text:
13/2010. (XI. 25.) NEFMI rendelete a közoktatási tankönyvek legmagasabb fogyasztói áráról.
A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény 94. § (1) bekezdés f) pontjában és a tankönyvpiac rendjéről szóló 2001. évi
XXXVII. törvény 29. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján – a szakképzés szakmai tankönyvei tekintetében
a szakképesítésért felelős miniszterrel egyetértésben – az egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár
feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 41. § i) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva
a következőket rendelem el:
1. § (1) A közoktatási közismereti tankönyvek legmagasabb fogyasztói árát az 1. melléklet tartalmazza.
(2) A tanulók által több évig használt tankönyvek, illetve a több évfolyam tananyagát egyben tartalmazó tankönyvek,
valamint a speciális tantervű iskolák, osztályok számára készített tankönyvek ára legfeljebb húsz százalékkal
meghaladhatja az 1. mellékletben szereplő, kategóriánként meghatározott árat.
(3) A nyelvkönyvek ára legfeljebb húsz százalékkal meghaladhatja az 1. mellékletben szereplő, kategóriánként
meghatározott árat.
(4) Az 1000 példánynál kisebb példányszámban előállított, kompetencia alapú oktatási program részeként jóváhagyott
közoktatási tankönyvek ára legfeljebb tíz százalékkal meghaladhatja az 1. mellékletben szereplő, kategóriánként
meghatározott árat.
2. § A sajátos nevelési igényű tanulók tankönyveinek a legmagasabb fogyasztói árát a 2. melléklet tartalmazza.
3. § Az 1000 példánynál kisebb példányszámban előállított nemzetiségi nyelv és irodalom, kisebbségi népismereti,
valamint a kisebbségi nyelvű közismereti tankönyvek legmagasabb fogyasztói árát a 3. melléklet tartalmazza.
4. § (1) A 2000 példánynál kisebb példányszámban előállított szakképzési szakmai tankönyvek legmagasabb fogyasztói árát
a 4. melléklet tartalmazza.
(2) A tanulók által több évig használt tankönyvek, illetve a több évfolyam tananyagát egyben tartalmazó tankönyvek ára
legfeljebb húsz százalékkal meghaladhatja a 4. mellékletben szereplő, kategóriánként meghatározott árat.
(3) Az (1) bekezdésben meghatározott példányszámban előállított szakmai nyelvkönyvek ára legfeljebb harminc
százalékkal meghaladhatja a 4. mellékletben szereplő, kategóriánként meghatározott árat.
(4) Az (1)–(3) bekezdésben nem szabályozott esetekben a szakképzési szakmai tankönyvek tekintetében a közoktatási
közismereti tankönyvekre meghatározott legmagasabb fogyasztói ár az irányadó.
5. § A digitális tananyag tankönyvtípusainak a legmagasabb fogyasztói árát az 5. melléklet tartalmazza.
6. § E rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
7. § E rendelet 1–5. mellékletében meghatározott legmagasabb fogyasztói árakat e rendelet hatálybalépését követően
a 2011/2012. tanév közoktatási tankönyvjegyzékére való felvétel iránt benyújtott kérelmek vonatkozásában kell
alkalmazni.
8. § A tankönyvvé nyilvánítás, a tankönyvtámogatás, valamint az iskolai tankönyvellátás rendjéről szóló 23/2004. (VIII. 27.)
OM rendelet 18. § (2) bekezdésében a „szeptember 30-áig” szövegrész helyébe az „október 1-jéig” szöveg lép.
Dr. Réthelyi Miklós s. k.,
nemzeti erőforrás miniszter


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1714/2016. (XII. 5.) Korm. határozata a rendkívüli migrációs nyomás kezeléséhez szükséges források biztosításáról.
A Kormány
 1. a Magyarország 2016. évi központi költségvetéséről szóló 2015. évi C. törvény (a továbbiakban: Kvtv1.) 4. melléklet
2.  pontja alapján a  rendkívüli migrációs nyomás kezeléséhez kapcsolódó feladatok hatékony megvalósításához
jóváhagyja a  Kvtv1. 1.  melléklet XIV. Belügyminisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím,
21.  A  tömeges bevándorlás kezeléséhez kapcsolódó kiadások alcím 22 487,3 millió forint összeggel történő
túllépését;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 belügyminiszter
Határidő: azonnal 2. az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 36. § (4b) bekezdés a) pontjában biztosított jogkörében eljárva
engedélyezi, hogy
a) a belügyminiszter a  Magyarország 2017. évi központi költségvetéséről szóló 2016. évi XC. törvény
(a továbbiakban: Kvtv2.) 1. melléklet XIV. Belügyminisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím,
21. Tömeges bevándorlás kezeléséhez kapcsolódó kiadások alcím terhére legfeljebb 16 779,1 millió forint
keretösszeg erejéig,
b) a honvédelmi miniszter a  Kvtv2. 1.  melléklet XIV. Belügyminisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű
előirányzatok cím, 21. Tömeges bevándorlás kezeléséhez kapcsolódó kiadások alcím terhére legfeljebb
14 097,5 millió forint keretösszeg erejéig
kötelezettséget vállaljon a  rendkívüli bevándorlási és migrációs nyomás kezeléséhez szükséges intézkedések
megtételére;
Felelős: belügyminiszter
 honvédelmi miniszter
Határidő: azonnal 3. egyetért azzal, hogy a  rendkívüli migrációs nyomás kezeléséhez kapcsolódó feladatok hatékony megvalósítása
során a  Kormány irányítása alá tartozó fejezetek költségvetési szerveinek eszközbeszerzéseiről szóló 1982/2013.
(XII. 29.) Korm. határozat rendelkezéseit nem kell alkalmazni.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1/2014. (I. 23.) NVI utasítása a kormányhivataloktól igénybe vehető szolgáltatásokról.
Az országgyűlési képviselők és az  Európai Parlament tagjainak választásán a  választási irodák hatáskörébe tartozó feladatok
végrehajtásának részletes szabályairól, a  választási eljárásban használandó nyomtatványokról, valamint a  választási eredmény
országosan összesített adatai körének megállapításáról szóló 28/2013. (XI. 15.) KIM rendelet 7/A.  § (7)  bekezdésében kapott
felhatalmazás alapján a kormányhivataloktól igénybe vehető szolgáltatások körét az alábbiak szerint állapítom meg:
1. § Azok a  helyi választási irodák, amelyek illetékességi területén okmányiroda működik, valamint az  országgyűlési
egyéni választókerületi választási irodák és a területi választási irodák a kormányhivatalok közreműködését az alábbi
feladatok elvégzése tekintetében vehetik igénybe:
a) ajánlóívek nyomtatása,
b) ajánlások ellenőrzése,
c) egyéni választókerületi jelöltek bejelentésével, nyilvántartásba vételével kapcsolatos adatrögzítés,
d) a szavazólap adattartalmának jóváhagyásával kapcsolatos informatikai feladatok ellátása,
e) a szavazóköri névjegyzék és a mozgóurnát igénylő választópolgárok jegyzékének nyomtatása,
f ) a szavazókörben megjelent választópolgárok számának jelentésével kapcsolatos adatrögzítés,
g) a szavazóköri jegyzőkönyvek adatainak rögzítése,
h) a szavazóköri jegyzőkönyvek és a számítógépes adatok azonosságának ellenőrzése,
i) a pénzügyi és logisztikai elszámolási feladatok informatikai támogatása.
2. § Az 1. § szerinti választási iroda vezetője 2014. január 28-ig – a területi választási iroda vezetőjén keresztül – tájékoztatja
a Nemzeti Választási Irodát, hogy az 1. §-ban felsorolt feladatok közül melyek tekintetében szándékozik igénybe venni
a kormányhivatal közreműködését.
3. § Ez az utasítás a közzététele napján 18 órakor lép hatályba.
Pálffy Ilona s. k.,
 elnök


text:
1649/2016. (XI. 17.) Korm. határozata vízügyi tervező gazdasági társaság üzletrészének megszerzéséhez szükséges többletforrás biztosításáról.
A Kormány
 1. egyetért a VIZITERV Environ Környezetvédelmi és Vízügyi Tervező, Tanácsadó és Szolgáltató Korlátolt Felelősségű
Társaság (a továbbiakban: vízügyi tervező gazdasági társaság) társasági részesedése 100%-os tulajdonjogának
a  Magyar Állam javára történő megszerzésével Magyarország vízgazdálkodási tevékenységének, valamint a  vizek
kártételei elleni védekezési feladatainak hatékonyabb ellátása érdekében;
2. felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy gondoskodjon a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zártkörűen Működő
Részvénytársaság (a továbbiakban: MNV Zrt.) útján, a  vízügyi tervező gazdasági társaság társasági részesedése
100%-os tulajdonjogának a  Magyar Állam javára történő megszerzéséről, legfeljebb az  MNV Zrt. által megbízott
cégértékelő szakértő által megállapított vételáron;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal 3. egyetért azzal, hogy a nemzeti vagyonról szóló 2011. évi CXCVI. törvény 8. § (7) bekezdése szerint a vízügyi tervező
gazdasági társaság társasági részesedése felett a  tulajdonosi jogokat, a  Magyar Állam nevében eljáró MNV Zrt.
helyett, az MNV Zrt.-vel kötött megbízási szerződésen alapuló meghatalmazással az Országos Vízügyi Főigazgatóság
gyakorolja;
4. felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy a vízügyi tervező gazdasági társaság
a) megvásárlása érdekében gondoskodjon a  2016. évben 216,1 millió forint egyszeri jelleggel történő
biztosításáról a Magyarország 2016. évi központi költségvetéséről szóló 2015. évi C. törvény (a továbbiakban:
Kvtv.) 1.  melléklet XLIII. Az  állami vagyonnal kapcsolatos bevételek és kiadások fejezet, 2. Az  állami
vagyonnal kapcsolatos kiadások cím, 1. Felhalmozási jellegű kiadások alcím, 4. Állami tulajdoni részesedések
növekedését eredményező kiadások jogcímcsoport, 1. Részesedésvásárlás, tőkeemelés, pótbefizetés jogcím
javára;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal
b) megvásárlásával kapcsolatban felmerült szakértői költségek biztosítása érdekében gondoskodjon
a  2016. évben 24,6 millió forint egyszeri jelleggel történő biztosításáról a  Kvtv.1.  melléklet XLIII. Az  állami
vagyonnal kapcsolatos bevételek és kiadások fejezet, 2. Az  állami vagyonnal kapcsolatos kiadások
cím, 4. A  vagyongazdálkodás egyéb kiadásai alcím, 1. Tanácsadók, értékbecslők és jogi képviselők díja
jogcímcsoport, 2. Az MNV Zrt. tevékenységével kapcsolatos egyéb kiadások jogcím javára.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
97/2012. (V. 2.) KE határozata bírák felmentéséről.
Az Alaptörvény 9. cikk (3) bekezdés k) pontja, valamint a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi CLXII. törvény 90. §-a
alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára –
lemondására tekintettel dr. Koltai György Lászlót 2012. május 28-ai hatállyal és
dr. Szabó Ritát 2012. június 30-ai hatállyal
bírói tisztségéből felmentem. Budapest, 2012. április 24. Kövér László s. k.,
az Országgyűlés elnöke,


text:
1043/2013. (II. 1.) Korm. határozata az új labdarúgó stadion létesítése a Ferencvárosban elnevezésű állami beruházás folytatásához szükséges 2013. forrás átcsoportosításáról.
A Kormány 1. az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 21. § (6) bekezdése alapján a ferencvárosi labdarúgó stadion
beruházás finanszírozásához 6900,0 millió forint 1. melléklet szerinti átcsoportosítását rendeli el elszámolási, a fel nem
használt rész tekintetében visszafizetési kötelezettséggel a Magyarország 2013. évi központi költségvetéséről szóló
2012. évi CCIV. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 1. melléklet XLIII. Az állami vagyonnal kapcsolatos bevételek és
kiadások fejezet, 2. Az állami vagyonnal kapcsolatos kiadások cím, 1. Felhalmozási jellegű kiadások alcím,
1. Ingatlan-beruházások, ingatlanvásárlás jogcímcsoport, 3. Stadionfejlesztés jogcím javára, a Kvtv. 1. melléklet
XI. Miniszterelnökség fejezet, 7. Rendkívüli kormányzati intézkedések cím terhére;
Felelős: átcsoportosításért: nemzetgazdasági miniszter Határidő: azonnal Felelős: elszámolásért és a visszafizetési kötelezettségért: nemzeti fejlesztési miniszter, az egyes kiemelt
jelentőségű budapesti beruházásokért felelős kormánybiztos Határidő: 2013. december 15.
2. felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy a nemzeti fejlesztési miniszter, valamint az egyes kiemelt jelentőségű
budapesti beruházásokért felelős kormánybiztos bevonásával gondoskodjon arról, hogy Magyarország 2014. évi
központi költségvetése tervezése során az új labdarúgó stadion létesítése a Ferencvárosban elnevezésű állami
beruházás kapcsán a Kormány által elfogadott ütemezés megvalósulásához szükséges beruházási összeg
a Magyarország 2014. évi központi költségvetéséről szóló törvény tervezetében a fenti célra rendelkezésre álljon.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter nemzeti fejlesztési miniszter az egyes kiemelt jelentőségű budapesti beruházásokért felelős kormánybiztos
Határidő: Magyarország 2014. évi központi költségvetésének tervezése Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
6/2015. (VI. 19.) NKFIH utasítása a Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és Innovációs Hivatal bizonylati szabályzatáról.
A számvitelről szóló 2000. évi C. törvény 165–169. §-ában, az államháztartás számviteléről szóló 4/2013. (I. 11.) Korm. rendelet
52. §-ában foglaltak alapján, tekintettel a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjára és a tudományos
kutatásról, fejlesztésről és innovációról szóló 2014. évi LXXVI. törvény 6. §-ára és 8. § (1) bekezdésére, a következő utasítást adom ki:
I. Fejezet
A szabályzat hatálya, alkalmazási köre 1. A jelen utasítás (a továbbiakban: szabályzat) alkalmazási köre a Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és Innovációs Hivatal
hivatali szervezetére (a továbbiakban: NKFI Hivatal) és annak, mint központi költségvetési szervnek a számviteli és
gazdálkodási tevékenységhez kapcsolódó bizonylataira terjed ki.
2. A szabályzat hatálya az NKFI Hivatal valamennyi szervezeti egységére, illetve az NKFI Hivatal állományába tartozó
személyekre terjed ki. A szabályzatban foglalt feladatok és kötelezettségek teljesítéséért – amennyiben a szabályzat
másként nem rendelkezik – az NKFI Hivatal Költségvetési Főosztálya (a továbbiakban: Költségvetési Főosztály) vagy
annak a szabályzatban kijelölt szervezeti egysége felelős. Az NKFI Hivatal munkatársai a szabályzatban foglaltak
végrehajtásáért a Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és Innovációs Hivatal Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló
2/2015. (I. 16.) MvM utasítás szerinti feladat- és hatáskörükben felelősek.
II. Fejezet
Bizonylati elv, bizonylati fegyelem 3. Bizonylatnak kell tekinteni – figyelemmel a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény (a továbbiakban: Szt.) 166. §-ára –
minden olyan okmányt, feljegyzést, kimutatást vagy bármely technikai módon készített adathordozót, amelyet
a nyilvántartásokban való rögzítés vagy az azokban szereplő adatok ellenőrzésének, állományuk megállapításának
céljából készült, és amely a gazdasági műveletek (események) megtörténtét, hatásuk értékét, mennyiségi és minőségi
adataikat hitelt érdemlően igazolja.
4. A bizonylatolásra vonatkozó részletes szabályokat úgy kell kialakítani, hogy az a könyvviteli mérleg, a pénzforgalmi
jelentés, az előirányzat-maradványkimutatás alátámasztásán túlmenően a kiegészítő melléklet pénzügyi adatainak
közvetlen alátámasztására is alkalmas legyen.
5. A kereskedelmi forgalomban kapható nyomtatványok helyett – azonos tartalommal – saját előállítású és az ügyviteli
rendszer által előállított bizonylat is alkalmazható.
6. Bizonylat kiállítható kézírással, írógéppel vagy bármilyen technikai eszközzel, kódolatlan vagy kódolt formában,
automatikus adatrögzítés útján, vagy az adatfeldolgozás eredményeként kapott adathordozók, jegyzékek,
kimutatások formájában, ha az adatokat rögzítő berendezések, valamint az adatfeldolgozási programok elegendő
biztonsággal szavatolják a helyes és teljes adatrögzítést és adatfeldolgozást.
7. A bizonylatok példányszámát az ügyviteli eljárás gazdaságosságának szem előtt tartásával úgy kell meghatározni,
hogy a bizonylatból a kibocsátón kívül csak annál a részlegnél maradjon példány, ahol arra a belső információs
igények kielégítése vagy az utólagos ellenőrzés és az őrzés céljából feltétlenül szükség van.
8. A több tétel elszámolására alkalmas bizonylaton az esetlegesen üresen maradó sorokat és rovatokat áthúzással
érvényteleníteni kell a későbbi ráírás megakadályozása érdekében.
9. A bizonylatok adatainak összesítése esetén az összesítés alapjául szolgáló bizonylatok körét, valamint annak
az időszaknak a megjelölését is rögzíteni kell az összesítő bizonylaton, amelyre az összesítés vonatkozik.
10. A bizonylatokon az adatokat időtálló módon úgy kell rögzíteni, hogy azok a kötelező megőrzési határidőig olvashatók,
továbbá az esetleges utólagos változások felismerhetők és kimutathatók legyenek. A bizonylaton feltüntetett adatok
értékállóságáért az azt kiállító munkatárs a felelős.
11. A bizonylaton feltüntetett adatokért az azt kiállító munkatárs a felelős.
12. A bizonylatra helytelenül bejegyzett adatok javítása során az eredeti bejegyzést át kell húzni úgy, hogy az eredeti
bejegyzés olvasható maradjon. A helyesbített adatokat az áthúzott szám vagy szöveg fölé kell írni. A hibás bejegyzést
minden példányon javítani kell, továbbá fel kell tüntetni a helyesbítés időpontját, és a bizonylatot a helyesbítő
személynek alá kell írnia.
13. A 12. pontban leírt javítás csak könyvelés előtt alkalmazható. A lekönyvelt bizonylatot utólagosan észlelt hiba esetén
javítani nem szabad, hanem helyesbítő bizonylatot kell kiállítani. Utalványozás dokumentumán történő kontírozás
esetében a könyvelést követő hiba észlelésekor a helyesbítő könyvelés az eredeti utalványozás dokumentumán kerül
rávezetésre a javítás tényének keltezésével és aláírásával.
14. A bizonylati fegyelem betartása érdekében
a) minden gazdasági eseményről késedelem nélkül, az előírás szerinti és kellő példányszámban bizonylatot
kell kiállítani,
b) a hézagmentes feldolgozás biztosítása céljából az összes bizonylatot sorszámozni kell,
c) a feldolgozás teljességét, a bizonylatok adatainak hiánytalan könyvelését mindenkor ellenőrizni kell,
d) miután a szükséges feljegyzések, feldolgozások elkészültek, zárt rendben kell őrizni, irattározni
a bizonylatokat, és
e) a bizonylatokat a rendelkezéseknek megfelelően selejtezni kell.
15. Alaki szempontból szabályos a bizonylat, ha
a) az alkalmazandó nyomtatvány használatakor az előírásnak megfelelően töltötték ki,
b) belső bizonylat esetén világosan, egyértelműen tartalmazza a gazdasági eseményre vonatkozó leírást,
az értékadatot, dátumot, szükséges aláírásokat,
c) az esetleges javítások szabályosak (így különösen áthúzás, föléírás, dátum, szignó),
d) tartalmazza a szükséges mellékletek számát.
16. Átalakulás esetén a jogelődnél – a jogutód bejegyzése napjától – keletkezett bizonylatok, illetve a jogelőd nevére
kiállított bizonylatok alapján a gazdasági eseményeket a jogutód (több jogutód esetén az, amelyiknél a gazdasági
esemény hatása megjelenik) rögzíti a könyvviteli nyilvántartásokban, amennyiben a jogelőd éves költségvetési
beszámolója elkészítése során azokat figyelembe venni nem lehetett, vagy ha a jogelőd nem tudta azokat figyelembe
venni.
17. Számviteli bizonylatként alkalmazható az az elektronikus dokumentum, irat is, amely megfelel az Szt. előírásainak.
III. Fejezet
A számviteli bizonylatok osztályozása 18. A számviteli bizonylatok keletkezési hely szerint lehetnek:
a) külső bizonylatok, amelyek külső szervezetek által kiállítottak,
b) belső bizonylatok, amelyeket az NKFI Hivatalon belül állítottak ki.
19. A számviteli bizonylat az adatfeldolgozásban betöltött szerepe szerint lehet:
a) elsődleges, amelyet a gazdasági esemény megtörténtekor eredeti feljegyzésként állítottak ki,
b) másodlagos, amelyet az elsődleges bizonylat alapján készítettek, akár további feldolgozás, akár megőrzés
céljára,
c) összesítő, amelyet több elsődleges vagy másodlagos bizonylat meghatározott célú összesítése útján
készítettek. 20. A számviteli bizonylatok az előállítási módjuk szerint lehetnek:
a) kereskedelmi forgalomban beszerezhető (szabvány) nyomtatványok,
b) házilag vagy nyomdai úton, a Forrás KGR ügyviteli rendszer által vagy kézileg előállított nyomtatványok,
amelyek nem tartalmazhatnak a kötelező hatályú állami nyomtatványokkal ellenkező előírást.
21. A számviteli bizonylatok a kezelés módja szerint lehetnek:
a) szigorú számadási kötelezettség alá vont nyomtatványok,
b) egyéb, szigorú számadási kötelezettség alá nem tartozó nyomtatványok, amelyeket fajtánként elkülönítve kell
tárolni és hozzáférhetőségüket biztosítani. IV. Fejezet
A számviteli bizonylatok feldolgozása, ellenőrzése
22. A bizonylatokat kiállításuk után, de az érvényesítés előtt alaki, számszaki, tartalmi szempontból kell ellenőrizni
és egyeztetni.
23. Az alaki felülvizsgálat során azt kell megállapítani, hogy a bizonylatok az arra szolgáló nyomtatványon készültek-e,
tartalmazzák-e az összes szükséges adatot, az aláírások eredetiek-e, és az arra jogosultaktól, kötelezettektől
származnak-e, nincsenek-e azokon törlések, szabálytalan javítások.
24. A számszaki felülvizsgálat során kell ellenőrizni a bizonylatokon szereplő mennyiségek és számolási műveletek
helyességét.
25. A tartalmi vizsgálat a gazdasági művelet jogosságára, szükségességére terjed ki.
26. A számviteli bizonylatok feldolgozása keretében meg kell jelölni azokat a könyvviteli számlákat, amelyeken a gazdasági
művelet hatásának értékét vagy mennyiségi adatait rögzíteni kell (számlakijelölés). A bizonylatokat el kell látni
a számlakijelölést végző személy kézjegyével, a könyvelés (feldolgozás, rögzítés) megtörténtét, időpontját igazoló és
az egyeztetést, valamint a visszakeresést elősegítő hivatkozásokkal.
27. A feldolgozás során ellenőrizni kell az aláírók jogosultságát, a bizonylat alaki, tartalmi és számszaki helyességét,
valamint azt, hogy a könyveléshez (adatfeldolgozó helyre) minden bizonylat megérkezett-e, továbbá hogy az adatok
feldolgozása teljes körűen megtörtént-e.
28. Az egyeztetés és ellenőrzés egymással szorosan összefüggő, együtt végzendő kontrollművelet. Az egyeztetés során
arról kell meggyőződni, hogy egy adat azonos-e a másikkal (a főkönyvi könyvelés és az analitikus nyilvántartások
adatainak számszerű összehasonlításával). Az ellenőrzés alkalmával meg kell győződni a bizonylaton vagy
a feldolgozott összesítőn lévő adatok, információk és igazolások hitelességéről, szabályszerűségéről és pontosságáról
a főkönyvi könyvelés helyességének (kontírozásának) ellenőrzésével.
V. Fejezet
Szigorú számadású nyomtatványok 29. Szigorú számadási kötelezettség alá kell vonni – figyelemmel az Szt. 168. §-ában foglaltakra –
a) a készpénz kezeléséhez kapcsolódó bizonylatokat (így különösen a kiadási és bevételi pénztárbizonylatokat,
pénztárjelentést),
b) egyéb, a jogszabályi előírások alapján meghatározott gazdasági eseményekhez kapcsolódó bizonylatokat
(ideértve a számlát, az egyszerűsített számlát és a nyugtát is),
c) minden olyan nyomtatványt, amelyért a nyomtatvány értékét meghaladó vagy a nyomtatványon szereplő
névértéknek megfelelő ellenértéket kell fizetni (így különösen készpénzfelvételi utalványokat, étkezési
utalványokat, utazási bérleteket),
d) azokat a bizonylatokat, amelyek illetéktelen felhasználása visszaélésre adhat alkalmat (így különösen a raktári
bizonylatokat, leltárfelvételi bizonylatokat).
30. A szigorú számadás alá vont bizonylatokról, nyomtatványokról a kezelésükkel megbízott vagy a kibocsátásukra
jogosult személynek az Szt. 168. § (3) bekezdése szerinti nyilvántartás vezetése érdekében a nyilvántartás rendszerét
úgy kell megszerveznie, hogy abból mindenkor megállapítható legyen a szigorú számadású nyomtatványok
állománya (sorszáma) fajtánként és az állományban bekövetkezett változás sorszám és jogcím szerint.
31. A szigorú számadási kötelezettség alá vont nyomtatványok készletéről és felhasználásukról olyan nyilvántartást kell
vezetni, amelyből a felhasználó szervezeten (osztályon, személyen) kívül a felhasznált mennyiség sorszám szerint
is kitűnik.
32. A szigorú számadású nyomtatványokról vezetett nyilvántartásnak a következő adatokat kell tartalmaznia:
a) a beszerzett bizonylat sorszámát, tömb esetén -tól -ig sorszámot,
b) a beszerzés idejét,
c) a felhasználás kezdő időpontját,
d) a felhasználás befejező időpontját,
e) a felhasználásra átvevő aláírását,
f ) a felhasznált bizonylatokat visszavevő aláírását.
33. A felhasználó a nyomtatványokkal (beleértve a rontott példányokat is) elszámolni köteles. Az ilyen nyomtatványokat
mindenkor elismervény ellenében kell átadni és átvenni.
34. A szigorú számadású nyomtatványok nyilvántartásáért a pénztáros felelős.
VI. Fejezet
A bizonylatok megőrzése, tárolása 35. Bizonylatot a megőrzési helyről elvinni csak elismervény ellenében lehet. A hatósági intézkedésre – a megőrzési
helyről – kiadott eredeti bizonylatok tartalmáról kivonatot vagy a bizonylatról bármilyen módszerrel előállított
másolatot kell készíteni, és azt bizonylatként kell megőrizni.
36. Az egyes számviteli bizonylatok tárolásának rendje szerint:
a) a beérkezett számlák és a kifizetés alapját képező más okiratok eredeti példányait a bankbizonylathoz kell
csatolni,
b) a bankbizonylatokat a kivonatokhoz azok kelte, sorszáma szerint, egy-egy kivonathoz tartozó mellékletekkel
együtt kell rendszerezni, és
c) a vegyes könyvelési bizonylatokat (a könyvelésben kiállított rendezőtételekről szóló bizonylatokat, terhelő
leveleket, belső könyvelési utasításokat) időrendi sorrendben, a könyvelésnek megfelelő számú sorrendben
kell rendszerezni és évenként lefűzni.
37. A számviteli bizonylatok őrzéséért a Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztályának vezetője a felelős.
38. Egyéb bizonylatok (nyilvántartások) átmeneti megőrzése az illetékes ügyintéző feladata.
39. A felülvizsgált, nyilvántartásba vett szigorú számadású nyomtatványokat a használatbavételig zárt szekrényben kell
megőrizni.
40. A bizonylatok tárolása 2 évig (átmeneti megőrzés keretében) a Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztályán történik,
ezt követően a bizonylatok a központi irattárba helyezendők.
41. A bizonylatok átmeneti megőrzésének célja az, hogy a bizonylat kibocsátásától a tartós megőrzés kezdetéig biztosítsa
a hozzáférhetőséget, visszakereshetőséget (különösen a könyvelési bizonylatok esetében). Az átmeneti irattározásnak
biztosítania kell a bizonylatok hiánytalan megőrzését, és védenie kell azokat sérülés, megsemmisülés ellen. Bárki által
hozzáférhető, nem zárható szekrényeket és tároló dobozokat erre a célra használni tilos.
42. A központi irattárban elhelyezett bizonylatokat csak átvételi elismervény ellenében lehet kiadni. Az elismervénynek
tartalmaznia kell a bizonylat azonosító számát, a bizonylatfajta megnevezését, a kiadás, a visszaadás időpontját és az
átvevő aláírását.
VII. Fejezet
A bizonylatok szállítása 43. A bizonylatok szállításánál, kézbesítésénél minden szükséges intézkedést meg kell tenni, hogy azokba illetéktelenek
be ne tekinthessenek, azokat külső károsodás ne érje, el ne vesszenek, és azokat ki ne cserélhessék. A bizonylatok
elhelyezésére, szállítására, kézbesítésére szolgáló eszközök megválasztásánál figyelembe kell venni tartalmuk
fontosságát, valamint a szállításukkal kapcsolatos technikai feltételeket.
44. A bizonylatot küldőnek minden bizonylatküldeménnyel kapcsolatban kísérőjegyet vagy olyan jegyzéket kell
kiállítania, amelyből kitűnik a küldött bizonylatok fajtája, darabszáma, tartalma és eredete.
45. Az átvevőnek ellenőriznie kell a jegyzéken szereplő adatokat, és igazolnia kell az átvételt. Az esetleges hiányosságokat
a jegyzékre az átvételkor fel kell jegyezni.
VIII. Fejezet
Az NKFI Hivatal által alkalmazott bizonylatok
1. Könyvelési bizonylatok 46. A könyvelési bizonylatokkal kapcsolatos előírásokat az NKFI Hivatal számlarendje tartalmazza.
2. Az eszköz- és készletgazdálkodás bizonylatai 47. Az eszköz- és készletgazdálkodás bizonylataival kapcsolatos előírásokat az NKFI Hivatal számlarendje és az Eszközök
és források leltározási és leltárkészítési Szabályzata tartalmazza.
3. A leltározás bizonylatai 48. A leltározás során alkalmazandó bizonylatokat az NKFI Hivatal Eszközök és források leltározási és leltárkészítési
Szabályzata tartalmazza.
4. A selejtezés bizonylatai 49. A selejtezés során alkalmazandó bizonylatokat az NKFI Hivatal Feleslegessé vált vagyontárgyak selejtezésének és
hasznosításának Szabályzata tartalmazza.
5. Az előirányzat-gazdálkodás bizonylatai, az utalványozás dokumentuma 50. Az előirányzat-gazdálkodás bizonylataival, az utalványozás dokumentumával kapcsolatos előírásokat az NKFI Hivatal
Pénzkezelési Szabályzata tartalmazza.
6. Pénzkezelési, pénzforgalmi bizonylatok 51. A pénzkezelési és pénzforgalmi bizonylatokkal kapcsolatos előírásokat az NKFI Hivatal Pénzkezelési Szabályzata
tartalmazza.
7. A belföldi és külföldi kiküldetések bizonylatai 52. A belföldi és külföldi kiküldetések esetében kiküldetési rendelvényt, a pénzügyi elszámolásokhoz kapcsolódóan
pedig az NKFI Hivatal Pénzkezelési Szabályzatában meghatározottak szerinti bizonylatokat kell alkalmazni.
8. A gépjárműhasználat bizonylatai 53. A gépjárműhasználat bizonylataival kapcsolatos előírásokat az NKFI Hivatal Gépjármű-igénybevételi és -használati
Szabályzata tartalmazza.
9. Közbeszerzésekhez kapcsolódó bizonylatok 54. A közbeszerzési eljárások bizonylataival kapcsolatos előírásokat az NKFI Hivatal Közbeszerzési Szabályzata tartalmazza.
10. Személyügyi, munkaügyi és bérszámfejtési bizonylatok 55. A személyügyi, munkaügyi és bérszámfejtési bizonylatokkal kapcsolatos előírásokat az NKFI Hivatal gazdálkodással
összefüggő szabályzataiban, Közszolgálati Szabályzatában, valamint Közszolgálati Adatvédelmi Szabályzatában kell
rögzíteni.
11. Egyéb használatos nyomtatványok 56. Az NKFI Hivatal főosztályai által használt egyéb nyomtatványok:
a) postakönyv,
b) kézbesítőkönyv,
c) szabadság-nyilvántartás.
IX. Fejezet
Egyéb rendelkezések 57. A jelen szabályzat kiadásáért a költségvetési szerv vezetőjeként az NKFI Hivatal elnöke felelős. Az NKFI Hivatalon belül
a szabályzat tervezetének és módosításainak előkészítéséért, aktualizálásáért és annak végrehajtásáért a Költségvetési
Főosztály vezetője a felelős.
X. Fejezet
Záró rendelkezések 58. Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
59. Jelen utasítást a hatálybalépésekor folyamatban lévő ügyekre is alkalmazni kell.
60. Hatályát veszti a Nemzeti Kutatási és Technológiai Hivatal elnökének bizonylati szabályzat című, 14/2010. számú
elnöki utasítása és az Országos Tudományos Kutatási Alapprogramok Iroda 2014. április 1-jétől hatályos Bizonylati
szabályzata.
Pálinkás József s. k.,
 elnök


text:
1575/2015. (IX. 4.) Korm. határozata a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium és az állami vagyonnal kapcsolatos bevételek és kiadások költségvetési fejezetek közötti előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33. § (2) bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
a) 105 000 ezer forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el a Magyarország 2015. évi központi költségvetéséről
szóló 2014. évi C. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 1. melléklet XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet,
4.  Országos Atomenergia Hivatal cím terhére, a  Kvtv. 1.  melléklet XLIII. Az  állami vagyonnal kapcsolatos
bevételek és kiadások fejezet, 2. Az  állami vagyonnal kapcsolatos kiadások cím, 1. Felhalmozási jellegű
kiadások alcím, 1. Ingatlan-beruházások, ingatlanvásárlás jogcímcsoport, 2. Az  MNV Zrt. ingatlanberuházásai, ingatlanvásárlásai jogcím javára az 1. melléklet szerint;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal b) az államháztartás központi alrendszerébe tartozó költségvetési szervek és fejezeti kezelésű előirányzatok
2014. évi költségvetési maradványának felhasználásáról szóló 1519/2015. (VII. 27.) Korm. határozat
1.  mellékletében a  XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium részére visszahagyott 1  072  331  ezer forint
kötelezettségvállalással nem terhelt költségvetési maradványból 41 000 ezer forint átcsoportosítását rendeli
el a 2. melléklet szerint.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1236/2016. (V. 13.) Korm. határozata a nyílt szabványokra épülő, illetve nyílt forráskódú szoftverek közszférában történő elterjesztéséhez szükséges intézkedésekről.
A Kormány
 1. a) felhívja a  belügyminisztert, hogy a  Miniszterelnökséget vezető miniszter, a  nemzeti fejlesztési miniszter,
valamint a nemzetgazdasági miniszter és a Digitális Jólét Programja összehangolásáért és megvalósításáért
felelős miniszterelnöki biztos közreműködésével, a  Nemzeti Média és Hírközlési Hatóság bevonásával
dolgozzon ki a  Kormány számára egy olyan intézkedéscsomagot, amely azt a  célt szolgálja, hogy
a közigazgatás hatékonyságának megtartása vagy növelése mellett biztosított legyen a közszférában a nyílt
szabványokra épülő, illetve nyílt forráskódú szoftverek további, minél szélesebb körű elterjesztése,
Felelős: belügyminiszter
Miniszterelnökséget vezető miniszter
nemzetgazdasági miniszter
nemzeti fejlesztési miniszter
a Digitális Jólét Programja összehangolásáért és megvalósításáért felelős miniszterelnöki biztos
Határidő: 2016. szeptember 30.
b) felhívja a  belügyminisztert, hogy a  Miniszterelnökséget vezető miniszter, a  nemzeti fejlesztési miniszter,
valamint a nemzetgazdasági miniszter, és a Digitális Jólét Programja összehangolásáért és megvalósításáért
felelős miniszterelnöki biztos közreműködésével, az a) pontban megjelölt intézkedéscsomagot úgy alakítsa
ki, hogy az  biztosítsa a  közszféra számára – a  versenyfeltételek aránytalan sérelme nélkül – a  hazai mikroés kisvállalkozások szoftveripari szerepének erősödése mellett a  gyártói, szállítói vagy ezzel egyenértékű
támogatással rendelkező nyílt forráskódra épülő szoftverek elérhetőségét is,
Felelős: belügyminiszter
Miniszterelnökséget vezető miniszter
nemzetgazdasági miniszter
nemzeti fejlesztési miniszter
a Digitális Jólét Programja összehangolásáért és megvalósításáért felelős miniszterelnöki biztos
Határidő: 2016. szeptember 30.
c) felhívja a  belügyminisztert, hogy a  NISZ Nemzeti Infokommunikációs Szolgáltató Zrt. (a  továbbiakban:
NISZ Zrt.) útján intézkedjen a központi kormányzati informatikai szolgáltató ellátotti körébe tartozó szervek
esetében arról, hogy a  térítésmentesen elérhető nyílt forráskódú irodai szoftverek – a rendelkezésre álló
programok mellett – telepítésre kerüljenek,
Felelős: belügyminiszter
Határidő: azonnal
d) felhívja a belügyminisztert, hogy a c) alpontban jelzett feladathoz kapcsolódóan a NISZ Zrt. útján biztosítsa
a felhasználói támogatást, beleértve a felhasználók oktatását is,
Felelős: belügyminiszter
Határidő: azonnal
e) felkéri a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy intézkedjen a  közszférában dolgozók számára
a  szükséges oktatási anyagok rendelkezésre állása érdekében a  nyílt forráskódú irodai szoftverek
felhasználásával kapcsolatban, továbbá felkéri a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy
a  belügyminiszter közreműködésével tegye meg a  szükséges intézkedéseket az  elkészült oktatási anyagok
megismertetéséhez a közszférában dolgozók számára,
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
belügyminiszter
Határidő: bevezetés ütemezéséhez kapcsolódóan f) elrendeli a belügyminiszter vezetésével a nyílt forráskódú szoftverek elterjesztését elősegítő szakmai fórum
létrehozását, állandó tagként a  Nemzeti Hírközlési és Informatikai Tanács, a  Nemzeti Média és Hírközlési
Hatóság, a  Magyar Tudományos Akadémia, az  Informatikai Tudományos Tanács részvételével, illetve egyéb
érintett szereplők bevonásával,
Felelős: belügyminiszter
Határidő: azonnal
g) felkéri a  belügyminisztert a  nyílt forráskódú szoftverek elterjesztését elősegítő szakmai fórum titkárságával
kapcsolatos feladatok ellátására;
Felelős: belügyminiszter
Határidő: folyamatos
2. felhívja a belügyminisztert, hogy az internetről és a digitális fejlesztésekről szóló nemzeti konzultáció (InternetKon)
eredményei alapján a  Kormány által végrehajtandó Digitális Jólét Programjáról szóló 2012/2015. (XII. 29.)
Korm. határozat 8. a) pontja szerint kialakításra kerülő monitoring rendszer aktuális tapasztalatairól évente készítsen
tájékoztatást a Kormány számára;
Felelős: belügyminiszter
Határidő: folyamatos 3. felhívja a  belügyminisztert, hogy a  2.  pontban említett monitoring rendszer keretein belül vizsgálja meg egy
közszférában használt szoftverekre vonatkozó központi licencnyilvántartás felállításának szükségességét és erről
az 1. pont a) alpontjában említett intézkedéscsomag keretein belül tájékoztassa a Kormányt;
Felelős: belügyminiszter
Határidő: 2016. szeptember 30. 4. felhívja a belügyminisztert, hogy az 1. pont a) alpontjában megjelölt intézkedéscsomag végrehajtásához szükséges
jogszabály tervezetét készítse elő és nyújtsa be a Kormány részére;
Felelős: belügyminiszter
Határidő: 2016. november 30. 5. felhívja a  belügyminisztert, hogy a  Miniszterelnökséget vezető miniszter bevonásával tegye meg a  szükséges
intézkedéseket annak érdekében, hogy a Szabad Szoftver Kompetencia Központ az 1. pont a) alpontjában említett
rendelkezés kialakításába a NISZ Zrt. vagy annak tulajdonosi érdekeltségi körébe tartozó gazdasági társaság útján
bevonható legyen;
Felelős: belügyminiszter
Miniszterelnökséget vezető miniszter Határidő: 2016. május 31.
 6. felhívja a belügyminisztert, a Miniszterelnökséget vezető minisztert, valamint a nemzetgazdasági minisztert, hogy
mérjék fel a 2. pontban említett monitoring rendszer, illetve a Szabad Szoftver Kompetencia Központ hosszú távú
finanszírozásához szükséges költségeket, továbbá tegyék meg a szükséges intézkedéseket a források rendelkezésre
állása érdekében elsősorban európai uniós, másodsorban hazai források adta lehetőségből.
Felelős: belügyminiszter
Miniszterelnökséget vezető miniszter
nemzetgazdasági miniszter Határidő: folyamatos
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1503/2012. (XI. 16.) Korm. határozata a parlagfű elleni védekezést szolgáló intézkedések támogatása érdekében a Vidékfejlesztési Minisztérium és a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium fejezetek közötti előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33. § (1) bekezdésében biztosított jogkörében,
az élelmiszerláncról és hatósági felügyeletéről szóló 2008. évi XLVI. törvény 24. § (1) bekezdés d) pontjában
meghatározottak alapján, a fővárosi és megyei kormányhivataloknak a parlagfű elleni közérdekű védekezések
végrehajtása kapcsán felmerült költségeik fedezetére 30,1 millió forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el a
Magyarország 2012. évi költségvetéséről szóló 2011. évi CLXXXVIII. törvény (a továbbiakban: Kötv.) 1. melléklet
XII. Vidékfejlesztési Minisztérium fejezet 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 3. Agrár célelőirányzatok alcím,
10. Parlagfű elleni közérdekű védekezés végrehajtásának támogatása jogcímcsoport terhére, a Kötv. 1. melléklet
X. Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium fejezet, 8. Fővárosi, megyei kormányhivatalok és Megyei
intézményfenntartó szervek, átvett intézmények cím, 1. Fővárosi, megyei kormányhivatalok alcím javára az
1. melléklet szerint. Felelős: nemzetgazdasági miniszter vidékfejlesztési miniszter
közigazgatási és igazságügyi miniszter Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
87/2003. (VIII. 9.) ME határozata címzetes főjegyzői címre és címadományozási juttatásra való jogosultság megszűnéséről.
A köztisztviselők jogállásáról szóló — többször módosított — 1992. évi XXIII. törvény 30/B. § (5) bekezdése
alapján megállapítom, hogy
dr. Kelemen Barnabás címzetes főjegyzői címre és címadományozási juttatásra való jogosultsága — jegyzői közszolgálati jogviszonya megszűnésére tekintettel —
2003. szeptember 28-i hatállyal megszűnik. Dr. Medgyessy Péter s. k.,
miniszterelnök


text:
164/2014. (IV. 25.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Ferencsin Rékát
2014. május 15. napjától 2017. május 14. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2014. április 22. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
15/2013. (VI. 17.) AB határozata az Országos Választási Bizottság 53/2012. (IV. 5.) OVB határozatának helybenhagyásáról.
Az Alkotmánybíróság az  Országos Választási Bizottság által országos népszavazásra irányuló aláírásgyűjtő ív
mintapéldányának hitelesítése tárgyában hozott határozat ellen benyújtott kifogás alapján meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 53/2012. (IV. 5.) OVB határozatát helybenhagyja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
I. [1] 1. Az indítványozó kifogással élt az Országos Választási Bizottság (a továbbiakban: OVB) 53/2012. (IV. 5.) határozata
(a  továbbiakban: OVBh.) ellen, amelyben az  OVB megtagadta az  országos népszavazási kezdeményezés
aláírásgyűjtő ívének hitelesítését az  alábbi kérdésben: „Egyetért-e Ön azzal, hogy a  rá irányadó öregségi
nyugdíjkorhatárt el nem érő személy számára 2011. január 1-jén jogszerűen folyósított nyugdíj összege csak a 2011.
január 1-jén hatályos jogszabályok szerinti okból csökkenjen?”
[2] Két választópolgár 2011. május 24-én országos népszavazásra irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta
be az OVB-hez, amelyen a fenti kérdés szerepelt. Az OVB először a 82/2011. (VI. 24.) OVB határozatával megtagadta
az  országos népszavazási kezdeményezés aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését, arra hivatkozva, hogy
a  feltenni kívánt kérdésben megtartásra kerülő országos népszavazás eredményének az  Országgyűlés csak úgy
tudna eleget tenni, ha az  Alkotmány 70/E.  § (3)  bekezdését módosítaná, az  Alkotmány módosítására irányuló
kérdésben azonban nincs helye népszavazásnak.
[3] 2011. július 11-én kifogást nyújtottak be az  Alkotmánybírósághoz, amelyben kifejtették, hogy a  szóban forgó
népszavazási kérdés valójában nem irányul az  Alkotmány módosítására, hiszen azzal az  Országgyűlés rendelkezésére
álló szabályozási megoldások közül csupán az  egyik megoldástól kellene tartózkodnia, ez  azonban még nem vonja
maga után az Alkotmány módosítását. Az Alkotmánybíróság e kifogásnak a 127/2011. (XII. 2.) AB határozatában helyt
adott, amelyre tekintettel az Országos Választási Bizottság a 6/2012. (I. 16.) OVB határozatának elfogadásával hitelesítette
az  aláírásgyűjtő ív mintapéldányát. A  6/2012. (I. 16.) OVB határozatában kifejtette, hogy az  eljárás során nem merült
fel a  korábbi határozatban foglaltakhoz képest egyéb, az  elutasítást megalapozó körülmény, ezért az  aláírásgyűjtő ív
a törvényben foglalt formai és tartalmi követelményeknek is megfelel.
[4] 2012. február 1-jén a  választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a  továbbiakban: Ve.) akkor hatályos 130.  §
(1) bekezdése alapján két kifogás is érkezett az Alkotmánybírósághoz az Országos Választási Bizottság 6/2012. (I. 16.)
OVB határozata ellen.
[5] Az egyik kifogást tevő szerint jelentősen megváltozott a  jogszabályi környezet, hiszen 2012. január 1. napjával
hatályba lépett a  korhatár előtti öregségi nyugdíjak megszüntetéséről, a  korhatár előtti ellátásról és a  szolgálati
járandóságról szóló 2011. CLXVII. törvény (Tv.), amely „megszüntette a  korhatár előtti nyugellátásokat annak
érdekében, hogy – amint az  e  törvény indokolásából kiderül – a  Nyugdíjbiztosítási Alap egyensúlyának
megteremtése és az  államadósság csökkentése érdekében a  jövőben nyugellátást csak a  nyugdíjkorhatár
betöltésétől lehessen megállapítani, illetve nyugdíjat kizárólag a  nyugdíjkasszába befolyó nyugdíjjárulékokból
lehessen folyósítani.” Eszerint a  „korábban már megállapított korhatár előtti nyugellátások bizonyos formái
2012.  január 1-jétől más jogcímen – korhatár előtti ellátás, átmeneti bányászjáradék, szolgálati járandóság –,
a  személyi jövedelemadó mértékével csökkentett, de a  januári nyugdíjemelés mértékével növelt összegben,
bizonyos formái pedig öregségi nyugdíjként a  januári nyugdíjemelés mértékével növelt összegben kerülnek
folyósításra az érintettek részére.”
[6] Mindkét kifogást tevő hivatkozott az  egyértelműség követelményének megsértésére. Álláspontjuk szerint
az aláírásgyűjtő íven szereplő kérdés nem felel meg az egyértelműség kritériumainak, mert az öregségi nyugdíjra
vonatkozó szabályokat több törvény tartalmazza, ezért sem a  választópolgárok, sem az  Országgyűlés nem tudná,
melyik törvény módosítását kellene elvégezni. Nem egyértelmű a  kérdés a  jogi környezet alapvető megváltozása
miatt sem, mivel az  állampolgárok számára nem lenne világos, hogy a  korhatár előtti nyugdíjak újbóli lehetővé
tételét, a  korábban megszerzett jogosultságra vonatkozó szabályozás módosítását, vagy a  visszamenőleges
jogszabály-módosítás tilalmát kívánják ezzel kiküszöbölni.
[7] 2. Időközben – 2012. január 1-jével – hatályba lépett az  Országgyűlés által elfogadott, majd 2011. április 25-én
kihirdetett Magyarország Alaptörvénye (Alaptörvény), amelynek 8.  cikke határozza meg az  országos népszavazás
alkotmányi szintű alapjait. Az Országgyűlés által 2011. december 31-én elfogadott, Magyarország Alaptörvényének
átmeneti rendelkezései (a  továbbiakban: Átmeneti rendelkezések) 31.  cikk (3)  bekezdése hatályon kívül helyezte
az  Alkotmányt és az  annak módosításáról szóló törvényeket. Az  egyes törvények Alaptörvénnyel összefüggő
módosításáról szóló 2011. évi CCI. törvénynek (a  továbbiakban: EtAmtv.) a  Ve.-t módosító 145.  § (7)  bekezdése
a  Ve. 130.  §-át akként módosította, hogy az  OVB-nek az  aláírásgyűjtő ív, illetve a  konkrét kérdés hitelesítésével
kapcsolatos döntése elleni kifogás elbírálására a  Kúriának van hatásköre. Az  EtAmtv. 145.  § (10)  bekezdése
ugyanakkor beiktatta a  Ve. új 156.  § (2)  bekezdését, amely szerint az  EtAmtv. megállapított rendelkezéseinek
hatálybalépését megelőzően benyújtott népszavazási kezdeményezés és népi kezdeményezés hitelesítésére
a benyújtáskor hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
[8] Mindezek alapján az Alkotmánybírósághoz 2012. január 1-jét megelőzően benyújtott népszavazási kezdeményezés
aláírásgyűjtő ívének hitelesítésével kapcsolatos OVB határozat elleni kifogás elbírálására az  Alkotmánybíróságnak
továbbra is van hatásköre.
[9] 3. Az Alkotmánybíróság a 17/2012. (III. 30.) AB határozatával megsemmisítette a 6/2012. (I. 16.) OVB határozatot és
az Országos Választási Bizottságot új eljárásra utasította. Az Országos Választási Bizottság az e döntésben foglaltakra
tekintettel kimondta, hogy a  népszavazásra bocsátandó kérdés a  jelenlegi költségvetési törvény egyes elemeinek
módosítását vonná maga után, ezért a kérdés az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés b) pontja szerinti kizárt tárgykörbe
tartozik. Az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.)
10.  § b)  pontja értelmében tehát az  aláírásgyűjtő ív hitelesítését az  OVBh. megtagadta, amelyet a  jelenlegi ügy
indítványozója azon az alapon támadott meg az Alkotmánybíróság előtt, hogy álláspontja szerint a Ve. jogorvoslati
rendszere alaptörvény-ellenes.
[10] Az indítványozó szerint a  népszavazáson való részvételhez való alapjog azért sérül, mert az  eljárás túlzottan
időigényes, a Ve. 130. §-a „nem biztosít garanciát arra, hogy az állami szervek népszavazással összefüggő döntéseit
érintő jogorvoslati kérelmek időszerűen, önmagában az elbírálás időigénye miatt a népszavazásban való részvétel
jogát nem sértve nyerjenek elbírálást.” Ennek eredményeképpen az  indítványozó szerint aránytalanul hosszú
időt vesz igénybe, hogy egy népszavazásra kitűzni kívánt kérdés megfelel-e a  törvényi követelményeknek.
Egy ilyen hosszú átfutási idő a  kérdés megfogalmazása és az  aláírásgyűjtés megkezdése között olyan súlyú
változásokat eredményezhet, amelyek a  kérdés megengedhetőségét, de a  kezdeményezéssel biztosítani kívánt
jogok reparálhatóságát is alapvetően érintik. Ezek alapján tehát az  indítványozó a  Ve. jogorvoslati rendszerének
az  Alaptörvény XXIII.  cikk (7)  bekezdésébe ütköző volta miatt az  OVBh. formai okból fennálló alaptörvényellenességének megállapítását kéri.
II. [11] Az Alkotmánybíróság a kifogást az alábbi jogszabályok alapján vizsgálta meg:
 [12] 1. Az Alaptörvény hivatkozott rendelkezése:
„XXIII.  cikk (7) Mindenkinek joga van országos népszavazáson részt venni, aki az  országgyűlési képviselők
választásán választó. Mindenkinek joga van helyi népszavazáson részt venni, aki a helyi önkormányzati képviselők és
polgármesterek választásán választó.”
[13] 2. Az Nsztv. vonatkozó rendelkezései:
„10. § Az Országos Választási Bizottság megtagadja az aláírásgyűjtő ív hitelesítését, ha
[…]
b) a kérdésben nem lehet országos népszavazást tartani,”
[14] 3. A Ve.-nek a jelen ügyben alkalmazandó – 2011. december 31-éig hatályban volt – rendelkezései:
„3.  § A  választási eljárás szabályainak alkalmazása során a  választásban érintett résztvevőknek érvényre kell
juttatniuk az alábbi alapelveket:
e) jogorvoslat lehetősége és pártatlan elbírálása,”
„130.  § (1) Az  Országos Választási Bizottságnak az  aláírásgyűjtő ív, illetőleg a  konkrét kérdés hitelesítésével
kapcsolatos döntése elleni kifogást a  határozat közzétételét követő tizenöt napon belül lehet
– az Alkotmánybírósághoz címezve – az Országos Választási Bizottsághoz benyújtani.
(2) Az Országgyűlés népszavazást elrendelő, valamint kötelezően elrendelendő népszavazás elrendelését elutasító
határozata elleni kifogást a határozat közzétételét követő nyolc napon belül lehet – az Alkotmánybírósághoz címezve –
az Országos Választási Bizottsághoz benyújtani. Az Országos Választási Bizottság a kifogás benyújtásáról haladéktalanul
tájékoztatja az Országgyűlés elnökét, a népszavazást elrendelő határozat elleni kifogásról a köztársasági elnököt is.
(3) Az  Alkotmánybíróság a  kifogást soron kívül bírálja el. Az  Alkotmánybíróság az  Országos Választási Bizottság,
illetőleg az Országgyűlés határozatát helybenhagyja, vagy azt megsemmisíti, és az Országos Választási Bizottságot,
illetőleg az Országgyűlést új eljárásra utasítja.”
[15] 4. A hatályos Ve. alkalmazandó rendelkezése:
„156.  § (1) E  törvénynek az  egyes törvények Alaptörvénnyel összefüggő módosításáról szóló 2011. évi
CCI. törvénnyel megállapított rendelkezéseit – a  (2)  bekezdésben meghatározott kivétellel – a  folyamatban lévő
népszavazási és népi kezdeményezéssel kapcsolatos ügyekben is alkalmazni kell.
(2) E  törvénynek az  egyes törvények Alaptörvénnyel összefüggő módosításáról szóló 2011. évi CCI. törvénnyel
megállapított rendelkezéseinek hatálybalépését megelőzően benyújtott népszavazási kezdeményezés és népi
kezdeményezés hitelesítésére a benyújtásakor hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.”
III. [16] A kifogás nem megalapozott.
 [17] Az Alkotmánybíróságnak a  jelen ügyben irányadó hatáskörét a  Ve. 156.  § (2)  bekezdése alapján alkalmazandó,
2011. december 31-ig hatályban volt 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróságnak a kifogás alapján lefolytatott
eljárása jogorvoslati eljárás [63/2002. (XII. 3.) AB határozat, ABH 2002, 342, 344.]. Ennek során az Alkotmánybíróság
– alkotmányos jogállásával és rendeltetésével összhangban – a beérkezett kifogás keretei között azt vizsgálja, hogy
az aláírásgyűjtő ív megfelel-e a jogszabályi feltételeknek, és hogy az OVB az aláírásgyűjtő ív hitelesítési eljárásában
az  Alkotmánynak és az  irányadó törvényeknek megfelelően járt-e el. A  kifogást az  Alkotmánybíróság a Ve. 130.  §
(3) bekezdése alapján érdemben bírálta el. [25/1999. (VII. 7.) AB határozat, ABH 1999, 251, 256.]
[18] A Ve. 130. § (1) bekezdése szerint „[a]z Országos Választási Bizottságnak az aláírásgyűjtő ív, illetőleg a konkrét kérdés
hitelesítésével kapcsolatos döntése elleni kifogás”-t lehetett az Alkotmánybíróságnál előterjeszteni. Megállapítható,
hogy az  indítványozó a  kérdés hitelesítését formai alapon támadta, amelynek oka az  országos népszavazás
kezdeményezésének eljárása során nyújtandó jogorvoslati fórum törvényi garanciáinak alaptörvény-ellenessége.
[19] Az Nsztv. 10. §-a alapján az OVB megtagadja az aláírásgyűjtő ív hitelesítését, ha
„a) a kérdés nem tartozik az Országgyűlés feladat- és hatáskörébe,
b) a kérdésben nem lehet országos népszavazást tartani,
c) a kérdés megfogalmazása nem felel meg a törvényben foglalt követelményeknek,
d) ugyanazon tartalmú kérdésben három éven belül érvényes és eredményes országos népszavazást tartottak,
e) az aláírásgyűjtő ív nem felel meg a választási eljárásról szóló törvényben foglalt követelményeknek.”
[20] A Ve. XIII. Fejezetében meghatározza az  országos népszavazás kezdeményezésének törvényi feltételeit, az  erre
vonatkozó határidőket, és az  aláírásgyűjtő ívvel szemben támasztott formai követelményeket is. Az  indítványozó
nem jelölte meg, hogy konkrétan melyik formai jellegű garancia sérelmét látja az  OVBh. vonatkozásában.
Az  indítványozó ugyanakkor utal rá, hogy a  formai hiba a Ve. 130.  §-ából fakad, vélhetően abból kifolyólag, hogy
az – a soron kívüli eljárás deklarálása mellett – nem szabott törvényi határidőt a népszavazási kezdeményezésekkel
szemben benyújtott kifogások elbírálására.
[21] Megállapítható, hogy az  indítványozó valójában a  Ve. 130.  §-ának utólagos normakontrollját kérte, amelyet
alátámaszt az  is, hogy az  indítványozó az  OVBh.-val szemben jogsérelmet nem állított. Az  indítványban
megfogalmazott alkotmányossági aggályok kizárólag a  Ve. 130.  §-ában foglalt jogorvoslati garanciák általános
jellegű hiányát érintették.
[22] Az Alkotmánybíróságnak az  Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény értelmében nincs többé hatásköre
jogszabályok utólagos absztrakt normakontrolljának bárki által indítványozható eljárásban történő elbírálására.
Az Alaptörvénnyel való összhang utólagos vizsgálatának kezdeményezésére az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdése
e)  pontjában foglaltak szerint kizárólag a  Kormány, az  országgyűlési képviselők egynegyede, a  Kúria elnöke,
a  legfőbb ügyész valamint az alapvető jogok biztosa jogosult. Megállapítható, hogy az  indítványozó nem tartozik
ebbe a körbe.
[23] Mindezek alapján az Alkotmánybíróság az 53/2012. (IV. 5.) OVB határozatot helybenhagyta.
 [24] Az Alkotmánybíróság e  határozat közzétételét az  OVB határozatának a  Magyar Közlönyben való megjelenésére
tekintettel rendelte el. Budapest, 2013. június 11. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
297/2019. (VII. 22.) KE határozata egyetemi tanári kinevezésről.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés c) pontja, valamint a nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény 27. §
(3) bekezdése alapján – az emberi erőforrások miniszterének javaslatára – Hegedűs Gézát 2019. június 30. napjával
egyetemi tanárrá kinevezem.
Budapest, 2019. június 24. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
427/2017. (XI. 14.) KE határozata egyetemi tanári kinevezésről.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés c) pontja, valamint a nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény 27. §
(3) bekezdése alapján – az emberi erőforrások miniszterének javaslatára – Sándorné dr. Kriszt Évát 2017. november 10.
napjával egyetemi tanárrá kinevezem.
Budapest, 2017. október 18. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
167/2014. (IV. 29.) KE határozata dandártábornoki kinevezésről.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés e) pontja, valamint a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati
viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény 4.  § (3)  bekezdése és 36.  § (4)  bekezdése alapján – a  belügyminiszter
javaslatára – Kovács István rendőr ezredest 2014. április 24-ei hatállyal rendőr dandártábornokká kinevezem.
Budapest, 2014. április 18. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1065/B/2007. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság a Munka Törvénykönyvéről szóló 1992. évi XXII. törvény 125. § (3) bekezdése „húsvéthétfő” valamint „pünkösdhétfő” szövegrészének az alkotmányellenessége megállapítására és megsemmisítésére
irányuló indítványt elutasítja.
I. Az indítványozó a Munka Törvénykönyvéről szóló
1992. évi XXII. törvény (a továbbiakban: Mt.) 125. §
(3) bekezdése „húsvéthétfő” valamint „pünkösdhétfő”
szövegrészének az alkotmányellenessége megállapítására
és megsemmisítésére terjesztett elő indítványt az Alkotmánybíróságnál. Álláspontja szerint a támadott törvényi
rendelkezés sérti az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdését,
mivel hátrányos megkülönböztetést alkalmaz a Magyarországon bírósági nyilvántartásba vett egyházak között.
Az indítványozó utalt arra, hogy a törvényalkotó a vitatott törvényi rendelkezéssel a keresztény egyház hétköznapra eső két ünnepnapját (a „húsvéthétfőt” és a „pünkösdhétfőt”) munkaszüneti nappá nyilvánította, melynek
következtében a munkáltatót terheli – az említett munkaszüneti napokra eső – és a munkavállalót megillető távolléti díj megfizetésének a kötelezettsége. Az indítványozó
szerint az egyházak közötti hátrányos megkülönböztetést
jelent az, hogy a törvényalkotó a keresztény egyházon kívüli többi egyház számára – „igény szerint az időarányosság függvényében” – nem biztosított olyan hétköznapra
eső ünnepnapokat, amelyek munkaszüneti nappá lettek
nyilvánítva. Az indítványozó alap indítványában jelezte,
hogy indítványát visszavonja abban az esetben, ha az Országgyűlés – az Alkotmánybíróság döntését megelőzően –
megszünteti az általa állított hátrányos megkülönböztetést,
és erre az indítványában két lehetőséget is felvázolt.
Az első szerint, olyan törvényi szabályozást látna indokoltnak, amely „az időarányosság függvényében” és az
egyház igénye szerint valamennyi bejegyzett egyház számára biztosítaná azt, hogy a hétköznapra eső egyházi ünnepnapja egyben munkaszüneti nap is legyen (azzá legyen
nyilvánítható). Ebben az esetben – függetlenül attól, hogy
melyik egyház vallási ünnepéről van szó – a munkáltató
lenne köteles a munkavállalót megillető távolléti díj megfizetésére.
A másik szerint a hétköznapra eső, de munkaszüneti
nappá nyilvánított egyházi ünnepnap esetén a munkavállalónak járó távolléti díjat teljes egészében annak a bejegyzett egyháznak kellene viselni, amelynek a hétköznapra
eső vallási ünnepnapját a törvényalkotó munkaszüneti
nappá nyilvánította.
Az indítványozó indítványához két kiegészítést is csatolt. Az elsőben a 10/1993. (II. 27.) AB határozat (a továbbiakban: Abh.; ABH 1993, 105.) alapján azt fejtette ki,
hogy az általa előterjesztett indítvány és az Abh. alapjául
fekvő ügy miben tér el egymástól, miért nem állapítható
meg „ítélt dolog”. Indítványkiegészítése összegzésében az
indítványozó megismételte az alap indítványában kifejtetteket, és utalt arra, hogy amennyiben az Alkotmánybíróság
helyt adott volna az Abh. alapját képező indítványnak, úgy
az, semmiben nem befolyásolta volna a jelen ügyben előterjesztett indítványát, mivel nézete szerint a két ügynek
„semmi köze nincs” egymáshoz.
A második indítványkiegészítésben az indítványozó kifejtette, hogy az általa állított hátrányos megkülönböztetés
szempontjából nincs jelentősége annak, hogy a munkáltató által a munkavállalónak (a munkaszüneti napra tekintettel) megfizetett távolléti díjat utóbb a költségvetés megtéríti-e a munkáltatónak. A hátrányos megkülönböztetés
szempontjából azt emelte ki, hogy a távolléti díjat nem az
érintett egyház, hanem helyette a munkáltató fizeti meg.
Az Abh. indokolására utalva az indítványozó az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésének a sérelme mellett azzal is
érvelt, hogy szerinte a hátrányos megkülönböztetés nemcsak akkor valósulhat meg, ha egy egyház valamennyi
egyházi ünnepét munkaszüneti nappá nyilvánítja a törvényalkotó, hanem az által is, ha akár csak egy vallási ünnepnapját is munkaszüneti nappá nyilvánítja. Az indítványozó végül arra is utalt, hogy az alapbeadványát
nem küldte meg az Országgyűlésnek, mivel véleménye
szerint „az esetleges alkotmányellenessé nyilvánítás esetén” is meglesz a lehetősége a törvényalkotónak arra,
hogy megszüntesse az általa állított hátrányos megkülönböztetést.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezése: „70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve
az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más
vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni,
születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül. (…)”
2. Az Mt. támadott rendelkezése:
„125. § (3) Munkaszüneti nap: január 1., március 15.,
húsvéthétfő, május 1., pünkösdhétfő, augusztus 20., október 23., november 1. és december 25–26. (…)”
III. Az indítvány nem megalapozott. Az Alkotmánybíróság – figyelemmel az Abh.-ban foglaltakra – az indítvány alapján elsőként azt vizsgálta, hogy
az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak
közzétételéről szóló, többször módosított és egységes
szerkezetbe foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (a továbbikaban: Ügyrend; ABK 2009. január, 3.) 31. § c) pontja
alapján az indítvány „ítélt dolognak” tekinthető-e.
Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint
az indítványban felvetett kérdés akkor res iudicata, ha az
újabb indítványt ugyanazon jogszabályi rendelkezésre vonatkozóan azonos okból vagy összefüggésben terjesztik
elő. Az érdemi döntéssel elbírált ügyben hozott határozat
ugyanis az Alkotmánybíróságot is köti. (1620/B/1991. AB
végzés, ABH 1991, 972, 973.)
Az Ügyrend felhívott rendelkezése értelmében „ítélt dolog”, ha az indítvány az Alkotmánybíróság által érdemben
már elbírált jogszabállyal azonos jogszabály (jogszabályi
rendelkezés) felülvizsgálatára irányul, és az indítványozó
az Alkotmánynak ugyanarra a § -ára, illetőleg alkotmányos elvére (értékére) – ezen belül – azonos alkotmányos
összefüggésre hivatkozva kéri az alkotmánysértés megállapítását.
Az Abh.-ban az Alkotmánybíróság már vizsgálta az Mt.
125. § (2) bekezdését – amely tartalmát tekintve azonos
volt az Mt. jelen ügyben vizsgált 125. § (3) bekezdésével –
az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében foglalt alkotmányi rendelkezés alapján és elutasította az említett törvényi
rendelkezés alkotmányellnességének a megállapítására és
megsemmisítésére irányuló indítványt.
Az említett ügyben az indítványozók azt kifogásolták,
hogy az Mt. 125. § (2) bekezdése munkaszüneti nappá
nyilvánította a húsvéthétfőt és a karácsonyt, azaz az állam
a keresztény vallások legnagyobb ünnepein biztosította
azt, hogy ne kelljen munkát végezni. Az indítványozók
szerint az állampolgári jogegyenlőség tételét sérti az, hogy
a zsidó vallás legnagyobb ünnepein nem biztosított a törvényalkotó lehetőséget a munkaszüneti napként való ünneplésre. E mellett az Alkotmány 60. §-ának a sérelmére is
hivatkoztak, mivel az tiltja a vallások közötti különbségtételt.
A jelen ügyben az indítványozó az Mt. 125. § (3) bekezdésének részben más szövegrészét támadta, és az általa kifejtett alkotmányos indokok is eltérőek így erre tekintettel
„ítélt dolog” nem állapítható meg melyre figyelemmel az
Alkotmánybíróság az indítványt érdemben (tartalmilag)
bírálta el. Az Alkotmánybíróság ugyanakkor a jelen ügyben is
megfelelően irányadónak tekintette az Abh. indokolásában foglaltakat, és abból a vizsgált ügyre vonatkozóan az
alábbiakat emeli ki.
A vallási ünnepek munkaszüneti nappá nyilvánítása
hosszú történelmi folyamat eredménye, amit jórészt a hagyományok befolyásolnak. A vallási ünnepek és a munkaszüneti napok közötti összefüggés (ti., hogy a törvényalkotó mely egyház milyen ünnepeit nyilvánítja munkaszüneti
nappá) minden államban – így Magyarországon is – csak
viszonylagos, és történetileg változó. A munkaszüneti
nappá nyilvánításban a törvényalkotót általában a társadalmi hagyományok és elvárások vezetik, és nem valamely
egyház előnyben részesítése.
Az állam alkotmányos kötelezettsége e téren kettős:
egyrészt nem részesíthet egyetlen vallást kizárólagosan kivételezett elbánásban – például azzal, hogy annak valamennyi ünnepét munkaszüneti nappá nyilvánítja – illetve
nem akadályozhatja meg egyetlen – alkotmányos keretek
között működő – vallás híveit sem a hitük szabad gyakorlásában.
Az Abh.-ban az Alkotmánybíróság az Mt. 125. § (2) bekezdésében foglalt szabályozáshoz kapcsolódóan megállapította, hogy a kifogásolt szabályozás megfelel ezeknek
az alkotmányos kritériumoknak.
Az Alkotmánybíróság – osztva az Abh. fentebb idézett
indokolásában foglaltakat – a vizsgált esetben is úgy foglalt állást, hogy az Mt. kifogásolt rendelkezései nem tesznek alkotmánysértő különbséget a Magyarországon bejegyzett/nyilvántartásba vett egyházak között. A kifogásolt munkajogi tárgyú rendelkezések szabályozási tárgya
[az Mt. 125. § (3) bekezdésében szereplő, támadott munkaszüneti napok] a munkáltató és a munkavállaló között
fennálló munkajogviszonyt (közelebbről: a munkavállalót
terhelő munkavégzési kötelezettséget, az ez alóli mentességet) érintik, és nem kapcsolódnak sem az egyházak hitéleti tevékenységéhez, sem pedig a hívők szabad vallásgyakorlásához. Az, hogy a támadott munkaszüneti napokon a munkát nem végző munkavállalóknak járó távolléti
díjat [Mt. 151. § (2) bekezdés d) pont] a munkáltató viseli,
a munkáltatót, és nem az egyházat érintő kötelezettség; ez
a törvényi rendelkezés az egyházak számára hátrányos
megkülönböztetést nem okoz.
Az Alkotmánybíróság megjegyzi, hogy a törvényalkotó
az Abh. idézett indokolásában foglalt szempontokra is figyelemmel szabadon mérlegekhet abban a kérdésben,
hogy mely napokat nyilvánít munkaszüneti nappá. Ebből
következően a jelenleg az Mt. 125. § (3) bekezdésében
munkaszüneti napként megjelölt napok köre is bővülhet
(vagy akár szűkülhet) így nem eleve kizárt annak a lehetősége, hogy a munkaszüneti napok körébe más egyházak
ünnepnapjai is bekerülhessenek.
A kifejtettekre tekintettel az Alkotmánybíróság elutasította az Mt. 125. § (3) bekezdésének a „húsvéthétfő” valamint
„pünkösdhétfő” szövegrészei alkotmányellenességének
megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt.
Budapest, 2010. november 16. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
461/2009. (XI. 30.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2009. november 24-én megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továb biak ban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva a dr. F. J. és a dr. G. K. által benyújtott országos népszavazás tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz címzett
kifogást lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Nádor u. 2.; levélcím: 1903 Budapest,
Pf. 314; fax: 06-1-441-1729).
Indokolás I. A beadványozók 2009. november 2-án aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtották be az Országos Választási
Bizottsághoz az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továb biak ban: Nsztv.)
2. § szerinti hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e azzal, hogy az Országgyűlés törvény ben mondja ki, hogy az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről
 szóló 1998. évi III. törvény preambuluma nem része a törvénynek, így az abban foglaltak az országos népszavazásra illetve
az országos népi kezdeményezésre előterjesztett aláírásgyűjtő ív hitelesítésének eldöntésénél figyelmen kívül hagyandó?”
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a kezdeményezés nem felel meg az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében
foglaltaknak, amely szerint a népszavazásra feltett konkrét kérdést úgy kell megfogalmazni, hogy arra egyértelműen
lehessen válaszolni.
A kezdeményezés megtévesztő a választópolgár számára, tekintettel arra, hogy olyan állítást tartalmaz, amely nem
felel meg a valóságnak, mert a preambulum mindenképpen része a jogszabálynak. Mindebből kifolyólag
a kezdeményezés célja sem értelmezhető, ebből következően a jogalkotó jogalkotási feladata sem határozható meg
egyértelműen.
Az Nsztv. 10. §-ának c) pontja értelmében az Országos Választási Bizottság megtagadja az aláírásgyűjtő ív
mintapéldányának hitelesítését, ha a kezdeményezés nem felel meg az Nsztv.-ben előírt követelményeknek.
Mindezek alapján a testület a rendelkező részben foglaltak szerint határozott.
II. A határozat az Nsztv. 2. §-án, a 10. § c) pontján és a 13. § (1) bekezdésén, a jogorvoslatról szóló tájékoztatás a Ve.
130. §-ának (1) bekezdésén alapul.
Dr. Szigeti Péter s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
1444/2013. (VII. 16.) Korm. határozata a minisztériumok működéséhez szükséges kiszolgáló tevékenység ellátása érdekében a Nemzetgazdasági Minisztérium és a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium közötti előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33.  § (1)  bekezdésében biztosított jogkörében
a  minisztériumok működéséhez szükséges kiszolgáló tevékenység ellátása érdekében 0,8 millió forint tartós
átcsoportosítását rendeli el a  Magyarország 2013. évi központi költségvetéséről szóló 2012. évi CCIV. törvény
(a továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet, 12. Közbeszerzési és Ellátási
Főigazgatóság cím, 1. Működési költségvetés előirányzat-csoport javára, a  Kvtv. 1.  melléklet XV. Nemzetgazdasági
Minisztérium fejezet 1. Nemzetgazdasági Minisztérium igazgatása cím, 1. Működési költségvetés előirányzat-csoport
terhére az 1. melléklet szerint.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
nemzeti fejlesztési miniszter Határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1047/2015. (II. 11.) Korm. határozata az Alpine Európai Elektronikai Ipari Kft. és a COLOPLAST Hungary Gyártó Korlátolt Felelősségű Társaság magyarországi nagybefektetőkkel való stratégiai együttműködési megállapodások megkötéséről.
A Kormány felhatalmazza
 1. a Külgazdasági és Külügyminisztérium gazdaságdiplomáciáért felelős államtitkárát, hogy a Magyarország Kormánya
és az Alpine Európai Elektronikai Ipari Kft. (székhelye: 2051 Biatorbágy, Vendel Park, Budai utca 1.; cégjegyzékszáma:
13-09-082695) között kötendő stratégiai együttműködési megállapodást a Kormány nevében aláírja;
Felelős: Külgazdasági és Külügyminisztérium gazdaságdiplomáciáért felelős államtitkára
Határidő: azonnal
2. a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a  Magyarország Kormánya és a  COLOPLAST Hungary Gyártó Korlátolt
Felelősségű Társaság (székhelye: 2800 Tatabánya, Búzavirág utca 15.; cégjegyzékszáma: 11-09-008145) között
kötendő stratégiai együttműködési megállapodást a Kormány nevében aláírja.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
107/2012. (IX. 11.) ME határozata helyettes államtitkár megbízatása megszűnésének megállapításáról.
A közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény (a továbbiakban: Kttv.) 223. § (3) bekezdésében foglalt jogkörömben,
az emberi erőforrások minisztere előterjesztésére megállapítom, hogy
dr. Kis Norbert József, az Emberi Erőforrások Minisztériuma helyettes államtitkára kormányzati szolgálati jogviszonya
a Kttv. 221. § (2) bekezdése a) pontja alapján történő áthelyezésére tekintettel
– 2012. szeptember 14-ei hatállyal – megszűnt. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök