147/2009. (XI. 6.) FVM rendelete a Nemzeti Diverzifikációs Program keretében meg valósuló mezőgazdasági üzemek korszerűsítéséhez nyújtandó támogatások igénybevételének feltételeiről.
A mezőgazdasági, agrár-vidékfejlesztési, valamint halászati támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes
kérdéseiről szóló 2007. évi XVII. törvény 81. § (3) bekezdés a) pontjában kapott felhatalmazás alapján, a földművelésügyi és
vidékfejlesztési miniszter feladat- és hatásköréről szóló 162/2006. (VII. 28.) Korm. rendelet 1. § a) pontjában meghatározott
feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
A támogatás célja 1. § A támogatás célja a cukorgyárak bezárásával érintett településeken a mezőgazdasági termelés színvonalának
javításával vagy új termékek, környezetkímélő, energiahatékony eljárások, technológiák bevezetésével
a mezőgazdasági üzemek összteljesítményének növelése és tevékenységi körük bővítése.
Értelmező rendelkezések 2. § (1) E rendelet alkalmazásában
1. termelői csoport: a termelői csoportokról szóló 81/2004. (V. 4.) FVM rendelet alapján elismert termelői csoport,
2. zöldség-gyümölcs termelői csoport: a zöldség-gyümölcs termelői csoportok és termelői szervezetek nemzeti
szabályozásáról szóló 67/2009. (VI. 9.) FVM rendelet [a továb biak ban: 67/2009. (VI. 9.) FVM rendelet] 2. §
(1) bekezdés a) pontjában ekként meghatározott fogalom,
3. termelői szervezet: a 67/2009. (VI. 9.) FVM rendelet 2. § (1) bekezdés b) pontjában ekként meghatározott fogalom,
4. mezőgazdasági tevékenység: a gazdasági tevékenységek statisztikai osztályozása NACE Rev. 2. rendszerének
létrehozásáról és a 3037/90/EGK tanácsi rendelet, valamint egyes meghatározott statisztikai területekre
vonatkozó EK-rendeletek módosításáról szóló, 2006. december 20-i 1893/2006/EK európai parlamenti és tanácsi
rendelet I. Melléklete szerinti – az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény 16. § (3) bekezdés d) pontja alapján
az állami adóhatósághoz bejelentett – 01.1, 01.2, 01.3, 01.4, 01.5, 01.6 és 01.7 számú alágazatba tartozó
tevékenység,
5. mezőgazdasági termelő: az a természetes személy, jogi személy, jogi személyiség nélküli gazdasági társaság, aki,
 illetve amely mezőgazdasági tevékenységet folytat vagy kíván folytatni,
6. post harvest tevékenység: a betakarítást, szedést követő olyan manipuláló, válogató, tisztító, csomagoló, hűtő
folyamatok összessége, amely a termék eltarthatóságát és eladhatóságát növeli, a termék formáját, állagát
azonban nem változtatja meg,
7. kapcsolódó infrastruktúra: a létesítményhez kapcsolódó, telephelyen belüli, épületen, építményen kívüli víz-, gáz-,
elektromos, csatornahálózat, szilárd útburkolat, tűzivíz-tároló,
8. hátrányos helyzetű terület: a kedvezményezett térségek besorolásáról szóló 311/2007. (XI. 17.) Korm. rendelet
2. melléklete által meghatározott leghátrányosabb helyzetű kistérség, valamint a társadalmi-gazdasági és
infrastrukturális szempontból elmaradott, illetve az országos átlagot jelentősen meghaladó munkanélküliséggel
sújtott települések jegyzékéről szóló 240/2006. (XI. 30.) Korm. rendelet melléklete által meghatározott település,
9. leányvállalat: olyan vállalat, amelyben egy vagy több termelői szervezet vagy azok társulásai részesedéssel
rendelkeznek, és amely hozzájárul a termelői szervezet vagy termelői szervezetek társulásai célkitűzéséhez,
ideértve azokat a vállalatokat is, amelyben egy vagy több zöldség-gyümölcs termelői csoport rendelkezik
részesedéssel, és amely hozzájárul a zöldség-gyümölcs termelői csoport célkitűzéseihez,
10. induló termelői csoport: a támogatási kérelem benyújtását megelőző 12 hónapon belül elismert termelői csoport.
(2) Az (1) bekezdésben nem szereplő fogalmakat a Nemzeti Diverzifikációs Program társfinanszírozásában meg valósuló
támogatások igénybevételének általános szabályairól szóló 144/2009. (XI. 6.) FVM rendelet (a továb biak ban: NDP Vhr.)
3. §-a szerint kell értelmezni.
A támogatott célterületek, a támogatás jellege 3. § E rendelet alapján a Közösségen belül a cukoripar szerkezetátalakítására szolgáló ideiglenes rendszer megállapításáról
és a közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló 1290/2005/EK rendelet módosításáról szóló, 2006. február 20-i
320/2006/EK tanácsi rendelet 6. cikkében meghatározott diverzifikációs intézkedések meg valósítására vehető
igénybe támogatás az alábbi célokra és azon belül célterületekre:
a) növénytermesztés korszerűsítése,
aa) cukorrépadepók létesítése,
ab) magtárak építése és felújítása,
ac) gépek, berendezések beszerzése,
ad) szárító és tisztító berendezések beszerzése,
ae) géptárolók létesítése,
af) vetőmagtermesztés létesítményeinek építése, korszerűsítése;
b) állattenyésztés korszerűsítése,
ba) férőhelyek felújítása, bővítése és újak létrehozása,
bb) állategészségügyi, környezetvédelmi, munkavédelmi feltételeknek való megfelelés,
bc) takarmánytárolást szolgáló tárolók létesítése,
bd) takarmányozást szolgáló gépek, berendezések beszerzése;
c) kertészeti korszerűsítés,
ca) új termesztő létesítmények létrehozása, meglévő termesztő létesítmények korszerűsítése,
cb) post harvest tevékenységet elősegítő beruházások támogatása,
cc) gépek, berendezések beszerzése,
cd) kertészeti létesítmények energiaellátásának biztosítása.
A támogatás igénybevételének feltételei 4. § (1) Támogatás igénybevételére jogosult – ha az NDP Vhr. 7. § (1) bekezdésében meghatározott feltételeknek megfelel –
a) a mezőgazdasági termelő,
b) a termelői csoport, a zöldség-gyümölcs termelői csoport, a termelői szervezet vagy azok leányvállalatai
[a továb biak ban a) és b) együtt: ügyfél].
(2) Művelet kizárólag a 2. melléklet szerinti településen valósulhat meg. Az ügyfélnek legkésőbb a hiánypótlás
benyújtásakor a művelet meg valósulási helye szerinti településen lakóhellyel, székhellyel vagy telephellyel kell
rendelkeznie. Ha a művelet több települést is érint, az ügyfélnek – a (3) bekezdésben foglalt kivétellel – valamennyi
településen lakóhellyel, székhellyel vagy telephellyel kell rendelkeznie.
(3) Kizárólag gépberuházást tartalmazó művelet esetén az ügyfélnek csak a 2. melléklet szerinti egyik településen kell
lakóhellyel, székhellyel vagy telephellyel rendelkeznie.
A támogatás mértéke, elszámolható kiadások 5. § (1) A támogatás összege támogatási kérelmenként legfeljebb 1 000 000 eurónak megfelelő forintösszeg.
(2) A támogatás mértéke az elszámolható kiadások 40%-a.
(3) A jóváhagyott elszámolható kiadások összege nem haladhatja meg
a) gépek, berendezések esetén a gépkatalógusban szereplő referenciaárat,
b) az építési normagyűjteményben beazonosítható tételek esetén az építési normagyűjtemény szerinti
referenciaárat,
c) ha az a) és b) pontok alapján a referenciaár nem állapítható meg, akkor az NDP Vhr. 8. § (1) bekezdés h) pontja
alapján benyújtott és kiválasztott ajánlat értékét.
(4) E rendelet alapján elszámolható kiadásnak minősül
a) a létesítmény építése, bővítése, felújítása, valamint a kapcsolódó infrastruktúra kialakítására irányuló beruházások
meg valósítása,
b) a gépkatalógusban szereplő gépek, berendezések beszerzése,
c) a termálkútfúrás és a meglévő termálkút fennmaradását biztosító beruházások,
d) az NDP Vhr. 22. §-ában meghatározott egyéb elszámolható kiadások.
A támogatási kérelem benyújtása 6. § (1) A támogatási kérelemhez – az NDP Vhr.-ben meghatározottakon túl – mellékelni kell az értékelési szempontokhoz az
1. mellékletben meghatározott értékelési szempontokat alátámasztó igazolásokat, dokumentumokat, valamint
a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (a továb biak ban: MVH) által rendszeresített, az MVH honlapján közzétett
formanyomtatvány szerinti üzleti tervet.
(2) Gépek, berendezések beszerzése esetén a támogatási kérelemben meg kell adni a gép, illetve a berendezés tárolási
helyét.
Záró rendelkezés 7. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Az Európai Unió jogának való megfelelés 8. § Ez a rendelet a következő uniós jogi aktusok végrehajtását szolgálja:
a) a Tanács 320/2006/EK rendelete (2006. február 20.) a Közösségen belül a cukoripar szerkezetátalakítására szolgáló
ideiglenes rendszer megállapításáról és a közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló 1290/2005/EK rendelet
módosításáról,
b) a Bizottság 968/2006/EK rendelete (2006. június 27.) a Közösségen belül a cukoripar szerkezetátalakítására
szolgáló ideiglenes rendszer megállapításáról szóló 320/2006/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó
részletes szabályok megállapításáról.
Gráf József s. k.,
földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter


text:
71/2012. (VI. 15.) ME határozata helyettes államtitkár kinevezéséről.
A közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény 220. § (2) bekezdése alapján, az emberi erőforrások miniszterének
javaslatára Langerné Victor Katalint az Emberi Erőforrások Minisztériuma helyettes államtitkárává
– 2012. június 1-jei hatállyal – kinevezem. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök