text:
2003. XCII. törvény az adózás rendjéről.
I. Fejezet ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK Alapelvek 1. § (1) E törvény célja az adózás rendjének, az eljárás
törvényessége és eredményessége érdekében az adózók és
az adóhatóságok jogainak és kötelezettségeinek egységes
szabályozása.
(2) Az adózó és az adóhatóság e törvénynek és más
törvényeknek megfelelően gyakorolhatja jogait és teljesíti
kötelezettségeit. Ha a törvény az adóhatóságot mérlegelésre jogosítja fel, azt csak a felhatalmazás céljának megfelelően, a törvényes keretek között gyakorolhatja.
(3) Az adóhatóság minden ügyben megkülönböztetés
nélkül, a törvényeknek megfelelően köteles eljárni és intézkedni.
(4) Ha nemzetközi szerződés másképp nem rendelkezik,
a magánszemélyek adóügyeiben tilos állampolgárság szerint megkülönböztetést tenni.
(5) Az adóhatóság az adózónak a törvények megtartásához szükséges tájékoztatást megadja, az adóbevallás, az
adóbefizetés rendjét vele megismerteti, az adózót jogainak
érvényesítésére figyelmezteti. Az adózó köteles a jogait
jóhiszeműen gyakorolni és elősegíteni az adóhatóság feladatainak végrehajtását.
(6) Az adóhatóság köteles méltányosan eljárni, és ha a
törvényekben, illetve e törvényben meghatározott feltételek fennállnak, az adótartozást mérsékli, illetve fizetési
könnyítést engedélyez.
(7) A szerződést, ügyletet és más hasonló cselekményeket valódi tartalmuk szerint kell minősíteni. Az érvénytelen szerződésnek vagy más jogügyletnek az adózás szempontjából annyiban van jelentősége, amennyiben gazdasági eredménye kimutatható.
(8) A szokásos piaci ártól eltérő szerződési feltételeket
alkalmazó kapcsolt vállalkozások ügyleteit adózási szempontból a szokásos piaci ár alapulvételével kell minősíteni.
Nem alkalmazható e rendelkezés, ha a kapcsolt vállalkozások magatartása megfelel a független felektől az adott
esetben elvárható piaci magatartásnak.
(9) Az adókötelezettséget nem befolyásolja az, hogy a
magatartás (cselekmény, mulasztás) törvényi rendelkezésbe ütközik, vagy sérti a jó erkölcsöt.
A törvényt az Országgyűlés a 2003. november 10-i ülésnapján fogadta el.
2. § (1) Az adójogviszonyokban a jogokat rendeltetésszerűen kell gyakorolni. Az adótörvények alkalmazásában nem minősül rendeltetésszerű joggyakorlásnak az
olyan szerződés vagy más jogügylet, amelynek célja az adótörvényben foglalt rendelkezések megkerülése.
(2) Az (1) bekezdés szerinti esetekben az adóhatóság az
adót az összes körülményre, különösen a rendeltetésszerű
joggyakorlás esetén irányadó adófizetési kötelezettségre
figyelemmel — ha az adó alapja így nem állapítható meg,
becsléssel — állapítja meg.
A törvény hatálya 3. § (1) A Magyar Köztársaság területén
a) székhellyel, telephellyel rendelkező vagy egyébként
gazdasági (termelő, szolgáltató, üzemi, üzleti) tevékenységet folytató jogi személy,
b) lakóhellyel, szokásos tartózkodási hellyel rendelkező vagy egyébként itt tartózkodó magánszemély,
c) vagyonnal rendelkező vagy bevételt, jövedelmet
(nyereséget) elérő magánszemély, jogi személy és egyéb
szervezet,
d) államigazgatási vagy bírósági eljárásban résztvevő
személy [a)—d) pontok a továbbiakban együtt: személy] adózásának és költségvetési támogatásának rendjére e törvény
rendelkezéseit kell alkalmazni.
(2) Ha törvény másként nem rendelkezik a vámszabadterületre is e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
4. § (1) E törvény hatálya kiterjed
a) az adóval, a járulékkal, az illetékkel összefüggő, a
központi költségvetés, az elkülönített állami pénzalap, a
Nyugdíjbiztosítási Alap, az Egészségbiztosítási Alap vagy
az önkormányzat javára teljesítendő, törvényen alapuló
kötelező befizetésre (a továbbiakban együtt: adó),
b) a központi költségvetés, az elkülönített állami pénzalap terhére törvényben, kormányrendeletben vagy miniszteri rendeletben meghatározott feltételek alapján juttatott
támogatásra (a továbbiakban együtt: költségvetési támogatás),
c) az e befizetésekkel és költségvetési támogatásokkal
kapcsolatos eljárásra,
ha annak megállapítása, beszedése, végrehajtása, visszatérítése, kiutalása vagy ellenőrzése az adóhatóság hatáskörébe tartozik [az a)—c) pont szerinti tevékenység a továbbiakban együtt: adózás].
(2) A végrehajtás és az ezzel összefüggő nyilvántartás
tekintetében e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni
azokra a köztartozásokra, továbbá igazgatási és bírósági
szolgáltatás díjaira, amelyekre törvény az adók módjára
való behajtást rendeli el (adók módjára behajtandó köztartozás).
(3) Ha e törvény másként nem rendelkezik, a) az adóelőleg, továbbá a bírság, a pótlék és a költség
tekintetében az adóra,
b) az adó-visszaigénylés és az adó-visszatérítés tekintetében a költségvetési támogatásra
vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni. (4) E törvény hatálya nem terjed ki a társadalombiztosítási ellátásokra, valamint a vámjogról, a vámeljárásról és a
vámigazgatásról szóló törvény hatálya alá tartozó kötelező
befizetésekre (adó, illeték, díj, hozzájárulás, költség, bírság, kamat), ha azok megállapítása, beszedése, végrehajtása, visszatérítése, kiutalása vagy ellenőrzése a vámhatóság
hatáskörébe tartozik. A vámtartozásra e törvényt az adóhatóság által a költségvetési támogatás vonatkozásában
gyakorolható visszatartási jog tekintetében azonban alkalmazni kell.
5. § (1) Ha e törvény vagy adót, adófizetési kötelezettséget, költségvetési támogatást megállapító törvény másként
nem rendelkezik, az adóügyekben az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló törvény rendelkezéseit kell
alkalmazni.
(2) E törvénytől eltérni az (1) bekezdésben foglaltakon
túl a törvénnyel, kormányrendelettel kihirdetett nemzetközi szerződés (egyezmény) vagy viszonosság alapján lehet.
A viszonosság kérdésében a pénzügyminiszter állásfoglalása irányadó.
II. Fejezet AZ ADÓZÓ ÉS AZ ADÓHATÓSÁGOK Az adózó
6. § (1) Adózó az a személy, akinek adókötelezettségét,
adófizetési kötelezettségét, adót, költségvetési támogatást
megállapító törvény vagy e törvény írja elő.
(2) Nem minősül adózónak a kizárólag az adó megfizetésére kötelezett személy [35. § (2) bek.]. A kizárólag az
adó megfizetésére kötelezett személy is gyakorolhatja a
törvény szerint az adózót megillető jogokat.
(3) Törvény eltérő rendelkezése hiányában átalakulás
esetén a jogutód adózót megilletik mindazon jogok, amelyek a jogelődöt megillették, továbbá teljesíti a jogelőd
által nem teljesített kötelezettségeket. Több jogutód esetén a jogelőd kötelezettségeit a jogutódok vagyonarányosan teljesítik, teljesítés hiányában pedig a jogelőd tartozásáért egyetemlegesen felelnek, a költségvetési támogatásra
— eltérő megállapodás hiányában — vagyonarányosan jogosultak.
Az adózó képviselete 7. § (1) A magánszemélyt a hatósági eljárásban törvényes képviselője vagy képviseleti jogosultságát igazoló ügyvéd, ügyvédi iroda, adószakértő, adótanácsadó képviselheti. Az egyéni vállalkozó magánszemélyt a hatósági eljárásban a képviseleti jogosultságát igazoló nagykorú alkalmazottja is képviselheti.
(2) A magánszemélyt a hatósági eljáráson kívül az
(1) bekezdésben felsoroltakon túl közokiratban vagy teljes
bizonyító erejű magánokiratban foglalt meghatalmazás
vagy megbízás alapján más nagykorú személy is képviselheti.
(3) Jogi személyt és egyéb szervezetet a hatósági eljárásban a rá vonatkozó szabályok szerint képviseleti joggal
rendelkező személy, jogtanácsos, továbbá a jogszabály szerinti megbízás, meghatalmazás alapján ügyvéd, ügyvédi
iroda, adószakértő, adótanácsadó képviselheti.
(4) Jogi személyt és egyéb szervezetet a hatósági eljáráson kívül a (3) bekezdésben felsoroltakon túl a rá vonatkozó szabályok szerint képviseleti joggal rendelkező személy
által meghatalmazott alkalmazott, továbbá könyvelő vagy
olyan gazdasági társaság alkalmazottja is képviselheti,
amely könyvviteli szolgáltatásra vagy adótanácsadásra jogosult a jogszabály szerinti megbízás alapján.
(5) Amennyiben az adózó a képviselet-ellátásra állandó
meghatalmazást vagy megbízást ad, és ezt az adóhatóságnak bejelenti, a bejelentett kötelezettségekkel kapcsolatban a meghatalmazás, megbízás időtartama alatt a megbízott által elkövetett jogsértés miatt megállapított mulasztási bírság — a könyvviteli szolgáltatásra vagy adótanácsadásra jogosult gazdasági társaság alkalmazottja kivételével — a képviselőt terheli. Ha az adózó állandó meghatalmazottja olyan gazdasági társaság alkalmazottja, amely
könyvviteli szolgáltatásra vagy adótanácsadásra jogosult, a
mulasztási bírságot a gazdasági társasággal szemben kell
megállapítani.
(6) Az adózó az eseti, illetve az állandó meghatalmazás,
megbízás visszavonását, felmondását haladéktalanul köteles bejelenteni az adóhatósághoz. A képviseleti jog megszűnése az adóhatósággal szemben az adóhatósághoz történő bejelentéstől hatályos.
(7) Ahol e törvény vagy adót, költségvetési támogatást
megállapító jogszabály adószakértőt említ, azon okleveles
adószakértőt is érteni kell.
8. § (1) A külföldi vállalkozás nevében és érdekében
belföldi gazdasági tevékenységével összefüggésben adózási
ügyvivőként kizárólag belföldi fióktelepe járhat el, ha a
külföldi vállalkozás belföldi fióktelep alapítására köteles
vagy egyébként ilyennel rendelkezik.
(2) Az adózási ügyvivő teljesíti a külföldi vállalkozás
belföldi adókötelezettségeit, továbbá gyakorolja az adózót
megillető jogokat is.
(3) Amennyiben a külföldi vállalkozás több fióktelepet
létesít, az egyes fióktelepeken folytatott gazdasági tevékenységével összefüggő adókötelezettségeket a fióktelepek önállóan teljesítik, azonban olyan jognyilatkozatokat
csak együttesen tehetnek meg, amelyek a külföldi vállalkozás más belföldi fióktelepeinek adózására is kihatnak.
9. § (1) Az a külföldi vállalkozás, amely belföldi gazdasági tevékenységével összefüggésben gazdasági célú letelepedésre nem köteles, külön jogszabály alapján belföldi
adókötelezettségeinek teljesítésére pénzügyi képviselőt
bízhat meg.
(2) Pénzügyi képviselő az a jogi személyiséggel rendelkező gazdasági társaság lehet, melynek jegyzett tőkéje az
50 millió forintot eléri, vagy ennek megfelelő összegű
bankgaranciával rendelkezik, továbbá az adóhatóságnál
nyilvántartott adótartozása nincs. A pénzügyi képviselő a
feltételek meglétét a képviselet elfogadásának bejelentésekor az adóhatóságnál igazolja.
(3) A pénzügyi képviselő a külföldi vállalkozás képviseletére irányuló megbízás elfogadásától és a képviselet megszűnésétől számított 15 napon belül az APEH Észak-budapesti Igazgatóságához bejelenti a képviselet elfogadását,
illetőleg megszűnését, a külföldi vállalkozás adatait, továbbá a külföldi vállalkozás adóügyeivel összefüggésben nyitott belföldi pénzforgalmi bankszámla számlaszámát.
(4) Az adóhatóság a bejelentés alapján a külföldi vállalkozást és pénzügyi képviselőjét nyilvántartásba veszi és a
külföldi vállalkozás számára adószámot állapít meg.
(5) A pénzügyi képviselő a külföldi vállalkozás nevében
teljesíti annak belföldi adókötelezettségeit, továbbá gyakorolja az adózót megillető jogokat. A pénzügyi képviselet
fennállása alatt a külföldi vállalkozás az adóhatóság előtt
személyesen vagy más képviselője útján nem járhat el.
(6) A külföldi vállalkozás adókötelezettségéért a külföldi vállalkozást és a pénzügyi képviselőt egyetemleges
felelősség terheli. A képviselet megszűnése a külföldi vállalkozás adókötelezettségét nem érinti.
(7) A pénzügyi képviselő a képviselt külföldi vállalkozás
adóbevallási kötelezettségét elektronikus úton vagy gépi
adathordozón teljesíti.
(8) A pénzügyi képviselő a képviselt külföldi vállalkozások adózással összefüggő iratait elkülönülten tartja
nyilván.
(9) Az adóhatóság a belföldön székhellyel, telephellyel
nem rendelkező külföldi vállalkozást megillető adó-viszszaigénylést, adó-visszatérítést a külföldi vállalkozás adóügyeivel összefüggésben nyitott belföldi pénzforgalmi
bankszámla javára történő átutalással teljesíti.
(10) Ha a képviselet azért szűnt meg, mert a külföldi
vállalkozásnak megszűnt a Magyarországon végzett gazdasági tevékenysége, a pénzügyi képviselő a külföldi vállalkozás záróbevallását elkészíti. A pénzügyi képviselő az adózással összefüggő iratokat az adómegállapításhoz való jog
elévüléséig megőrzi.
Az adóhatóságok 10. § (1) Adóhatóságok:
a) az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal (APEH)
Központi Hivatala és területi szervei (a továbbiakban: állami adóhatóság),
b) a Vám- és Pénzügyőrség Országos Parancsnoksága
és szervei (a továbbiakban: vámhatóság),
c) az önkormányzat jegyzője (a továbbiakban: önkormányzati adóhatóság),
d) az Illetékhivatal. (2) Az adóhatóság feladatkörében nyilvántartja az adózókat és azokat az adózónak nem minősülő személyeket,
akiknek, amelyeknek jogát, kötelezettségét e törvény vagy
adót, költségvetési támogatást megállapító törvény írja elő,
az adót, a költségvetési támogatást, adó-visszatérítést, adóvisszaigénylést — ha törvény előírja — megállapítja, az
adót, az adók módjára behajtandó köztartozást beszedi,
végrehajtja, az adókötelezettségek teljesítését ellenőrzi, a
költségvetési támogatást, az adó-visszaigénylést, az adóvisszatérítést kiutalja, és vezeti az adózók adószámláját.
(3) Az adóhatóság a feladatkörébe tartozó adókötelezettségek érvényesítése és az ezekkel kapcsolatos adózói
jogok érvényre juttatása érdekében kezdeményezi a befizetések és kiutalások teljesítéséhez szükséges számlák megnyitását, közzéteszi azok számát, rendszeresíti a kötelezettségek teljesítéséhez szükséges nyomtatványokat és biztosítja az adóztatás feltételeit.
(4) Az adóhatóságok
a) a törvényben meghatározott feltételek szerint ada
tok, tények átadásával segítik egymás eredményes működését, az adózók és más, törvényben meghatározott szervezetek kötelezettségeinek teljesítését,
b) együttműködnek az Európai Közösség tagállamainak adóhatóságaival, az Európai Bizottság illetékes főigazgatóságával, az Európai Közösség adózásra vonatkozó szabályainak érvényesítése érdekében.
Az adóhatóságok felügyelete 11. § (1) A pénzügyminiszter
a) felügyeli az adóztatás törvényességét, ellenőrzi az
adóhatóságok irányítását, a törvények és más jogszabályok
végrehajtását,
b) meghatározza az állami adóhatóság fejlesztésének
irányait, c) előterjeszti a kormányhoz az adóigazgatás szervezeti
rendszerére vonatkozó jogszabályok tervezetét, indítványozza a szervezeti változtatásokat, koordinálja a szervezeti rendszer egyes elemeinek együttműködését, kezdeményezi az ezekre vonatkozó jogszabályok megalkotását,
d) a törvényesség és szakszerűség ellenőrzése érdekében az adóhatóságok vezetőitől jelentéseket, beszámolókat kérhet, bármely adózó ügyéről tájékoztatást kérhet,
e) meghatározza az állami adóhatóság és a vámhatóság
feladatai teljesítésének éves követelményeit,
f) adóügyben megváltoztatja, megsemmisíti az állami
adóhatóság elnökének, a vámhatóság országos parancsnokának és a közigazgatási hivatal vezetőjének jogszabálysértő határozatát, illetőleg a határozathozatal törvénysértő
mulasztása esetén az eljárás lefolytatására utasítja,
g) az állami adóhatóság elnökének az adóztatás működési feltételeinek kialakítása, szakszerű működtetése tekintetében iránymutatást, szükség esetén utasítást ad.
(2) A pénzügyminiszter az (1) bekezdés c), e) pontjában
meghatározott hatáskörét nem ruházhatja át, az (1) bekezdés d) pontja alapján megvizsgált ügyekről nyilvántartást
vezet.
Iratbetekintés 12. § (1) Az adózó, továbbá a 35. § (2) bekezdése szerint
az adó megfizetésére kötelezett személy jogosult az adózásra vonatkozó iratok megismerésére. Minden olyan iratba betekinthet, arról másolatot készíthet vagy kérhet,
amely jogainak érvényesítéséhez, kötelezettségeinek teljesítéséhez szükséges, kivéve az iratnak azt a részét, amely
más személyre vonatkozó, adótitkot érintő rendelkezésbe
ütközik.
(2) Korlátozható az iratbetekintés az adatszolgáltatásra
vonatkozó iratok tekintetében az ellenőrzés megkezdéséig, ha valószínű, hogy azok tartalmának megismerése a
későbbi ellenőrzést meghiúsítaná. Az iratbetekintés korlátozásáról az adóhatóság határozatot hoz. A határozat ellen
jogorvoslatnak van helye.
Önellenőrzési jog 13. § (1) Az adózó önadózás esetén jogosult az önellenőrzésre, ha e törvény másként nem rendelkezik. A jogkövetkezmények alkalmazása során az önellenőrzéssel esik
egy tekintet alá, ha az adózó a bevallása elfogadásával
kivetett adó utólagos módosítását kéri, adóbevallásának
módosításával.
(2) A jogkövetkezmények szempontjából önellenőrzésnek minősül az is, ha az adatszolgáltatás alapján az állami
adóhatóság által megállapított adó alapját, összegét érintő
észrevételét az adózó a törvényben nyitva álló határidő
leteltét követően teszi meg.
Az adókötelezettség 14. § (1) Az adózó az adó és a költségvetési támogatás
megállapítása, megfizetése (kiutalása) érdekében köteles
törvényben vagy e törvényben előírt:
a) bejelentésre, nyilatkozattételre, b) adómegállapításra (önadózás, a munkáltató, a kifizető adómegállapítása),
c) bevallásra,
d) adófizetésre és adóelőleg fizetésére,
e) bizonylat kiállítására és megőrzésére,
f) nyilvántartás vezetésére (könyvvezetésre),
g) adatszolgáltatásra,
h) adólevonásra, adóbeszedésre
[az a)—h) pontban foglaltak együtt: adókötelezettség]. (2) Az (1) bekezdés g) és h) pontjában megjelölt kötelezettség nem terjed ki a magánszemély adózóra akkor, ha
nem vállalkozó, munkáltató, kifizető vagy adóbeszedésre
kötelezett. A törvény az adózót más kötelezettség alól is
mentesítheti.
(3) A költségvetési támogatásra az adózó csak azt követően jogosult, ha eleget tesz a támogatással kapcsolatos
bejelentési vagy bevallási, nyilatkozattételi, illetőleg megállapítási kötelezettségének.
(4) Az adózó (1) bekezdésben említett kötelezettségeit
a felszámoló a felszámolás kezdő időpontjától teljesíti,
továbbá gyakorolja az adózót megillető jogokat is.
(5) A kockázati tőkealap adókötelezettségeit az alap
kezelője teljesíti, és gyakorolja az adózót megillető jogokat is.
(6) Az előtársaságot terhelő, a cégbejegyzést követően
teljesítendő adókötelezettségeket a gazdasági társaság,
egyesülés, szövetkezet, erdőbirtokossági társulat, közhasznú társaság és vízgazdálkodási társulat teljesíti, továbbá
felel az előtársaságként teljesített vagy teljesíteni elmulasztott kötelezettségekért, továbbá gyakorolja annak jogait.
(7) Ha törvény másként nem rendelkezik, e törvény vagy
adót, vámot, járulékot, költségvetési támogatást megállapító jogszabály alkalmazása során a gazdasági társaságra,
egyesülésre, szövetkezetre, erdőbirtokossági társulatra,
közhasznú társaságra és vízgazdálkodási társulatra vonatkozó rendelkezéseket annak előtársaságára is alkalmazni
kell.
15. § Az adózó és az adó megfizetésére kötelezett személy jogait és kötelességeit nem érinti, hogy az adóból
származó bevétel, illetve a költségvetési támogatás a központi költségvetést, valamely elkülönített állami pénzalapot vagy önkormányzat költségvetését illeti meg, illetőleg
terheli.
III. Fejezet EGYES ADÓKÖTELEZETTSÉGEK A bejelentés szabályai 16. § (1) Adóköteles tevékenységet csak adószámmal
rendelkező adózó folytathat, a 20—21. §-ban foglalt kivétellel.
(2) Az adóköteles tevékenységet folytatni kívánó adózó
adószám megállapítása végett köteles az állami adóhatóságnál bejelentkezni.
(3) Az állami adóhatósághoz be kell jelenteni az adózó:
a) nevét (elnevezését), rövidített cégnevét, a magánsze
mély adóazonosító jelét;
b) címét, székhelyét, telephelyét vagy telephelyeit;
c) létesítő okiratának (alapító okirat, létesítő okirat,
társasági-társulati szerződés, alapszabály) keltét és számát,
képviselőjét, a gazdasági társaság, közhasznú társaság,
egyesülés vezető tisztségviselőinek és könyvvizsgálójának
(ha a könyvvizsgáló gazdálkodó szervezet, az adott gazdasági társaság vizsgálatáért személyében is kijelölt felelősének) nevét, lakóhelyét, adóazonosító számát;
d) gazdálkodási formáját, tevékenységének felsorolását, a cég által a létesítő okiratban megjelölt tevékenységi
köröket a Központi Statisztikai Hivatal által kiadott nómenklatúra szerint, továbbá statisztikai számjelét;
e) a jogi személyiség nélküli gazdasági társaság, a korlátolt felelősségű társaság, az egyesülés, valamint a közös
vállalat tulajdonosának (tulajdonosainak) cégnevét (nevét), székhelyét (telephelyeit, lakóhelyét), adóazonosító
számát;
f) a magánszemély adózó levelezési címét — ha az nem
azonos székhelyével, telephelyével —, továbbá a Magyarországon lakóhellyel nem rendelkező külföldi személy esetében magyarországi kézbesítési meghatalmazottjának nevét és lakóhelyét (székhelyét);
g) könyvvezetésének módját, iratai őrzésének helyét,
ha az nem azonos az adózó székhelyével vagy lakóhelyével;
h) jogelődjét és jogelődjének adóazonosító számát;
i) az önálló tevékenységet folytató magánszemély tevé
kenysége gyakorlását, körülményét (fő-, mellékfoglalkozás, nyugdíj melletti kiegészítő tevékenység);
j) a 22. § (1) bekezdésében előírt nyilatkozatot;
k) átalányadó választását;
l) választása szerint a naptári évtől eltérő üzleti év mér
legforduló napját. 17. § (1) Az adózó,
a) ha adókötelezettsége, adóköteles tevékenysége
egyéni vállalkozói igazolványhoz kötött, a vállalkozó székhelye szerint illetékes, az okmányirodák kijelöléséről és
illetékességi területéről szóló kormányrendeletben meghatározott — körzetközponti feladatokat ellátó — települési (fővárosi kerületi) önkormányzat jegyzőjéhez
(a továbbiakban: körzetközponti jegyző) intézett vállalkozói igazolvány iránti kérelem (kitöltött nyomtatvány) benyújtásával kéri az adószám megállapítását, amellyel az
adózó teljesíti az állami adóhatósághoz történő bejelentkezési kötelezettségét;
b) ha üzletszerű gazdasági tevékenységet csak a cégbejegyzése iránti kérelem benyújtását követően folytathat,
a cégbírósághoz intézett bejegyzés iránti kérelem (kitöltött
nyomtatvány) és mellékletei benyújtásával kéri az adószám
megállapítását, amellyel az adózó teljesíti az állami adóhatósághoz történő bejelentkezési kötelezettségét;
c) ha adókötelezettsége, adóköteles bevételszerző tevékenysége az a)—b) pontban említett igazolványhoz, eljárás megindításához nem kötött, a tevékenység megkezdését megelőzően az állami adóhatóságnál az e célra szolgáló
nyomtatványon, írásban teljesíti bejelentkezési kötelezettségét.
(2) A cégbíróság, illetve a körzetközponti jegyző az erre
a célra szolgáló számítógépes rendszer útján közli az állami
adóhatósággal azokat a 16. § (3) bekezdésében felsorolt
adatokat, amelyek a cégbejegyzés, vállalkozói igazolvány
kiállítása iránt kitöltött nyomtatványon rendelkezésre állnak, ideértve a 16. § (3) bekezdésének j) és k) pontjában
megjelölt nyilatkozat adatait is. Az állami adóhatóság az
adószám megállapításához szükséges, az adóköteles tevékenységet folytatni kívánó adózó neve (elnevezése), címe
(székhelye), cégjegyzék- vagy egyéni vállalkozói nyilvántartási száma, illetve a 22. § (1) bekezdés szerinti nyilatkozat alapján számítógépes rendszer útján közli a cégbírósággal, illetőleg a körzetközponti jegyzővel az adózó adóazonosító számát, illetve az ok megjelölésével értesíti a megkereső szervet az adószám megállapításának akadályáról
[24. § (8) bekezdése]. Az állami adóhatóság az adószám
megállapításának megtagadásáról szóló jogerős határozat
egy példányának megküldésével értesíti a cégbíróságot,
illetőleg a körzetközponti jegyzőt.
(3) Az (1) bekezdés a) pontjában megjelölt adózó a vállalkozói igazolvány kézhezvételétől, az (1) bekezdés
b) pontjában megjelölt adózó pedig a bejelentkezés napjától számított 15 napon belül a 16. § (3) bekezdésében felsorolt adatok közül az állami adóhatósághoz írásban bejelenti
a) könyvvezetésének módját, iratai őrzésének helyét,
ha az nem azonos az adózó székhelyével vagy lakóhelyével;
b) a naptári évtől eltérő üzleti év mérlegforduló napját;
c) jogelődjének adóazonosító számát;
d) a jogi személyiség nélküli gazdasági társaság, a kor
látolt felelősségű társaság, az egyesülés, valamint a közös
vállalat tulajdonosának (tulajdonosainak), valamint a gazdasági társaság, közhasznú társaság, egyesülés vezető tisztségviselőinek, képviselőjének, könyvvizsgálójának (ha a
könyvvizsgáló gazdálkodó szervezet, az adott gazdasági
társaság vizsgálatáért személyében is kijelölt felelősének
nevét, lakóhelyét) adóazonosító számát;
e) a magánszemély adózó levelezési címét, ha az nem
azonos székhelyével, telephelyével.
(4) Ha az adóköteles (bevételszerző) tevékenység folytatásához engedély, jóváhagyás, záradék szükséges, ennek
megszerzését — az (1) bekezdés a) pontjában megjelölt
adózók kivételével — a jogerős engedély, jóváhagyás, záradék közlésétől számított 15 napon belül az adóhatóságnak
be kell jelenteni.
(5) Az adózó a bankszámlanyitást követő 15 napon belül
közli az adóhatósággal valamennyi pénzforgalmi bank
számlájának, elszámolási számlájának számát. A bankszámlanyitásra kötelezett adózó adószámának közlésétől
számított 15 napon belül jelenti be az adóhatósághoz elsőként megnyitott belföldi pénzforgalmi bankszámláját. A
bankszámlanyitásra kötelezett adózónak legalább egy belföldi pénzforgalmi bankszámlával kell rendelkeznie.
(6) A munkáltatónak és a kifizetőnek e minőségét akkor
is be kell az állami adóhatósághoz jelentenie, ha más adókötelezettség nem terheli. Ebben az esetben a bejelentést
az első adóköteles kifizetéstől számított 15 napon belül
kell megtenni.
(7) Ha a magánszemély adózó az állami adóhatóságnál
történő bejelentkezéskor adóazonosító jellel még nem
rendelkezik, akkor a bejelentkezéssel egyidejűleg teljesíti
a 20. § (1) bekezdésében meghatározott kötelezettségét is.
(8) Az állami adóhatóság az adózót nyilvántartásba vételéről 30 napon belül értesíti, és ebben tájékoztatja valamennyi nyilvántartásban szereplő adatáról.
(9) A készpénzfizetés napjától számított 15 napon belül
az állami adóhatósághoz a vevőnek, a szolgáltatás igénybe
vevőjének — a vállalkozási tevékenységet nem folytató
magánszemélyek kivételével — be kell jelentenie
a) a kapcsolt vállalkozások között létrejött, egymillió
forintot meghaladó értékben teljesített készpénzszolgáltatást,
b) egyéb esetben az ötmillió forintot meghaladó értékben teljesített készpénzszolgáltatást.
(10) Az a jogi személy, jogi személyiséggel nem rendelkező egyéb szervezet, amelynek székhelyére, telephelyére
munkavégzésre külföldi illetőségű magánszemélyt 183 napot meghaladó időtartamra rendeltek ki, a munkavégzés
megkezdését követő hó 20. napjáig az állami adóhatósághoz bejelenti:
a) a külföldi illetőségű magánszemély természetes azonosító adatait, állampolgárságát, adóazonosító jelét,
b) a munkavégzés megkezdésének időpontját és várható időtartamát,
c) a munkavégzésre megbízást adó és a munkavégzéssel
kapcsolatos költségeket viselő külföldi szervezet vagy magánszemély nevét, székhelyét (telephelyét), illetve lakóhelyét.
18. § (1) Az adózási ügyvivőként eljáró fióktelep, továbbá a közvetlen kereskedelmi képviselet bejelentkezésére a
gazdasági társaságok bejelentkezésére vonatkozó szabályokat megfelelően alkalmazni kell.
(2) A külföldi vállalkozás fióktelepe, továbbá közvetlen
kereskedelmi képviselete az adószámról történő értesítést
követő 15 napon belül benyújtja az állami adóhatósághoz
a külföldi vállalkozás illetőségét igazoló — az illetősége
szerinti ország adóhatóságától származó — 90 napnál nem
régebbi okirat hiteles magyar nyelvű fordítását, és bejelenti
a külföldi vállalkozásnak a Magyar Köztársaság területén
működő más fióktelepeit és azok adószámát is.
19. § (1) Az önkormányzati adóhatóság hatáskörébe tartozó adó esetében — az önadózás és az adóbeszedés kivételével — az adózó bevallásának benyújtásával jelenti be
adókötelezettségét.
(2) Az önadózás és az adóbeszedés útján megállapított
adó esetén az adókötelezettség keletkezését annak bekövetkeztétől (a tevékenység megkezdésétől) számított
15 napon belül az erre a célra rendszeresített nyomtatványon jelenti be az adózó az önkormányzati adóhatóságnál.
Az iparűzési tevékenységet ideiglenes, alkalmi jelleggel
folytató adózó, adóköteles tevékenységének megkezdésekor köteles ezt az önkormányzati adóhatóságnál bejelenteni. A bejelentési kötelezettséget az erre a célra rendszeresített nyomtatványon kell teljesíteni, ha az önkormányzati adóhatóságnál a bejelentésre nyomtatványt rendszeresítettek.
(3) Az adózó az önkormányzati adóhatósághoz bejelenti
a 16. § (3) bekezdésében megjelölt adatokat a j) pont kivételével.
(4) Az adóbeszedésre kötelezettnek e minőségét a kötelezettség keletkezésétől számított 15 napon belül akkor is
be kell jelentenie az önkormányzati adóhatósághoz, ha
más adókötelezettség nem terheli.
20. § (1) A vállalkozási tevékenységet nem folytató magánszemély, ha nem végez általános forgalmiadó-köteles
tevékenységet és nem rendelkezik adóazonosító számmal
a) jövedelemadó-köteles bevételének megszerzése,
b) költségvetési támogatás igénylése
előtt adóazonosító jelének közlése végett az állami adóhatóságnál az e célra szolgáló nyomtatványon írásban bejelenti nevét, születési helyét, idejét, anyja leánykori nevét
és lakóhelyét (a továbbiakban: természetes azonosító adatok), a nem magyar állampolgárságú magánszemély útlevélszámát és állampolgárságát is. Az állami adóhatóság
jogosult a bejelentett természetes azonosító adatokat a
magánszemély személyazonosító igazolványának adataival
egybevetni. A bejelentés alapján az adóhatóság a magánszemély adóazonosító jelét megállapítja és arról 15 napon
belül hatósági igazolványt (a továbbiakban: adóigazolvány) állít ki.
(2) Az állami adóhatóság az adózó által bejelentett természetes azonosító adatokat egyezteti a személyi adat- és
lakcímnyilvántartás szervével.
(3) Az állami adóhatóság az adóazonosító jelről első
ízben 60 napra érvényes ideiglenes adóigazolványt állít ki,
ha a magánszemély által az (1) bekezdés szerint bejelentett
és a személyi adat- és lakcímnyilvántartás szervétől igényelt
adatok között eltérés van.
(4) Az állami adóhatóság a (3) bekezdésben meghatározott esetben — az adateltérés okának tisztázása érdekében — a magánszemélyt a bejelentett adatok igazolására
szólítja fel. Ha a magánszemély által igazolt és az állami
adóhatóság nyilvántartásában javított adatok nem egyez
nek a személyi adat- és lakcímnyilvántartás adataival, az
adóhatóság az adateltérés rendezése érdekében haladéktalanul megkeresi a magánszemély lakóhelye szerint illetékes települési önkormányzat jegyzőjét. Az állami adóhatóság az ideiglenes adóigazolvány érvényességét 60 nappal
meghosszabbítja, ha az adateltérés annak érvényességi idején belül nem javítható.
(5) Az ideiglenes adóigazolványra a személyazonosító
jel helyébe lépő azonosítási módokról és az azonosító kódok használatáról szóló 1996. évi XX. törvénynek a hatósági igazolványra és az adóigazolványra vonatkozó rendelkezései az irányadók azzal az eltéréssel, hogy az ideiglenes
adóigazolvány annak érvényességi idejét is tartalmazza.
(6) A magánszemély a társadalombiztosítás ellátásaira
és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. törvény (a továbbiakban: Tbj.) 39. § (2) bekezdése alapján keletkezett fizetési kötelezettségét és annak megszűnését 15 napon belül
jelenti be az állami adóhatóságnak. A bejelentés alapján az
adóhatóság a fizetési kötelezettséget előírja, a befizetéseket nyilvántartja. A fizetési kötelezettség teljesítését az
adóhatóság az adóév utolsó napját követő 60 napon belül
az adózó adószámláján megvizsgálja és az elmulasztott
járulékkötelezettségből eredő tartozás megfizetési kötelezettségről határozatban rendelkezik. Az állami adóhatóság
az adóazonosító jellel nem rendelkező magánszemély részére az (1) bekezdésben foglalt rendelkezések alkalmazásával adóazonosító jelet állapít meg.
21. § (1) Az illetékkötelezettséggel járó vagyonszerzés
tényét, továbbá a megszerzett vagyon forgalmi értékét az
illetéktörvényben foglaltak szerint kell bejelenteni.
(2) Az illetéktörvényben bejelentésre kötelezett személy a jogügyletet tartalmazó okiratnak a földhivatalhoz
történő benyújtásakor — az erre a célra az állami adóhatóság által rendszeresített nyomtatványon — bejelenti
a) visszterhes ingatlanátruházás esetén — az ingatlannak közérdekű célra történő megvásárlása, illetve a kizárólag magánszemélyek által kötött tartási, életjáradéki és
öröklési szerződés keretében történő ingatlan átruházásának kivételével — az ingatlant értékesítő magánszemély,
b) az ingatlanhoz kapcsolódó vagyoni értékű jogról ellenérték fejében való lemondás, ilyen jog visszterhes alapítása, átruházása (átengedése), megszüntetése esetén a bevételt szerző magánszemély
adóazonosító jelét, ennek hiányában a 20. § (1) bekezdése
szerinti természetes azonosító adatait (nem magyar állampolgárságú magánszemélynek az útlevélszámát). A földhivatal a kérelmet visszautasítja, amennyiben a bejelentés az
adóazonosító jelet, illetőleg ennek hiányában a természetes azonosító adatokat (nem magyar állampolgárságú
magánszemélynél az útlevélszámot) nem vagy hiányosan
tartalmazza.
(3) Ha a magyar állampolgárságú magánszemély nem
rendelkezik adóazonosító jellel, az illetékhivatal a (2) be
kezdésben meghatározott nyomtatványnak a földhivataltól
az illetékhivatalhoz való továbbítását követő 15 napon
belül, a természetes azonosító adatok közlésével megkeresi az állami adóhatóságot a magánszemély adóazonosító
jelének megállapítása céljából. Az állami adóhatóság az
illetékhivatal megkeresésére a 20. §-ban meghatározott
módon állapítja meg a magánszemély adóazonosító jelét,
és egyidejűleg megküldi azt a megkereső szervnek.
Az általános forgalmi adókötelezettség bejelentése 22. § (1) Az általános forgalmi adó alanya az adóköteles
tevékenysége megkezdésének bejelentésével egyidejűleg
nyilatkozik arról, hogy
a) kizárólag tárgyi adómentes értékesítést végez,
b) tárgyi adómentesség helyett adóalanyiságot választ,
c) alanyi adómentességet választ,
d) az adómegállapítás melyik különleges módját kíván
ja alkalmazni,
e) az Európai Közösség tagállamában illetőséggel bíró
adóalannyal kereskedelmi kapcsolatot (beszerzés, értékesítés, szolgáltatásnyújtás, -igénybevétel) kíván létesíteni.
(2) Az (1) bekezdés szerinti nyilatkozat megváltoztatását — az e) pont kivételével — a változtatást megelőző
adóév utolsó napjáig kell bejelenteni. Ha az adózó az alanyi
mentességre jogosító értékhatárt az adóév közben lépte
túl, a bejelentést a 23. § (3) bekezdése szerint kell megtenni.
(3) Ha az adózó az (1)—(2) bekezdésben foglalt bejelentést törvényben előírt feltételek hiánya miatt nem tehette
volna meg, bejelentését az előző adóévről vagy annak utolsó hónapjáról, negyedévéről adott bevallásával egyidejűleg, az adóév első napjára visszamenően módosíthatja.
(4) A közösségi adószámmal nem rendelkező adózó
közösségi adószámának megállapítása érdekében az állami
adóhatóságnál előzetesen bejelenti, hogy az Európai
Közösség tagállamában illetőséggel bíró adóalannyal kereskedelmi kapcsolatot kíván létesíteni. Az állami adóhatóság kérelemre — a bejelentés napjával — az adóév közben is törli az adózó közösségi adószámát, ha bejelenti,
hogy az Európai Közösség tagállamában illetőséggel bíró
adóalannyal kereskedelmi kapcsolatát megszüntette.
(5) A (4) bekezdés alkalmazásával szerzi meg közösségi
adószámát az általános forgalmiadó-alanynak nem minősülő adófizetésre kötelezett
a) magánszemély, aki az általános forgalmi adóról
szóló törvény szerint az Európai Közösség más tagállamában új közlekedési eszközt szerez be,
b) jogi személy, jogi személyiség nélküli egyéb szervezet, ha az adóévben általa az Európai Közösség más tagállamában beszerzett termék adó nélkül számított összesített
ellenértéke a 2 500 000 forintot meghaladja,
c) jogi személy, jogi személyiség nélküli egyéb szervezet, ha az adóévben általa az Európai Közösség más tagállamában beszerzett termék adó nélkül számított összesített
ellenértéke nem haladja meg a 2 500 000 forintot és adófizetési kötelezettségét választása alapján belföldön kívánja teljesíteni.
(6) Az a belföldi jogi személy és egyéb szervezet, amely
az általános forgalmi adónak nem alanya, de a beszerzéseit
terhelő, előzetesen felszámított általános forgalmi adót
visszaigényelheti, a visszaigénylés érdekében ezt a jogosultságát bejelentheti és adó-visszaigénylését az adózókkal
azonos módon kérheti.
(7) A kárpótlásról szóló törvények alapján eredeti jogosult magánszemély adózót nem terheli e címen bejelentési
kötelezettség, ha kizárólag termőföld művelési ágú földterület bérbe-, haszonbérbe adása miatt válik az általános
forgalmi adó alanyává. Ugyanez a rendelkezés vonatkozik
az 1992. évi II. törvény szerinti részarány-földtulajdonosra,
amennyiben földtulajdonát a szövetkezet közös használatában hagyja, illetve ha kizárólag a részére kiadott földtulajdonának bérbe-, haszonbérbe adása miatt válik az általános forgalmi adó alanyává.
A változás bejelentése 23. § (1) Az adózónak az adókötelezettségét érintő
olyan változást — a megváltozott természetes azonosító
adatok és a 22. § (2) bekezdésében foglaltak kivételével —,
amelyről a cégbíróság, illetve a körzetközponti jegyző külön jogszabály alapján az adóhatóságot nem köteles értesíteni, annak bekövetkezésétől számított 15 napon belül az
előírt nyomtatványon közvetlenül az állami és az önkormányzati adóhatóságnak kell bejelentenie.
(2) Az adókötelezettséget érintő változás különösen a
16. § (3) bekezdésében felsorolt adatok változása, továbbá
az adózó végelszámolásának elhatározása, az adóköteles
tevékenység vagy a jogi személy, egyéb szervezet megszűnése is. Az üzleti év mérlegforduló napjának megváltozásáról az adózó a változás évét megelőző naptári év augusztus 15. napjáig tesz bejelentést.
(3) Akit törvényben meghatározott értékhatár elérése
esetén terhel adókötelezettség, a bejelentést az értékhatár
elérését követő 15 napon belül kell megtennie az adóhatósághoz.
(4) Az adózó az adókötelezettséget érintő változás szabályai szerint jelenti be az állami adóhatósághoz,
a) ha a bíróság közhasznú szervezetként vagy kiemelkedően közhasznú szervezetként nyilvántartásba vette,
b) a kapcsolt vállalkozásnak minősülő másik személy
nevét (elnevezését), székhelyét (telephelyét) és adóazonosító számát az első szerződéskötésüket követő 15 napon
belül.
(5) Ha a 17. § (1) bekezdésének a)—b) pontjában említett adózó adataiban bekövetkezett változás az adózó adószámának megváltozását eredményezi, az állami adóható
ság a megváltozott adószámról az adózóval egyidejűleg
értesíti a cégbíróságot, illetve a körzetközponti jegyzőt.
(6) A 17. § (1) bekezdés a)—b) pontjában említett adózó a cégbírósághoz, illetve a körzetközponti jegyzőhöz
teljesített bejelentéssel tesz eleget az állami adóhatósághoz teljesítendő változásbejelentési kötelezettségének
azon adókötelezettséget érintő adatainak tekintetében,
amelyeknek változásáról a cégbíróság, illetve a körzetközponti jegyző külön jogszabály alapján az állami adóhatóságot értesíti.
(7) Amennyiben az adózó belföldi pénzforgalmi bankszámlaszáma a számlát vezető hitelintézet érdekkörében
felmerült ok, illetőleg intézkedés miatt megváltozik, az
eredeti és a megváltozott számlaszámot a hitelintézet köteles bejelenteni — az adózó adóazonosító számának feltüntetésével — a változástól számított 15 napon belül az
állami adóhatóságnál.
Az adózó bejelentés szerinti nyilvántartásba vétele 24. § (1) Az adóhatóság a bejelentés alapján nyilvántartásba veszi az adózót.
(2) Az állami adóhatóság az adózónak a bejelentés alapján adószámot állapít meg. Az adószámot az egyéni vállalkozói igazolványban fel kell tüntetni, a cégjegyzékbe be
kell jegyezni. Az állami adóhatóság az adóazonosító számról — megkeresésre — az önkormányzati adóhatóságot
tájékoztatja.
(3) Az állami adóhatóság az adószámmal nem rendelkező magánszemélyt az adóazonosító jelén, ennek hiányában — a magyar állampolgársággal nem rendelkező magánszemélyt — útlevélszámán, állampolgárságát is feltüntetve, tartja nyilván.
(4) Az önkormányzati adóhatóság az adózót a (2) és
(3) bekezdésben foglaltak szerint tartja nyilván. Amennyiben az adózó adóazonosító jellel nem rendelkezik, adóbevallásával egyidejűleg az adóazonosító jel megállapításához szükséges, a 20. § (1) bekezdésében felsorolt adatokat
közli az önkormányzati adóhatósággal. Az önkormányzati
adóhatóság megkeresésére az állami adóhatóság a 20. §
(1) bekezdésében foglalt adatok közlése esetén az adóazonosító számmal nem rendelkező magánszemély adóazonosító jelét megállapítja, és erről az önkormányzati adóhatóságot értesíti. Az önkormányzati adóhatóság a magánszemélyt erről tájékoztatja.
(5) Az adózónak az adóazonosító számát az adózással
összefüggő minden iraton fel kell tüntetnie. A magánszemély az adóazonosító jelét (nem magyar állampolgárságú
magánszemély az útlevélszámát) közli a munkáltatóval, a
kifizetővel, a megyei (fővárosi) munkaügyi központtal, a
hitelintézettel, a társadalombiztosítási szervvel, ha az
olyan kifizetést teljesít, amelynek alapján a magánszemély
nek adófizetési kötelezettsége keletkezik és azzal összefüggésben a törvény adatszolgáltatási kötelezettséget ír elő.
A magánszemély az adóazonosító jelét (nem magyar állampolgárságú magánszemély az útlevélszámát) közli a
földhivatallal, az illetékhivatallal, a biztosítóintézettel, az
adókedvezmény (adómentesség) igénybevételére jogosító
igazolást kiállító szervvel, a költségvetési támogatás igénybevételére jogosító igazolás kiállítójával is, ha ezzel összefüggésben azt adatszolgáltatási kötelezettség terheli. Az
előzőekben felsorolt adatszolgáltatásra kötelezettek felhívására a magánszemély bemutatja adóigazolványát (útlevelét). Ha a magánszemély az adóazonosító jelét (nem
magyar állampolgárságú magánszemély az útlevélszámát)
nem közli, a munkáltató és a kifizető a kifizetést, az adókedvezmény (adómentesség), a költségvetési támogatás
igénybevételére jogosító igazolás kiállítója az igazolás kiadását — az adóazonosító jel (nem magyar állampolgárságú magánszemély esetében az útlevélszám) közléséig —
megtagadja.
(6) Az adózó költségvetési támogatást csak akkor igényelhet, ha rendelkezik adóazonosító számmal.
(7) Az állami adóhatóság a közösségi kereskedelemben
érintett adózónak a bejelentés alapján közösségi adószámot állapít meg. Az adózó a közösségi adószámot a
közösségi kereskedelemmel összefüggő minden iraton feltünteti.
(8) Az adóhatóság az adószám megállapítását megtagadja, ha az adózó által bejelentett adatok valótlanok vagy
hiányosak.
(9) Az adóhatóság törli a bejelentkezett és adószám
alapján nyilvántartásba vett adózók közül azt,
a) akinek (amelynek) a cégbírósági bejegyzés, illetve az
egyéni vállalkozói igazolvány iránti kérelmét a cégbíróság,
illetve a körzetközponti jegyző elutasította, kivéve, ha az
adózó igazolja a cégbíróság végzésének kézhezvételét követő 30 napon belül, hogy a cégbejegyzési kérelmének
elutasítását követő 8 napon belül kérelmét ismételten benyújtotta és a bejegyzés iránti eljárás folyamatban van,
b) akinek (amelynek) a cégjegyzékből való törlését a
cégbíróság jogerős végzésével elrendelte, illetőleg akinek
vállalkozói igazolványát a körzetközponti jegyző jogerősen visszavonta, vagy aki a vállalkozói igazolványát visszaadta,
c) aki bejelenti a tevékenységének megszüntetését vagy
a tevékenység folytatásához szükséges engedélyét visszavonják,
d) amelynek cégbejegyzési eljárását a cégbíróság megszüntette. (10) A nyilvántartásból való törlésről az állami adóhatóság az adózót haladéktalanul értesíti.
(11) A (9) bekezdés a) pontjának második fordulata
esetében nem kell alkalmazni az adókötelezettség megszűnésére előírt szabályokat.
(12) Az állami adóhatóság hivatalból állapítja meg az
adóazonosító jelét annak a magánszemélynek,
a) aki bejelentési kötelezettségét elmulasztotta, vagy
b) akinek az adóhatóság jogszabályban meghatározott
feladatainak végrehajtásához adóhatósági nyilvántartása
szükséges. (13) Ha a nem magánszemély adózónak adókötelezettsége kizárólag az önkormányzati adóhatóságnál keletkezik, az állami adóhatóság az adózó kérelmére — az önkormányzati adóhatóságnál történő nyilvántartás céljából —
adószámot állapít meg. Az adózót bevallási kötelezettség
az állami adóhatóságnál csak abban az esetben terheli, ha
adóköteles tevékenységet folytat. Ha az adózónak a későbbiekben az állami adóhatósághoz teljesítendő adókötelezettsége keletkezik, ennek bejelentésekor a korábban megállapított adószámot használja fel.
Adómegállapítás 25. § (1) Az adót, a költségvetési támogatást
a) az adózó: önadózással,
b) a kifizető és a munkáltató: adólevonással, az adóbe
szedésre kötelezett: adóbeszedéssel,
c) az adóhatóság: bevallás alapján kivetéssel, kiszabás
sal, adatszolgáltatás alapján adóhatósági adómegállapítás
útján, illetőleg utólagos adómegállapítás keretében
állapítja meg. (2) Az adókat adónként, a költségvetési támogatást támogatásonként az adó-, illetve a költségvetési támogatás
alapjának meghatározására előírt időszakonként kell megállapítani.
Önadózás 26. § (1) Az adót, a költségvetési támogatást — ha törvény előírja — az adózó köteles megállapítani, bevallani és
megfizetni (önadózás).
(2) A jogi személy és egyéb szervezet az adót és a költségvetési támogatást — az építményadó, a telekadó, a gépjárműadó, a vagyonszerzési illeték és a kiszabással megállapított eljárási illeték kivételével — önadózással állapítja
meg.
(3) A magánszemély az adóját akkor állapítja meg önadózással, ha
a) vállalkozó, az építményadó, a telekadó, a gépjárműadó, a vagyonszerzési illeték és a kiszabással megállapított
eljárási illeték kivételével,
b) az általános forgalmi adó vagy a fogyasztási adó alanya,
c) a személyi jövedelemadóját nem a munkáltatója (kifizető), illetőleg az adóhatóság (a továbbiakban: adóhatósági adómegállapítás) állapítja meg.
A kifizető, a munkáltató, az adóbeszedésre kötelezett
és az adóhatóság adatszolgáltatás alapján történő
adómegállapítása 27. § (1) A kifizető más személy adóját akkor állapítja
meg, ha ezt törvény előírja. Ha a kifizető az adót, adóelőleget levonta, az adóhatóság a továbbiakban azt csak a
kifizetőtől követelheti.
(2) A munkáltató a magánszemély jövedelemadóját akkor köteles megállapítani, ha annak törvényben foglalt
feltételei fennállnak. A magánszemély a munkáltatónak az
adóévet követő január 15-éig nyilatkozik arról, hogy
a) a munkáltatói adómegállapítás feltételei fennállnak
és kéri a munkáltatói adómegállapítást, vagy
b) nem kéri a munkáltatói adómegállapítást. (3) A (2) bekezdésben előírt időpontig munkahelyet
változtató adózó az új munkáltatójánál is tehet nyilatkozatot. Ilyen esetben nyilatkozatához az előző munkáltatótól
kapott jövedelemigazolást is csatolnia kell.
(4) A munkáltató az adóalapot és az adót a magánszemély nyilatkozata alapján, az adóévet követő február 20-áig
átadott, az adóalapot csökkentő, illetve adókedvezmény
igénybevételére jogosító igazolások figyelembevételével az
adóévet követő április 20-áig állapítja meg és erről igazolást ad. Amennyiben az adóhatóság a munkáltató adómegállapításával szemben adóhiányt állapít meg, az adóhiányt
a magánszemélynek kell megfizetnie.
(5) Az adó megállapításához az adóköteles társadalombiztosítási ellátás kifizetéséről a társadalombiztosítási
szervtől a munkáltatóhoz érkezett vagy a magánszemély
birtokában lévő igazolásokat is figyelembe kell venni.
(6) A törvényben meghatározott esetben az adóbeszedésre kötelezett adózó a helyi adó összegét közli a magánszeméllyel és az adót átveszi.
28. § (1) Az az adózó, aki a személyi jövedelemadóról
szóló törvényben meghatározott feltételek alapján nincs
kizárva az adóhatósági adómegállapításból, továbbá nem
kívánja adóját önadózással megállapítani, illetőleg munkáltatói adómegállapítást nem kér, az adóévet követő január 15-éig az illetékes adóhatóságnál az erre a célra rendszeresített nyomtatványon bejelenti, hogy adóhatósági
adómegállapítás útján kívánja teljesíteni adókötelezettségét. Az adózó a bejelentésével egyidejűleg nyilatkozik különösen:
a) a családi kedvezmény érvényesítésével és a kedvezmény megosztásával, a lakáscélú kedvezmény érvényesítésével, a súlyosan fogyatékosok adókedvezményével kapcsolatos adatokról,
b) átvezetési igényéről, a visszatérítendő adó átutalásához szükséges adatokról,
c) az ingatlan bérbeadással, végkielégítéssel összefüggő
adatokról, d) az adóhatóság rendelkezésére nem álló, az adóhatósági adómegállapításhoz szükséges adatokról.
(2) Ha az adózó január 15-éig nem tesz bejelentést az
adóhatóságnak, továbbá munkáltatói elszámolást sem kér,
adókötelezettségét önadózás útján teljesíti. Az (1) bekezdésben meghatározott nyilatkozatához az adózó zárt borítékban csatolja a személyi jövedelemadó meghatározott
részének az adózó rendelkezése szerinti felhasználásáról
szóló rendelkező nyilatkozatát.
(3) Ha az adózó nyilatkozata hibás vagy hiányos az adóhatóság azt kijavítja, amennyiben az adózó közreműködése
nélkül a nyilatkozat nem javítható, az adóhatóság az adózót határidő tűzésével hiánypótlásra szólítja fel. Ha az
adózó a hiánypótlási kötelezettségének nem tesz eleget,
illetőleg az adóhatósági adómegállapítást nem kérhette
volna, az adóhatóság arról értesíti az adózót, hogy adókötelezettségét az önadózás szabályai alapján kell teljesítenie.
(4) Az adóhatóság az adózó nyilatkozata és az adatszolgáltatásra kötelezettek adatszolgáltatása alapján megállapítja az adó alapját, az adót, a visszatérítendő adót — ideértve a járulékfizetési kötelezettség felső határát meghaladóan levont nyugdíjjárulékot —, illetőleg a befizetendő
adót, és az ezeket tartalmazó adómegállapítást május 15.
napjáig postára adja.
(5) Az adózónak a befizetendő adót június 15-éig kell
megfizetnie, illetőleg az adóhatóságnak a visszatérítendő
adót eddig az időpontig kell elszámolni vagy kiutalni. Ha
az adóhatóság az adómegállapítást késedelmesen teljesíti,
a fizetési határidőt (30 nap) az adómegállapítás kézhezvételétől kell számítani.
(6) Az adózó az adómegállapításra annak kézhezvételétől számított 8 napon belül észrevételt tehet, ha tudomása
szerint, vagy a nála lévő iratok alapján az adóhatósági
adómegállapítás módosítása indokolt. Észrevételében meg
kell jelölnie a módosítani kívánt adatokat, és másolatban
csatolnia kell azokat az iratokat, amelyekkel módosítási
igényét alátámasztja.
(7) Amennyiben az adatszolgáltatási kötelezettséggel
terhelt adózó adatszolgáltatási kötelezettségét utólag módosítja, az adóhatóság az adómegállapítást határozatban
helyesbíti, a megállapított különbözetet az adózónak a
határozat jogerőre emelkedését követő 30 napon belül kell
megfizetnie, illetőleg az adóhatóságnak a kiutalást teljesítenie.
(8) Az adóhatósági adómegállapítás során megállapított, és az adózóval közölt adó a jogkövetkezmények és az
ellenőrzés szempontjából az adózó által bevallott adónak
minősül, ha az adózó a nyitva álló határidőn belül észrevételt nem tett, illetve az adóhatóság az adózó észrevétele
alapján az adót módosította.
(9) Az adóhatóság az észrevételt 15 napon belül elbírálja
és a módosított adómegállapítást megküldi az adózónak,
illetőleg arról értesíti, hogy az észrevétel alapján az adómegállapítás módosítása nem indokolt. Ha az adózó nem
ért egyet észrevételének elbírálásával, a módosított adómegállapítás, illetőleg az adóhatóság értesítésének kézhezvételétől számított 8 napon belül az adóhatósághoz kifogást terjeszthet elő.
(10) Az adóhatóság az adózó kifogása alapján a tényállást hatósági eljárás keretében tisztázza, és határozattal
állapítja meg az adó alapját, az adót, a visszatérítendő,
illetőleg befizetendő adót. A határozat jogerőre emelkedéséig a visszatérítendő adót az adóhatósági adómegállapításban meghatározott összeg szerint kell kiutalni.
(11) Ha a határozat alapján az adózót a bevallottnál
kisebb fizetési kötelezettség terheli, az adóhatóság az adóbefizetés igazolását követően az adózó kérelmére a javára
mutatkozó összeget 15 napon belül visszatéríti, illetve ha
azt nem fizették be, az adózónak a kijavított összeget kell
megfizetnie.
(12) Ha a határozat alapján az adózót további befizetés
terheli, az adót 15 napon belül kell megfizetnie.
29. § (1) Ha a munkáltató a munkáltatói adómegállapítást követően feltárja, hogy a magánszemély jogszerű eljárása mellett az adót tévesen állapította meg, és a magánszemély vele még munkaviszonyban áll, az adómegállapítást módosítja, és az adókülönbözetet a magánszemély
részére visszatéríti, illetőleg a következő kifizetéskor levonja. A munkáltató az adómegállapítás módosítását nyilvántartásba veszi, és egyidejűleg a módosított adómegállapításról igazolást állít ki a magánszemély részére. Az e bekezdés, valamint a 41. § (1)—(2) bekezdése szerinti levonás nem haladhatja meg az esedékes egészségbiztosítási
és nyugdíjjárulékkal és adóelőleggel csökkentett havi munkabér 15%-át. Ha az adókülönbözet egy összegben nem
vonható le, a munkáltató a levonást további hat hónapon
át folytathatja. A munkáltató a levont, illetőleg visszatérített adókülönbözetet a rá vonatkozó szabályok alapján
vallja be, fizeti meg, illetőleg igényli vissza. A munkáltató
a levonni elmulasztott adó után a munkáltatói adómegállapításra előírt határidőt követő naptól a nyilvántartásba
vétel napjáig saját terhére önellenőrzési pótlékot állapít
meg, melyet be kell vallania, és meg kell fizetnie. A munkáltató az önellenőrzési pótlék megállapítási, bevallási kötelezettség teljesítésével mentesül az adólevonási kötelezettség megsértésével összefüggő jogkövetkezmények alól.
Amennyiben az adókülönbözet az előbbiek szerint nem
vonható le teljes egészében, vagy a magánszemély időközben munkahelyet változtat, a munkáltató a levonás meghiúsulásától számított 15 napon belül az adókülönbözet
még fennálló összegéről és a magánszemély adóazonosító
számáról értesíti a magánszemély állami adóhatóságát,
amely az egyébként rá vonatkozó szabályok szerint intéz
kedik a hátralék beszedése érdekében. Ilyen esetben késedelmi pótlék a fizetési felhívásban megjelölt teljesítési határidő lejártát követően számítható fel. A magánszemély
az adóhatóságtól fizetési könnyítést csak az adólevonás
előbbiek szerinti meghiúsulása esetén kérhet.
(2) Ha a munkáltatói adómegállapítás az (1) bekezdésben foglaltak szerint azért nem módosítható, mert
a) a magánszemély már nem áll munkaviszonyban az
adót megállapító munkáltatóval,
b) a magánszemély a munkáltatói adómegállapítást
önellenőrzéssel helyesbítette, és erről nyilatkozott a munkáltatójának,
c) a magánszemély adóját a magánszemély halálára tekintettel az adóhatóság állapította meg,
a munkáltató a feltárt adókülönbözetet a feltárás időpontjában nyilvántartásba veszi és az adókülönbözet összegéről
— a magánszemély adóazonosító számának feltüntetésével — 15 napon belül bejelentést tesz a magánszemély
állami adóhatóságának. A munkáltató a feltárt adókülönbözetről lehetősége szerint tájékoztatja a magánszemélyt.
A munkáltató a levonni elmulasztott adó után a munkáltatói adómegállapításra előírt határidőt követő naptól a
nyilvántartásba vétel napjáig saját terhére önellenőrzési
pótlékot állapít meg, melyet be kell vallania és meg kell
fizetnie. A munkáltató a bejelentési, önellenőrzési pótlék
megállapítási, bevallási kötelezettség teljesítésével mentesül az adólevonási kötelezettség megsértésével összefüggő
jogkövetkezmények alól. A bejelentés alapján az adókülönbözetet az állami adóhatóság határozattal írja elő a
magánszemély terhére, illetőleg javára.
(3) Ha a kifizető a kifizetésről szóló igazolás kiállítását
követően tárja fel, hogy a magánszemély adóját, adóelőlegét nem a törvényben meghatározottak szerint állapította
meg és vonta le, a feltárt hibát nyilvántartásba veszi és az
adókülönbözet összegéről, a kifizetés jogcíméről, valamint
a kifizetésről szóló igazolás kiállításának időpontjáról az
adóazonosító szám feltüntetésével 15 napon belül bejelentést tesz a magánszemély állami adóhatóságához és lehetősége szerint értesíti a magánszemélyt. Amennyiben a hiba
a törvényben meghatározottnál alacsonyabb összegű adó,
adóelőleg levonását eredményezte, a kifizető az igazolás
kiállításának napjától a nyilvántartásba vétel napjáig a
levonni elmulasztott adó, adóelőleg után önellenőrzési
pótlékot állapít meg, vall be, és fizet meg. A kifizető a
bejelentési, az önellenőrzési pótlék megállapítási és bevallási kötelezettség teljesítésével mentesül az adólevonási
kötelezettség megsértésével összefüggő jogkövetkezmények alól. A munkáltató az előbbi szabály alapján jár el, ha
az összesített igazolás kiállítását követően tárja fel tévedését.
30. § (1) Törvény eltérő rendelkezése hiányában a járulékot az adózó az önadózás szabályai szerint állapítja meg,
vallja be és fizeti meg.
(2) A magánszemély nyugdíjjárulék és egészségbiztosítási járulék fizetési kötelezettségét a járulékköteles
jövedelmet juttató munkáltató, kifizető állapítja meg, vallja be és fizeti meg. A magánszemély a munkáltatónál,
kifizetőnél a kifizetést megelőzően nyilatkozhat — a jogcímet megjelölve — arról, hogy a kifizetést járulékfizetési
kötelezettség nem terheli. A magánszemély nyilatkozata az
adóbevallással egyenértékű.
(3) A kifizető, a munkáltató járulékbevallását az önellenőrzés szabályai szerint helyesbítheti, ha nem a jogszabálynak megfelelően vonta le a járulékot.
(4) A járulékfizetési kötelezettség felső határát meghaladóan levont nyugdíjjárulékot
a) az önadózó magánszemély a jövedelemadóról benyújtott adóbevallásában,
b) az adóhatósági adómegállapítást választó adózó bevallásnak minősülő külön nyomtatvány benyújtásával
igényelheti vissza, feltéve, hogy a különbözetet év közben
a foglalkoztatójával nem számolta el.
(5) A járulékot — a (3) bekezdésben meghatározottaktól eltérően — a magánszemély helyesbítheti önellenőrzéssel, ha a (2) bekezdésben említett nyilatkozatot jogszerűen
nem tehette volna meg. Az önellenőrzést a jövedelemadóra vonatkozó szabályok alapján kell elvégezni azzal,
hogy az önellenőrzési pótlékot a nyilatkozat megtételét
követő naptól kell felszámítani.
(6) A költségvetési szervek központosított bérszámfejtését végző, e tekintetben munkáltatónak minősülő adózó
a társadalombiztosítási járulékot, a magánszemélytől levont nyugdíjjárulékot és egészségbiztosítási járulékot a rá
vonatkozó külön szabályok szerint vallja be és fizeti meg.
Adóbevallás 31. § (1) Az adóbevallás az adózó azonosításához, az
adóalap, a mentességek, a kedvezmények, az adó, a költségvetési támogatás alapja és összege megállapításához
szükséges adatokat tartalmazza. Az adózó az önadózással
megállapított adóról — az eljárási illeték kivételével —,
továbbá költségvetési támogatásról adónként, költségvetési támogatásonként az erre a célra rendszeresített nyomtatványon adóbevallást tesz. A költségvetési támogatás előlegének, illetve gyakoribb igénybevételének igénylése nem
minősül adóbevallásnak. Az adóhatóság olyan nyomtatványt is rendszeresíthet, amely alkalmas több jogcímen
fennálló adókötelezettség, költségvetési támogatásigénylés bevallására, illetve az adókötelezettség bevallása mellett költségvetési támogatás igénylésére.
(2) A munkáltató, a kifizető a megállapított adót, a
levont adóelőleget és járulékot saját adóbevallásában vallja be. Ha adóbevallásra egyébként nem kötelezett, az általa
levont adóról, adóelőlegről, járulékról, valamint a megállapított jövedelemadó különbözetéről külön adóbevallást tesz.
(3) Az adót az a munkáltató vallja be, akihez az adózó a
nyilatkozatát megtette.
(4) Az adóbevallás benyújtásában akadályozott adózó az
akadályoztatás megszűnését követő 15 napon belül tesz
adóbevallást. A késedelem igazolására vonatkozó kérelmet (a továbbiakban: igazolási kérelem) a bevallással egyidejűleg kell benyújtani.
(5) Az adózó az állami adóhatósághoz az erre a célra
rendszeresített nyomtatványon abban az esetben is adóbevallást nyújt be, ha a bevallási időszakban adófizetési kötelezettsége nem keletkezett. A társasági adóbevallás helyett
az adóévet követő év február 15-éig — bevallást helyettesítő nyomtatványon — nyilatkozatot tesz az alapítvány, a
közalapítvány, a társadalmi szervezet, a köztestület, az egyház, a lakásszövetkezet, az önkéntes kölcsönös biztosítópénztár, feltéve, hogy az adóévben vállalkozási tevékenységből (az önkéntes kölcsönös biztosítópénztár kiegészítő
vállalkozási tevékenységéből) származó bevételt nem ér el,
vagy e tevékenységéhez kapcsolódóan költséget, ráfordítást nem számol el.
(6) Az adó megfizetése, a költségvetési támogatás igénybevétele az adóbevallást nem pótolja. Az erre kötelezett
adózónak akkor is kell adóbevallást tennie, ha az adót
megfizette, vagy később fizetheti meg.
(7) Az ellenőrzés megkezdését követően a vizsgálat alá
vont adó- és költségvetési támogatás vonatkozásában a be
nem nyújtott adóbevallás nem pótolható.
(8) Az adóbevallást adótanácsadó, adószakértő ellenjegyezheti. Az ellenjegyzett hibás adóbevallás esetén a mulasztási bírságot az adóhatóság az adótanácsadó, adószakértő terhére állapítja meg.
A helyi adók bevallása 32. § (1) A vállalkozók kommunális adójáról és az iparűzési adóról az adóévet követő év május 31-éig kell bevallást tenni. A naptári évtől eltérő üzleti évet választó adózó
adóbevallását az adóév utolsó napját követő 150. napig
nyújtja be.
(2) Ha a helyi adót nem az adózó állapítja meg, az
adókötelezettség keletkezését (változását) követő 15 napon belül kell adóbevallást tennie.
(3) Nem kell újabb adóbevallást tenni a (2) bekezdésben
foglalt esetben mindaddig, ameddig a helyi adót (adókötelezettséget) érintő változás nem következett be.
(4) Az adóbeszedésre kötelezettnek az általa beszedett
helyi adóról a tárgyhónapot követő hó 15-éig kell bevallást
tennie.
Az adóbevallás különös szabályai 33. § (1) A magánszemély a személyi jövedelemadóról
szóló törvény rendelkezései szerint állapítja meg adóját, és
nyújtja be adóbevallását, vagy adóját a munkáltatójához
intézett nyilatkozata alapján a munkáltatója, illetőleg
adatszolgáltatás alapján az adóhatóság állapítja meg.
(2) Ha költségvetési támogatást megállapító törvény az
igényjogosultságot a jövedelmi viszonyok igazolásához köti, az igénylő és a vele közös háztartásban élő magánszemélyek jövedelmi viszonyaikról, az egy főre jutó családi jövedelemről a támogatást megállapító szervhez az igénylőlappal együtt benyújtott — adóbevallásnak minősülő — nyilatkozatot tesznek. Az igénylőlap egyszerűsített adóbevallási részét a magánszemélyek akkor is kötelesek kitölteni,
ha egyébként adóbevallásra nem kötelezettek.
(3) Soron kívüli bevallást kell benyújtani az adózónak
valamennyi adójáról — kivéve a magánszemélyt saját személyében terhelő azon adókat, amelyekről éves adóbevallást köteles benyújtani — a bevallással még le nem fedett
időszakról, ha
a) a számvitelről szóló törvény VII. fejezete sajátos
beszámoló készítési kötelezettséget ír elő,
b) az adózó a társasági adóról és osztalékadóról szóló
törvény szerint a könyvviteli zárlat és a beszámoló alapján
az adókülönbözetet megállapítja,
c) az adózó felszámolási eljárás, végelszámolási eljárás
nélkül szűnik meg,
d) az adóbeszedésre kötelezettnek e kötelezettsége
megszűnt, e) a személyi jövedelemadóról szóló törvény szerint
egyéni vállalkozónak minősülő magánszemély e tevékenységét megszünteti, a tevékenység gyakorlásához szükséges
egyéni vállalkozói igazolványát vagy hatósági engedélyét
jogerősen visszavonják (a továbbiakban együtt: soron kívüli bevallási kötelezettséget kiváltó esemény).
(4) A soron kívüli adóbevallást az éves elszámolású
adókról a (3) bekezdés a) és b) pontjában meghatározott
esetekben a számvitelről szóló törvényben a beszámoló
készítésére előírt határidőn belül, a c)—e) pontokban
meghatározott esetekben pedig a soron kívüli bevallási
kötelezettséget kiváltó eseményt követő 30 napon belül
kell benyújtani.
(5) Azokról az adókról, amelyeknél az adómegállapítási
időszak egy hónap, egy negyedév, a bevallással még le nem
fedett időszakról a soron kívüli adóbevallási kötelezettséget kiváltó eseményt követő 30 napon belül kell a bevallást
benyújtani.
(6) A felszámolási eljárás, végelszámolás alatt álló adózók adóbevallásukat a csődeljárásról, a felszámolási eljárásról és a végelszámolási eljárásról szóló törvény és e törvény rendelkezései szerint teljesítik.
(7) A külföldi vállalkozónak a belföldön végzett építkezése esetén (ideértve a fióktelep útján végzett építkezést,
szerelést is) az adókötelezettséget első ízben annak az
adóévnek az adókötelezettségével egyidejűleg kell teljesítenie, amelyben az építkezés, szerelés időtartama meghaladja az építkezés telephellyé minősítéséhez a nemzetközi
egyezményben meghatározott időtartamot, illetve egyez
mény hiányában a három hónapot. Ez esetben a külföldi
vállalkozó a megelőző adóév(ek)re utólag a bevallással
érintett időszakban hatályos előírások szerint állapítja
meg, vallja be és fizeti meg az adót.
(8) Az adóévben átalakuló adózó — ideértve az átalakulással létrejött adózót, az átvevőt és a fennmaradót is —
az átalakulás napjától számított 30 napon belül társasági
adóelőleg-bevallást tesz.
Az adóbevallás kijavítása 34. § (1) Az adóbevallás helyességét a 26. §-ban foglalt
esetben az adóhatóság megvizsgálja a számítási hibát és
más hasonló elírást kijavítja, és ha a kijavítás az adófizetési
kötelezettség vagy az adó-visszatérítés összegét érinti, az
adózót a kijavítástól számított 30 napon belül értesíti.
(2) Ha az adózó a kijavítással nem ért egyet, az értesítés
kézhezvételét követő 15 napon belül egyeztetés végett az
adóhatósághoz fordulhat. Eredménytelen egyeztetés esetén az adóhatóság az eljárást megindítja, és az adót határozattal állapítja meg. A bevallás kijavítása nem minősül
ellenőrzésnek, az ennek során hozott határozat nem minősül utólagos adómegállapításnak.
(3) Az eredményes egyeztetésig, illetve a határozat jogerőre emelkedéséig a visszatérítendő adót a kijavított
összeg szerint kell kiutalni.
(4) Ha a kijavítás alapján az adózót a bevallottnál kisebb
fizetési kötelezettség terheli, az adóhatóság az adóbefizetés igazolását követően az adózó kérelmére a javára mutatkozó összeget 30 napon belül visszatéríti, illetve ha azt nem
fizették be, az adózónak a kijavított összeget kell megfizetnie.
(5) Ha a kijavítás miatt az adózót további befizetés
terheli és ezzel egyetért, az adót 30 napon belül kell megfizetnie, ha a kijavítással nem ért egyet, a (2) bekezdésben
foglaltak szerint kell eljárni.
(6) Ha az adóbevallás (költségvetési támogatásigénylés)
az adózó közreműködése nélkül nem javítható ki, vagy az
adózó fennálló adótartozásáról, köztartozásáról a nyilatkozattételt vagy jogszabályban előírt igazolások benyújtásának kötelezettségét elmulasztotta, továbbá az adóbevallásából, nyilatkozatából olyan adatok hiányoznak, amelyek
az adóhatóság nyilvántartásában sem szerepelnek, az adózót az adóhatóság 15 napon belül — megfelelő határidő
tűzésével — hiánypótlásra szólítja fel.
Az adó megfizetése 35. § (1) Az adót az e törvényben vagy más törvényben
meghatározott esedékességekor az köteles megfizetni, akit
arra jogszabály kötelez. A levont adót, adóelőleget annak
kell megfizetnie, aki azt levonta. A beszedett adót az adóbeszedésre kötelezett fizeti meg.
(2) Ha az adózó az esedékes adót nem fizette meg és azt
tőle nem lehet behajtani, az adó megfizetésére határozattal
kötelezhető:
a) az adózó örököse az örökrésze erejéig, több örökös
esetében örökrészük arányában,
b) a megajándékozott, az adózó által az adókötelezettsége keletkezését követően okirattal juttatott ajándék erejéig, kivéve, ha az ingyenes előnytől neki fel nem róható
módon elesett,
c) az adózó jogutódja,
d) a 36. §-ban említett kezességet vállaló és az adótar
tozást átvállaló a jóváhagyott szerződésben foglalt adó
tekintetében,
e) az adóbevétel csökkentésével kapcsolatos bűncselekmény elkövetője az azzal összefüggő adó tekintetében,
f) a gazdasági társaság, a közös név alatt működő polgári jogi társaság adótartozásáért a rájuk vonatkozó szabályok szerint a helytállni köteles tag, vezető tisztségviselő,
illetve szervezet, a jogi személy felelősségvállalásával működő vállalkozó esetében a felelősségvállaló, továbbá az a
személy, amely (aki) a vállalkozás kötelezettségeiért törvény alapján felel,
g) a társasház (társasüdülő, társasgarázs), építőközösség adótartozása tekintetében a tulajdonostársak,
h) a vagyontárgy minden tulajdonosa a közös tulajdont
terhelő adó tekintetében,
i) a szülői felügyelet alatt álló kiskorú gyermek adótartozásáért — a munkakeresményéből eredő adótartozás
kivételével — a szülői felügyeletet gyakorló szülő az általa
kezelt vagyon erejéig.
(3) Az adó megfizetésére kötelezett az állammal vagy az
önkormányzattal szemben fennálló követelését az adótartozásába nem számíthatja be.
(4) A külföldi vállalkozást közvetlenül, illetve — belföldi fióktelepén keresztül — közvetve terhelő valamennyi
adótartozás, illetve e törvény hatálya alá tartozó köztartozás megfizetésére egyetemlegesség címén a fióktelep is
kötelezhető határozattal.
36. § (1) Az adó megfizetéséért a Polgári Törvénykönyv
szerint kezességet lehet vállalni, illetve az adótartozást más
átvállalhatja, amelynek során az adóhatóság követelésének
jogcíme nem változik meg.
(2) A kezesség vállalása és a tartozás átvállalása az adóhatóság jóváhagyásával válik érvényessé. Az adóhatóság a
jóváhagyást megtagadja, ha az adótartozás megfizetése a
kezes, illetve a tartozást átvállaló személyében nem biztosított.
(3) Az adótartozás átvállalásához az adóhatóság azzal a
feltétellel járulhat hozzá, ha az eredetileg kötelezett adózó
az átvállalt tartozásért kezességet vállal. Ha az adótartozást átvállaló az átvállalt tartozást az esedékességig nem
fizeti meg, a tartozás a kezességet vállaló eredetileg kötelezett adózótól külön megfizetésére kötelező határozat
nélkül végrehajtható.
A megfizetés és a kiutalás időpontja 37. § (1) Az adót e törvény mellékletében vagy törvényben előírt időpontban (esedékesség), az adóhatóság által
megállapított adót — ha e törvény eltérően nem rendelkezik — a határozat jogerőre emelkedésétől számított 15 napon belül kell megfizetni. Ha az adóhatóság által határozattal megállapított adó törvényben előírt esedékessége
előtt a fizetésre kötelezett gazdasági társaság cégbejegyzés
nélkül szűnik meg, a megszűnés napján valamennyi, az
adóév egészére fizetendő adó esedékessé válik.
(2) Az adó megfizetésének időpontja az a nap, amikor
az adózó belföldi pénzforgalmi bankszámláját az azt vezető
hitelintézet megterhelte, bankszámlával nem rendelkező
adózó esetében pedig az a nap, amikor az adót a hitelintézet vagy — ha jogszabály lehetővé teszi — az adóhatóság
pénztárába befizették, illetve postára adták. Minden más
esetben az adó megfizetésének időpontja az a nap, amikor
az adóhatóság számláján a befizetést jóváírják.
(3) Az eljárási illetéket, ha az illetéktörvény másként
nem rendelkezik, a kérelem benyújtásakor kell megfizetni.
(4) Az adózót megillető költségvetési támogatás kiutalásának esedékességéről e törvény melléklete vagy törvény
rendelkezik. A költségvetési támogatást az igény (bevallás) beérkezésének napjától, de legkorábban az esedékességtől számított 30 napon belül, a visszaigényelt általános
forgalmi adót, ha a visszaigényelt adó összege az 500 ezer
forintot meghaladja, 45 napon belül kell kiutalni. Ha a
költségvetési támogatást az adóhatóság állapítja meg, a
kiutalást az erről szóló határozat jogerőre emelkedésétől
számított 30 napon belül kell teljesíteni. A kiutalásra nyitva álló határidőt,
a) ha az adózó bevallásának, igénylésének kijavítását az
adóhatóság a 34. § (6) bekezdésének alkalmazásával rendelte el, az adóbevallás kijavításának napjától,
b) ha az ellenőrzés befejezését az adózó érdekkörében
felmerült ok akadályozza vagy késlelteti, az akadály megszűnésének napjától,
c) ha a kiutalási igény jogosságának ellenőrzése az
igény (bevallás) beérkezésének napjától számított 30 napon belül megkezdődik, s az ellenőrzés akadályozása miatt
mulasztási bírság kiszabására vagy elővezetésre kerül sor,
az ellenőrzésről felvett jegyzőkönyv átadásának napjától
kell számítani. (5) A kiutalás napjának az számít, amelyen az adóhatóság az átutalásra megbízást adott. Költségvetési támogatás
kiutalásának minősül az is, ha az adóhatóság gyakorolja
visszatartási jogát. Ez esetben a kiutalás napjának azt a
napot kell tekinteni, amelyen az adóhatóság a visszatartott
költségvetési támogatással az általa nyilvántartott adótartozás összegét csökkenti, illetőleg amelyen a köztartozást
nyilvántartó szervezetnek történő átutalásról rendelkezik.
(6) Ha az adóhatóság a kiutalást késedelmesen teljesíti,
a késedelem minden napjára a késedelmi pótlékkal azonos
mértékű kamatot fizet. Késedelmes kiutalás ellenére sem
jár kamat, ha az igénylés (bevallás) az igényelt (bevallott)
összeg 50%-át meghaladóan jogosulatlan, vagy a kiutalást
az adózó mulasztása akadályozza.
A megfizetés, a kiutalás módja 38. § (1) A fizetési kötelezettséget a pénzforgalmi bankszámlával rendelkező adózónak belföldi pénzforgalmi
bankszámlájáról átutalással, pénzforgalmi bankszámlával
nem rendelkező adózónak belföldi postautalvánnyal vagy
belföldi bankszámlájáról történő átutalással kell teljesítenie.
(2) A bankszámlanyitásra kötelezett adózót megillető
költségvetési támogatást az adóhatóság kizárólag az adózó
belföldi bankszámlájára történő átutalással teljesítheti.
A bankszámlanyitásra nem kötelezett adózót megillető
költségvetési támogatást az adóhatóság belföldi bankszámlára történő átutalással vagy posta útján fizeti ki az
adózónak.
(3) Jogszabály az illeték és az önkormányzati adóhatóság hatáskörébe tartozó adó tekintetében más fizetési módot is megjelölhet.
39. § Az e törvény hatálya alá tartozó fizetési kötelezettség forintban teljesíthető, a költségvetési támogatás forintban utalható ki.
40. § (1) Az adóhatóság által nyilvántartott adót az adózónak adónként, a megfelelő adószámlára kell megfizetnie,
illetve a költségvetési támogatást támogatásonként, a megfelelő számláról kell visszaigényelnie. A bírságot, a pótlékot és a költséget külön számlára kell megfizetni.
(2) Az illetéket — ha törvény másként nem rendelkezik — az illetékhivatal számlájára kell megfizetni, és az
illetéktörvényben meghatározott módon kell elszámolni.
41. § (1) Ha a jövedelemadót a munkáltató állapítja
meg, az adó és a korábban levont adóelőleg különbözetét
a munkáltató — a számára előírt legközelebbi fizetéskor,
de legkésőbb május 20-ig — levonja vagy visszafizeti.
(2) A munkabérből havonta levont adóhátralék nem
haladhatja meg az esedékes egészségbiztosítási és nyugdíjjárulékkal és adóelőleggel csökkentett havi munkabér
15%-át. Ha az adóhátralék ilyen módon az (1) bekezdésben előírt határidőig nem vonható le teljes egészében, a
levonást további 2 hónapon keresztül kell a 15%-os mértékkel folytatni.
(3) Ha a (2) bekezdésben foglalt levonások után is marad még adóhátralék vagy a magánszemély időközben
munkahelyet változtat, a munkáltató a levonás meghiúsulásától számított 15 napon belül értesíti a tartozás összegéről a magánszemély állami adóhatóságát, amely intézkedik
a végrehajtásról. Ilyen esetben késedelmi pótlék a fizetési
felhívásban megjelölt teljesítési határidő lejártát követően
számítható fel.
(4) A magánszemély az adóhatóságtól részletfizetést
vagy fizetési halasztást csak az adólevonás (3) bekezdés
szerinti meghiúsulása után kérhet.
Az adóelőleg megfizetése 42. § (1) Az adóelőleg-fizetési kötelezettséget az adózó
önadózás útján teljesíti. Törvény az adóelőleg-fizetési kötelezettség fizetési meghagyással történő megállapítását is
előírhatja. Ez esetben az adóhatóság az éves bevallás, illetőleg a várható adó bejelentését követő 30 napon belül
fizetési meghagyásban közli az előleg összegét és a fizetés
határidejét.
(2) Az adózó az adóelőleg módosítását kérheti az adóhatóságtól, ha előlegét az előző időszak (év, negyedév,
félév) adatai alapján fizeti, és számításai szerint adója nem
éri el az előző időszak adatai alapján fizetendő adóelőleg
összegét.
(3) Ha az adóelőleget az adóhatóság egyenlő részletekben írta elő, az adózó indokolt esetben kérheti, hogy az
adóelőleget ettől eltérő összegekben fizethesse meg.
(4) Az (1) bekezdés szerinti adóelőleg módosítását az
esedékesség időpontjáig benyújtott kérelemben lehet kérni.
(5) Az illetékhivatal a bejelentett érték alapján fizetendő illetékelőleget állapíthat meg.
(6) Az adóelőleg akkor is fizethető, ha azt törvény nem
írja elő.
A befizetések elszámolása 43. § (1) Az adóhatóság az adózó adókötelezettségét és
költségvetési támogatási igényét, valamint az arra teljesített befizetést és kiutalást az adózó adószámláján tartja
nyilván. Az adózó kötelezettségeit a bevallás — ideértve az
önellenőrzési lapot is —, az adóhatóság határozata, a befizetéseket és a kiutalásokat a pénzintézet, illetve a posta
bizonylatai alapján kell nyilvántartani. Az adóhatóság a
kötelezettségeket, valamint a befizetéseket és a kiutalásokat az adószámlán adóként, költségvetési támogatásonként mutatja ki. Az állami adóhatóság az Egészségbiztosítási Alap és a Nyugdíjbiztosítási Alap javára teljesítendő befizetéseket külön számlákon tartja nyilván.
Átalakulás esetén az adóhatóság a jogelődöt megillető
költségvetési támogatást, túlfizetést, illetve a jogelődöt
terhelő adótartozást a jogutód adószámlájára vezeti át.
(2) Ha az adóhatóságnál az adótartozást az adózó csak
részben egyenlíti ki, az adónkénti befizetést az esedékesség
sorrendjében, ha az adótartozást az adóhatóság hajtja be,
a végrehajtott összeget az adók esedékességének sorrendjében, azonos esedékességű adóknál a tartozás arányában
kell elszámolni.
(3) Az adózó bevallásában rendelkezhet arról, hogy az
igényelt költségvetési támogatást az adóhatóság az adózó
által megjelölt adó megfizetésére számolja el. A jogszerűen
igényelt költségvetési támogatás beszámításával az adó
megfizetettnek, a költségvetési támogatás kiutaltnak minősül. A költségvetési támogatás kiutalása, illetőleg az adó
megfizetése időpontjának az igénylés (bevallás) beérkezése, de legkorábban a támogatás esedékessége napját kell
tekinteni.
(4) Ha az adózó vagy az adó megfizetésére kötelezett
személy [35. § (2) bek.] az adott adóra adótartozásánál
nagyobb összeget fizetett be az adóhatósághoz (túlfizetés),
az adóhatóság a túlfizetés összegét az adózó kérelmére az
általa nyilvántartott más adótartozásra számolja el. Az
ugyanazon adóhatóságnál nyilvántartott, de téves adószámlára fizetett adót teljesítettnek kell tekinteni. A felszámolási eljárás kezdő napját megelőző napon fennálló túlfizetés összegét az adóhatóság hivatalból számolja el az
általa nyilvántartott, az adózót terhelő adótartozásra.
(5) Ha az adózónak adótartozása nincs, rendelkezhet a
fennmaradó összeg visszatérítéséről. Rendelkezés hiányában az adóhatóság a túlfizetést a később esedékes adó
kiegyenlítésére számolja el. A helyi adóhatóság a fennmaradó összeget csak akkor térítheti vissza, ha a befizetőnek nincs általa nyilvántartott, adók módjára behajtandó
köztartozása.
(6) Az adóhatóság számlájára tévesen befizetett összeg
visszafizetését a befizető a túlfizetésre vonatkozó szabályok szerint igényelheti, amennyiben az adóhatóságnál
nyilvántartott tartozása nincs.
(7) Ha az adószámla tartozást vagy túlfizetést mutat, az
állami és az önkormányzati adóhatóság az adózó adószámlájának egyenlegéről és a tartozásai után felszámított késedelmi pótlékról magánszemély adózók részére augusztus
31-ig, más adózók részére október 31-ig értesítést ad ki.
Bizonylatok, könyvvezetés, nyilvántartás 44. § (1) A jogszabályban előírt bizonylatot, könyvet,
nyilvántartást — ideértve a gépi adathordozón rögzített
adatokat is — úgy kell kiállítani, illetve vezetni, hogy az az
adó alapjának, az adó összegének, a mentességnek, a kedvezménynek, a költségvetési támogatás alapjának és ösz
szegének, továbbá ezek megfizetésének, illetve igénybevételének megállapítására, ellenőrzésére alkalmas legyen.
(2) A könyveket, nyilvántartásokat — ha jogszabály
másként nem rendelkezik — úgy kell vezetni, hogy
a) a bennük foglalt feljegyzések e törvény, illetve a
számvitel bizonylati rendjére vonatkozó és egyéb jogszabályokban előírt bizonylatokon alapuljanak,
b) adónként és költségvetési támogatásonként folyamatosan, kihagyás nélkül tartalmazzák az adót, illetve költségvetési támogatást meghatározó adatokat és azok bizonylati hivatkozásait,
c) azokból kitűnjék az adott időszakra vonatkozó bevallott adó, illetve támogatás alapja,
d) az adó megfizetésének, a költségvetési támogatás
igénybevételének, valamint az alapul szolgáló bizonylatoknak az ellenőrzését lehetővé tegyék.
(3) A fióktelepnek nem minősülő telephelyen gazdasági
tevékenységet folytató külföldi vállalkozó az (1)—(2) bekezdésben előírt kötelezettségeit a számvitelről szóló törvény előírásai szerint, a kettős könyvvitelt vezető vállalkozókra vonatkozó szabályok megfelelő alkalmazásával teljesíti.
A bizonylat és igazolás kiállítása 45. § Az általános forgalmi adó alanya az általa végzett
értékesítésről jogszabály szerinti bizonylatot (számla,
készpénzfizetési számla, nyugta) állít ki, ideértve a jogszabályban megállapított szerv által jóváhagyott pénztárgéptípus nyugtáját is. E bizonylatot szigorú számadás alá vont
nyomtatványként kell kezelni és nyilvántartani.
46. § (1) A kifizető és a munkáltató olyan bizonylatot
köteles kiállítani, és a kifizetéskor átadni, amelyből kitűnik
a magánszemély bevételének teljes összege és jogcíme, az
adóelőleg vagy az adó alapjául szolgáló összeg és a levont
adóelőleg, illetve adó összege. A munkáltató a kifizetést
követően a kiadott bizonylaton feltünteti az adóelőleg
megállapításakor figyelembe vett családi adókedvezmény
összegét. E rendelkezést kell alkalmazni az adóköteles
társadalombiztosítási ellátást teljesítő társadalombiztosítási kifizetőhelyre is. A munkáltató az önadózó magánszemélynek — a vállalkozó részére e minőségében teljesített
kifizetések kivételével — az előzőekben említettekről, továbbá a kifizetéskor figyelembe vett bevételcsökkentő tételekről, valamint az adót, adóelőleget csökkentő tételekről az elszámolási évet követő év január 31-éig összesített
igazolást (a továbbiakban: összesített igazolás) ad. A magánszemély a vele együtt élő házastársát (élettársát) megillető, de az általa igénybe nem vehető családi kedvezményt
a) adóbevallásában,
b) munkáltatói megállapítás során, c) az a)—b) pontokban meghatározott esetekben önellenőrzéssel,
d) az adóhatósági adómegállapítás során tett nyilatkozatában, illetőleg az adómegállapításra tett észrevételében
veheti igénybe. (2) Az állami vagy törvényben meghatározott más végkielégítés kifizetése esetén az igazolásnak tartalmaznia
kell a végkielégítés teljes összegét, a kifizetéskor az ebből
levont adóelőleg összegét, továbbá — ha a magánszemély
nyilatkozatában kéri — azt is, hogy a végkielégítést mely
adóévekre és milyen összegben kell a magánszemély jövedelmének tekinteni, illetve a már levont adóelőlegből milyen összeget kell az egyes adóévek adóelőlegeként számításba venni.
(3) A társadalombiztosítási szerv az általa kifizetett adóköteles társadalombiztosítási ellátás teljes összegéről, a
kifizetett összegről és a levont adóelőlegről a magánszemély részére a kifizetéskor igazolást ad.
(4) Az olyan igazolást, amelynek alapján az adózó a
bevételét, az adóalapját vagy az adóját csökkentheti, a
kedvezményre való jogosultság keletkezésének időpontjában, de legkésőbb az adóévet követő év január 31-éig kell
kiadni.
(5) Ha a magánszemély munkaviszonya év közben megszűnik, a munkáltató az adóévben általa kifizetett jövedelemről — ideértve a társadalombiztosítási szerv által az
adóévben fennálló munkaviszony időtartama alatt kifizetett adóköteles társadalombiztosítási ellátást is — és a
levont adóelőlegekről szóló bizonylatot (igazolást, adatlapot) a munkaviszony megszűnésének időpontjában köteles
a magánszemély részére kiadni. Az igazolásnak tartalmaznia kell az adóéven belüli előző munkáltató által közölt
adatokat is.
(6) Az igazolást az (5) bekezdés szerint kell kiadni a
magánszemély nyugdíjazása vagy halála esetén is. A magánszemély halála esetén az igazolást a vele közös háztartásban élt hozzátartozója, ennek hiányában örököse részére kell kiadni.
(7) A kifizető, a munkáltató a magánszemélynek kifizetett összegekről, a levont, illetve megállapított adóról a
könyvvezetésre vonatkozó szabályok szerint nyilvántartást
köteles vezetni.
(8) Az adóbeszedésre kötelezett az általa beszedett adóról az adó alapjának és összegének a megállapítására alkalmas nyilvántartást vezet, és az adózónak bizonylatot ad.
(9) A kifizető olyan bizonylatot (igazolást) állít ki az
osztalékban részesülő személynek, amely tartalmazza a
kifizető és a bevételt, jövedelmet szerző nevét (elnevezését), adóazonosító számát, székhelyét (telephelyét), lakóhelyét, a kifizetés jogcímét, az adó alapját és a megállapított adó összegét. Osztalékelőleg fizetése esetén, illetőleg
ha az osztalék-, társasági adót a kifizető nem vonta le,
adó-visszatérítésre jogosító igazolás nem állítható ki.
A bizonylat megőrzése 47. § (1) A 44. § (1) bekezdésében meghatározott iratokat az ezek vezetésére kötelezett adózó az adóhatósághoz
bejelentett helyen köteles őrizni.
(2) Az iratokat a könyvelés, feldolgozás időtartamára
más helyre lehet továbbítani, az adóhatóság felhívására
azonban azokat 3 munkanapon belül be kell mutatni.
(3) Az iratokat az adózónak a nyilvántartás módjától
függetlenül az adó megállapításához való jog elévüléséig,
a halasztott adó esetén a halasztott adó esedékessége naptári évének utolsó napjától számított 5 évig kell megőriznie.
(4) A munkáltató az általa megállapított adó alapjául
szolgáló bizonylatokat a (3) bekezdésben foglalt időpontig
megőrzi.
(5) Az adókötelezettség megszűnése esetén az iratokat
a (3) bekezdésben foglalt időpontig megőrzi:
a) a jogi személy jogutódja vagy jogszabályban, határozatban erre kötelezett,
b) a szakcsoport működését jóváhagyó szövetkezet
vagy állami gazdaság,
c) a jogi személy felelősségvállalásával működő gazdasági munkaközösségért felelősséget vállaló jogi személy,
d) a jogi személyiség nélküli gazdasági társaságnál a
külön jogszabályban előírt személy.
(6) A magánszemély az iratait maga köteles megőrizni.
Ha az adókötelezettség a magánszemély halála miatt szűnt
meg, az iratokat a vele közös háztartásban élt hozzátartozója, ennek hiányában az örökös köteles az állami vagy az
önkormányzati adóhatósághoz továbbítani.
Nyilatkozattétel 48. § (1) Az adóhatóság az adózót — a vele szerződéses
kapcsolatban állt vagy álló adózók adókötelezettségének,
adóalapjának, adókedvezményének, adójának vagy költségvetési támogatásának megállapítása, illetve ellenőrzése
érdekében, az adóhatóság törvényben meghatározott eljárásának lefolytatásához — felhívásban nyilatkozattételre
kötelezheti az általa ismert, illetve nyilvántartásában szereplő adatról, tényről, körülményről.
(2) Az (1) bekezdés alá nem tartozó magánszemély, az
általa ismert, illetve nyilvántartásában szereplő olyan adatról, tényről, körülményről, amely a vele szerződéses kapcsolatban állt vagy álló adózó adókötelezettségének, adóalapjának, adókedvezményének, adójának vagy költségvetési támogatásának megállapítását, illetve ellenőrzését teszi lehetővé, az adóhatóság felhívására köteles tanúvallomást tenni.
(3) A nyilatkozattétel megtagadható, ha az adózó vagy a
magánszemély az eljárásban tanúként nem lenne meghallgatható, vagy a tanúvallomást megtagadhatná.
(4) Az adózót, illetőleg a magánszemélyt ki kell oktatni
jogairól és kötelezettségeiről, valamint figyelmeztetni kell
a nyilatkozattétel, illetve a tanúvallomás megtagadásának
következményeire. A nyilatkozattételről, illetve a tanúmeghallgatásról az érintett adózót nem kell értesíteni.
(5) Az adóhatóság az adózó, illetőleg a magánszemély
szóbeli nyilatkozatáról jegyzőkönyvet készít. A jegyzőkönyv tartalmazza az adóhatóság megnevezését, a jegyzőkönyv készítésének helyét, idejét, a nyilatkozattevő, a tanú
azonosításához szükséges adatokat és lakcímét, a jogokra
és kötelezettségekre történő kioktatást és a jogkövetkezményekre való figyelmeztetést, a nyilatkozatot, a tanúvallomást, valamint a nyilatkozattevő, illetve a tanú és a jegyzőkönyvvezető aláírását.
Önellenőrzés 49. § (1) Az önadózás útján megállapított vagy megállapítani elmulasztott adót, adóalapot — az illeték kivételével — és a költségvetési támogatást az adózó helyesbítheti.
Ha az adózó az adóhatóság ellenőrzésének megkezdését
megelőzően feltárja, hogy az adóalapját, az adót, a költségvetési támogatást nem a jogszabálynak megfelelően állapította meg, vagy bevallása számítási hiba vagy más elírás
miatt az adó, költségvetési támogatás alapja, összege tekintetében hibás, bevallását önellenőrzéssel módosíthatja.
Nem minősül önellenőrzésnek, ha az adózó bevallását késedelmesen nyújtja be, és késedelmét nem igazolja, vagy
igazolási kérelmét az adóhatóság elutasítja. Nincs helye
önellenőrzésnek, ha az adózó a törvényben megengedett
választási lehetőséggel jogszerűen élt, és ezt az önellenőrzéssel változtatná meg. Az adózó az adókedvezményt utólag önellenőrzéssel érvényesítheti, illetőleg veheti igénybe.
(2) Az ellenőrzés megkezdésétől a vizsgálat alá vont adó
és költségvetési támogatás — a vizsgált időszak tekintetében — önellenőrzéssel nem helyesbíthető. Az adóhatóság
által utólag megállapított adót, költségvetési támogatást az
adózó nem helyesbítheti.
(3) Önellenőrzéssel az adóalapot, az adót, a költségvetési támogatást a kötelezettség eredeti időpontjában hatályos szabályok szerint, a helyesbítendő adóra előírt bevallási időszakra, az adómegállapításhoz való jog elévülési
idején belül lehet helyesbíteni. Az önellenőrzés az adóalap,
a feltárt adó, költségvetési támogatás és — ha törvény
előírja — az önellenőrzési pótlék megállapítása, a helyesbített adóalap, a helyesbített adó, költségvetési támogatás,
valamint a pótlék bevallása és egyidejű megfizetése, illetőleg az adó, költségvetési támogatás igénylése. Nem minősül
önellenőrzésnek, ha az általános forgalmi adót a vámhatóságnak a termékimportot terhelő adót megállapító határozatának módosítása miatt kell helyesbíteni. Ha a vámhatóság a termékimportot terhelő adót megállapító határozatát
utóbb módosítja, a módosító tételt annak a hónapnak a
bevallásában kell elszámolni, amelyben a pénzügyi teljesítés is megtörtént.
(4) Az önellenőrzéssel feltárt adót és költségvetési támogatást — a magánszemély jövedelemadója kivételével — a feltárás időpontjában nyilvántartásba kell venni.
A nyilvántartásból ki kell tűnnie az eredeti bevallási kötelezettség és a helyesbítés időpontjának, a helyesbített adó,
költségvetési támogatás alapjának és összegének. A nyilvántartáshoz mellékelni kell a helyesbítés szöveges indokolását, valamint az önellenőrzési pótlék számítását.
A nyilvántartást és a helyesbítés bizonylatait az elévülési
időn belül meg kell őrizni.
(5) A kifizető, a munkáltató az (1)—(4) bekezdés szerint
helyesbíti az általa levont jövedelemadó-előleget és adót.
Az adóbeszedésre kötelezett az általa beszedett adóról
adott adóbevallását helyesbíti.
(6) Az (5) bekezdéstől eltérően, a munkáltató által megállapított jövedelemadót a magánszemélynek kell önellenőrzéssel helyesbítenie, ha a munkáltatóhoz adómegállapításra jogosító nyilatkozatot jogszerűen nem tehetett volna,
vagy adókedvezményét az igazolás késedelmes benyújtása
vagy annak elmaradása miatt a munkáltató nem vette figyelembe.
Az önellenőrzés bevallása és a megfizetés 50. § (1) A helyesbített adóalapot, adót és költségvetési
támogatást a helyesbítéstől számított 15 napon belül az
erre a célra szolgáló nyomtatványon (önellenőrzési lap)
kell bevallani. A magánszemély a jövedelemadójának önellenőrzését a helyesbítést tartalmazó önellenőrzési lap
benyújtásával teljesíti.
(2) Az (1) bekezdésben említett időpontban kell bevallani és befizetni, illetőleg visszaigényelni egyéb befizetés,
illetve egyéb támogatás jogcímén azt az adót, illetve költségvetési támogatást, amelyet rendező jogszabály az önellenőrzés időpontjában már nincs hatályban.
(3) Önellenőrzéssel csak azt az adót, költségvetési támogatást lehet helyesbíteni, amely helyesbítésének összege az
1000 forintot, a helyi adó, a magánszemélyek jövedelemadója és egészségügyi hozzájárulása esetében a 100 forintot
meghaladja.
51. § (1) A helyesbített adó, a költségvetési támogatás és
a megállapított önellenőrzési pótlék a helyesbített összeg
és a pótlék bevallásával egyidejűleg esedékes.
(2) Az adózó javára mutatkozó helyesbítés esetén önellenőrzési pótlékot sem felszámítani, sem megfizetni nem
kell.
(3) A magánszemély személyi jövedelemadó bevallását
önellenőrzéssel csak az adóbevallás benyújtására előírt határidőt követően helyesbítheti.
IV. Fejezet NYILVÁNTARTÁS, ADATSZOLGÁLTATÁS,
ADÓTITOK Adatnyilvántartás, adatszolgáltatás 52. § (1) Az adóhatóság a tudomására jutott adatokat
nyilvántartja és megőrzi. A magánszemély adózó azonosításával, adókötelezettségének keletkezésével és teljesítésének ellenőrzésével összefüggésben személyes adatokat
tart nyilván és ellenőrizhet.
(2) Más hatóság, közfeladatot ellátó adatkezelő szerv
nyilvántartásában szereplő adatot az adóhatóság csak az
adózó és az adó megfizetésére kötelezett személy azonosításához, az adókötelezettség, a költségvetési támogatáshoz
való jogosultság megállapításához, ellenőrzéséhez, az adózó kérelmére indult adóigazgatási eljárásban a tényállás
tisztázásához használhatja fel. Amennyiben törvény megengedi, az adóhatóságok között az adat átadását, illetve a
hatósági nyilvántartásokból az adat átvételét az érintett
szervezetek megállapodása alapján, az abban foglalt módon, elektronikus úton is lehet teljesíteni.
(3) A (2) bekezdés alkalmazásában felhasználható nyilvántartások: a) a személyek azonosítására a személyi adat- és lakcímnyilvántartás és a cégnyilvántartás;
b) az adóalap megállapítására és ellenőrzésére, valamint a tényállás tisztázására az ingatlan-nyilvántartás és a
gépjármű-nyilvántartás.
Az adóhatóság a személyi adat- és lakcímnyilvántartásból adatot természetes azonosító adattal, illetőleg kapcsolati kódon igényelhet.
(4) A 3. számú mellékletben meghatározott tartalommal
az adóhatósághoz adatot szolgáltat:
a) a kifizető,
b) a munkáltató,
c) a biztosítóintézet,
d) a földhivatal,
e) az illetékhivatal,
f) a pénzintézet,
g) a vámhivatal és a jegyző,
h) a társadalombiztosítási szerv,
i) az engedélyt kiadó hatóság,
j) a Belügyminisztérium adatszolgáltatásra kijelölt
szerve,
k) az általános forgalmi adóról szóló törvényben meg
határozott új közlekedési eszköz értékesítését üzletszerűen végző adózó,
l) a megyei (fővárosi) munkaügyi központ,
m) az adóigazgatási azonosításra alkalmas bizonylatot
(nyomtatványt) forgalmazó, illetve alforgalmazó,
n) az adókedvezmény (adómentesség) igénybevételére
jogosító igazolást kiállító szerv, o) költségvetési támogatás igénybevételére jogosító
igazolás kiállítója.
(5) Az adatszolgáltatásra kötelezett személy adatszolgáltatásának tartalmaznia kell a magánszemély adóazonosító számát.
(6) Ha törvény bíróságnak, államigazgatási vagy önkormányzati szervnek, köztestületnek az adózó adókötelezettségét érintő, az adóhatósághoz teljesítendő értesítési, tájékoztatási vagy adatszolgáltatási kötelezettséget ír elő, azt
— eltérő rendelkezés hiányában — az engedély kiadását, a
határozat jogerőre emelkedését, illetőleg az adókötelezettséget érintő esemény bekövetkeztét követő 15 napon
belül kell teljesíteni.
(7) Az állami adóhatóság megkeresésre adatot szolgáltat az Országos Egészségbiztosítási Pénztár és az Országos
Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság igazgatási szervei, a
Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete, továbbá a menekültügyi hatóság (a továbbiakban: igazgatási szervek) részére az adóval összefüggő adatról, tényről, körülményről,
ha az valamely ellátás vagy támogatás megállapítása, valamint a folyósítás jogszerűségének ellenőrzése érdekében
szükséges. Az igazgatási szerv az adóhatóság megkeresésére az általa kezelt adatról tájékoztatást ad, ha az ellenőrzéshez vagy az adóigazgatási eljáráshoz szükséges.
Adótitok 53. § (1) Adótitok az adózást érintő tény, adat, körülmény, határozat, igazolás vagy más irat.
(2) Az adóhatóság alkalmazottja, volt alkalmazottja, az
ellenőrzésbe vagy az eljárásba bevont szakértő és minden
más személy, akinek az adatszolgáltatás, -nyilvántartás,
-feldolgozás, az ellenőrzés, az adómegállapítás, az adó és
adóelőleg-levonás, adóbeszedés, adóvégrehajtás, illetve
statisztikai célú felhasználás során feladataival összefüggésben adótitok vagy más titok jut a tudomására, köteles
azt megőrizni. Az adóhatóságot a hivatali eljárása során
tudomására jutott minden irat, adat, tény, körülmény tekintetében titoktartási kötelezettség terheli.
(3) A (2) bekezdésben megjelölt személy megsérti a titoktartási kötelezettséget, ha az adózás vagy bírósági eljárás során megismert adótitkot vagy más titkot alapos ok
nélkül illetéktelen személy részére hozzáférhetővé teszi,
felhasználja vagy közzéteszi.
54. § (1) Az adótitkot alapos okkal használják fel, ha
a) adó vagy költségvetési támogatás ellenőrzését, az
adóigazgatási eljárás megindítását, lefolytatását vagy a
(2) és (3) bekezdésben megjelölt szervek tájékoztatását
szolgálja,
b) törvény előírja vagy megengedi,
c) az érintett hozzájárul,
d) a vállalkozási tevékenységet folytató adózó nevére,
elnevezésére, székhelyére, telephelyére, adószámára
vonatkozó adatok megismerésére más adózónak — az őt
terhelő adókötelezettség jogszerű teljesítéséhez — vagy
állami szervnek, köztestületnek törvényben meghatározott
feladata ellátásához van szüksége.
(2) Az adózással összefüggő tényt, adatot, iratot a hivatalos statisztikai szolgálathoz tartozó szervek statisztikai
célra felhasználhatják, ha a titoktartási kötelezettség megtartását a feldolgozás során biztosítják és — amennyiben a
statisztikáról szóló törvény másként nem rendelkezik —
azt a későbbi egyedi azonosításra alkalmatlanná teszik.
(3) Az adóhatóság jogosult a hatáskörébe tartozó, adóval kapcsolatos, a titoktartási kötelezettség alá tartozó
adatról, tényről, körülményről vagy iratról más adóhatóság
(vámhatóság) tájékoztatására, ha az valamely adó (vámteher) vagy adóhiány feltárását, behajthatóságának megállapítását lehetővé teszi vagy valószínűsíti. A tájékoztatás
joga a Nyugdíjbiztosítási Alap, az Egészségbiztosítási Alap
és az elkülönített állami pénzalap kezelőjét is megilleti az
általa kezelt alap javára teljesítendő kötelező befizetéssel
összefüggésben. Az Országos Munkaügyi Központot és a
megyei (fővárosi) munkaügyi központot a tájékoztatás
joga — megkeresés alapján — megilleti arról is, hogy a
magánszemélynek a munkanélküli-ellátás mellett van-e
keresőtevékenységből származó jövedelme, és az meghaladja-e a törvényben meghatározott mértéket.
(4) Az adóhatóság az adóztatási tevékenységéhez megkérheti az állami adóhatóságtól a vállalkozási tevékenységet folytató adózók bejelentkezése, illetőleg változásbejelentése alapján nyilvántartott adatokat. Az adóhatóság a
tevékenysége során tudomására jutott, titoktartási kötelezettség alá tartozó adatról, tényről, iratról, körülményről
hivatalból tájékoztatja a másik adóhatóságot, ha az lehetővé teszi, vagy valószínűsíti valamely adó (vámteher) vagy
adóhiány feltárását, behajtását.
(5) Az adóhatóság megkeresésre tájékoztatja az adótitokról a) a bíróságot;
b) az ügyész által jóváhagyott megkeresésre a nyomozó
hatóságot, ha a tájékoztatás a büntetőeljárás megindítása
vagy lefolytatása érdekében szükséges;
c) a nemzetbiztonsági szolgálat főigazgatója által engedélyezett megkeresés alapján a törvényben meghatározott
feladatkörében eljáró nemzetbiztonsági szolgálatot;
d) az Állami Számvevőszéket, a Kormányzati Ellenőrzési Hivatalt, ha a tájékoztatás az ellenőrzéshez;
e) a pénzügyminisztert, ha a tájékoztatás az adóztatáshoz, az adóztatás ellenőrzéséhez, felügyeletéhez szükséges,
f) a költségvetési fejezet felügyeletét ellátó szerv vezetőjét, ha a tájékoztatás az államháztartásról szóló törvény
szerinti belső ellenőrzéshez szükséges.
(6) Az adóhatóság a nyomozó hatóságot a ,,halaszthatatlan intézkedés’’ jelzéssel ellátott, külön jogszabályban
előírt ügyészi jóváhagyást nélkülöző megkeresésére is köteles tájékoztatni az általa kezelt, az adott üggyel összefüggő, adótitoknak minősülő adatokról.
(7) Az adóhatóság negyedévenként, a tárgynegyedévet
követő hó 15. napjáig — a támogatás ellenőrzésének és
nyilvántartásának céljából — tájékoztatja a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztériumot, az illetékes
megyei földművelésügyi hivatalokat, valamint a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatalt az általuk kiállított igazolás alapján kiutalt, illetőleg a visszatartási jog gyakorlása
keretében visszatartott támogatás összegéről. Az adóhatóság a tájékoztatást adózónként, az adózók azonosítására
alkalmas módon teljesíti.
55. § (1) Ha az adózó adózásával összefüggésben olyan
valótlan tényt, adatot vagy valós tényt, adatot megtévesztő
módon tett közzé, amely alkalmas arra, hogy az államigazgatás munkájába vetett bizalmat megingassa, az adóhatóság jogosult ennek nyilvánosság előtt történő cáfolatára.
(2) Az (1) bekezdés szerinti cáfolat közzétételét a felettes szerv véleményének ismeretében a pénzügyminiszter
engedélyezi. A döntés előtt az érintettet tájékoztatni kell.
(3) Az adóhatóság — a negyedévet követő 30 napon
belül — közzéteszi azoknak az adózóknak a nevét (elnevezését), lakóhelyét, székhelyét, telephelyét, a megállapított
adóhiány és jogkövetkezmény összegét, akiknek (amelyeknek) a terhére az előző negyedév során jogerőre emelkedett határozatban magánszemélyek esetében 10 millió,
más adózók esetében 100 millió forintot meghaladó öszszegű adóhiányt állapított meg. E bekezdés alkalmazásában nem tekinthető jogerősnek az adóhatóság határozata,
ha a bírósági felülvizsgálat megindítására nyitva álló határidő még nem telt el, illetőleg az adózó által kezdeményezett, a határozat felülvizsgálatára irányuló bírósági eljárás
jogerősen nem zárult le.
(4) Az állami adóhatóság folyamatosan nyilvánosságra
hozza azoknak az adózóknak a rendelkezésre álló azonosító adatait, akik (amelyek) bejelentkezési kötelezettségüknek nem tettek eleget.
V. Fejezet AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉG ADÓÜGYI
EGYÜTTMŰKÖDÉSI SZABÁLYAINAK
ALKALMAZÁSA Illetékes hatóság 56. § Az Európai Közösség adóügyi együttműködési szabályainak alkalmazása tekintetében illetékes hatóság — a
vám és a jövedéki adó kivételével — az Adó- és Pénzügyi
Ellenőrzési Hivatal Központi Kapcsolattartó Irodája
(a továbbiakban: KKI).
Adómegállapítási jogsegély 57. § (1) A KKI az Európai Közösség tagállamai illetékes hatóságának megkeresésére átadja azokat az adóadatokat, amelyek a megkereső tagállamban a jövedelem-,
nyereség- és vagyonadók, az általános forgalmi adó, valamint a biztosítási adó megállapításához szükségesek. Az
általános forgalmi adóval összefüggésben a KKI az igazgatási együttműködést szabályozó európai közösségi rendelet szabályai szerint jár el.
(2) A KKI hivatalból adja át a másik tagállam illetékes
hatóságának az (1) bekezdésben meghatározott adókkal
összefüggő adóadatokat, amennyiben
a) alapos okkal feltételezhető, hogy a másik tagállamban adóveszteség keletkezik,
b) az adózó olyan adókedvezményt vesz igénybe, illetve
az adózót olyan adómentesség illeti meg, amely a másik
tagállamban adófizetési kötelezettségnövekedést eredményez, illetve adókötelezettséget keletkeztet,
c) az adózó más tagállami illetőségű adózóval adókikerülés céljából harmadik tagállamon vagy tagállamokon
keresztül bonyolítja ügyleteit,
d) a KKI úgy ítéli meg, hogy az adómegtakarítás a kapcsolt vállalkozásokra vonatkozó szabályok megsértésével
az eredmény újraelosztása útján valósul meg,
e) a korábban átadott adóadatokhoz képest olyan új
tények, körülmények merültek fel, melyek a tényállást az
adómegállapítás eredményessége érdekében kiegészítik.
(3) A KKI az adózót kérelmére tájékoztatja a (2) bekezdés alapján átadott adóadatairól.
(4) A KKI viszonosság alapján más tagállam illetékes
hatóságának az (1)—(2) bekezdésben foglaltakon túl is
átadhat adóadatot, ha az a másik tagállamban az adómegállapításhoz szükséges.
Titokvédelem 58. § Az adóügyi együttműködés eredményeként a KKI
tudomására jutott adóadatok adótitoknak minősülnek azzal, hogy
a) azokat csak az adómegállapításban és az adóellenőrzésben közvetlenül közreműködő személy, illetőleg az
adóadattal érintett ügyben az egyébként eljáró pénzügyi
nyomozó használhatja fel,
b) a tájékoztatás joga megilleti a bírósági eljárásban a
törvény alapján közvetlenül részt vevő személyt.
Az adóadat átadás korlátai 59. § (1) A KKI megtagadja a megkeresés teljesítését, ha
a kért adóadat a 52. § (2) bekezdése alapján belföldön nem
használható fel, illetőleg a megkereső tagállam joga a
58. §-ban foglaltakat nem tartalmazza.
(2) A KKI a megkeresésben foglaltak teljesítését megtagadhatja, ha
a) a kért adóadat beszerzése a KKI vagy a hatáskörrel
és illetékességgel rendelkező adóhatóság számára aránytalanul nagy terhet jelentene,
b) az adóadat kiadásával jogszabályban meghatározott
feladatainak teljesítését veszélyeztetné,
c) alapos okkal feltételezhető, hogy a megkereső hatóság a hazai joga alapján rendelkezésére álló eszközöket
— az elérni kívánt cél veszélyeztetése nélkül — még nem
merítette ki,
d) a kért adóadat kiadása kereskedelmi, üzleti, szakmai
titok vagy üzleti eljárás felfedéséhez vezetne, vagy egyéb
módon a jogrendbe ütközne.
Behajtási jogsegély 60. § Az Európai Közösség tagállamai illetékes hatóságának megkeresésére a KKI intézkedik a más tagállamot
megillető, a Tanács 2001/44/EK irányelvében meghatározott tartozás — az importhoz, exporthoz kapcsolódó fizetési kötelezettség, a vám- és jövedékiadó-tartozás, illetőleg
annak járulékai kivételével —, valamint a tartozás végrehajtásával kapcsolatban felmerült költségek végrehajtása
iránt. Az e fejezetben meghatározott tartozás a belföldi
tartozással azonos megítélés alá esik.
Az adatkérésre irányuló megkeresés 61. § A KKI az Európai Közösség tagállamai illetékes
hatóságának megkeresésére átadja azokat az adóadatokat,
amelyek a 60. §-ban meghatározott adóval összefüggő tartozások behajtásához szükségesek.
A kézbesítés iránti megkeresés 62. § A KKI megkeresésre kézbesíti az adózónak azt a
határozatot, illetve egyéb okiratot, amelyet a megkereső
hatóság az adótartozás behajtása érdekében kibocsátott.
A KKI haladéktalanul értesíti a megkereső hatóságot az
általa tett intézkedésről, különösen a kézbesítés időpontjáról.
A biztosítási intézkedés megtétele iránti megkeresés 63. § A KKI az illetékes külföldi hatóság megkeresésére
a biztosítási intézkedést a hatáskörrel és illetékességgel
rendelkező adóhatóság útján foganatosítja.
A behajtás iránti megkeresés 64. § (1) A KKI az illetékes külföldi hatóság megkeresésére a belföldi jogszabályok alapján intézkedik a külföldi
hatóság által csatolt végrehajtható okiratban foglalt követelés végrehajtása iránt.
(2) A KKI haladéktalanul értesíti a megkereső hatóságot a behajtást érintő körülmények változásáról.
(3) A KKI megkeresése alapján az ügyben hatáskörrel
és illetékességgel rendelkező belföldi adóhatóság a megkereséshez csatolt végrehajtható okirat alapján a végrehajtást és a biztosítási intézkedés foganatosítását határozattal
rendeli el.
A behajtás iránti kérelem elutasítása 65. § (1) A KKI a megkeresésben foglalt kérelmet elutasítja, ha a megkereső hatóság nem igazolja, hogy
a) a tartozás jogerős és végrehajtható okirat rendelkezésein alapul, és
b) a végrehajtást a hazai joga alapján megkísérelte, de
az nem vezetett eredményre, illetőleg csak részleges eredményre vezetett.
(2) A KKI a behajtási, illetve a biztosítási intézkedés
iránti kérelmet elutasíthatja, ha annak teljesítése a kötelezett gazdasági tevékenységét ellehetetlenítené, és ez a Magyar Köztársaságban jelentős gazdasági és társadalmi nehézséget okozna.
A behajtási eljárás felfüggesztése 66. § (1) Ha az ügyben a megkereső hatóság államának
szabályai alapján jogorvoslati eljárás indult, az eljáró
magyar adóhatóság — amennyiben a megkereső hatóság a
behajtási eljárás folytatását nem kéri — az ügyben illetékes
szerv által hozott érdemi döntésig a behajtási eljárást felfüggeszti. A felfüggesztésről vagy annak mellőzéséről az
eljáró magyar adóhatóság határozattal dönt.
(2) Amennyiben a jogorvoslati eljárás bírósági felülvizsgálatot jelent és a bíróság jogerős döntése az adóhatóság
határozatát helybenhagyja, a bírósági határozat végrehajthatóságához nincs szükség külön intézkedésre.
(3) A határozat jogerőre emelkedésekor, annak rendelkezései alapján a megkereső állam illetékes hatóságának
erről szóló értesítését követően a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező adóhatóság a végrehajtási eljárást
folytatja.
(4) Ha az eljáró szerv a kötelezett jogorvoslati kérelmének helyt ad, a megkereső hatóság a magyar jogszabályok
alapján felel a jogosulatlan végrehajtásból eredő követelés
visszafizetéséért és az okozott kárért.
Elévülés 67. § A külföldről érkező behajtási megkeresés esetén a
végrehajtáshoz való jog elévülése tekintetében a megkere
ső hatóság államának joga az irányadó. Amennyiben a KKI
intézkedése alapján a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező adóhatóság intézkedése a végrehajtáshoz való jog
elévülését érinti (elévülés nyugvása, meghosszabbodása),
ennek megítélésére e törvény rendelkezései az irányadók.
A tartozás kiegyenlítése 68. § A tartozást a kötelezett forintban fizeti meg.
A hatáskörrel és illetékességgel rendelkező adóhatóság a
megfizetett tartozás összegének a megkereső hatóság államának fizetőeszközére történő átváltásakor a Magyar
Nemzeti Bank által megállapított, az átváltás napján érvényes eladási árfolyamot alkalmazza. A tartozás kiegyenlítésére a megkereső hatósággal folytatott egyeztetés után a
hatáskörrel és illetékességgel rendelkező adóhatóság fizetési könnyítést engedélyezhet. A külföldről érkező megkeresésben feltüntetett követelésre az adóhatóság késedelmi pótlékot nem számít fel.
Költségek 69. § (1) A behajtási jogsegéllyel kapcsolatban felmerült
valamennyi költség — a megalapozatlan megkeresés eredményeként induló eljárással összefüggésben felmerülő
költséget kivéve — a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező belföldi adóhatóságot terheli, amennyiben a végrehajtás költségét nem tudja a fizetésre kötelezettre hárítani.
(2) Amennyiben a végrehajtás nehézségbe ütközik, különösen, ha a tartozás nagy összegű vagy a szervezett bűnözéssel összefüggésben keletkezett, a KKI megállapodhat a
megkereső hatósággal a végrehajtással kapcsolatban felmerült költségek megtérítéséről.
Külföldre irányuló megkeresések 70. § A KKI másik tagállam kapcsolattartó irodáját
együttműködés céljából az e törvényben szabályozott
együttműködési formáknak megfelelően megkeresheti.
VI. Fejezet HATÁSKÖR, ILLETÉKESSÉG 71. § (1) Az adóhatóság a hatáskörébe tartozó ügyben az
illetékességi területén köteles eljárni. Ha e kötelességének
nem tesz eleget, erre a felettes szerve — kérelemre vagy
hivatalból — utasítja.
(2) Ha az adóhatóság a felettes szervének utasítására az
általa meghatározott határidőn belül nem tesz eleget eljárási kötelezettségének, a felettes szerv az ügyet magához
vonhatja. A felettes szerv az ügyben első fokon jár el, vagy
az elsőfokú eljárásra a mulasztóval azonos hatáskörű adóhatóságot jelöl ki.
(3) Ha nincs felettes szerv, illetőleg a felettes szerv intézkedési vagy eljárási kötelezettségének nem tesz eleget,
a megyei (fővárosi) bíróság az adózó kérelmére nemperes
eljárásban kötelezi az adóhatóságot az eljárás lefolytatására.
(4) Az adóhatóságtól a (2) bekezdésben foglaltak kivételével a hatáskörébe tartozó ügy nem vonható el.
(5) Az e §-ban foglaltakat a jogorvoslati eljárásra is
alkalmazni kell.
Az állami adóhatóság hatásköre 72. § (1) Az állami adóhatóság jár el minden
a) adó, költségvetési támogatás,
b) adó-visszaigénylés, -visszatérítés,
c) az állami garancia (kezesség) kiutalása és visszakö
vetelése,
d) adók módjára behajtandó köztartozás végrehajtása ügyében, feltéve, hogy azt törvény nem utalja más hatóság
vagy adóhatóság hatáskörébe.
(2) Az állami adóhatóság látja el a magán-nyugdíjpénztári tagdíjfizetési kötelezettséggel kapcsolatban az ellenőrzési, az utólagos adómegállapítási és a végrehajtási feladatokat. A magánnyugdíjpénztár megkeresésére az adóhatóság az ellenőrzést, a végrehajtást soron kívül folytatja le.
(3) A csődeljárásban, a felszámolási eljárásban, a végelszámolásban és a végrehajtási eljárásban a központi költségvetést megillető vám- és jövedéki követelések tekintetében a hitelezők képviselőjeként, illetőleg az ingó-, ingatlan-végrehajtási eljárásban — ideértve a kötelezett követeléseinek végrehajtását is — a végrehajtás foganatosítójaként az e törvény végrehajtás megkeresésre szabályai alapján az állami adóhatóság jár el.
73. § (1) Az állami adóhatóság hatáskörét első fokon a
területi szervei útján gyakorolja.
(2) Az állami adóhatóság területi szervei
a) a fővárosban
aa) az Észak-budapesti Igazgatóság a Budapest I., II.,
III., IV., V. és XIII. kerületei,
ab) a Kelet-budapesti Igazgatóság a Budapest VI., VII.,
VIII., X., XIV., XV., XVI. és XVII. kerületei,
ac) a Dél-budapesti Igazgatóság a Budapest IX., XI.,
tekintetében;
b) a megyékben a megyei igazgatóságok;
c) az e törvényben, illetőleg törvényi felhatalmazás
alapján kiadott pénzügyminiszteri rendeletben meghatározott Pest megyei, fővárosi székhelyű jogi személyiséggel
rendelkező adózókkal kapcsolatos adóztatási feladatok te
kintetében a Pest megyei és fővárosi kiemelt adózók igazgatósága (a továbbiakban: kiemelt adózók igazgatósága).
Az állami adóhatóság általános illetékességi szabályai 74. § Az eljárásra — ha törvény másként nem rendelkezik —
a) a magánszemély állandó, ennek hiányában ideiglenes lakóhelye, szokásos tartózkodási helye,
b) a jogi személyiség nélküli vállalkozó — ideértve a
vállalkozó magánszemélyt is — székhelye, ennek hiányában telephelye,
c) a jogi személy, illetőleg egyéb szervezet székhelye,
ennek hiányában telephelye (a tevékenység gyakorlásának
helye)
szerinti adóhatóság az illetékes. Az állami adóhatóság különös illetékességi szabályai
75. § (1) A munkáltató (kifizető) és a magánszemély
között az adóelőleg-levonással, illetve az adómegállapítással kapcsolatos vitában a munkáltató (kifizető) adóügyében illetékes területi szerv dönt.
(2) Ha a vállalkozónak több telephelye van, a hatósági
eljárást az elsőként bejelentett telephely szerint illetékes
területi szerv folytatja le. A később bejelentett telephely
szerint illetékes területi szerv is jogosult az adózó telephelyén az egyes adókötelezettségek teljesítésének ellenőrzésére, illetőleg az adatgyűjtésre irányuló ellenőrzés lefolytatására.
76. § A fővárosi területi szerv helyszíni eljárási cselekményt a főváros egész területén, a kiemelt adózók igazgatósága Pest megye és a főváros egész területén végezhet.
Az állami adóhatóság kizárólagos illetékességi
szabályai 77. § (1) Az állami adóhatóság hatáskörébe tartozó
adók, költségvetési támogatások tekintetében — ha jogszabály másként nem rendelkezik — kizárólag az Északbudapesti Igazgatóság jár el:
a) a külföldön bejegyzett vállalkozás általános forgalmi
adó visszatérítésének elbírálásában,
b) a diplomáciai és konzuli képviseletek, az ezekkel egy
tekintet alá eső nemzetközi szervezetek és tagjaik általános
forgalmi adó és jövedéki adó visszatérítésének elbírálásában,
c) a Magyar Köztársaság területén székhellyel, telephellyel, állandó vagy ideiglenes lakóhellyel, tartózkodási
hellyel nem rendelkező külföldi személy adóügyében,
d) a külföldön tevékenységet végző társasági adóalany,
valamint a fióktelepnek nem minősülő telephelyen gazdasági tevékenységet folytató külföldi vállalkozás adóügyében,
e) a fegyveres erők és rendvédelmi szervek, nemzetbiztonsági szolgálatok, továbbá azok hivatásos és szerződéses
állományú tagjai, köztisztviselői és közalkalmazottai adóügyében,
f) a honvédelmi miniszter irányítása és felügyelete alá
tartozó szervezetek, az általa alapított és a Honvédelmi
Minisztérium kizárólagos tulajdonában lévő gazdasági társaságok és közhasznú társaságok adóügyében,
g) a belügyminiszter által alapított és irányított, továbbá az igazságügy-miniszter által alapított és az IM Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága által irányított
gazdasági társaságok és közhasznú társaságok adóügyében,
h) az állami adóhatóság alkalmazottai adóügyében. (2) Az Észak-budapesti Igazgatóság jár el a Központi
Hivatal és a területi szervek, az Oktatási Igazgatóság, valamint a Számítástechnikai és Adóelszámolási Intézet adóügyében is.
78. § (1) A kiemelt adózók igazgatósága látja el a Pest
megyei és fővárosi székhelyű
a) a részvénytársasági formában működő hitelintézetek és biztosítók,
b) a költségvetési szervek kivételével a jogi személyiséggel rendelkező és a pénzügyminiszter rendeletében
meghatározott adóteljesítmény-feltételeket elérő, az adóévet megelőző év utolsó napján csődeljárás, felszámolás,
végelszámolás alatt nem álló adózó
adóztatási feladatait. (2) Ha az adózó az adóév első napján megfelel azoknak
a feltételeknek, amelyek alapján adóztatása a kiemelt adózók igazgatósága illetékességébe tartozik, az adóztatásával
összefüggő feladatokat 3 adóéven át akkor is a kiemelt
adózók igazgatósága látja el, ha egy-egy adóévben bevallása
szerint nem felel meg az előírt értékhatároknak, kivéve, ha
felszámolási vagy végelszámolási eljárás hatálya alá kerül.
Az illetékesség változás időpontja ez esetben a felszámolási vagy végelszámolási eljárás megindításának a Cégközlönyben történő közzétételének napja.
(3) Ha az adózó jogutódlással jött létre — ide nem értve
a szétválást — akkor is a kiemelt adózók igazgatóságának
illetékességébe tartozik, ha fővárosi vagy Pest megyei székhelyű, jogi személyiséggel rendelkezik, és jogelődje megfelelt a jogszabályban meghatározott feltételeknek.
A vámhatóság hatásköre és illetékessége 79. § A vámhatóság hatáskörébe tartozik a regisztrációs
adóval, a külföldi rendszámú gépjárművek adójával, a jövedéki adóval, továbbá a termékimportot terhelő adóval
kapcsolatos adóztatási feladatok ellátása.
80. § A vámhatóság illetékessége tekintetében a külön
jogszabályban foglalt rendelkezések az irányadók.
Önkormányzati adóhatóság hatásköre és illetékessége 81. § Az önkormányzati adóhatóság jár el első fokon
a) a helyi adók,
b) a belföldi rendszámú gépjárművek adója,
c) a termőföld bérbeadásából származó jövedelem (ide
értve a földjáradékot is) adóztatása,
d) törvényben meghatározott esetben a magánszemélyt
terhelő adók módjára behajtandó köztartozások ügyében. 82. § (1) Helyi adóügyben az az önkormányzati adóhatóság jár el, amelynek önkormányzata a helyi adót bevezette.
(2) Belföldi rendszámú gépjárművek adója ügyében az
az önkormányzati adóhatóság (fővárosban a kerületi önkormányzati adóhatóság) az illetékes, amelynek területén
a közúti közlekedési nyilvántartásba bejegyzett adóalany
lakóhelye, székhelye, illetőleg telephelye található. Az
adóalany személyében bekövetkezett változás az önkormányzati adóhatóság illetékességét a gépjárműadóról
szóló törvény szerint változtatja meg.
(3) A termőföld bérbeadásából származó jövedelem
adóztatására a föld fekvése szerinti önkormányzati adóhatóság az illetékes.
Az illetékhivatal hatásköre és illetékessége 83. § Az illeték kiszabásával, megfizetésével, behajtásával, az eljárási illetékfizetés rendjének ellenőrzésével kapcsolatos ügyben első fokon — ha törvény másként nem
rendelkezik — a fővárosban Fővárosi Illetékhivatal elnevezéssel a fővárosi önkormányzat főjegyzője, a megyékben megyei illetékhivatal elnevezéssel a megyei önkormányzat főjegyzője jár el.
84. § (1) Az öröklés után járó illeték kiszabására az az
illetékhivatal az illetékes, amelynek illetékességi területén
a) a hagyatékot átadó közjegyző székhelye van,
b) ha a hagyatékot közjegyző nem tárgyalta, az örökha
gyó utolsó belföldi állandó lakóhelye volt — ennek hiányában a Pénzügyminisztérium által kijelölt illetékhivatal —,
c) ha a közjegyző székhelye két illetékhivatal közös
székhelyén van, amelynek illetékességi területén az örökhagyó utolsó lakóhelye volt.
(2) Az ajándékozási és a visszterhes vagyonátruházási
illeték kiszabására az az illetékhivatal az illetékes, amelynek illetékességi területén
a) az ingatlan található,
b) ha a szerződés több illetékhivatal illetékességi terü
letén fekvő ingatlanra vonatkozik, amelynek illetékességi területén a szerződésben első helyen megjelölt ingatlan
fekszik,
feltéve, hogy a vagyonszerzés tárgya ingatlan, vagy az ingatlanhoz kapcsolódó vagyoni értékű jog.
(3) Ingó vagy ingatlanhoz nem kapcsolódó vagyoni értékű jog ajándékozása vagy visszterhes vagyonátruházási illeték alá eső megszerzése esetén illeték kiszabására az az
illetékhivatal illetékes, amelynek illetékességi területén a
szerződésben első helyen feltüntetett szerző fél lakik.
(4) A kiszabás alapján pénzzel fizethető eljárási illeték
megállapítására — ha e törvény másként nem rendelkezik — az az illetékhivatal illetékes, amelynek illetékességi
területén az eljáró hatóság székhelye vagy az illeték fizetésére kötelezett lakóhelye (székhelye) van.
(5) Az önálló orvosi tevékenység működtetési jogának
megszerzésével kapcsolatos öröklési, ajándékozási és
visszterhes vagyonátruházási illeték kiszabására az az illetékhivatal illetékes, amelynek területén a működtetési jogot szerző fél lakóhelye van.
(6) Az érdekelt fél indokolt kérelmére vagy kizárási
okból a törvényben megállapított illetékességtől eltérően
a Pénzügyminisztérium az illeték kiszabására más illetékhivatalt is kijelölhet.
VII. Fejezet AZ ADÓIGAZGATÁSI ELJÁRÁS 85. § A adóigazgatási eljárásban az adóhatóság az adózó
jogait, kötelezettségeit állapítja meg, ellenőrzi az adókötelezettségek teljesítését, a joggyakorlás törvényességét, az
adózást érintő tényekről, adatokról, körülményekről nyilvántartást vezet, és adatot igazol.
AZ ELLENŐRZÉS Az ellenőrzés célja 86. § (1) Az adóhatóság az adóbevétel megrövidítésének, a költségvetési támogatás, adó-visszaigénylés jogosulatlan igénybevételének megakadályozása érdekében rendszeresen ellenőrzi az adózókat és az adózásban részt vevő
más személyeket. Az ellenőrzés célja az adótörvényekben
és más jogszabályokban előírt kötelezettségek teljesítésének vagy megsértésének megállapítása. Az ellenőrzés során az adóhatóság feltárja és bizonyítja azokat a tényeket,
körülményeket, adatokat, amelyek megalapozzák a jogsértés és a joggal való visszaélés megállapítását, és az ezek
miatt indított hatósági eljárást.
(2) Az adóhatóság a célszerűség és gazdaságosság szempontjait érvényre juttatva használja fel erőforrásait.
Az ellenőrzési irányokat úgy kell meghatározni, hogy az
ellenőrzöttség tudata az adózókat az önkéntes jogkövetésre ösztönözze.
(3) Az ellenőrzés hatékonyságának növelése és ezzel
együtt az adózó adminisztrációs terheinek mérséklése érdekében az adóhatóságok a hatáskörükbe tartozó ügyekben együttesen, egyidejűleg is folytathatnak ellenőrzést az
adózónál.
Az ellenőrzés fajtái 87. § (1) Az adóhatóság az ellenőrzés célját
a) a bevallások utólagos vizsgálatára irányuló (ideértve
az egyszerűsített ellenőrzést is),
b) az állami garancia beváltásához kapcsolódó,
c) az egyes adókötelezettségek teljesítésére irányuló,
d) az adatok gyűjtését célzó,
e) az illetékkötelezettségek teljesítésére vonatkozó,
f) az ellenőrzéssel lezárt időszakra vonatkozó ismételt
ellenőrzéssel valósítja meg. (2) Ellenőrzéssel lezárt időszakot az (1) bekezdés
a) pontjában meghatározott ellenőrzés teremt.
Hatáskör és illetékesség az ellenőrzési eljárásban 88. § (1) Az adóhatóság az ellenőrzést a hatáskörébe
tartozó ügyekben az illetékességi területén folytatja le.
(2) Ha az adózó adóhatóságának illetékessége az ellenőrzés megkezdését követően az illetékességi okban bekövetkezett változás miatt szűnik meg, vagy az illetékesség
megszűnéséről az adóhatóság az ellenőrzés megkezdését
követően szerez tudomást, a megkezdett ellenőrzés befejezésére és szükség szerint a hatósági eljárás lefolytatására az
ellenőrzést megkezdő adóhatóság az illetékes.
(3) Ha az adózó által szabályszerűen bejelentett székhely-, telephely-, lakóhelyváltozás az adóhatóságnak a változásról történt tudomásszerzését megelőzően ténylegesen megtörtént, és az ellenőrzés során kötelezettségeit csak
aránytalanul nagy költséggel tudná teljesíteni, kérheti az
adóhatóság vezetőjétől az ellenőrzés és szükség szerint a
hatósági eljárás lefolytatására új székhelye, telephelye, lakóhelye szerint illetékes adóhatóságának kijelölését.
(4) Az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal területi
szerve az APEH elnökének utasítására (engedélyével)
ellenőrzést az illetékességi területén kívül is végezhet.
(5) Az Európai Közösség belső piacán kereskedelmi
tevékenységet folytató adózók ellenőrzése során — különösen a forgalmazott termékek besorolásának megállapítása, valós értékük meghatározása érdekében — az állami
adóhatóság vezetője és a VPOP parancsnokának megállapodása szerint az állami adóhatóság a vámhatóságot ellenőrzési tevékenységébe bevonhatja.
(6) Az illetékfizetés elmulasztása esetén készült lelet
alapján az illetéket az az illetékhivatal szabja ki, amelynek
illetékességi területén a fizetésre kötelezett, több fizetésre
kötelezett esetében az, amelynek illetékességi területén az
elsősorban fizetésre kötelezett, amennyiben ez külföldi, a
soron következő belföldi lakik. Ha minden fizetésre kötelezett az ország területén kívül lakik, az illetéket az az
illetékhivatal szabja ki, amelynek illetékességi területén a
leletet készítő szerv székhelye van.
Az adózók ellenőrzésre történő kiválasztása 89. § (1) Kötelező az ellenőrzést lefolytatni
a) a vállalkozónál, ha felszámolását (végelszámolását)
rendelték el,
b) az Állami Számvevőszék elnökének felhívására,
c) a pénzügyminiszter utasítására,
d) az önkormányzati adóhatóság hatáskörébe tartozó
adók esetében az önkormányzat képviselő-testületének
határozata alapján. (2) Az Állami Számvevőszék elnöke, illetőleg az önkormányzat képviselő-testülete akkor rendelhet el ellenőrzést, ha a rendelkezésére álló adatok, körülmények arra
utalnak, hogy az adóhatóság a törvényben meghatározott
ellenőrzési szempontok megsértésével mellőzi valamely
adózó vagy adózói csoport vizsgálatát, illetőleg a lefolytatott ellenőrzések eredménytelensége mögött a megkülönböztetés nélküli eljárás tilalmának megsértése áll.
90. § (1) A kötelező ellenőrzéseken túl az állami adóhatóság az ellenőrzési tevékenységét e törvény szerinti szempontok alapján a vezetője által évenként február 20-áig
közzétett ellenőrzési irányelv alapján végzi.
(2) A legnagyobb adóteljesítménnyel (költségvetési
kapcsolatokkal) rendelkező 3000 adózót az állami adóhatóság köteles rendszeresen (legalább kétévente) valamennyi adónem és költségvetési támogatás vonatkozásában ellenőrizni.
(3) Az állami adóhatóság elnökének ellenőrzési irányelve az aktuális gazdasági folyamatokra, az adópolitikai
célkitűzésekre, a jogszabályváltozásokra, a gazdálkodási
típusokra, az adóbevételi érdekeket leginkább sértő magatartásformákra, illetőleg az adóbevételi szempontból legnagyobb kockázatot jelentő adózói csoportokra kiemelt
figyelemmel szabályozza az adóhatóság ellenőrzési kapacitásainak felhasználását.
(4) Az ellenőrzési irányelv tartalmazza
a) az adott év kiemelt vizsgálati céljait,
b) az ellenőrizendő főbb tevékenységi köröket (szak
ma, ágazat),
c) az ellenőrzési típusok tervezett arányszámait, külö
nös tekintettel a vagyongyarapodások vizsgálatára, a bevallás kiegészítése alapján elrendelt, az azonnali és a kiutalás
előtti ellenőrzésre, valamint az átalakuló, az adókötelezettségüket megszüntető, vagy más jogutód nélkül megszűnő vállalkozások ellenőrzésére.
(5) Számítógépes program alkalmazásával véletlenszerűen kell kiválasztani a) az egyszerűsített ellenőrzések kivételével az adózók
utólagos,
b) a tevékenységüket 6 hónapon belül kezdő egyéni
vállalkozók és a gazdasági társaságok egyes adókötelezettségei, illetve
c) a próbavásárlással történő számla- és nyugtaadási
kötelezettség
ellenőrzéseinek legalább 5%-át. (6) Az állami adóhatóság az adózókat — a kötelezően,
illetőleg a véletlenszerű kiválasztás alapján lefolytatandó
ellenőrzéseken túl — célzott kiválasztási rendszerek alkalmazásával választja ki ellenőrzésre. A célzott kiválasztási
rendszerben (automatizált egyedi döntéssel) az állami adóhatóság
a) az adózó által benyújtott bevallások,
b) az adatszolgáltatások,
c) az adózó adófizetéseit, a részére teljesített kiutaláso
kat tartalmazó nyilvántartások,
d) az adózónál korábban végzett ellenőrzések tapaszta
latai, vagy
e) más hatóságtól, más adózóktól szerzett adatok
feldolgozásával és egybevetésével választja ki az adózót
ellenőrzésre.
(7) Az állami adóhatóság az ellenőrzésekről vezetett
nyilvántartásában az adóhatóság vezetője által meghatározott módon az adózó azonosítására szolgáló adatok feltüntetése mellett megjelöli az ellenőrzésre történő kiválasztás
módszerét és az ellenőrzés közvetlen okát.
Felhívás bevallás kiegészítésére 91. § (1) Az állami adóhatóság a bevallásban közölt
adatok kiegészítésére hívhatja fel azokat a magánszemélyeket, akiknek a bevallott jövedelme egymást követő két
éves bevallási időszak tekintetében sem éri el a mindenkori
minimálbért.
(2) A felhívás alapján a magánszemély az adóévben
szerzett összes jövedelem (bevétel) felhasználásáról (kiadásáról, ráfordításáról, befektetéséről), továbbá annak
forrásairól nyilatkozatot tesz.
(3) Ha az állami adóhatóság a magánszemélyt bevallásának kiegészítéseként nyilatkozattételre kötelezi, ellenőrizheti
a) a más személyekkel közös háztartásra vonatkozó,
illetőleg más személyek törvény vagy szerződés alapján
történő eltartásával kapcsolatos azon adatokat,
b) a házastársi (élettársi) vagyonközösséghez tartozó,
illetőleg az adózó használatában lévő vagyontárgyak olyan
jellemzőit,
amelyek az adózó valós jövedelem-(bevétel-)felhasználásának és forrásának megállapításához elengedhetetlenek.
(4) Az állami adóhatóság megvizsgálja, hogy a nyilatkozatban megjelölt felhasználásra (kiadásra, ráfordításra, befektetésre) a magánszemélynek a bevallott jövedelme és
egyéb forrása nyújthatott-e elegendő fedezetet. Amennyiben a felhasználáshoz a bevallott jövedelem és egyéb forrás
nem adhatott elégséges fedezetet, vagy a magánszemély
— az adóhatóság külön felhívására — a nyilatkozatban
foglaltakat hitelt érdemlően nem igazolja, az adóhatóság a
magánszemély bevallásának utólagos ellenőrzését rendeli
el. A (3) bekezdés alapján megszerzett adatokat az adóhatóság, ha az adózót nem jelölte ki ellenőrzésre, az erről
szóló értesítés postára adását követően haladéktalanul
megsemmisíti.
Határidők az ellenőrzési eljárásban 92. § (1) Az adóhatóság az ellenőrzés vizsgálati programját oly módon határozza meg, hogy az ellenőrzésre
előírt törvényi határidőt meg tudja tartani.
(2) Az ellenőrzésre előírt határidőt az ellenőrzést végző
adóhatóság indokolt kérelmére 30—90 napig terjedő időtartammal a felettes szerv meghosszabbíthatja.
(3) Az ellenőrzési határidő meghosszabbításának hiányában az ellenőrzést a törvényben előírt módon és határidőben kell lezárni.
(4) Az ellenőrzés befejezésének határideje — beleértve
az ellenőrzés megkezdésének és befejezésének napját —
30 nap. A határidő számításánál az ellenőrzés kezdő időpontja a megbízólevél átadásának napja. Felszámolás esetén az adóhatóság a tevékenységet záró adóbevallás ellenőrzését a felszámolás közzétételétől számított egy éven
belül, a felszámoló által készített záró bevallást pedig a
bevallás kézhezvételétől számított 60 napon belül köteles
befejezni. Végelszámolás esetén az adóhatóság a tevékenységet záró adóbevallás és a végelszámoló által készített
záró adóbevallás ellenőrzését az utóbbi kézhezvételétől
számított 60 napon belül köteles befejezni.
(5) A bevallás utólagos ellenőrzését, illetőleg a felülellenőrzést 90 napon belül kell az adóhatóságnak befejeznie. A legnagyobb adóteljesítménnyel rendelkező
3000 adózó utólagos ellenőrzésének, illetve felülellenőrzésének határideje 120 nap.
(6) A költségvetési támogatás kiutalását megelőző
ellenőrzést a kiutalásra nyitva álló határidőn belül kell
lefolytatni.
(7) Ha az ellenőrzés során az adóhatóság más adózóra
kiterjedően kapcsolódó vizsgálat lefolytatását rendeli el, az
ellenőrzésre nyitva álló határidő 90 nappal meghosszabbodik.
(8) Az ellenőrzési határidő meghosszabbításáról — ideértve a határidő meghosszabbodását is — az ellenőrzést
lefolytató adóhatóság, amennyiben a meghosszabbításról a
felettes adóhatóság rendelkezett, a felettes adóhatóság az
adózót írásban értesíti.
Az ellenőrzés megindítása 93. § (1) Az ellenőrzés az erről szóló előzetes értesítés
kézbesítésétől kezdődik. Ha az adóhatóság az adózó előzetes értesítését mellőzi, az ellenőrzés a megbízólevél egy
példányának átadásával vagy az általános megbízólevél bemutatásával kezdődik. Az egyszerűsített ellenőrzésről az
adóhatóság az ellenőrzés megkezdésével egyidejűleg a
megbízólevél egy példányának megküldésével értesíti az
adózót.
(2) Ha az adózó vagy képviselője, meghatalmazottja,
alkalmazottja a megbízólevél átvételét megtagadja, az ellenőrzés két hatósági tanú jelenlétében az erről szóló jegyzőkönyv felvételével és aláírásával kezdődik.
(3) Az ellenőrzés lefolytatására az adóhatóság szolgálati
igazolvánnyal és megbízólevéllel rendelkező alkalmazottja
(a továbbiakban: adóellenőr) jogosult. Az adóhatóság hivatali helyiségében az adóellenőr szolgálati igazolvány nélkül is lefolytathatja az ellenőrzést.
(4) A helyszíni ellenőrzést az adóellenőr csak akkor
kezdheti meg, ha az adózó vagy annak képviselője, meghatalmazottja, ezek hiányában két hatósági tanú jelen van. Az
adatgyűjtésre irányuló ellenőrzés akkor is megkezdhető,
ha az adózó alkalmazottja, próbavásárlás esetén az értékesítésben közreműködő személy van jelen.
(5) Próbavásárlás esetén az ellenőrzési jogosultságot a
próbavásárlás befejezésekor kell igazolni, és ezzel egyidejűleg az eladó az áru visszavétele mellett a vételárat köteles
visszatéríteni.
(6) A megbízólevél tartalmazza az ellenőrzést végző
adóellenőr nevét, illetőleg, hogy mely adózónál, mely adókötelezettségek, milyen időszakok tekintetében, milyen
ellenőrzési típus keretében vizsgálhatók.
(7) Az adóhatóság vezetője általános megbízólevelet is
kiállíthat, amellyel az adóellenőr ilyen megbízólevéllel
nem rendelkező másik adóhatósági alkalmazottal együtt az
egyes adókötelezettségek teljesítésére, illetőleg adatgyűjtésre irányuló ellenőrzésre jogosult. Az általános megbízólevél tartalmazza az adóellenőr nevét és a megbízólevél
érvényességi idejét.
(8) Az általános megbízólevéllel az állami adóhatóság
adóellenőre az adóhatóság illetékességi területén kívül is
jogosult ellenőrzés lefolytatására.
Az ellenőrzés lefolytatása 94. § (1) Az ellenőrzést az adó és a költségvetési támogatás megállapításához való jog elévülési idején belül a
helyszínen vagy az adóhatóság hivatali helyiségében kell
lefolytatni.
(2) A helyszíni ellenőrzést önálló tevékenységet folytató
adózónál a tevékenysége idején (munkaidőben), más személynél napközben 8—20 óra között lehet lefolytatni.
Ettől az adózó kérelmére lehet eltérni. A helyszíni ellenőrzés része az adózó székhelyén, telephelyén kívül tárolt,
illetve őrzött eszközök, iratok vizsgálata is.
(3) A hatóság hivatali helyiségében az ellenőrzést a
hivatali időben kell megtartani. A hivatali időt úgy kell
megállapítani, hogy az az adózó meghallgatására annak
munkaidején kívül is alkalmat adjon.
95. § (1) Az ellenőrzést az adóhatóság az adó, a költségvetési támogatás alapjának, összegének megállapításához
szükséges iratok, bizonylatok, könyvek, nyilvántartások
— ideértve az elektronikus úton tárolt adatokat is —, számítások és egyéb tények, adatok, körülmények megvizsgálásával folytatja le.
(2) Az adózó az iratokat és az adózással összefüggő,
elektronikus adathordozón tárolt adatokat, továbbá az értelmezésükhöz, megjelenítésükhöz szükséges számítástechnikai programokat — az adóhatóság kérésére elektronikus úton is — rendelkezésre bocsátja, illetve az ellenőrzéshez szükséges tények, körülmények, egyéb feltételek
megismerését biztosítja. Az ellenőrzés során az adózó és
alkalmazottja az adóhatóság részére az ellenőrzéshez szükséges felvilágosítást megadja. Nem kötelezhető az adózó
olyan nyilvántartás, összesítés (számítás) elkészítésére,
amelyet jogszabály nem ír elő.
(3) Ha az adózó iratai hiányosak vagy rendezetlenek,
illetve nyilvántartásai pontatlanok vagy hiányosak és így az
adókötelezettség megállapítására alkalmatlanok, az adóhatóság megfelelő határidő tűzésével engedélyezi, hogy az
adózó iratait, nyilvántartásait a jogszabályokban foglalt
előírásoknak megfelelően rendezze, pótolja, illetőleg javítsa. A határidő az ellenőrzés határidejébe nem számít bele.
(4) Az adóhatóság az ellenőrzés során szakértőt vehet
igénybe.
(5) Az önkormányzati adóhatóság, ha a kettős könyvvezetésre kötelezett adózó ellenőrzéséhez szükséges szakértelemmel rendelkező adóellenőre nincs, az adókötelezettségek teljesítésének ellenőrzéséhez megbízás alapján bejegyzett könyvvizsgáló vagy adószakértő (a továbbiakban:
megbízott) közreműködését veheti igénybe. A megbízott
az adózó ellenőrzéséhez szükséges iratokba betekinthet.
96. § (1) Az adóhatóság mellőzheti az adózó előzetes
értesítését, ha fennáll a veszélye annak, hogy a vizsgálat alá
vont bizonylatokat, könyveket, nyilvántartásokat, egyéb
iratokat megsemmisítik, vagy az üzleti tevékenység körülményeit megváltoztatják.
(2) Az (1) bekezdésben foglalt esetben a helyszínen
talált körülményeket jegyzőkönyvben kell rögzíteni, illetve
a bizonylatokat, könyveket, nyilvántartásokat és egyéb iratokat átvételi elismervény ellenében, szükség szerint másolat hátrahagyásával be kell vonni. Az átvételi elismervényen a bevont iratokat az azonosításukra alkalmas módon
kell feltüntetni.
(3) Az iratok a hivatali helyiségben történő tanulmányozás végett más esetben is bevonhatók, ilyen esetekben azok
60 napon túl csak az adóhatóság vezetőjének engedélyével
és az adózó egyidejű értesítésével tarthatók az adóhatóságnál.
Az adóhatóság jogai és kötelezettségei az ellenőrzési
eljárásban
97. § (1) Az adóellenőr az ellenőrzés megkezdését megelőzően erre történő külön felhívás nélkül is köteles magát
és az ellenőrzési jogosultságát az e törvényben előírt módon igazolni, az adózót az ellenőrzés típusáról, tárgyáról és
várható időtartamáról tájékoztatni.
(2) Az adóellenőr az ellenőrzés során jogait oly módon
köteles gyakorolni, hogy az az adózó gazdasági tevékenységét a lehető legkisebb mértékben korlátozza.
(3) Az adóellenőr az ellenőrzés során köteles a tényeket,
körülményeket, adatokat értékelni, az adózót, képviselőjét, meghatalmazottját, alkalmazottját az ellenőrzés során
tett megállapításairól tájékoztatni. Az adóellenőr köteles
az adózó által felajánlott bizonyíték visszautasítását előzetesen szóban, majd az ellenőrzésről szóló jegyzőkönyvben
írásban is indokolni.
(4) Az ellenőrzés során a tényállást az adóhatóság köteles tisztázni és bizonyítani, kivéve, ha törvény a bizonyítást
az adózó kötelezettségévé teszi.
(5) Bizonyítási eszközök és bizonyítékok különösen: az
irat, a szakértői vélemény, az adózó, képviselője, alkalmazottja, illetőleg más adózó nyilatkozata, a tanúvallomás, a
helyszíni szemle, a próbavásárlás, a próbagyártás, a helyszíni leltározás, más adózók adatai, az elrendelt kapcsolódó
vizsgálatok megállapításai, az adatszolgáltatás tartalma,
más hatóság nyilvántartásából származó adat.
(6) Az adóhatóság a tényállás tisztázása során az adózó
javára szolgáló tényeket is köteles feltárni. A nem bizonyított tény, körülmény — a becslési eljárás kivételével — az
adózó terhére nem értékelhető.
98. § (1) Az adóellenőr az ellenőrzés során
a) üzleti, üzemi vagy az egyéb adóköteles tevékenység,
vagyontárgy vagy jövedelem ellenőrzéséhez szükséges helyiségekbe beléphet, b) a vállalkozási tevékenységgel összefüggő járműveket, járművek rakományát, helyiségeket, helyszínt átvizsgálhat,
c) iratokat, tárgyakat, munkafolyamatokat vizsgálhat
meg, d) az adózótól, képviselőjétől, alkalmazottjától felvilágosítást, más személyektől nyilatkozatot kérhet,
e) tisztázhatja az adóköteles tevékenységben résztvevők személyazonosságát, részvételük jogcímét,
f) próbavásárlást, leltárfelvételt végezhet,
g) próbagyártást rendelhet el,
h) az adózóval szerződéses kapcsolatban álló más adó
zónál kapcsolódó vizsgálatot végezhet,
i) más, a tényállás tisztázásához szükséges bizonyítást
folytathat le. (2) Ha az adózó a vállalkozási tevékenységéhez más
személy ingatlanát veszi igénybe, az ingatlan tulajdonosa
köteles tűrni az adóhatóság helyszíni ellenőrzését.
(3) A vállalkozási tevékenységet nem folytató magánszemély lakásában az adóellenőr akkor jogosult az ellenőrzést lefolytatni, ha az adókötelezettség a lakással, mint
vagyontárggyal kapcsolatos, vagy az adózó jövedelme a
lakás hasznosításából származik, vagy valószínűsíthető,
hogy a lakásban vállalkozói igazolványhoz kötött tevékenységet bejelentés nélkül végeznek.
Az adózó jogai és kötelezettségei az ellenőrzési eljárásban
99. § (1) Az adózó köteles az adóhatósággal az ellenőrzés során együttműködni, az ellenőrzés feltételeit a helyszíni ellenőrzés alkalmával biztosítani.
(2) Ha az adózót adómentesség, adókedvezmény illeti
meg, ezt okirattal vagy más megfelelő módon köteles bizonyítani.
100. § (1) Az adózó jogosult
a) az ellenőrzést végző személyazonosságáról és meg
bízásáról meggyőződni,
b) az ellenőrzési cselekményeknél jelen lenni,
c) megfelelő képviseletről gondoskodni.
(2) Ha a magánszemély adózó jogainak gyakorlásában
akadályozott — az egyes adókötelezettségek teljesítésére
irányuló, az adatok gyűjtését célzó, illetőleg az egyszerűsített ellenőrzés kivételével — kérheti az akadály megszűnéséig, de legfeljebb 60 napig az ellenőrzés megkezdésének
elhalasztását, vagy az ellenőrzési cselekmények szüneteltetését. Az ellenőrzés szünetelése az ellenőrzés időtartamába nem számít bele.
(3) Az adózónak joga van az ellenőrzés során keletkezett
iratokba betekinteni, a megállapításokkal kapcsolatban
felvilágosítást kérni, azokra észrevételt tenni, bizonyítási
indítványokat előterjeszteni, a jegyzőkönyvet megismerni,
és a jegyzőkönyv átadását, kézbesítését követő 15 napon
belül észrevételt tenni.
(4) Ha az adóhatóság a vizsgálat megállapításait más
adózónál végzett kapcsolódó vizsgálat eredményével támasztja alá, az erről szóló jegyzőkönyvnek, illetőleg határozatnak az adózót érintő részét az adózóval részletesen
ismertetni kell.
(5) Az adózó, ha megítélése szerint az ellenőrzés határidejének túllépése az adóhatóságnak felróható okból történik, a határidő lejártát követően kifogással fordulhat a
felettes adóhatósághoz. A felettes adóhatóság az adózó
észrevételeinek figyelembevételével dönt az eljárási határidő meghosszabbításáról, vagy az eljáró adóhatóságot az
ellenőrzés lezárására utasítja.
Az adóhatóság által alkalmazható különös intézkedések
az ellenőrzési eljárásban
101. § (1) Az adóhatóság az e törvényben előírt feladatainak teljesítése érdekében jogosult a magánszemélyt személyazonosságának igazolására felhívni akkor, ha a körülmények arra utalnak, hogy adóköteles tevékenységet folytat, vagy abban közreműködik.
(2) Az igazoltatott köteles a személyazonosító adatait
hitelt érdemlően igazolni. A személyazonosság igazolására
elsősorban a személyi igazolvány szolgál, elfogadható továbbá minden olyan okmány, amelyből az igazoltatott kiléte hitelt érdemlően megállapítható. Az adóhatóság más
jelen lévő, ismert személyazonosságú személy közlését is
elfogadhatja igazolásként.
(3) Az igazoltatás megtagadása esetén a személyazonosság megállapítására az adóhatóság a rendőrség közreműködését veheti igénybe.
(4) Az igazoltatás csak a személyazonosság megállapításához szükséges ideig tarthat. Az igazoltatottal az igazoltatás során közölni kell annak okát.
102. § (1) Ha az adózó, képviselője, alkalmazottja a
személyes megjelenési kötelezettségének szabályszerű idézés ellenére nem tesz eleget, és távolmaradását megfelelően nem igazolja, az illetékes adóhatóság vezetője elrendelheti az elővezetését. Az elővezetés foganatosításához az
ügyész jóváhagyása szükséges.
(2) Az elővezetést a rendőrség a rá vonatkozó szabályok
szerint foganatosítja.
(3) Ha az adózó az ellenőrzést az adóellenőr veszélyeztetésével, fenyegetésével akadályozza, az adóhatóság a
rendőrségről szóló törvény szerinti rendőri intézkedés
megtételét kezdeményezheti.
103. § (1) Ha az adózó, képviselője, megbízottja, alkalmazottja nyilatkozatai, nyilvántartásai vagy más azonosított és ellenőrzött forrásból származó adatok alapján való
színűsíthető, hogy az adózó az adókötelezettség szempontjából jelentős tárgyi bizonyítási eszközt elrejt, illetőleg a
vállalkozás valós körülményeit leplezi, az adóellenőr a
vállalkozási tevékenységgel összefüggésbe hozható helyszínt, helyiséget és gépjárművet átvizsgálja, valamint ellenőrzi a helyszínen talált gépjármű rakományát. E rendelkezés lakás átvizsgálására csak abban az esetben alkalmazható, ha a lakás valamely helyisége a vállalkozási tevékenység helyszíne.
(2) Az átvizsgálás során talált, tárgyi bizonyítási eszköznek minősülő dolgot — a romlandó élelmiszerek és az élő
állatok kivételével — az ellenőrzést végző adóhatóság határozatával lefoglalhatja, ha annak újabb elrejtésétől, megsemmisítésétől vagy értékesítésétől lehet tartani.
(3) A jármű, a jármű rakománya, a helyszín, a helyiség
átvizsgálásánál, a lefoglalásnál és a fuvarellenőrzésnél az
adózó jelenlétét biztosítani kell. Ha az adózó nem kíván
jelen lenni vagy ebben akadályozott, és megfelelő képviseletről nem gondoskodik, az adóhatóság az átvizsgálást, a
lefoglalást, illetőleg a fuvarellenőrzést két hatósági tanú
jelenlétében foganatosítja.
(4) Az eszköz, anyag-, árukészlet tárgyi bizonyítási eszközként akkor foglalható le, ha az az adózó jogszabályban
előírt nyilvántartásában nem szerepel.
(5) Az adóhatóság az átvizsgálásról, a fuvarellenőrzésről, illetve a lefoglalásról jegyzőkönyvet vesz fel. A jegyzőkönyv tartalmazza a lefoglalt dolog azonosításához szükséges adatokat, az intézkedés foganatosítását, az intézkedés
során megállapított tényeket, illetőleg a hatósági tanúk
azonosításához szükséges adatokat.
(6) Az adóhatóság a lefoglalt dolgot elszállítja és megőrzi, vagy ha ez aránytalanul magas költségekkel járna, a
dolgot az adózó őrizetében hagyja a használat és az elidegenítés jogának megtiltásával.
(7) Az adózó vagy képviselője a nála lefoglalt iratokba
betekinthet, kérésére azokról az adóhatóság másolatot
készít.
(8) Ha a lefoglalás szükségessége megszűnt, a lefoglalást
meg kell szüntetni, és a lefoglalt dolgot — ha törvény
másként nem rendelkezik — annak kell visszaadni, akitől
(amelytől) azt lefoglalták. Ha a dolgot nem lehet visszaadni, mert arra az adózó nem tart igényt, azt az adóhatóság
az adóvégrehajtás szabályai szerint értékesíti, ennek meghiúsulása esetén megsemmisíti.
(9) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott intézkedések ellen jogszabálysértésre hivatkozással az adózó az
intézkedéstől, illetve a határozat közlésétől számított
8 napon belül panasszal élhet. A panaszt az adóhatóság
felettes szerve a benyújtástól számított 15 napon belül
elbírálja. A panasznak az intézkedés végrehajtására nincs
halasztó hatálya.
Az ellenőrzés befejezése 104. § (1) Az adóhatóság a megállapításait jegyzőkönyvbe foglalja. Ha az ellenőrzés a vállalkozási tevékenységben
résztvevők alkalmazásával összefüggésben tartalmaz megállapítást, a jegyzőkönyv tartalmazza a magánszemélyek
azonosításához szükséges adatokat is. Az ellenőrzés a jegyzőkönyv átadásával fejeződik be. Amennyiben a jegyzőkönyvet kézbesíteni kell, az ellenőrzés a postára adás napjával zárul.
(2) Ha az adóhatóság büntetőeljárást kezdeményez, külön jegyzőkönyvet készít. A büntetőeljárást kezdeményező
jegyzőkönyvet az adóhatóság az adózónak nem adja át.
(3) Az ellenőrzés megállapítását az adóhatóság az adózóval, próbavásárlás esetén a jelen lévő alkalmazottal vagy
az értékesítésben közreműködő személlyel ismerteti. Ha
az ellenőrzést azért nem lehet befejezni, mert az adózó vagy
képviselője az ismertetésen nem vesz részt, vagy a jegyzőkönyvet nem veszi át, azt részére kézbesíteni kell.
(4) Az ellenőrzést legfeljebb az észrevétel kézbesítésétől, szóban előterjesztett észrevétel esetén annak jegyzőkönyvbe vételének napjától számított 15 napig lehet folytatni, ha az adózó észrevételei indokolják, vagy a határozat
meghozatalához a tényállás tisztázása válik szükségessé.
Ilyen esetben kiegészítő jegyzőkönyvet kell készíteni.
Ellenőrzésre a hatósági eljárásban is sor kerülhet.
(5) Az adóhatóság a hatáskörébe nem tartozó ügyben
megkeresi az intézkedésre jogosult szervet.
105. § Az utólagos, az ismételt, illetve az állami garancia
beváltásához kapcsolódó ellenőrzés esetén az adóhatóság
az ellenőrzés eredményétől függetlenül a megállapításokról határozatot hoz. Egyéb esetben a hatósági eljárást csak
akkor kell megindítani, ha az adóhatóság valamilyen kötelezettség teljesítését írja elő, vagy jogkövetkezményt állapít meg.
Bevallás utólagos ellenőrzése 106. § (1) Az adóhatóság az adózó adómegállapítási,
bevallási kötelezettsége teljesítését adónként, támogatásonként és időszakonként vagy meghatározott időszakra
több adó és támogatás tekintetében is vizsgálhatja. Az
ellenőrzés megkezdéséig bevallani elmulasztott adót az
adózó terhére, illetve javára adókülönbözetként állapítja
meg.
(2) Az adózó által igényelt költségvetési támogatást,
adó-visszatérítést, adó-visszaigénylést a bevallási időszak
ellenőrzéssel történt lezárásának hatályával a kiutalást
megelőzően is vizsgálhatja az adóhatóság, ha az ellenőrzést
az adó, költségvetési támogatás alapjára és összegére is
kiterjesztette.
107. § (1) Az adóhatóság az adókötelezettség teljesítését
a rendelkezésére álló adatok és a benyújtott adóbevallás
egybevetésével is ellenőrizheti (egyszerűsített ellenőrzés).
(2) Egyszerűsített ellenőrzéssel megállapítható az adókötelezettség abban az esetben is, ha az adóhatóság rendelkezésére álló adatok az adóbevallási kötelezettség elmulasztását bizonyítják.
(3) Ha az ellenőrzés alapján az adóhatóság azt állapítja
meg, hogy a bevallás a jogszabályok rendelkezéseinek megfelel, erről az adózót határozattal tájékoztatja.
(4) Ha a bevallott adó-, költségvetési támogatás alapja,
az igénybe vett adómentesség, adókedvezmény, a megállapított adó, illetve költségvetési támogatás nem felel meg a
jogszabály rendelkezéseinek, az adóhatóság az adózót a
megállapított tényállásról és az adókülönbözetről a jegyzőkönyv kézbesítésével értesíti, amelyre az adózó 15 napon
belül észrevételt tehet.
A becslés 108. § (1) A becslés olyan bizonyítási módszer, amely a
törvényeknek megfelelő, a valós adó, illetve költségvetési
támogatás alapját valószínűsíti.
(2) Az adóhatóság bizonyítja, hogy a becslés alkalmazásának a feltételei fennállnak, továbbá azt, hogy a becslés
alapjául szolgáló adatok, tények, körülmények, valamint a
becslés során alkalmazott módszerek az adó alapját valószínűsítik.
(3) Becslés alkalmazható
a) a vagyonszerzési illeték alapjának megállapításánál,
b) ha az adó, illetve a költségvetési támogatás alapja
nem állapítható meg,
c) ha az adóhatóság rendelkezésére álló, azok száma
vagy tartalma miatt jelentősnek tekinthető adat, tény, körülmény alapján alaposan feltételezhető, hogy az adózó
iratai nem alkalmasak a valós adó, illetve költségvetési
támogatás alapjának megállapítására, vagy
d) ha a magánszemély valótlan, hiányos bevallást vagy
nyilatkozatot tett, vagy a nyilatkozattételt elmulasztotta.
(4) A (3) bekezdés c) pontja alkalmazásában jelentősnek tekinthető tény, adat, körülmény különösen a számla(egyszerűsített számla-), nyugtaadási kötelezettség adóéven belüli ismételt elmulasztása, igazolatlan eredetű áru
forgalmazása, be nem jelentett alkalmazott foglalkoztatása. A becslésnél az adóalap megállapítása szempontjából
lényeges, rendelkezésre álló tényeket, körülményeket,
bizonyítékokat, nyilatkozatokat kell figyelembe venni és
együttesen értékelni.
(5) A bevétel vagy a kiadások egy részének ismeretében
az adóalap valószínűsíthető bizonylatok, adatok, nyilatkozatok beszerzésével, szemlével, próbagyártással, leltározással és más megfelelő módszerrel.
(6) Becsléssel kell megállapítani az adóalapot akkor is,
ha az adóalap megállapítására az (5) bekezdés szerint azért
nincs mód, mert sem a bevételekről, sem a kiadásokról
adatok, iratok, más bizonyítékok nem állnak az adóhatóság
rendelkezésére, és ezek hiánya nem az adózó érdekkörén
kívül eső okra vezethető vissza. A becslésnél az adóalapot
az adóhatóság az eset körülményeire tekintettel valószínűsíti. Ennek során az azonos időszakban hasonló tevékenységet, hasonló körülmények között folytató adózók
— magánszemély adózó esetében a munkaviszony keretében hasonló tevékenységet, hasonló körülmények között
végzők — kereseti, jövedelmi viszonyait figyelembe kell
venni. Ilyen esetben a becslés alapján számított adóalaptól
való eltérést az adózó hitelt érdemlő adatokkal bizonyíthatja.
(7) Ha az adózó az adóköteles bevételszerző tevékenységét az adóhatóságnak bejelenteni elmulasztotta, és az
adóalap megállapítására az (5) bekezdés szerint nincs mód,
az adóhatóság — feltéve, hogy az adózó az ellenkezőjét
nem bizonyítja — 12 havi működést vélelmezve átlagadó
fizetésére kötelezi. Az átlagadó alapját a (6) bekezdés alkalmazásával kell megállapítani.
109. § (1) Ha az adóhatóság megállapítása szerint az
adózó vagyongyarapodásával és az életvitelére fordított
kiadásokkal nincs arányban az adómentes, a bevallott és a
bevallási kötelezettség alá nem eső, de megszerzett jövedelmének együttes összege, az adóhatóság az adó alapját is
becsléssel állapítja meg. Ez esetben — figyelemmel az
ismert és adóztatott jövedelmekre is — az adóhatóságnak
azt kell megbecsülnie, hogy a vagyongyarapodás és az életvitel fedezetéül a magánszemélynek milyen összegű jövedelemre volt szüksége.
(2) Az adóhatóság az (1) bekezdés szerint feltárt adóalapot annak az évnek az összevonás alá eső jövedelméhez
számítja hozzá, amelyre nézve a jövedelemeltitkolást megállapítja. Ha a vagyongyarapodás forrásaként az adózó
többévi eltitkolt jövedelme szolgált, az adóhatóság a vizsgálattal érintett évek között a jövedelmet egyenlő arányban
megosztja, és az adót az egyes években hatályos jövedelemadó törvényekben meghatározott — összevonás alá eső
jövedelmekre vonatkozó — adómértékkel állapítja meg.
(3) A becsléssel megállapított adóalaptól való eltérést
az adózó hitelt érdemlő adatokkal igazolhatja, egyebekben
pedig az eljárásra az e fejezetben foglalt rendelkezések az
irányadók. Az adóhatóság az adózó által előadott tények,
adatok valóságtartalmát az adómegállapításhoz való jog
elévülési idejét megelőző időszakra vonatkozóan is vizsgálhatja, ha az adózó állítása szerint vagyongyarapodásának
forrása ezen időszakban keletkezett.
110. § Ha becslés alkalmazására az általános forgalmi
adó megállapítása során kerül sor, bizonylatok hiányában
az állami adóhatóság
a) a fizetendő adót a tényleges eladási ár,
b) a levonható adót a tényleges beszerzési ár,
ezek hiányában a forgalmi érték vagy az árképzési szabályok szerint kalkulált ár, illetőleg a szokásos piaci ár és a
vonatkozó adómérték alapján állapítja meg. A levonható
adót az adóhatóság becsléssel abban az esetben állapítja
meg, ha a bizonylatok hiányát természeti, illetőleg az adózó
érdekkörén kívül álló okból bekövetkező katasztrófa okozta.
Eljárási illetékek ellenőrzése 111. § A bíróság, az eljáró hatóság az illetéktörvényben
meghatározott módon ellenőrzi a nála benyújtott vagy hozzá került iraton az illeték és a díj megfizetését.
112. § (1) Az illetékhivatal az illetékekre vonatkozó
jogszabályokban megállapított illetékkötelezettség teljesítését, valamint az illetékbélyeggel vagy illetékbevételi
számlára pénzzel fizetendő díjak megfizetését rendszeresen ellenőrzi azoknál a személyeknél, amelyek illeték- vagy
díjköteles ügyekkel foglalkoznak.
(2) Az eljáró hatóság az illetékhivatal ellenőrzési feladatától függetlenül köteles vizsgálni, hogy a nála benyújtott
vagy a hozzá került iraton az illeték vagy díj szabályszerű
megfizetése megtörtént-e.
113. § (1) Ha az illetéket egyáltalán nem vagy nem szabályszerű időben, módon vagy mértékben fizették meg,
illetőleg a vagyonszerzést illetékkiszabás végett nem jelentették be, leletet kell készíteni.
(2) Leletet kell készíteni akkor is, ha az illetékkel (díjjal)
kapcsolatos mulasztást a pénzügyi ellenőrzés során állapították meg.
(3) Nem készíthető lelet, ha a vagyonszerzést az illeték
kiszabása céljából a földhivatalnál vagy az illetékhivatalnál
késedelmesen jelentették be.
114. § (1) A leletet az erre a célra rendszeresített űrlap
felhasználásával kell elkészíteni. Ha illetékfizetésre való
felhívásnak volt helye, ennek megtörténtét is fel kell tüntetni.
(2) Ha a lelet százalékos illeték alá eső vagyonszerzésre
vagy eljárási cselekményre vonatkozik, az űrlapra az irat
másolatát is rá kell vezetni, vagy az űrlaphoz az irat másolatát is csatolni kell.
(3) A leletezés megtörténtét a leletezett iraton fel kell
tüntetni.
(4) A leletet esetleges mellékleteivel együtt az illetékes
illetékhivatalnak kell megküldeni az illeték kiszabása
végett.
Ismételt ellenőrzés 115. § (1) Ellenőrzéssel lezárt bevallási időszak tekintetében az adó, költségvetési támogatás ismételt vizsgálatára
kerülhet sor
a) ha az elsőfokú adóhatóság a korábbi ellenőrzés megállapításának végrehajtását vizsgálja (utóellenőrzés),
b) az adózó kérelmére, ha az adózó által feltárt új tény,
körülmény tisztázása a korábbi ellenőrzés megállapításainak megváltoztatását eredményezné,
c) a társadalombiztosítási igazgatási szerv, illetőleg a
magánnyugdíjpénztár megkeresésének teljesítése érdekében, ha az ismételt ellenőrzés eredménye ellátási jogosultságot teremt,
d) felülellenőrzés keretében. (2) Az (1) bekezdés b) pontja alapján ismételt ellenőrzésnek az elsőfokú adóhatóság vezetőjének, vagy ha a korábbi ellenőrzés alapján hozott határozatot a felettes szerv
felülvizsgálta, a másodfokú adóhatóság rendelkezésére van
helye. Az ellenőrzés elrendeléséről az adóhatóság határozattal dönt.
(3) Az (1) bekezdés a)—c) pontjában meghatározott ismételt ellenőrzést az elsőfokú adóhatóság folytatja le.
(4) Az ismételt ellenőrzés eredményeként feltárt tényállás alapján adóhatósági határozat nem hozható, ha a korábbi ellenőrzés eredményeként hozott adóhatósági határozatot bíróság felülvizsgálta.
Felülellenőrzés 116. § (1) Az adómegállapításhoz való jog elévülésének
határidején belül az adóhatóság az ellenőrzéssel lezárt
bevallási időszak tekintetében ismételt ellenőrzést folytathat le, ha
a) az ellenőrzést a pénzügyminiszter vagy az Állami
Számvevőszék elnöke — helyi adó esetében az önkormányzati képviselő-testület határozata — rendelte el, és a rendelkezésben szereplő időszakot az elsőfokú adóhatóság
már ellenőrizte,
b) az állami adóhatóság elnöke, illetőleg a vámhatóság
országos parancsnoka erre utasítást ad, amely alapján a
felettes adóhatóság ellenőrzi az elsőfokú adóhatóság által
korábban lefolytatott vizsgálat szakszerűségét és törvényességét,
c) ha az adóhatóság olyan, az adó megállapítását befolyásoló új tényről, adatról, bizonyítékról szerez tudomást,
amely a korábbi ellenőrzéskor nem volt ismert, és az ellenőrzés lefolytatására az állami adóhatóság elnöke, illetőleg
a vámhatóság országos parancsnoka utasítást ad.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott felülellenőrzést
kizárólag a másodfokú adóhatóság alkalmazásában álló
adóellenőr, illetve az önkormányzat költségvetését megillető adók tekintetében az önkormányzat képviselő-testülete által kijelölt bizottság végezheti.
(3) Az (1) bekezdés c) pontjában meghatározott ismételt ellenőrzés nem indítható, ha elrendelése feltételeinek
meglététől számított 6 hónap eltelt.
(4) Ha a felülellenőrzés alkalmával a felettes adóhatóság, illetve az önkormányzat által kijelölt bizottság a korábbi ellenőrzés által feltárt tényekhez, adatokhoz, körülményekhez képest eltérést állapít meg, és ez az adófizetési
kötelezettséget érinti, a felülellenőrzést lefolytató adóhatóság, illetve az önkormányzat képviselő-testülete által
kijelölt bizottság elnöke a korábbi ellenőrzés alapján hozott határozatot megváltoztatja, határozat hiányában elsőfokú határozatot hoz.
(5) A felülellenőrzés megállapításairól hozott határozat
ellen az állami adóhatóság elnökéhez, a vámhatóság országos parancsnokához, illetőleg a közigazgatási hivatal vezetőjéhez intézett, de az eljáró másodfokú szervnél, illetve az
önkormányzat képviselő-testülete által kijelölt bizottság
elnökéhez benyújtott fellebbezésnek van helye.
(6) Az állami adóhatóság elnökének, a vámhatóság
országos parancsnokának, illetve a közigazgatási hivatal
vezetőjének határozata törvénysértésre hivatkozással a
bíróság előtt keresettel támadható meg.
Állami garancia beváltásához kapcsolódó ellenőrzés 117. § (1) Az adóhatóság az állami garancia beváltására
irányuló kérelem elbírálása során vizsgálja a garanciabeváltás (kezesség) jogszabályban előírt feltételeinek teljesülését.
(2) Az adóhatóság a garanciát, kezességet beváltó jogosultnál (hitelintézetnél) folytatott ellenőrzését szükség
esetén kapcsolódó vizsgálat formájában kiterjeszti az eredeti kötelezettre is.
(3) Ha a hitelintézet eljárása a feltételeknek nem felel
meg, az adóhatóság az állami garancia (kezesség) beváltás
iránti kérelmet elutasítja.
Az egyes adókötelezettségek ellenőrzése 118. § (1) Az adóhatóság elsősorban az adózónál fellelhető iratok vizsgálatával ellenőrzi, hogy az adózó eleget
tett-e a törvényekben előírt egyes adókötelezettségeinek,
azokat határidőben, illetőleg az adó megállapítására, bevallására és megfizetésére alkalmas módon teljesíti-e.
(2) Az (1) bekezdés keretében az adóhatóság különösen
a bejelentésre, bevallásra, adatszolgáltatásra, nyilvántartásra, bizonylat kiállítására, megőrzésére, könyvvezetésre,
az adó-, adóelőleg levonására, beszedésére vonatkozó előírások megtartását ellenőrzi.
(3) Hibák, hiányosságok esetén ezek megszüntetését, a
mulasztás pótlását — megfelelő határidő tűzésével — az
ellenőrzés megállapításairól hozott határozatában írja elő
az adóhatóság.
(4) Az ellenőrzést lezáró határozatban az adóhatóság
mulasztási bírság kiszabásáról is rendelkezhet.
(5) Az egyes adókötelezettségek ellenőrzése során tett
megállapítások alapján az adóhatóság elrendelheti a bevallás utólagos ellenőrzését is.
Adatgyűjtésre irányuló ellenőrzés 119. § (1) Az adóhatóság az adózó nyilvántartásában,
bevallásában szereplő adatok, tények, körülmények valóságtartalmának, illetőleg ezek hitelességének megállapítása érdekében a bevallási időszak lezárását megelőzően is
adatokat gyűjthet, vagy helyszíni ellenőrzést végezhet.
(2) Az (1) bekezdés alapján az adóhatóság
a) próbavásárlással a számla-, nyugtaadási kötelezett
ség teljesítését,
b) leltározással az árukészletek, alapanyagok, félkész
termékek eredetét, nyilvántartását,
c) a megrendelők köréről, a tapasztalható forgalmi vi
szonyokról, a vállalkozási tevékenységhez használt tárgyi
eszközökről, a vállalkozásban részt vevő személyekről
szóló jegyzőkönyv készítésével a vállalkozás körülményeit,
d) a vállalkozási tevékenységben résztvevők alkalmazásának jogszerűségét, társadalombiztosítási jogszabályokban a bejelentésükre vonatkozó kötelezettségének teljesítését,
e) az adózónál az adómegállapítás alapját képező statisztikai állományi létszámot
vizsgálja. (3) Ha az adatgyűjtés eredményeként feltárt tények,
adatok, körülmények kétségessé teszik vagy cáfolják az
adózó irataiban, nyilvántartásában szereplő adatok valóságtartalmát, illetőleg az adóhatóság a bevallási időszakon
belül ismételten tárja fel a nyugtaadási kötelezettségének
elmulasztását, igazolatlan eredetű áru, alapanyag, félkész
termék felhasználását vagy forgalmazását, továbbá be nem
jelentett alkalmazott foglalkoztatását, az adóhatóság a bevallási időszakot lezáró adóbevallást vonja ellenőrzés alá.
A HATÓSÁGI ELJÁRÁS 120. § (1) A hatósági eljárás különösen a következőkre
irányul:
a) adóalap, adó (adóelőleg), adómentesség, adókedvezmény, adófizetési kötelezettség megállapítására,
b) költségvetési támogatási jogosultság megállapítására, adó-visszaigénylési, adó-visszatérítési igény elbírálására, költségvetési támogatás kiutalására,
c) az ellenőrzés során feltárt jogsértés és jogkövetkezménye megállapítására,
d) törvényben előírt fizetési kötelezettségtől való eltérés engedélyezésére.
(2) A hatósági eljárás hivatalból vagy az adózó kérelmére (bejelentésére, bevallására) indul.
(3) Kérelemre indul különösen:
a) a nyilvántartás vezetésével kapcsolatos,
b) a fizetési halasztás, részletfizetés engedélyezése iránti,
c) az adómérséklési,
d) az adó soron kívüli megállapítása iránti,
e) az adó feltételes megállapítása iránti
hatósági eljárás. (4) Hivatalból indul különösen:
a) a nyilvántartás vezetésével kapcsolatos,
b) a hatósági adómegállapítás, adatszolgáltatás, beje
lentés, bevallás alapján (adókivetés, illetékkiszabás),
c) az ellenőrzés megállapításairól szóló határozat meg
hozatala érdekében lefolytatott hatósági eljárás. 121. § Az adóhatóság, ha a hatósági eljárást ellenőrzés
előzte meg, az ellenőrzés során feltárt tényállást veszi alapul, illetőleg, ha az a tényállás tisztázásához szükséges, az
ellenőrzés során alkalmazható bizonyítást folytat le.
122. § Akinek az eljárás során a személyes meghallgatása szükséges, az adóhatóság székhelyére, illetve az adózó
székhelyéhez, telephelyéhez, lakóhelyéhez legközelebb
eső hivatali helyiségbe idézhető. E szabályt kell alkalmazni
az ellenőrzési eljárás során is.
123. § Az adóhatóság az adózó jogait és kötelezettségeit
határozatban állapítja meg. A nyilvántartás vezetésével
kapcsolatos hatósági eljárásban az adóhatóság csak abban
az esetben hoz határozatot, ha az adózó kérelmét nem
teljesíti. Határozatnak minősül a fizetési meghagyás és az
adóív is.
124. § (1) Az adóhatósági iratot kézbesítettnek kell tekinteni, ha a postai kézbesítés második megkísérlését követő öt munkanapon belül a címzett azt nem vette át, és a
posta a rá vonatkozó szabályoknak megfelelően az iratot
visszaküldte az adóhatóságnak.
(2) Az irat átvételében akadályozott adózó igazolási
kérelemmel élhet. Az adóhatósági iratot akkor is kézbesítettnek kell tekinteni, ha a címzett az átvételt megtagadta.
(3) Amennyiben a magánszemély adózó vagy más adózó
képviselője ismeretlen helyen tartózkodik, az adóhatóság
az iratot a gyámhatóság által kirendelt ügygondnok részére
kézbesíti.
(4) Ha törvény egyidejűleg több adózó fizetési kötelezettségét írja elő, az adóhatóság az adómegállapításról
szóló határozatot a közös képviselőnek, ennek hiányában
valamennyi adózónak külön-külön kézbesíti.
Hatósági adómegállapítás bejelentés, bevallás alapján 125. § (1) Az adót termékimport esetén a vámhatóság
határozattal állapítja meg (kivetéses adózás).
(2) Az adóhatóság állapítja meg — a vállalkozók kommunális adója, a helyi iparűzési adó és az adóbeszedéssel
megállapított idegenforgalmi adó kivételével — a helyi
adókat, továbbá — a termőföld bérbeadásából származó
személyi jövedelemadó kivételével — az önkormányzat
költségvetése javára más törvény alapján fizetendő adókat
(kivetéses adózás).
(3) A vagyonszerzési illetéket, továbbá az illetéktörvény
szerint kiszabás alapján fizetendő eljárási illetéket az illetékhivatal állapítja meg (kiszabás).
(4) Az adókivetés, -kiszabás az adózó bevallása, bejelentése, illetőleg adatszolgáltatás alapján történik.
(5) Az adóhatóság a fizetendő adóról, az adófizetés
módjáról és idejéről, továbbá — ha törvény előírja — az
adóalapról, az adómentességről vagy adókedvezményről a
bevallás (bejelentés) adatai alapján határoz.
(6) Ha a bevallás (bejelentés) hiányos, valótlan vagy
téves adatokat tartalmaz, az adóhatóság legfeljebb 15 napos határidő tűzésével az adózót hiánypótlásra hívja fel.
(7) A hiánypótlásra előírt határidő eredménytelen eltelte esetén, vagy ha azt a tényállás tisztázása egyébként indokolja, az adóhatóság az adózó egyidejű értesítésével az
adómegállapítást megszakítja, és a tényállás tisztázása érdekében ellenőrzést folytat le.
126. § (1) Amennyiben az adó alapja a forgalmi érték és
azt nem tüntették fel, nem jelentették be, vagy a feltüntetett, illetőleg bejelentett érték az adóhatóság megítélése
szerint a forgalmi értéktől eltér, a forgalmi értéket az
adóhatóság helyszíni szemle, összehasonlító értékadatok
alapján, valamint az adózó nyilatkozata ismeretében
— szükség esetén külső szakértő bevonásával — becsléssel
állapítja meg.
(2) Az adóhatóság a forgalmi érték megállapítása érdekében az összehasonlító értékadatok közül a következőket
köteles — más értékmeghatározókkal együtt — mérlegelni:
a) ingatlanszerzés esetében a település, nagyobb település esetén az egésztől elhatárolható kisebb területi egység, külterület esetében a gazdaságilag összefüggő térség
ingatlanforgalmának legalább 2 évet átfogó értékmeghatározóit; így különösen a folyamatában növekvő vagy csökkenő ingatlanforgalmat vagy az ingatlanforgalom teljes
hiányát, a település, illetőleg a térség ennek megfelelő vagy
ettől eltérő értékadatait, továbbá az adókötelezettség tárgyát képező ingatlanhoz térben és időben legközelebbi
ingatlanszerzés olyan adatait, amely a forgalmi érték megállapításánál számításba vehető. Összehasonlítani elsősorban az azonos rendeltetésű ingatlanokat kell. Ha a településen összehasonlításra alkalmas ingatlan nincs, a forgalmi
érték megállapításánál a térséghez tartozó hasonló adottságú települések ingatlanszerzési adatai is felhasználhatók;
b) ingó szerzése esetén az azonos rendeltetésű ingódolog kereskedelmi, illetőleg piaci árát.
127. § (1) A bevallás (bejelentés) adatai alapján hozott
határozat esetében az adómegállapításhoz való jog elévüléséig utólagos ellenőrzésnek van helye. Adókülönbözet
megállapításáról akkor hozhat határozatot az adóhatóság,
ha a bevallás (bejelentés) adataitól vagy az abban feltüntetett körülményektől eltérő tényállást tár fel.
(2) Az adómentességet vagy adókedvezményt határozott időre megállapító, jogszabálysértő határozat esetén az
adóhatóság a jogszerű adókötelezettséget a jövőre nézve új
határozattal írja elő.
(3) A feltételhez kötött, határozott időre szóló adómentesség, adókedvezmény feltételeinek megszűnése esetén az
adó az eredeti esedékességtől jár.
Utólagos adómegállapítás 128. § (1) Az adóhatóság utólag állapítja meg az ellenőrzés során feltárt adókülönbözetet. Törvény az adóhatóságot más esetekben is kötelezheti az adó megállapítására.
A határozat meghozatalára nyitvaálló határidő utólagos
adómegállapítás esetén 60 nap, a hatósági eljárás kezdő
időpontjának a jegyzőkönyv, kiegészítő jegyzőkönyv átadásának, kézbesítésének napját kell tekinteni.
(2) Nincs helye utólagos adómegállapításnak, ha az adót
vagy a költségvetési támogatást önellenőrzéssel nem kell
helyesbíteni.
129. § (1) Az utólagos adómegállapítás során az adóhatóság határozattal
a) adónként, költségvetési támogatásonként az egyes
bevallási időszakokra elkülönítve állapítja meg a bevallott
vagy bevallani elmulasztott és az ellenőrzés eredményeként különbözetként feltárt adó, illetve költségvetési támogatás alapját, az adókülönbözetet, a költségvetési támogatás különbözetet, valamint az adókötelezettséget érintő
jogszabálysértés jogkövetkezményeit,
b) az adózót a terhére megállapított adókülönbözet és
a jogkövetkezmények megfizetésére kötelezi azzal, hogy az
adózó a befizetés teljesítésekor figyelembe veheti a befizetéskor az adott adónemen fennálló esetleges túlfizetését,
c) rendelkezik továbbá az adózó javára mutatkozó különbözet kiutalásáról akkor, ha a javára feltárt különbözet
az adózó adófolyószámláján egyenlegében túlfizetést eredményez, és az adózónak nincsen más adóhatóság, vámhatóság megkeresésén alapuló egyéb köztartozása,
d) teljesítési határidő tűzésével rendelkezik az ellenőrzés során feltárt, könyvvezetési, nyilvántartási szabálytalanságok, illetve az adóköteles tevékenység ellenőrzése
szempontjából jelentőséggel bíró mulasztások megszüntetéséről.
(2) Ha a nem magánszemély adózó az ellenőrzésről
felvett jegyzőkönyv megismerését és igazolt átvételét követően a törvényben előírt határidőn belül észrevételt nem
tesz, a határozat indokolásában elegendő a jegyzőkönyv
megfelelő pontjaira utalni. Nem alkalmazható ez a rendelkezés abban az esetben, ha az adó vagy a költségvetési
támogatás alapját az adóhatóság becsléssel állapította
meg.
130. § Az adókötelezettséget érintő jogviszony (szerződés, ügylet) alanyainak ellenőrzése során ugyanazon jogviszonyt az adóhatóság nem minősítheti adózónként eltérően, a jogviszony egyik alanyánál tett megállapításait
hivatalból köteles figyelembe venni a jogviszony másik
alanyának ellenőrzése során.
Az adó soron kívüli megállapítása 131. § (1) Ha az adókötelezettség az adózó halála miatt
szűnik meg, az adóhatóság az adót határozattal állapítja
meg.
(2) Az adóhatóság az adózóval annak halálakor együtt
élt házastársa vagy örököse kérelmére az adót év közben is
megállapítja, ha a kérelmező az adó megállapításához
szükséges igazolásokat rendelkezésre bocsátja.
(3) Az adóhatóság abban az esetben is határozattal állapítja meg év közben az adót, ha ezt az ország területét a
külföldi letelepedés szándékával elhagyni kívánó adózó
kéri, amennyiben az adóhatóságnál a külföldi bevándorlási
célú vízumot bemutatja és az adómegállapításhoz szükséges igazolást mellékeli.
(4) A belföldön lakóhellyel, szokásos tartózkodási
hellyel, székhellyel, telephellyel nem rendelkező adózó
adóját az adóhatóság az adózó bejelentése alapján határozattal állapítja meg, ha az adózó az adóév végét megelőzően
azzal a szándékkal hagyja el az ország területét, hogy az
adóév során adóköteles tevékenység vagy jövedelemszerzés céljából vissza nem tér.
(5) Az adóhatóság határozattal állapítja meg az adót,
illetve az adóelőleget, ha a magánszemély a kifizető, illetve
a munkáltató által megállapított adót vitatja, vagy az adóelőleg összegével kapcsolatban a kifizető és a magánszemély között vita van.
Az adó feltételes megállapítása 132. § (1) A Pénzügyminisztérium az adózó kérelmére
az általa közölt — jövőben megkötendő szerződésre vagy
más jogügyletre, illetőleg szerződéstípusra vagy szerződéscsomag-típusra vonatkozó — részletes tényállás alapján
megállapítja az adókötelezettséget vagy annak hiányát, és
amennyiben lehetséges, az adóalapot és az adót.
(2) A feltételes adómegállapítás az adóhatóságra csak
változatlan tényállás mellett, az adott ügyben kötelező.
A feltételes adómegállapítást érintő jövőbeli jogszabályváltozás, illetőleg a tényállás megváltozása (tartalmi változás) esetén — annak hatálybalépésétől, illetve időpontjától kezdődően — a feltételes adómegállapítás nem alkalmazható.
(3) A határozathozatalra nyitvaálló határidő az elsőfokú
eljárásban 60 nap.
(4) Az (1) bekezdés szerinti kérelem az előírt nyomtatványon, csak ügyvéd vagy adótanácsadó ellenjegyzésével
nyújtható be. A kérelem díjköteles, a díj mértéke az ügylet
tárgya értékének 1%-a, de legalább 300 ezer, és legfeljebb
7 millió forint. Szerződéstípusra vagy szerződéscsomagtípusra vonatkozó kérelem esetén a díj 10 millió forint.
A kérelemhez csatolni kell az adózó nyilatkozatát arról,
hogy
a) a kérelemben megjelölt tényállás megfelel a valóságnak;
b) a kérelem vagy hasonló kérelme ügyében nem folyt
és nem folyik tudomása szerint ellenőrzés, hatósági eljárás
vagy bírósági eljárás.
(5) Az (1)—(4) bekezdésben foglalt feltételek teljesítésének hiányán túl nem teljesíthető a kérelem akkor sem,
ha
a) az adózó által közölt tényállás hiányos vagy egyébként az adatok az adómegállapításhoz nem elegendőek;
b) alaposan lehet attól tartani, hogy a közölt tényállás
valamely más szerződést, ügyletet vagy cselekményt leplez;
c) az adózó a díjat hiánytalanul nem fizette meg;
d) a kérelemben foglalt tényállás már teljesített ügylet
re vonatkozik;
e) a tényállás megegyezik az adózó egy korábbi, már
elutasított feltételes adómegállapítás iránti kérelmének
tényállásával; f) az ügyben közigazgatási vagy bírósági eljárás van folyamatban;
g) a kérelem teljesítéséhez törvényi szabályozásra lenne
szükség;
h) a kérelemből a hiánypótlás ellenére sem tűnnek ki
az adómegállapítás szempontjából jelentős tények;
i) a feltételes adómegállapítás külföldi jog értelmezését
igényli.
(6) Amennyiben az adó feltételesen nem állapítható
meg, a befizetett díj 75%-ának visszautalásáról a Pénzügyminisztérium a kérelem jogerős elutasításával egyidejűleg
intézkedik.
Fizetési halasztás, részletfizetés engedélyezése 133. § (1) Fizetési halasztás és részletfizetés (a továbbiakban együtt: fizetési könnyítés) az adózó és az adó
megfizetésére kötelezett személy kérelmére az adóhatóságnál nyilvántartott adóra engedélyezhető. A fizetési
könnyítés abban az esetben engedélyezhető, ha a fizetési
nehézség
a) a kérelmezőnek nem róható fel, vagy annak elkerülése érdekében úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben tőle
elvárható, továbbá
b) átmeneti jellegű, tehát az adó későbbi megfizetése
valószínűsíthető.
(2) A kérelem elbírálása és a feltételek meghatározása
során figyelembe kell venni a fizetési nehézség kialakulásának okait és körülményeit.
(3) Nem engedélyezhető fizetési könnyítés
a) a magánszemélyek jövedelemadójának előlegére és
a levont jövedelemadóra,
b) a beszedett helyi adóra,
c) a kifizető által a magánszemélytől levont járulékokra.
(4) Magánszemély esetében a fizetési könnyítés az
(1) bekezdés a) pontjában foglaltak figyelmen kívül hagyásával is engedélyezhető, ha a kérelmező igazolja vagy valószínűsíti, hogy az adó azonnali vagy egyösszegű megfizetése
családi, jövedelmi, vagyoni és szociális körülményeire is
tekintettel aránytalanul súlyos megterhelést jelent.
(5) Fizetési könnyítés iránti kérelem benyújtása, illetve
a kérelem teljesítése esetén a következő pótlékokat kell
felszámítani, valamint az a) és c) pont alkalmazásakor határozatban közölni:
a) a magánszemély esedékesség előtt előterjesztett kérelme esetén a kérelmet elbíráló elsőfokú határozat keltének napjáig a kérelem benyújtásának napján érvényes jegybanki alapkamatnak megfelelő mértékben,
b) a jogi személy, egyéb szervezet kérelme, továbbá a
magánszemélynek az esedékesség időpontja után benyújtott kérelme esetén késedelmi pótlékot a kérelmet elbíráló
határozat jogerőre emelkedéséig, ha azonban a fizetési
könnyítést engedélyezik, csak az elsőfokú határozat keltének napjáig,
c) a kérelem teljesítése esetén a fizetési könnyítés időtartamára az elsőfokú határozat keltének napjától a kérelem benyújtásának napján érvényes jegybanki alapkamatnak megfelelő mértékben.
(6) A pótlékok kiszabása kivételes méltánylást érdemlő
esetben mellőzhető. Az (5) bekezdés a) és c) pontjában
említett pótlékokra egyebekben a késedelmi pótlékra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
(7) Törvény a fizetési halasztási, részletfizetési kedvezmény más eseteit is meghatározhatja, engedélyezését csak
törvény zárhatja ki.
(8) Az adóhatóság a fizetési halasztást, részletfizetést
engedélyező határozatában a kedvezményt feltételhez kötheti.
(9) A határozat rendelkező részében fel kell hívni az
adózó figyelmét arra, hogy ha a kedvezmény feltételeit vagy
az esedékes részletek befizetését nem teljesíti, a kedvezmény érvényét veszti, és a tartozás járulékaival együtt egy
összegben esedékessé válik.
Adómérséklés 134. § (1) Az adóhatóság a magánszemély kérelme alapján az őt terhelő adótartozást — a magánszemélyt terhelő
járuléktartozás kivételével —, valamint a bírság- vagy pótléktartozást mérsékelheti vagy elengedheti, ha azok megfizetése az adózó és a vele együtt élő közeli hozzátartozók
megélhetését súlyosan veszélyezteti.
(2) Az adóhatóság az (1) bekezdésben foglaltakon túl
— a (4)—(5) bekezdésben foglaltak kivételével — más személy adóját nem engedheti el, és nem mérsékelheti.
(3) Az adóhatóság a pótlék- és bírságtartozást kivételes
méltányosságból mérsékelheti (elengedheti) különösen
akkor, ha annak megfizetése a vállalkozási tevékenységet
folytató magánszemély, jogi személy vagy egyéb szervezet
gazdálkodási tevékenységét ellehetetlenítené. Az adóhatóság a mérséklést az adótartozás egy részének (vagy egészének) megfizetéséhez kötheti.
(4) Az illetékügy elbírálására jogosult adóhatóság az
illetékfizetésre kötelezett kérelmére jövedelmi, vagyoni és
szociális körülményeire, vagyonszerzési illeték esetén a
megszerzett vagyon jellegére és a szerzés körülményeire
figyelemmel az illetéktartozást mérsékelheti vagy elengedheti.
(5) A pénzügyminiszter az illeték megállapítását mellőzheti, ha ezt az állampolgárok szélesebb körét érintő rendkívüli esemény, elemi csapás indokolja.
A határozat módosítása és visszavonása 135. § (1) Ha az adóhatóság megállapítja, hogy a felettes
szerv vagy a bíróság által még el nem bírált határozata
jogszabálysértő, a határozatát az adózó terhére a határozat
közlésétől számított egy éven belül, az adózó javára az
adómegállapításához való jog elévüléséig módosítja vagy
visszavonja. A megállapításhoz, a visszaigényléshez való
jog elévüléséig módosítja vagy visszavonja a határozatát az
adóhatóság akkor is, ha azt törvény előírja.
(2) Az (1) bekezdésben foglalt, az adózó terhére történő
módosítás korlátozása nem érvényesül, ha
a) a bíróság a büntetőügyben hozott jogerős ítéletével
megállapította, hogy az adózó adókötelezettsége teljesítésével összefüggésben csalást, illetve adó-, társadalombiztosítási csalást követett el,
b) a határozatot hozó adóhatóság dolgozója a kötelességét a büntetőtörvénybe ütköző módon szegte meg úgy,
hogy ez a határozat meghozatalát befolyásolta, és ezt a
bíróság büntetőügyben hozott jogerős ítélete megállapította,
c) az adózó rosszhiszemű volt. (3) A rosszhiszeműséget az adóhatóságnak kell bizonyítani.
(4) Ha az adóhatóság határozata, illetőleg az adatszolgáltatás alapján történő adóhatósági adómegállapítás jogszabálysértő, melynek következtében az adózónak visszatérítési igénye keletkezik, az adóhatóság a visszatérítendő
összeg után a késedelmi pótlékkal azonos mértékű kamatot fizet, kivéve, ha a téves adómegállapítás az adózó vagy
az adatszolgáltatásra kötelezett érdekkörében felmerült
okra vezethető vissza.
Fellebbezés 136. § (1) Az adózó az ügy érdemében hozott elsőfokú
határozat ellen fellebbezhet. A fellebbezés joga megilleti
azt is, akire a határozat rendelkezést tartalmaz.
(2) A fellebbezést a határozat közlésétől számított
15 napon belül, utólagos adómegállapítás esetén 30 napon
belül lehet előterjeszteni.
(3) Az érdemi döntést megelőző határozat csak az érdemi határozat elleni fellebbezésben támadható meg, kivéve, ha a külön fellebbezést e törvény megengedi.
(4) A fellebbezésre jogosult a fellebbezési határidőn
belül a fellebbezésről lemondhat.
137. § (1) A fellebbezést annál az adóhatóságnál kell
előterjeszteni, amely a megtámadott határozatot hozta.
A fellebbezésben új tényekre és bizonyítékokra is lehet
hivatkozni.
(2) A fellebbezést az ügy összes iratával a fellebbezési
határidő leteltétől számított nyolc napon belül fel kell
terjeszteni a felettes szervhez, kivéve, ha az adóhatóság a
megtámadott határozatot visszavonja, illetőleg a fellebbezésnek megfelelően módosítja, kijavítja vagy kiegészíti.
138. § (1) A felettes szerv a fellebbezéssel megtámadott
határozatot és az azt megelőző eljárást megvizsgálja, tekintet nélkül arra, hogy ki és milyen okból fellebbezett. A fellebbezés alapján a felettes adóhatóság határozatban dönt.
A vizsgálat eredményeként a határozatot helybenhagyja,
megváltoztatja vagy megsemmisíti.
(2) A felettes szerv, ha az érdemi határozat hozatalához
nincs elég adat, vagy a tényállás további tisztázása szükséges, a határozat megsemmisítése mellett az ügyben első
fokon eljárt közigazgatási szervet új eljárásra utasíthatja,
vagy a tényállás kiegészítése iránt maga intézkedik.
139. § A fellebbezési eljárás során hozott határozatot a
fellebbezővel és mindazokkal, akikkel az elsőfokú határozatot közölték, az első fokon eljárt adóhatóság útján írásban kell közölni.
Új eljárásra utasítás 140. § (1) Amennyiben a jogorvoslati kérelemmel megtámadott határozat részben jogszabálysértő és ezért új eljárásra utasításnak van helye, a jogorvoslati kérelmet elbíráló felettes szerv — amennyiben az ügy körülményei ezt
lehetővé teszik — csak a jogszabálysértő megállapítások
tekintetében rendeli el az új eljárást, egyebekben a határozatot helybenhagyja.
(2) Új eljárásra utasítás esetén a felettes szerv határozatában meghatározza az új eljárásban vizsgálandó körülményeket, illetőleg az adót, költségvetési támogatást és bevallási időszakot, melyre az új eljárás kiterjed. Az adóhatóság
a felettes szerve vagy a bíróság által elrendelt új eljárásban
kizárólag az új eljárás elrendelésére okot adó körülményeket, illetőleg az ezekkel összefüggő tényállási elemeket
vizsgálhatja.
Felügyeleti intézkedés 141. § (1) A felettes adóhatóság, illetve a pénzügyminiszter kérelemre vagy hivatalból felügyeleti intézkedést
tesz, ha az ügyben eljárt adóhatóság határozata (intézkedése) jogszabálysértő, vagy határozathozatalra (intézkedésre) jogszabálysértő módon nem került sor.
(2) A felettes adóhatóság, illetve a pénzügyminiszter a
súlyosítási tilalom szabályaira is figyelemmel a jogszabálysértő határozatot (intézkedést) megváltoztatja, megsemmisíti, és új eljárás lefolytatását rendeli el, vagy az elsőfokú
adóhatóságot eljárás lefolytatására utasítja. A felettes adóhatóság, illetve a pénzügyminiszter a felügyeleti intézkedésről határozatot hoz. A felügyeleti intézkedés mellőzéséről az adóhatóság, illetve a pénzügyminiszter az adózót
határozat meghozatala nélkül értesíti.
(3) A felettes adóhatóság, illetve a pénzügyminiszter a
felügyeleti intézkedés iránti kérelmet érdemi vizsgálat nélkül elutasíthatja, ha a kérelemből megállapíthatóan a határozat (intézkedés) jogszabálysértő volta nem valószínűsíthető vagy a bírósági felülvizsgálatot az adózó kezdeményezte.
Súlyosítási tilalom a hatósági eljárásban 142. § (1) Ha a korábbi ellenőrzés eredményeként határozatot hoztak, a határozat jogerőre emelkedésétől, ha
pedig az ellenőrzés hatósági eljárás megindítása nélkül
befejeződött, a befejezéstől számított egy éven túl olyan új
határozat, amely az adókötelezettséget, az adó alapját, az
adó összegét, a költségvetési támogatás alapját és összegét
az adózó terhére változtatja meg, még akkor sem hozható,
ha az alapeljárásban hozott határozatot a felettes adóhatóság megsemmisítette és új eljárás lefolytatását rendelte el,
vagy a határozatot az elsőfokú adóhatóság visszavonta.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltakat nem kell alkalmazni
a) a bíróság jogerős ítéletében megállapított adó-, tár
sadalombiztosítási csalás, illetve az adókötelezettség teljesítésével összefüggésben elkövetett csalás,
b) a bíróság által elrendelt új eljárás,
c) ha az ellenőrzést a pénzügyminiszter vagy az Állami
Számvevőszék elnöke — helyi adó esetében az önkormányzati képviselő-testület határozata — rendelte el,
d) ha az adóhatóság az ellenőrzést a társadalombiztosítási igazgatási szerv megkeresésének teljesítése érdekében,
illetőleg a magánnyugdíjpénztár megkeresésére soron kívül folytatja le, és az ismételt ellenőrzés eredménye ellátási
jogosultságot teremt,
e) ha az adóhatóság olyan, az adó megállapítását befolyásoló új tényről, adatról, bizonyítékról szerez tudomást,
amely a korábbi ellenőrzéskor nem volt ismert, és az ellenőrzés lefolytatására az állami adóhatóság elnöke, illetőleg
a vámhatóság országos parancsnoka utasítást ad.
Adóhatósági határozat bírósági felülvizsgálata 143. § (1) Az adóhatóság másodfokú jogerős érdemi
határozatát a bíróság az adózó kérelmére jogszabálysértés
esetén megváltoztatja, vagy hatályon kívül helyezi, és ha
szükséges, az adóhatóságot új eljárás lefolytatására utasítja. E rendelkezés alkalmazása szempontjából érdemi határozatnak minősül — a fizetési halasztás és részletfizetés
engedélyezése, a végrehajtási kifogás, az adózó ismételt
ellenőrzésre irányuló kérelme, valamint az adó feltételes
megállapítása tárgyában hozott határozat kivételével —
minden, az adókötelezettséget érintő, az adózó, az adó
megfizetésére kötelezett személy jogát, kötelezettségét
megállapító határozat.
(2) A bírósági felülvizsgálat az adóhatósági határozat
végrehajthatóságát nem érinti. A végrehajtás felfüggesztéséről a bíróság az adózó kérelmére végzéssel határoz.
A VÉGREHAJTÁSI ELJÁRÁS 144. § Az adóhatóság alkalmazottja a végrehajtási eljárásban az egyes végrehajtási cselekmények foganatosításakor a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény
(a továbbiakban: Vht.) rendelkezéseit alkalmazza, ha
e törvény másként nem rendelkezik. Az adóvégrehajtót az
eredményes végrehajtás érdekében mindazok a jogok megilletik, amit a Vht. a bírósági végrehajtónak biztosít.
A végrehajtás lefolytatásához szükséges adatok beszerzésére és kezelésére a Vht. 47. §-ának rendelkezéseit kell
alkalmazni.
Végrehajtható okirat 145. § (1) Az adóigazgatási eljárásban végrehajtható okirat:
a) a fizetési kötelezettséget megállapító jogerős hatósági határozat,
b) az önadózás esetén a fizetendő adót (adóelőleget)
tartalmazó bevallás,
c) a behajtási eljárás során a behajtást kérő megkeresése,
d) az adózóval közölt adóhatósági adómegállapítás.
(2) Az okirat végrehajthatóságához külön intézkedésre
(záradékolás, végrehajtási lap kiállítása stb.) nincs szükség.
(3) Az adótartozás után felszámított pótlék, kamat az
adótartozásra vonatkozó végrehajtható okirat alapján
hajtható végre.
Eljáró hatóságok 146. § (1) A végrehajtást az első fokon eljáró adóhatóság
folytatja le.
(2) Az adók módjára behajtandó köztartozás jogosultjának megkeresése alapján
a) magánszemély esetében a belföldi lakóhely vagy szokásos tartózkodási hely, ennek hiányában szokásos fellelhetőségi helye szerint illetékes önkormányzati adóhatóság,
b) jogi személy és egyéb szervezet esetében az illetékes
állami adóhatóság
jár el, kivéve, ha törvény a köztartozás beszedését más szerv
hatáskörébe utalja.
(3) Az illetékhivatal és az önkormányzati adóhatóság a
végrehajtást az adós lakóhelye, székhelye vagy végrehajtás
alá vonható vagyontárgya szerinti helyi bíróság mellett
működő, az ügyelosztási szabályok szerint illetékes önálló
bírósági végrehajtó útján is foganatosíthatja. Ez esetben a
bírósági végrehajtó az e törvényben foglalt rendelkezések
alkalmazásával jár el azzal az eltéréssel, hogy illetékességére a Vht. 232. §-ának (3)—(5) bekezdése az irányadó.
(4) Amennyiben ugyanazt az ingóságot vagy ingatlant
több adóhatóság is lefoglalta, a végrehajtás folytatására és
az értékesítésre az a végrehajtó jogosult és köteles, aki a
vagyontárgyat a többi végrehajtót megelőzően foglalta le.
Egyidejű foglalás esetén az adóhatóságok megegyezése
szerint kell folytatni a végrehajtást.
(5) Ha az illetékesség megszűnéséről az adóhatóság a
végrehajtási cselekmény foganatosítását követően szerez
tudomást, az illetékességváltozás a már foganatosított végrehajtási cselekmények hatályát nem érinti.
147. § (1) A nem belföldi illetőségű személy adófizetési
kötelezettségének külföldön történő érvényesítése (beszedése) érdekében szükséges cselekményt — az Európai Közösség tagállamai közötti adóbehajtási jogsegély hatálya
alá tartozó fizetési kötelezettségek kivételével — a pénzügyminiszter által lefolytatott közbeszerzési eljárás nyertese teszi meg.
(2) Az (1) bekezdés szerinti cselekmény ellátásáért a
pályázat nyertesét a külön megállapodásban foglaltak sze
rint fizetendő ellenérték, de legfeljebb a beszedett adó
nyolc százaléka illeti meg.
(3) Az adóhatóság a felettes szerve által alaki szempontból felülvizsgált, a nem belföldi illetőségű személy adóját
megállapító határozatát a pénzügyminiszter által kijelölt
szervhez negyedévenként küldi meg.
(4) Nem szükséges a pályázat nyertesének igénybevétele
akkor, ha a nem belföldi illetőségű személy az adókötelezettség érvényesítésekor belföldön tartózkodik és az adókötelezettség érvényesítésének egyéb akadálya sincsen, továbbá akkor sem, ha a nem belföldi illetőségű személynek
e törvény szerinti képviseleti jogosultsággal rendelkező
belföldi meghatalmazottja van.
Végrehajtás alá vonható vagyontárgyak 148. § A fióktelep útján folytatott tevékenységgel öszszefüggésben keletkezett adótartozás végrehajtása során a
külföldi vállalkozás valamennyi belföldön található vagyonára végrehajtás vezethető.
Biztosítási intézkedés 149. § (1) Amennyiben valószínűsíthető, hogy a követelés későbbi kielégítése veszélyben van, az adóhatóság biztosítási intézkedésként elrendeli
a) a pénzkövetelés biztosítását, illetve
b) meghatározott dolog zárlatát.
(2) Biztosítási intézkedés akkor rendelhető el, ha
a) a fizetési kötelezettséget megállapító adóhatósági
határozat még nem végrehajtható,
b) végrehajtható az adóhatósági határozat, de az abban
meghatározott teljesítési határidő még nem telt le. (3) A biztosítási intézkedést az az adóhatóság rendeli el,
amelyik a fizetési kötelezettséget megállapító határozatot
hozta.
(4) A biztosítási intézkedésre a végrehajtási eljárás során irányadó szabályokat kell alkalmazni.
(5) A biztosítási intézkedés ellen végrehajtási kifogásnak van helye, amelynek a biztosítási intézkedésként foganatosított végrehajtási cselekményekre nincs halasztó hatálya.
(6) A biztosítási intézkedésként foganatosított végrehajtási cselekményeket a végrehajtási eljárás megindítása
után nem kell megismételni. A végrehajtási eljárás alapjául
szolgáló határozat megsemmisítése esetén a biztosítási intézkedést fel kell oldani.
(7) A biztosítási intézkedés során elvégzett foglalás hatálya kiterjed a végrehajtási eljárásra is.
A végrehajtási eljárás megindítása 150. § (1) Az adóhatóság az adótartozás megfizetésére
az adózót, a 35. § (2) bekezdése szerint az adó megfizetésére kötelezett személyt (a továbbiakban együtt: adós) felhívhatja, eredménytelen felhívás esetén a végrehajtást
megindítja. A végrehajtási eljárás — a (2) bekezdésben
megjelölt esetek kivételével — az adóhatóság külön határozata nélkül, a végrehajtási cselekmény foganatosításával
indul.
(2) Az ingatlan-végrehajtás elrendeléséről és a tartozás
biztosítására az ingatlan-nyilvántartásba jelzálogjog bejegyzéséről az adóhatóság határozatban rendelkezik.
(3) Az adótartozás behajtása érdekében a tartozást megállapító vagy nyilvántartó adóhatóság a végrehajtható okirat alapján a végrehajtás iránt haladéktalanul intézkedik.
Visszatartási jog gyakorlása 151. § (1) Az adózó a költségvetési támogatás (adóvisszaigénylés, adó-visszatérítés) igénylésekor az erre a célra rendszeresített nyomtatványon nyilatkozik arról, hogy a
nyilatkozat időpontjában más adóhatóságnál (vámhatóságnál) van-e esedékessé vált tartozása, és az milyen öszszegű.
(2) Az adóhatóság az általa felülvizsgált, az adózót megillető költségvetési támogatást (adó-visszaigénylést, adóvisszatérítést), az általa nyilvántartott adótartozás, adók
módjára behajtandó köztartozás, az adózó nyilatkozatában
vagy a vámhatóság, illetőleg más adóhatóság megkeresésében közölt — vámhatóságot, más adóhatóságot megillető — tartozás összegéig visszatarthatja, és ezzel a tartozás megfizetettnek minősül.
(3) A visszatartásról az adózót az adóhatóság határozattal értesíti. Az adózó nyilatkozatában feltüntetett tartozásra gyakorolt visszatartás esetében az adóhatóság a határozat mellőzésével, írásban értesíti az adózót a visszatartás
tényéről.
(4) Az adóhatóság visszatartási jogának gyakorlását az
adózó kérelmére akkor mellőzheti, ha a költségvetési támogatás (adó-visszaigénylés, adó-visszatérítés) elmaradása az adózó gazdálkodási tevékenységét ellehetetlenítené.
(5) Az adóhatóság a nyilatkozat alapján visszatartott
összegből a törvény szerint a kiutalásra nyitva álló határidőn belül, ha pedig megkeresésre jár el, a határozat jogerőre emelkedésétől számított 8 napon belül utalja át a
jogosultnak az adózóval szemben fennálló követelését.
(6) Ha az igényelt költségvetési támogatás (adó-visszaigénylés, adó-visszatérítés) összege az adózót terhelő tartozások mindegyikére nem nyújt fedezetet, azt az adóhatóság először a nála nyilvántartott tartozás kiegyenlítésére
számolja el az esedékesség sorrendjében, azonos esedékes
ségű adóknál a tartozás arányában, a fennmaradó összeget
pedig a követelések arányában utalja át.
Végrehajtás munkabérre, bankszámlára 152. § (1) A bankszámlát vezető hitelintézet az adóhatóság azonnali beszedési megbízását a végrehajtható okirat csatolása nélkül köteles teljesíteni.
(2) Ha az adóhatóság az azonnali beszedési megbízást
valós tartalmú végrehajtható okirat hiányában nyújtotta
be, a beszedési megbízás teljesítése napjától a jogosulatlanul beszedett adó, költségvetési támogatás visszatérítése
napjáig a késedelmi pótlékkal azonos mértékű kamatot
fizet.
153. § Ha az adóhatóság az adóst megillető járandóságot
(kifizetést), a hitelintézetnél kezelt összeget, illetőleg követelést vonja végrehajtás alá, és a munkáltató, kifizető,
hitelintézet, valamint más személy az adóhatóság felhívása
ellenére a levonást, átutalást, megfizetést elmulasztja, vagy
nem a jogszabályban előírtaknak megfelelően teljesíti, az
adóhatóság határozattal kötelezi a levonni, átutalni, megfizetni elmulasztott összeg erejéig az adótartozás megfizetésére. A határozatban foglalt teljesítési határidő elteltével
az adóhatóság az adóvégrehajtási szabályok szerint intézkedik a tartozás behajtása (végrehajtása) iránt.
Végrehajtás ingó és ingatlan vagyontárgyakra 154. § Amennyiben a végrehajtást a vállalkozási tevékenységet végző adózó üzemi, illetve üzleti tevékenységéhez szükséges gépjárművére folytatják, az adóvégrehajtó a
végrehajtást a törzskönyv lefoglalásával foganatosítja. Ha
az ezt követő 6 hónapon belül az adózó az adótartozását
nem fizeti meg, az adóvégrehajtó a gépjárművet lefoglalja.
155. § (1) Az ingatlan-végrehajtás elrendelésének akkor
van helye, ha az adótartozás együtt az 500 ezer forintot
meghaladja, illetve ennél kisebb összeg esetén, ha a tartozás a végrehajtás alá vont ingatlan értékével arányban áll.
(2) A jogszabályban meghatározott lakásigény mértékének felső határát meg nem haladó nagyságú, az adós és a
vele együtt élő közeli hozzátartozók lakhatását közvetlenül szolgáló lakástulajdon a végrehajtás során csak akkor
értékesíthető, ha a végrehajtás más formái nem vezettek
eredményre.
(3) Az ingatlan-végrehajtást elrendelő határozat ellen
benyújtott végrehajtási kifogásnak a határozat alapján
teendő földhivatali intézkedésre halasztó hatálya nincs.
A végrehajtást elrendelő adóhatóság a határozattal megkeresi az ingatlan fekvése szerint illetékes földhivatalt a
végrehajtási jog bejegyzése végett. A földhivatal a megkeresés alapján széljegyzi a végrehajtási jogot, majd a ha
tározat jogerőre emelkedéséről szóló értesítés alapján soron kívül bejegyzi az ingatlan-nyilvántartásba.
(4) Ha az ingatlan-végrehajtás elrendelésének az (1) bekezdés alapján nincs helye, az adóhatóságot az adótartozás
erejéig az adózó ingatlanán jelzálogjog illeti meg. A jelzálogjog bejegyzéséről hozott határozat ellen benyújtott végrehajtási kifogásnak a határozat alapján teendő földhivatali intézkedésre halasztó hatálya nincs. Az adóhatóság a
határozattal megkeresi az ingatlan fekvése szerint illetékes
földhivatalt a jelzálogjog bejegyzése céljából. A földhivatal
a megkeresés alapján széljegyzi a jelzálogjogot, majd a
határozat jogerőre emelkedéséről szóló értesítés alapján
soron kívül bejegyzi az ingatlan-nyilvántartásba.
156. § (1) Amennyiben az adóhatóság egyidejűleg ingófoglalást foganatosított és ingatlan-végrehajtást rendelt el,
az ingatlan értékesítésére abban az esetben kerülhet sor,
ha az ingóvégrehajtás eredménytelen volt, vagy abból a
tartozás nem egyenlíthető ki. A végrehajtás alá vont ingatlant rendszerint árverésen vagy nyilvános pályázat útján
(a továbbiakban: árverés), illetve árverésen kívüli eladással
kell értékesíteni.
(2) Az árverési hirdetmény közhírré tételéhez fűződő
jogkövetkezmények az árverés helye szerint illetékes adóhatóság hirdetőtábláján — az árverést megelőző 5. napig
legalább 15 napon át — történő kifüggesztéssel állnak be.
(3) Ingó- és ingatlanárverés esetén — ha az árverés
sikertelen volt, vagy ha a becsérték megállapítása és az
árverés között a végrehajtási eljárás szüneteltetése, felfüggesztése, illetőleg igényper megindítása folytán legalább
3 hónap eltelt — az adóvégrehajtó a becsértéket módosíthatja.
(4) Az adóhatóság a Vht. 125. §-ának (2) bekezdése,
valamint 156. §-ának (5) bekezdése szerinti vételár-különbözet megfizetésére az árverési vevőt határozattal kötelezi.
Az árverési vevő fizetési kötelezettségét megállapító jogerős határozat az adóigazgatási eljárásban végrehajtható
okirat.
157. § Az adóhatóság és az adós a végrehajtási eljárás
során a Pénzügyminisztérium, illetőleg az önkormányzat
képviselő-testületének hozzájárulásával az adós vagyonából lefoglalt ingó vagy ingatlan vagyontárgy tulajdon-, kezelői jogának az állam vagy az önkormányzat javára történő átruházására — a kikiáltási árnak megfelelő értékben — egyezséget köthet, ha a vagyontárgy valamely állami
vagy önkormányzati feladat ellátását természetben szolgálja. Az egyezségben szereplő összegben a központi költségvetést, illetőleg az önkormányzat költségvetését megillető
adótartozás megfizetettnek minősül.
158. § (1) Az adóhatóság a Vht. 114. §-a szerinti értesítésben a zálogjogosultnak arról ad tájékoztatást, hogy a
zálogjogból fakadó igény bírósági végrehajtási eljárás keretében érvényesíthető, és az erre vonatkozó kérelem az
értesítés kézhezvételét követő 8 munkanapon belül terjeszthető elő az adós lakóhelye (székhelye) szerinti helyi
bíróságnál.
(2) A bíróság a kérelmet elbíráló végzést megküldi az
adóhatóságnak. A kérelem elbírálása során az adóssal
szemben folyamatban lévő végrehajtási ügyön az adóhatóság által a zálogjoggal terhelt vagyontárgyra folytatott végrehajtási eljárást kell érteni.
(3) A zálogjogosult bekapcsolódását engedélyező határozat jogerőre emelkedését követően a bíróság a végzést
azzal küldi meg az adóhatóságnak, hogy a zálogjoggal terhelt vagyontárggyal kapcsolatos végrehajtási iratokat küldje meg a bíróságnak, amely továbbítja azt a végrehajtás
foganatosítását végző végrehajtónak. E szakasz alkalmazásában végrehajtási irat az adóhatóság követelését tartalmazó hátraléki kimutatás.
Jogorvoslat a végrehajtási eljárásban 159. § A végrehajtás során az adóhatóság által hozott
határozatok, illetőleg az adóvégrehajtó (ideértve az adóhatóság megbízásából eljáró bírósági végrehajtót is) törvénysértő intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása ellen
az adós, a behajtást kérő, illetőleg az, akinek a végrehajtás
jogát vagy jogos érdekét sérti — a sérelmezett intézkedés
vagy annak elmaradásának tudomására jutásától számított
8 napon belül — végrehajtási kifogást terjeszthet elő. Az
ok bekövetkeztétől számított 6 hónap elteltével igazolásnak helye nincs, a benyújtott végrehajtási kifogást a felettes
szerv érdemi vizsgálat nélkül utasítja el. A végrehajtási
kifogásról a végrehajtást foganatosító adóhatóság felettes
szerve 15 napon belül határoz. A megtámadott intézkedést
helybenhagyja, megváltoztatja, megsemmisíti vagy az adóvégrehajtót az elmulasztott intézkedés megtételére kötelezi határidő tűzésével. A végrehajtási kifogásnak — az ismételt végrehajtási kifogás kivételével — a további végrehajtási cselekményekre halasztó hatálya van. A kifogás tárgyában hozott határozat ellen fellebbezésnek van helye.
A végrehajtási eljárás felfüggesztése 160. § (1) Az adóhatóság az adós kérelmére vagy felettes
szerve rendelkezésére a határozat végrehajtását felfüggeszti, ha az adótartozást előíró határozat megváltoztatása vagy
megsemmisítése várható.
(2) A végrehajtási eljárás szünetel, ha a) az adózó kérelmére az adóhatóság fizetési halasztást
vagy részletfizetést engedélyezett,
b) a fizetési halasztás, részletfizetés vagy az adótartozás
mérséklésére irányuló kérelem tárgyában jogerős döntést
még nem hoztak,
c) az adózó meghalt, illetőleg megszűnt, az adó megfizetésére határozattal kötelezett személyt megállapító határozat jogerőre emelkedéséig,
d) külön törvény így rendelkezik. (3) Ha az adózó fizetési könnyítésre vagy adótartozásmérséklésre irányuló kérelmét az adóhatóság jogerős határozattal elbírálta, az újabb fizetési könnyítési vagy adótartozás mérséklése iránti kérelmére a végrehajtás nem
szünetel. Amennyiben az adóhatóság az árverést már kitűzte, az adózó által benyújtott fizetési könnyítési vagy adótartozás mérséklése iránti méltányossági kérelem a végrehajtást nem szünetelteti.
Végrehajtás megkeresésre 161. § (1) Az adók módjára behajtandó köztartozás jogosultja negyedévenként, a negyedévet követő hó 15. napjáig keresi meg a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező
adóhatóságot behajtás végett, ha a köztartozás összege
meghaladja az 1000 forintot. Amennyiben a hátralék későbbi megfizetése veszélyeztetett, az adóhatóság soron kívül is megkereshető. Az adók módjára behajtandó köztartozásra vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni akkor
is, ha az illetékességi területén folytatott végrehajtás akadálya vagy eredménytelensége esetén a köztartozás beszedésére jogosult önkormányzati adóhatóság másik önkormányzati adóhatóságot vagy illetékhivatal másik illetékhivatalt keres meg behajtás végett. Amennyiben az illetékhivatal vagy az önkormányzati adóhatóság végrehajtási
ügyében megbízottként bírósági végrehajtó jár el, a megkeresésre a Vht. 33. §-át kell alkalmaznia.
(2) A megkeresésben fel kell tüntetni a behajtást kérő
és a fizetésre kötelezett azonosításához szükséges adatokat, a tartozás jogcímét, a fizetési kötelezettséget elrendelő
határozat számát, jogerőre emelkedésének időpontját, a
teljesítési határidőt, a tartozás összegét és esetleges járulékait, valamint annak a jogszabálynak a pontos megjelölését, amely az adók módjára való behajtást lehetővé teszi.
Ha a behajtást kérőt törvény valamely végrehajtási cselekmény foganatosítására kötelezi, annak megtörténtét a
megkeresésben igazolni kell. A behajtást kérőt az adóhatóság kötelezheti a költségminimum megelőlegezésére.
A behajtást kérő igazolja a törvényben meghatározott
költségminimum megfizetését.
(3) A behajtási eljárást az adóhatóság csak pontos
— szükség esetén kiegészített — adatok alapján, illetőleg
a költségminimum megelőlegezése után indítja meg.
(4) A megkeresést követő változásról a behajtást kérő
az adóhatóságot haladéktalanul értesíteni köteles.
(5) Az adóhatóság a behajthatatlan tartozásról a behajtást kérőt tájékoztatja.
(6) Amennyiben a behajtást kérőnek tudomása van a
fizetésre kötelezettnek más adóhatóság illetékességi terü
letén található vagyontárgyáról, jogosult közvetlenül ezt az
adóhatóságot is megkeresni. A behajtást kérő az állami
adóhatóságnak a fizetésre kötelezett adóügyeiben illetékes
területi szervét keresi meg a behajtás foganatosítása érdekében, és — amennyiben arról tudomással bír — közli,
hogy a fizetésre kötelezettnek az állami adóhatóság más
területi szervének illetékességi területén végrehajtás alá
vonható vagyontárgya van.
(7) Az adók módjára behajtott összeget az adóhatóság
haladéktalanul átutalja a behajtást kérőnek. Amennyiben
a behajtott összeg a fizetésre kötelezettet terhelő tartozások mindegyikére nem nyújt fedezetet, az adóhatóság a
bevételt a különböző tartozások arányában számolja el, és
utalja át a megkereső hatóságnak.
(8) Az adók módjára behajtandó köztartozásra az ingatlanon történő jelzálogjog-alapítás kivételével a végrehajtási eljárás szabályait kell alkalmazni.
(9) Az adók módjára behajtandó köztartozásra az adóhatóság fizetési könnyítést nem engedélyezhet, a tartozást
nem mérsékelheti, illetőleg behajthatatlanság címén nem
törölheti.
Behajthatatlan adótartozás törlése 162. § (1) A végrehajtási eljárást lefolytató adóhatóság
határozattal törli az adózó adótartozását, és erről a tartozást megállapító, illetőleg nyilvántartó adóhatóságot tájékoztatja, ha a tartozásért helytállni köteles személyek
mindegyikével szemben lefolytatták a végrehajtási eljárást,
de az nem vezetett eredményre, vagy az adótartozás végrehajtásához való jog elévült.
(2) Az esedékessé válást követő hat hónapon belül az
adótartozás végrehajthatatlanság címén nem törölhető.
(3) A végrehajthatatlanság címén törölt adótartozást az
adóhatóság határozattal újból előírja, ha a végrehajtáshoz
való jog elévülési idején belül az adótartozás végrehajthatóvá válik. A határozat ellen végrehajtási kifogásnak van
helye.
(4) Az adótartozást megállapító adóhatóság az (1) bekezdésben megállapított feltételek hiányában is törölheti
az 1000 forintot meg nem haladó adótartozást, ha a tartozás nyilvántartása, a behajtás érdekében szükséges intézkedés megtétele a tartozással arányban nem álló költségeket
eredményezne. Az így törölt tételekről az adóhatóság külön nyilvántartást vezet.
A végrehajtás költsége 163. § (1) A végrehajtással kapcsolatban felmerült költség, így különösen az alkalmazott becsüs díjazása, a szállítási, tárolási, értékesítési és egyéb költség az adózót, illetve
az adók módjára behajtandó köztartozás fizetésére kötelezettet terheli.
(2) Az adóhatóság a költségekről határozatot hoz,
amelynek összege ingó- és ingatlan-végrehajtás esetén nem
lehet kevesebb 2000 forintnál.
(3) Amennyiben a biztosítási intézkedést elrendelő határozatot a végrehajtási kifogást elbíráló felettes szerv
megsemmisíti, a biztosítási intézkedéssel felmerült költségeket az adóhatóság viseli.
Elévülés 164. § (1) Az adó megállapításához való jog annak a
naptári évnek az utolsó napjától számított 5 év elteltével
évül el, amelyben az adóról bevallást, bejelentést kellett
volna tenni, illetve bevallás, bejelentés hiányában az adót
meg kellett volna fizetni. A költségvetési támogatás igényléséhez, a túlfizetés visszaigényléséhez való jog — ha törvény másként nem rendelkezik — annak a naptári évnek
az utolsó napjától számított 5 év elteltével évül el, amelyben az annak igényléséhez való jog megnyílt. Az elévülés
hat hónappal meghosszabbodik, ha az adóbevallás késedelmes benyújtásakor, illetve a költségvetési támogatás igénylésekor az adómegállapításhoz, illetőleg a költségvetési
támogatás igényléséhez való jog elévüléséig kevesebb, mint
hat hónap van hátra. Adó-, társadalombiztosítási csalás
(Btk. 310. §), illetve csalás (Btk. 318. §) esetén, ha azt
adóra, járulékra vagy költségvetési támogatásra követik el,
az adó megállapításához való jog nem évül el mindaddig,
amíg a bűncselekmény büntethetősége el nem évül.
(2) Az önellenőrzés bevallása — ha az adókülönbözet az
adózó javára mutatkozik — az (1) bekezdésben meghatározott elévülést megszakítja.
(3) Ha az adómegállapításhoz való jog elévülését követően az adóhatóság vagy a felettes szerv megállapítja, hogy
az adómegállapítás részben vagy egészben jogszabálysértő,
akkor az adótartozás végrehajtásához való jog elévülési
idején belül a jogszabálysértő adómegállapítás tekintetében az adóvégrehajtáshoz való jogot korlátozza vagy megszünteti.
(4) Az illeték megállapításához való jog annak a naptári
évnek az utolsó napjától számított 5 év elteltével évül el,
amelyben a vagyonszerzést illetékkiszabásra az illetékhivatalnál bejelentették, illetve az a körülmény, hogy az illeték
megfizetését vagy a kiszabás céljából elrendelt bejelentést
elmulasztották, az illetékhivatal tudomására jutott.
(5) Ha az adóhatóság határozatát a bíróság felülvizsgálja, a másodfokú adóhatósági határozat jogerőre emelkedésétől a bíróság határozatának jogerőre emelkedéséig, felülvizsgálati kérelem esetén a felülvizsgálati kérelem elbírálásáig az adó megállapításához való jog elévülése nyugszik.
(6) Az adótartozás végrehajtásához, a költségvetési támogatás kiutalásához való jog az esedékesség naptári évé
nek az utolsó napjától számított 5 év elteltével évül el.
Amennyiben az adóhatóság végrehajtási cselekményt foganatosított, az elévülés 6 hónappal meghosszabbodik. Ha az
adó, a bírság és a jogosulatlanul igénybe vett költségvetési
támogatás végrehajtásához való jog elévült, a tartozást
terhelő késedelmi pótlékot is elévültnek kell tekinteni.
(7) Nyugszik az elévülés a végrehajtási eljárás felfüggesztésének és szünetelésének, az adózó vagyonának egészére elrendelt bűnügyi zárlatnak, továbbá törvényben biztosított fizetési kedvezménynek vagy feltételhez kötött
adómentességnek az időtartama alatt. A jelzálogjog bejegyzése az elévülés nyugvása szempontjából a végrehajtási
eljárás felfüggesztésével esik egy tekintet alá.
(8) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, az adók
módjára behajtandó köztartozás végrehajtásához való jog
elévülésére a (6) bekezdésben foglaltakat kell alkalmazni.
VIII. Fejezet JOGKÖVETKEZMÉNYEK Késedelmi pótlék 165. § (1) Az adó késedelmes megfizetése esetén az
esedékesség napjától, a költségvetési támogatásnak az esedékesség előtt történő igénybevétele esetén pedig az esedékesség napjáig késedelmi pótlékot kell fizetni.
(2) A késedelmi pótlék mértéke minden naptári nap
után a felszámítás időpontjában érvényes jegybanki alapkamat kétszeresének 365-öd része. A késedelmi pótlék
után késedelmi pótlékot felszámítani nem lehet.
(3) Kivételes méltánylást érdemlő körülmény esetén az
adóhiányt megállapító határozatban — hivatalból vagy kérelemre — az adó esedékességének, illetve a költségvetési
támogatás igénybevételének napjánál az adóhatóság vezetője későbbi időpontot is megállapíthat a pótlékfizetés
kezdő napjaként. Utólagos adóellenőrzés során megállapított adóhiány késedelmi pótléka az eredeti esedékességtől
az ellenőrzésről felvett jegyzőkönyv keltéig, de legfeljebb
3 évre számítható fel. Az adóhiány után felszámított késedelmi pótlék alapja nem csökkenthető az ugyanazon adóhatóságnál nyilvántartott, az esedékesség időpontjában
más adóval kapcsolatban fennálló túlfizetés összegével.
(4) A (3) bekezdés nem alkalmazható olyan adóhiány
esetén, amikor a bírság mérséklésének sincs helye.
166. § Nem kell késedelmi pótlékot fizetni arra az időszakra, amelyre az adózó a késedelmét igazolta. Igazolásnak csak akkor van helye, ha a késedelmet elháríthatatlan
külső ok idézte elő.
167. § (1) A késedelmi pótlék felszámítása során a pótlék alapját adónként és költségvetési támogatásonként
külön-külön kell figyelembe venni, kivéve, ha azokat egy
számlán tartják nyilván. A késedelmi pótlék alapját csökkenteni kell az ugyanazon adóhatóságnál nyilvántartott, az
esedékesség időpontjában más adóval kapcsolatban fennálló túlfizetés összegével (nettó pótlékszámítás). A nettó
pótlékszámításnál figyelmen kívül kell hagyni azt a tartozást, amelyre fizetési könnyítést engedélyeztek.
(2) Az adóhatóság összehasonlítja az adózó bevallását,
igénylését, illetve a határozattal előírt kötelezettségét a
befizetett, a visszaigényelt adóval, adóelőleggel, a kiutalt
költségvetési támogatással, és ennek alapján a késedelmi
pótlékot megállapítja. Az adózó a késedelmi pótlékot saját
számítása szerint, az értesítéstől függetlenül is megfizetheti.
(3) Az adóhatóság hivatalból vagy kérelemre törli a
tévesen felszámított késedelmi pótlékot. Ha az adózó a
pótlék összegét továbbra is vitatja, a felettes adóhatóság
dönt.
Önellenőrzési pótlék 168. § (1) Ha az adózó az adót, a költségvetési támogatást az önellenőrzésre vonatkozó rendelkezések szerint
helyesbíti, önellenőrzési pótlékot fizet.
(2) Az önellenőrzési pótlékot adónként, illetve költségvetési támogatásonként a bevallott és a helyesbített adó,
illetve költségvetési támogatás összegének különbözete
után az adózó állapítja meg, és a bevallással egyidejűleg
fizeti meg.
(3) Az önellenőrzési pótlékot a késedelmi pótlék
50%-ának, ugyanazon bevallásnak ismételt önellenőrzése
esetén 75%-ának megfelelő mértékben kell felszámítani a
bevallás benyújtására előírt határidő leteltét követő első
naptól a helyesbítés nyilvántartásba történő feljegyzésének, illetve a magánszemély jövedelemadója esetén az
önellenőrzési lap benyújtásának napjáig. Ha az önellenőrzés pótlólagos adófizetési kötelezettséget nem eredményezett, mert az adózó adóját az eredeti esedékességkor vagy
korábbi önellenőrzése során hiánytalanul megfizette, a
fizetendő pótlék összegét az általános szabályok szerinti
mértékkel kell meghatározni, de az 5000 forintot, magánszemély esetében az 1000 forintot meghaladó összeget nem
kell bevallani és megfizetni. Ha az önellenőrzés pótlólagos
adófizetési kötelezettséget azért nem eredményez, mert a
bevallani és megfizetni elmulasztott adó a következő elszámolási időszakban levonható adónak minősült volna, az
önellenőrzési pótlék összege nem haladhatja meg a két
bevallás közötti időre felszámítható késedelmi pótlék
összegét. Ugyanilyen szabályok alapján kell megállapítani
az önellenőrzési pótlékot akkor is, ha a termékimportot
terhelő általános forgalmi adót az adózó az adólevonási jog
keletkezését követően, de az előző adómegállapítási időszakra vonatkozó adóbevallásban szerepeltette előzetesen
felszámított levonható adóként.
(4) Kérelemre az állami adóhatóság mérsékli az önellenőrzési pótlék alapját, ha több egymást követő elszámolási
időszak általános forgalmi adó bevallását azért kellett
önellenőrizni, mert az előző vagy korábbi elszámolási időszak téves bevallása miatt a göngyölített levonható, de
vissza nem igényelhető adó összegét az adózó helyesbítette.
Az önellenőrzési pótlék alapja ez esetben az első téves
adóbevallásban feltárt különbözet. Az ezzel összefüggésben felszámított önellenőrzési pótlék megfizetésére a kérelemnek halasztó hatálya van.
(5) Nem kell pótlékot felszámítani, ha a munkáltató
vagy kifizető késedelmes vagy hibás igazolása miatt az
adózó bevallását önellenőrzéssel helyesbíti.
(6) Az önellenőrzési pótlék kérelemre akkor mérsékelhető, ha az adózó tévedését olyan körülmények bizonyításával menti ki, amelyek egyébként megalapoznák a bírságmérséklést is.
169. § Az adózó az önellenőrzéssel megállapított helyesbített adóalap, adó, illetve költségvetési támogatás bevallásával mentesül az adóbírság, mulasztási bírság alól, a
helyesbített meg nem fizetett adó, jogosulatlanul igénybe
vett költségvetési támogatás, továbbá az önellenőrzési pótlék megfizetésével az önellenőrzés időpontjáig esedékes
késedelmi pótlék alól.
Adóbírság 170. § (1) Adóhiány esetén adóbírságot kell fizetni. Az
adóbírság mértéke — ha e törvény másként nem rendelkezik — az adóhiány 50%-a. Adóbírságot állapít meg az
adóhatóság akkor is, ha az adózó jogosulatlanul nyújtotta
be támogatási, adó-visszaigénylési, adó-visszatérítési kérelmét, vagy igénylésre, támogatásra, visszatérítésre vonatkozó bevallását, és a jogosultság hiányát az adóhatóság a
kiutalás előtt megállapította. A bírság alapja ilyen esetben
a jogosulatlanul igényelt összeg.
(2) Adóhiánynak minősül az adózó terhére megállapított adókülönbözet, önadózás esetén csak akkor, ha az
adókülönbözetet az esedékesség időpontjáig nem fizették
meg, illetve a költségvetési támogatást igénybe vették. Az
eredeti esedékesség napján fennálló túlfizetést az adófizetési kötelezettség teljesítéseként csak akkor lehet figyelembe venni, ha a túlfizetés az ellenőrzés megkezdésének
napján is fennáll.
(3) A (2) bekezdésben foglaltaktól eltérően nem minősül adóhiánynak a vagyonszerzési illeték alapjának utólagos adómegállapítással történő módosítása, feltéve, hogy
az adózó a vagyonszerzési illeték alá eső vagyontárgyakat
hiánytalanul bejelentette.
(4) Amennyiben az adóhatóság utólagos adóellenőrzés
során megállapítja, hogy a termékimportot terhelő általános forgalmi adót az adózó az adólevonási jog keletkezését
követően, de az előző adómegállapítási időszakra vonatko
zó adóbevallásban szerepeltette előzetesen felszámított
adóként, az adóbírság alapja az ellenőrzési időszak egészére megállapított általános forgalmiadó-hiány.
(5) Nem állapítható meg adóbírság az adóhiánynak
olyan része után, amely a munkáltató vagy a kifizető valótlan adóigazolása miatt keletkezett, továbbá az olyan adózó
terhére, aki az adó megfizetésére örökösként, megajándékozottként köteles.
(6) Ha az adót a munkáltató állapította meg, az adóhatóság az adóhiány után az adóbírságot, a késedelmi pótlékot a munkáltató terhére, a rá vonatkozó szabályok szerint
állapítja meg, kivéve, ha az adóhiány az adózó jogszerűtlen
nyilatkozatának következménye.
171. § (1) Az adóbírság mértéke kivételes méltánylást
érdemlő körülmény esetén hivatalból vagy kérelemre mérsékelhető, illetőleg kiszabása mellőzhető, ha a körülményekből megállapítható, hogy az adózó, illetve intézkedő
képviselője, alkalmazottja, tagja vagy megbízottja az adott
helyzetben a tőle elvárható körültekintéssel járt el. Az
adóbírság mérséklésénél az eset összes körülményét mérlegelni kell, különösen az adóhiány nagyságát, keletkezésének körülményeit, az adózó jogellenes magatartásának
(tevékenységének vagy mulasztásának) súlyát, gyakoriságát.
(2) Nincs helye az adóbírság mérséklésének, sem hivatalból, sem kérelemre, ha az adóhiány a bevétel eltitkolásával, a bizonylatok, könyvek, nyilvántartások meghamisításával, megsemmisítésével függ össze.
(3) Az adóbírság megállapítása nem érinti a késedelmi
pótlék fizetési kötelezettséget.
Mulasztási bírság 172. § (1) A magánszemély adózó 100 ezer forintig, más
adózó 200 ezer forintig terjedő mulasztási bírsággal sújtható, ha
a) a bejelentési (bejelentkezési, változásbejelentési),
adatszolgáltatási kötelezettségét késedelmesen, hibásan,
valótlan adattartalommal vagy hiányosan teljesíti,
b) a bevallási, vagyonszerzési illetékkel kapcsolatos bejelentési (a továbbiakban együtt: bevallási) kötelezettségét
a bevallás határidejét követően, de az adóhatóság felszólítását, ellenőrzését megelőzően késedelmesen teljesíti és
késedelmét nem menti ki (bevallási késedelem),
c) bejelentési (bejelentkezési, változásbejelentési),
adatszolgáltatási kötelezettségét, továbbá bevallási kötelezettségét nem teljesíti,
d) vállalkozói igazolványhoz, illetőleg cégbejegyzéshez
kötött tevékenységet vagy adóköteles tevékenységet adószám hiányában folytat,
e) a számla, egyszerűsített számla, számlát helyettesítő
okmány, nyugtakibocsátási kötelezettségét elmulasztja,
vagy a számlát, egyszerűsített számlát, számlát helyettesítő
okmányt, nyugtát nem a tényleges ellenértékről bocsátja ki,
f) a jogszabályokban előírt bizonylatok kiállítását, illetve könyvek, nyilvántartások vezetését elmulasztja, vagy a
bizonylatokat az előírásoktól eltérően állítja ki, a könyveket, nyilvántartásokat hiányosan vagy az előírásoktól eltérően vezeti,
g) be nem jelentett alkalmazottat foglalkoztat, vagy igazolatlan eredetű árut forgalmaz,
h) iratmegőrzési kötelezettségének nem tesz eleget,
i) a nyilatkozattételt elmulasztja, a tanúvallomást jogo
sulatlanul megtagadja,
j) a költségvetési támogatás (adó-visszaigénylés, adó
visszatérítés) igénylésénél a fennálló köztartozásáról
valótlan tartalmú nyilatkozatot tesz,
k) a járulékfizetési kötelezettség felső határának eléréséről valótlan tartalmú nyilatkozatot tesz,
l) az ellenőrzést vagy a végrehajtási eljárást a megjelenési kötelezettség elmulasztásával, az együttműködési kötelezettség megsértésével vagy más módon akadályozza.
(2) Az (1) bekezdés a)—b) pontja szerinti késedelem
esetén nincs helye mulasztási bírság megállapításának, ha
az adózó késedelmét annak igazolásával menti ki, hogy úgy
járt el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható.
(3) A bejelentkezési, bejelentési, változásbejelentési,
adatszolgáltatási, továbbá bevallási kötelezettség elmulasztása esetén a mulasztási bírság megállapításával egyidejűleg az adóhatóság az adózót — határidő tűzésével —
teljesítésre hívja fel. A kiszabott bírság kétszeresét kell
újabb határidő tűzésével megállapítani, ha a teljesítésre
kötelező, előző határozatban előírt határidőt az adózó
elmulasztotta. A kötelezettség teljesítése esetén az e bekezdés alapján kiszabott bírság korlátlanul mérsékelhető.
(4) Az (1) bekezdés d) pontja alapján kiszabott bírság
esetén az adóhatóság a bírságot kiszabó, valamint az árukészlet lefoglalása tárgyában hozott határozatát az adózóval kihirdetés útján közli, és a határozat a közlés időpontjától kezdve a fellebbezésre tekintet nélkül végrehajtható.
(5) Az ellenőrzés, illetve a végrehajtási eljárás akadályozásáért az (1) bekezdés l) pontja alapján adózónak nem
minősülő magánszemély is szankcionálható.
(6) Hibásan benyújtott bevallás esetén a magánszemély
10 ezer forintig, más adózó 100 ezer forintig terjedő mulasztási bírsággal sújtható. Ha a késedelmesen benyújtott
bevallás hibás, az adózó csak a késedelemért szankcionálható.
(7) Ha az eljárás kezdeményezésekor fennálló eljárási
illetékfizetési kötelezettségét a kötelezett felhívás ellenére
egyáltalán nem vagy nem teljes mértékben vagy nem a
megszabott határidőben teljesítette, a meg nem fizetett
illeték 100%-áig terjedő, de legfeljebb 100 ezer forint mulasztási bírság szabható ki.
(8) Ha az adózó esedékességig az adóévi várható adó
összegét — figyelemmel az adóév során megfizetett előleg
összegére is — nem fizette meg legalább 90%-os mértékben, a befizetett előleg és az adó 90%-ának különbözete
után 20%-ig terjedő mulasztási bírságot fizet.
(9) Az adózó 20%-ig terjedő mértékű bírságot fizet, ha
az előző időszak adatai alapján előírt adóelőlegét mérsékelték, és ezért kevesebb adóelőleget fizetett, mint
amennyit tényleges eredménye alapján kellett volna.
A bírság alapja a mérsékelt adóelőleg és a tényleges kötelezettség alapján fizetendő adó különbözete.
(10) Ha a kifizető adólevonási, vagy az adóbeszedésre
kötelezett adóbeszedési kötelezettségét részben vagy
egészben elmulasztotta, vagy a beszedett, illetve megállapított és levont adót nem fizette meg, késedelmi pótlék
mellett 50%-ig terjedő mulasztási bírságot fizet. A bírság
alapja a beszedni, levonni, illetőleg megfizetni elmulasztott adó összege.
(11) Az adóhatóság az e törvényben, adótörvényben,
illetőleg e törvények felhatalmazásán alapuló más jogszabályban megállapított kötelezettségnek az e paragrafusban
nem szabályozott megszegése miatt a magánszemély adózót 50 ezer, más adózót 100 ezer forintig terjedő mulasztási
bírsággal sújthatja.
(12) A mulasztási bírság kiszabásánál az adóhatóság
mérlegeli az eset összes körülményét, az adózó jogellenes
magatartásának (tevékenységének vagy mulasztásának)
súlyát, gyakoriságát, továbbá azt, hogy az adózó, illetve
intézkedő képviselője, alkalmazottja, tagja vagy megbízottja az adott helyzetben a tőle elvárható körültekintéssel
járt-e el. A körülmények mérlegelése alapján az adóhatóság a mulasztás súlyához igazodó bírságot szab ki, vagy a
bírság kiszabását mellőzi.
(13) Ha az adózó az adóhatósági adómegállapításhoz
kapcsolódó adatszolgáltatási kötelezettségét nem teljesíti,
az adatszolgáltatása késedelmes, hibás, valótlan adattartalmú vagy hiányos, 300 ezer forintig terjedő mulasztási bírsággal sújtható.
(14) Az adózó a szokásos piaci ár meghatározásával
összefüggő nyilvántartási kötelezettségének az (1) bekezdés f) pontja szerinti megsértése, illetve e nyilvántartással
összefüggő iratmegőrzési kötelezettségének megsértése
esetén 2 millió forintig terjedő mulasztási bírsággal sújtható.
Intézkedések 173. § (1) Az adóhatóság, ha a magánszemély, illetőleg
más adózó terhére vállalkozói igazolványhoz, cégbejegyzéshez kötött tevékenység vagy adóköteles tevékenység
adószám hiányában történő végzése miatt mulasztási bírságot szab ki, a vállalkozói igazolvány, illetőleg cégbejegyzés nélkül folytatott tevékenység eszközét, termék-előállítás esetén annak eredményét, az árukészletet — a romlandó áruk és az élő állatok kivételével — a kiszabott bírság
összegének mértékéig, annak biztosítékaként lefoglalhat
ja, és erről a bírságot kiszabó határozatban rendelkezik.
A lefoglalásról az adóhatóság két hatósági tanú jelenlétében jegyzőkönyvet vesz fel, a lefoglalt ingóságot zár alá
veszi vagy az adózó költségére elszállíttatja és megőrzi.
(2) Az adóhatóság a biztosítékként lefoglalt ingóságokat
a végrehajtásra vonatkozó szabályok szerint értékesíti, ha
az adózó a bírságot az esedékességtől számított 15 napon
belül nem fizette meg.
(3) Az áru értékesítéséből származó összegnek a bírságot, pótlékot és költségeket meghaladó részét az adóhatóság az adózónak visszatéríti.
174. § (1) Az adóhatóság mulasztási bírság kiszabása
mellett az adóköteles tevékenység célját szolgáló helyiséget 12 nyitvatartási napra lezárja, illetőleg az adózó tevékenységének jellege szerint az adóköteles tevékenység gyakorlását ugyanezen időtartamra felfüggeszti, ha az adózó
a) be nem jelentett alkalmazottat foglalkoztat, b) igazolatlan eredetű árut forgalmaz,
c) az adóköteles tevékenység célját szolgáló ugyanazon
helyiségében (műhely, üzlet, telep stb.) az első ellenőrzéstől számított egy éven belül második alkalommal mulasztotta el számla- vagy nyugtaadási kötelezettségét.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott mulasztás ismételt előfordulása esetén a lezárás vagy a felfüggesztés időtartama 30, majd minden további esetben 60 nyitvatartási
nap. Az ismétlődésre vonatkozó szabályok nem alkalmazhatóak, ha két egymást követő ugyanolyan mulasztás között 3 év eltelt.
(3) A kiszabott bírságról és a lezárásról, illetőleg a tevékenység gyakorlásának felfüggesztéséről az adóhatóság fellebbezésre tekintet nélkül végrehajtható határozatot hoz.
A határozatban rendelkezni kell a lezárás, illetőleg a felfüggesztés első és utolsó napjáról. A lezárás időpontjának
meghatározásánál az adózó részére kellő időt kell biztosítani a romlandó áruk, élő állatok elszállítására, illetve az
egyéb árukészlet tárolásának, megőrzésének biztosítására.
Az intézkedésből harmadik személyeket ért kárért az adózó köteles helytállni.
(4) A helyiséget az adóhatóság pecséttel zárja le, jól
láthatóan feltünteti a lezárás időtartamát és azt, hogy az
üzletet az adóhatóság zárta le.
(5) Ha az adózó tevékenységét más adózóval közös helyiségben folytatja, a (4) bekezdésben foglaltakat a helyiségnek a kötelezettségét elmulasztó adózó által használt
részére (részeire) vagy a tevékenység gyakorlásához használt tárgyaira kell alkalmazni.
(6) A lezárás nem alkalmazható, ha a helyiség az adózó
lakásában, vagy lakástól műszakilag el nem különített helyiségcsoporton belül található, továbbá akkor sem, ha a
lezárás a településen a lezárandó üzlet üzletkörébe eső
helyi szükségletek kielégítését megakadályozza.
IX. Fejezet VEGYES RENDELKEZÉSEK Nyomtatványok 175. § (1) Az adóhatóság a bejelentésre, a bevallásra, az
adatszolgáltatásra, a bevallás kiegészítésére szóló felhívásra tett nyilatkozatra, az önellenőrzésre, az adófizetésre és
az adófolyószámla egyeztetésére nyomtatványt rendszeresíthet. A rendszeresített nyomtatvánnyal azonos értékű
teljesítés, ha az adózó a számítógéppel előállított, valamint
kinyomtatott iratot írja alá, és nyújtja be az adóhatósághoz.
(2) A bejelentés, a bevallás és az adatszolgáltatás — az
önkormányzati adóhatósághoz és az illetékhivatalhoz teljesítendők kivételével — az adóhatóság vezetője által közzétett módon, gépi adathordozón is teljesíthető. A gépi
adathordozón teljesített bejelentéshez, bevalláshoz, adatszolgáltatáshoz mellékelni kell az adózó aláírásával hitelesített nyilatkozatot annak típusáról és benyújtásának időpontjáról.
(3) E törvény alkalmazásában az (1) bekezdésben említett, kitöltött és az adózó — illetőleg az e törvényben
meghatározott képviselője, meghatalmazottja — által aláírt nyomtatvány, továbbá a gépi adathordozóról készült
aláírt irat magánokiratnak minősül. Az eredeti okiratéval
azonos bizonyító ereje van az okiratról — műszaki vagy
vegyi úton — készült felvételnek (fénykép, film, hang stb.),
úgyszintén az eredeti okiratról bármely adathordozó (mágneslap, mágnesszalag stb.) útján készült okiratnak, ha a
felvételt, illetőleg az adathordozóról az okiratot az adóhatóság vagy az ellenőrzése mellett más szerv készítette.
(4) A pénzügyminiszter rendeletben a számla, az egyszerűsített számla, a nyugta adóigazgatási azonosítását meghatározza.
(5) Az adóhatóság a fizetési meghagyást, a fizetési felszólítást és az adóívet nyomtatványon is kiadhatja.
(6) A nyomtatványokról, azok formájáról és tartalmáról
az adóhatóság tájékoztatót tesz közzé.
(7) A pénzügyminiszter rendeletben állapíthatja meg az
önkormányzati adóhatóság által rendszeresíthető nyomtatványok tartalmát.
(8) Az állami adóhatóság meghatározza és közzéteszi a
rendszeresített nyomtatványok tartalmát és formáját, gondoskodik arról, hogy az adózók számára megfelelő időben,
könnyen elérhető helyen álljanak rendelkezésre. A térítés
ellenében beszerezhető nyomtatványok gyártói kiválasztásának és forgalmazásának részletes szabályait a Kormány
rendeletben határozza meg.
(9) Elektronikus úton, elektronikus aláírás alkalmazásával teljesíti adóbevallási és adatszolgáltatási kötelezettségét az állami adóhatóság hatáskörébe tartozó adók tekintetében
a) az az adózó, amelynek (akinek) adóztatási feladatait
a kiemelt adózók igazgatósága látja el, valamint
b) 2004. február 1-jétől a 3000 legnagyobb adóteljesítménnyel rendelkező adózó.
(10) Az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal a (9) bekezdésben meghatározott kötelezettségek teljesítése
érdekében az elektronikus aláírásról szóló 2001. évi
XXXV. törvény 6. §-ának (1) bekezdése szerinti szolgáltatásokat együttesen és ingyenesen nyújtja. E szolgáltatások
kizárólag a (9) bekezdésben meghatározott adókötelezettségek teljesítése céljából vehetők igénybe. Az adókötelezettség elektronikus úton történő teljesítése során álnév
nem használható.
(11) A (10) bekezdésben foglalt eljárásra a pénzügyminiszternek az informatikai és hírközlési miniszterrel kiadott együttes rendeletének szabályait kell alkalmazni.
(12) A pénzügyminiszter rendeletben határozza meg
a) azt az értékhatárt, amely alapján a legnagyobb adó
teljesítménnyel rendelkező adózók ellenőrzésre kiválaszthatók, b) azt az értékhatárt, amely felett az adózókkal összefüggő feladatok a kiemelt adózók igazgatósága illetékességébe tartoznak,
c) azt az értékhatárt, amely felett az adózónak a bevallási és adatszolgáltatási kötelezettségét elektronikus úton
kell teljesítenie.
(13) 2005. január 1-jétől a (9) bekezdésbe nem tartozó
adózó bevallási és adatszolgáltatási kötelezettségét az állami adóhatóságnál a pénzügyminiszternek a Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszterrel és az informatikai és hírközlési miniszterrel kiadott együttes rendeletében meghatározott módon és technikai feltételekkel választása alapján az
adóhatóság által biztosított azonosítási eljárással elektronikus úton teljesítheti.
Egyes adókra vonatkozó különös rendelkezések 176. § (1) E törvénynek a helyi adókra vonatkozó rendelkezéseit a belföldi rendszámú gépjárművek után fizetendő gépjárműadóra a következő eltérésekkel kell alkalmazni:
a) az adóhatóság az adót az e törvény 3. számú mellékletének G) pontjában meghatározott adatszolgáltatás tartalma alapján állapítja meg kivetéssel. A közúti közlekedési nyilvántartásról szóló 1999. évi LXXXIV. törvény szerinti nyilvántartásba bejegyzés alapjául szolgáló bejelentési kötelezettség a jogkövetkezmények alkalmazása tekintetében bevallásnak minősül;
b) az adózó közvetlenül az önkormányzati adóhatóságnak jelenti be a változást követő 15 napon belül, ha az
adófizetési kötelezettsége szünetel, a tulajdonában álló
gépjármű után adómentesség illeti meg, vagy olyan gépjár
mű tulajdonjogát szerezte meg, amelynek korábbi tulajdonosa (elidegenítője) adómentes volt;
c) az adót az önkormányzatnál az e célra szolgáló külön
számlára kell megfizetni.
(2) A külföldi rendszámú gépjárművek adójára vonatkozó rendelkezéseket a 7. számú melléklet állapítja meg.
(3) A termőföld bérbeadásából származó jövedelem
(ideértve a földjáradékot is) adóztatása a föld fekvése szerint illetékes önkormányzati adóhatóság feladata. Az ebből
származó valamennyi bevétel az önkormányzat költségvetését illeti meg, és az az önkormányzattól nem vonható el.
(4) A termőföld bérbeadásából származó — a személyi
jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvényben meghatározott — jövedelme adóját a magánszemély megállapítja, továbbá a föld fekvése szerint illetékes önkormányzati adóhatóságnál bevallja és megfizeti (önadózás). A termőföld bérbeadásából származó jövedelem bevallását a
magánszemély az erre a célra rendszeresített nyomtatványon a jövedelem megszerzésének évét követő év március
20-áig teljesíti. Amennyiben a magánszemély több önkormányzat illetékességi területén szerez bevételt termőföld
bérbeadásából, az adóbevallást és adófizetést önkormányzati adóhatóságonként külön-külön kell teljesíteni. A főváros esetében a föld fekvése szerint illetékes önkormányzati adóhatóság alatt a fővárosi önkormányzat főjegyzőjét
kell érteni.
(5) Ha a termőföld bérbeadásából származó bevétel
kifizetőtől származik, az adót a kifizető állapítja meg, vonja
le, vallja be, és fizeti meg. Nem terheli a kifizetőt haszonbérbe adás esetén az adómegállapítási kötelezettség, ha a
magánszeméllyel az adómentesség feltételéül szabott időtartamra kötött haszonbérleti szerződést.
(6) A (4) bekezdésben foglaltaktól eltérően nem kell
adóbevallást tenni annak a magánszemélynek, akinek termőföld bérbeadásból származó jövedelme kizárólag kifizetőtől származik és a kifizető az adót levonta, vagy a termőföld bérbeadásából származó jövedelme mentes az adó
alól.
(7) Ha a magánszemélynek termőföld bérbeadásból
olyan bevétele, jövedelme keletkezik, amely nem kifizetőtől származik, vagy a kifizető a jövedelem juttatásakor az
adót levonni elmulasztotta, vagy a kifizető a bérleti díjat
természetben fizette meg, a vagyoni érték után az adót a
magánszemély a jövedelem megszerzésének negyedévét
követő hó 12-éig fizeti meg.
(8) Ha az adómentesség feltételéül szabott időtartamra
kötött haszonbérleti szerződés ezen időtartam lejárta előtt
adófizetési kötelezettséget keletkeztető módon megszűnik, az adót a magánszemély a (4) bekezdésben meghatározott szabályok szerint állapítja meg, vallja be, és fizeti
meg.
(9) A kifizető a termőföld bérbeadásából származó jövedelemből levont adót a föld fekvése szerint illetékes
önkormányzati adóhatósághoz utalja át a kifizetést követő
hó 12. napjáig. A levont adóról a kifizető adóbevallását a
föld fekvése szerint illetékes önkormányzati adóhatósághoz az adóévet követő év február 15-éig nyújtja be.
(10) Ha e törvény a magánszemélyek jövedelemadójával, munkaadói, munkavállalói járulékkal összefüggő
kötelezettségről rendelkezik, azt a kifizető és a munkáltató
— a (11) és (12) bekezdésben foglaltak kivételével — a rá
vonatkozó szabályok szerint teljesíti.
(11) Az államháztartásról szóló — többször módosított — 1992. évi XXXVIII. törvény (a továbbiakban: Áht.)
szerint a kincstári körbe, illetőleg a helyi önkormányzatok
nettó finanszírozása hatálya alá tartozó illetményszámfejtési feladatokat ellátó munkáltatónak és a kifizetőnek az
e törvényben a munkáltatóra, a kifizetőre előírt kötelezettségek közül az elszámolt összeget terhelő adó, adóelőleg
levonását, befizetését, bevallását, az Áht.-ban és a végrehajtására kiadott rendeletekben meghatározottak szerint
kell teljesíteni.
(12) A (11) bekezdésben említett munkáltató és a kifizető külön törvény alapján a Kincstárral szembeni elszámolásában a kifizetést terhelő adóról (adóelőlegről) az
elszámolt hónapot (kifizetést) követő hó 20-áig adatot
szolgáltat az illetékes állami adóhatóságának.
(13) A jövedéki adóról és a jövedéki termékek forgalmazásának különös szabályairól szóló törvény kivételével az
adótörvények alkalmazásában, az általános forgalmi adó
esetében a hivatkozással meghatározott termékek (építmények) és szolgáltatások vonatkozásában
a) a Kereskedelmi Vámtarifa (vtsz.) 2002. év július hó
31. napján hatályos,
b) a Központi Statisztikai Hivatal Építményjegyzékének (ÉJ) 2002. év július hó 31. napján érvényes,
c) a Központi Statisztikai Hivatal Szolgáltatások Jegyzékének (SZJ), valamint minden más esetben a Központi
Statisztikai Hivatal 2002. év szeptember hó 30. napján
érvényes
besorolási rendjét kell irányadónak tekinteni. A besorolási
rend ezt követő (időközi) változása az adókötelezettséget
nem változtatja meg.
(14) A társasági adóról és az osztalékadóról szóló
1996. évi LXXXI. törvény 29/E. §-a alapján adókedvezményt igénybe vevő adózó április 30-ig bejelenti az állami
adóhatóságnál a 2003. január 1-jétől 2003. december 31-ig
— a naptári évtől eltérő üzleti évet választó adózó a
2003. évben lezárt adóéve utolsó napjáig — tartó időszakra
a) elszámolt azon költségeinek, ráfordításainak összegét, a nyilvántartásba vett immateriális javak, az üzembe
helyezett tárgyi eszközök értékét, amelyek megfelelnek a
34/2002. (XI. 26.) PM rendeletben, valamint az e tárgyban
külön törvényben adott felhatalmazás alapján kiadott
pénzügyminiszteri rendeletben foglaltaknak,
b) a központi költségvetésből, illetve önkormányzati
forrásból a 163/2001. (IX. 14.) Korm. rendelet alapján — a
Magyar Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozá
sáról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésének a napjától a Római Szerződés 87. cikk
(1) bekezdésének hatálya alá tartozó — megítélt támogatásának összegét a Korm. rendelet 2. számú mellékletében
foglaltakat megfelelően alkalmazva támogatási kategória
szerinti bontásban,
c) igénybe vett helyi iparűzési adókedvezményének
összegét települések szerinti bontásban.
(15) A Pénzügyminisztérium a (14) bekezdés a) pontjában meghatározott rendeletek alapján rendelkezésére
bocsátott adatokat ellenőrzés céljából átadja az állami adóhatóságnak.
(16) Az adóév utolsó napján a termőföldről szóló törvény szerinti családi gazdálkodónak minősülő magánszemély és a családi gazdaságban nem foglalkoztatottként
közreműködő családtagja őstermelői tevékenysége tekintetében adókötelezettségeit — jogszabály eltérő rendelkezése hiányában — a mezőgazdasági őstermelőre irányadó
szabályok szerint teljesíti. A családi gazdálkodó és említett
családtagja a családi gazdaság nyilvántartási számát az adózásával összefüggő valamennyi iratán, valamint a törvény
alapján adókedvezményt, adómentességet biztosító nyilatkozatán köteles feltüntetni. Ha a családi gazdálkodó és
említett családtagja kizárólag őstermelői tevékenységet
folytat, az általános forgalmi adó tekintetében alanyi adómentesség választására a személyi jövedelemadóról szóló
törvényben az átalányadózás választására előírt értékhatárig jogosult.
A hallgatói hitel törlesztésére vonatkozó különös
szabályok 177. § (1) Az állami adóhatóság az adóévet követő év
október 31-éig a fizetésre kötelezett adóazonosító jelét
tartalmazó megkeresésre a Diákhitel Központ Rt.-nek
adatot szolgáltat a hallgatói hitel törlesztésére kötelezett
magánszemélynek az adóévben keletkezett, a törlesztési
kötelezettség alapját képező jövedelméről.
(2) Amennyiben a magánszemély hallgatóihitel-törlesztési kötelezettségének nem tesz eleget, tartozását a Diákhitel Központ Rt. megkeresésére az állami adóhatóság
adók módjára hajtja be. A behajtás iránti megkereséshez a
Diákhitel Központ Rt. a hallgatói hitel törlesztésére kötelezett magánszemély részére igazoltan kézbesített fizetési
felszólítás egy példányát köteles csatolni.
(3) Amennyiben a törlesztésre kötelezett magánszemélynek a megkeresésben közölt és az állami adóhatóság
által nyilvántartott adatai között eltérés van, az adatokat a
Diákhitel Központ Rt. és az állami adóhatóság egyezteti.
Amennyiben az egyeztetés nem vezet eredményre, a
magánszeméllyel a Diákhitel Központ Rt. tisztázza az
adateltérés okát.
Értelmező rendelkezések 178. § E törvény és — ha törvény másként nem rendelkezik — az adóról szóló jogszabályok alkalmazásában
1. adóazonosító szám: az adószám, a közösségi adószám, a magánszemély adóazonosító jele, ennek hiányában
magyar állampolgársággal nem rendelkező magánszemély
esetében az útlevélszám,
2. adóév: az a naptári év, amelyre az adókötelezettség
vonatkozik, továbbá a számvitelről szóló törvényben meghatározott beszámoló adataira épülő adó és adó jellegű
kötelezettségek tekintetében a számvitelről szóló törvény
szerinti üzleti év,
3. adókülönbözet: a bevallott (bejelentett), bevallani
(bejelenteni) elmulasztott vagy a bevallás (bejelentés)
alapján kivetett, kiszabott és az adóhatóság által utólag
megállapított adó, költségvetési támogatás különbözete,
vagy a büntető bíróság által jogerősen megállapított adóbevétel-csökkenés, illetőleg a jogosulatlanul igénybe vett
költségvetési támogatás,
4. adótartozás: az esedékességkor meg nem fizetett adó
és a jogosulatlanul igénybe vett költségvetési támogatás,
5. adóteljesítmény: az adózó bruttó módon számított
(költségvetési támogatással, adókedvezménnyel, adómentességgel növelt) összes, elévülési időn belüli adókötelezettségének egy évre vetített átlaga, amelyben az általános
forgalmi adó esetében a fizetendő, továbbá az előzetesen
felszámított és levonható általános forgalmi adó értékei
közül a nagyobb abszolút értéket kell figyelembe venni,
6. adóügy: az adóval és a költségvetési támogatással
összefüggő hatósági ügy,
7. állandó lakóhely: az olyan lakóhely, ahol a magánszemély tartós ottlakásra rendezkedett be és ténylegesen
ott lakik,
8. be nem jelentett alkalmazott: az a magánszemély, aki
az adózó gazdasági tevékenységében személyesen közreműködik, de nem szerepel a Tbj. 46. § (1) bekezdésében
említett nyilvántartásban, vagy az előírásoknak megfelelően vezetett alkalmi munkavállalói könyvvel nem rendelkezik és a kifizető, munkáltató nem tudja bizonyítani, hogy
a tevékenységében közreműködő jogviszonya kívül esik a
nyilvántartási, bejelentési kötelezettségen, vagy a bejelentési kötelezettséget már teljesítette,
9. egyéb szervezet: jogi személyiséggel nem rendelkező
társaság, szakcsoport, polgári jogi társaság, társasház, társasüdülő, társasgarázs, építőközösség és minden más, jogi
személyiséggel nem rendelkező személyi egyesülés,
10. előtársaság: a jogelőd nélkül létrehozni kívánt gazdasági társaság, egyesülés, szövetkezet, erdőbirtokossági
társulat, közhasznú társaság és vízgazdálkodási társulat
társasági, társulati szerződése (alapító okirata, alapszabálya) ellenjegyzésének, illetve közokiratba foglalásának
napjától létrejöttének (a cégjegyzékbe való bejegyzésének)
napjáig, a cégbejegyzés iránti kérelem jogerős elutasításának vagy a cégbejegyzési eljárás megszüntetésének a napjáig, feltéve, hogy a cégbejegyzés iránti kérelmet a cégnyil
vántartásról, a cégnyilvánosságról és a bírósági cégeljárásról szóló 1997. évi CXLV. törvény hatálybalépését követően nyújtották be,
11. fióktelep: a külföldi székhelyű vállalkozások
magyarországi fióktelepeiről és kereskedelmi képviseleteiről szóló törvényben meghatározott fióktelep,
12. hibás bevallás: az a bevallás, amelynél a 34. § szerint
kijavításnak van helye, vagy a bevallás adóhiányt nem eredményező hiányosságát az adóhatóság tárja fel,
13. igazolatlan eredetű áru: mindaz az áru, anyag, amelyről az adózó az ellenőrzés időpontjában hiteles bizonylattal vagy bizonylat kiállításának alapjául szolgáló okirattal nem rendelkezik,
14. irat: jogszabályban meghatározott bizonylat, a
könyvvezetésről szóló jogszabályokban előírt könyvek,
nyilvántartások, továbbá a tervek, szerződések, levelezések, nyilatkozatok, jegyzőkönyvek, határozatok, számlák
és más kivonatok, igazolások, tanúsítványok, köz- és
magánokiratok,
15. járulék: a nyugdíjjárulék, a magán-nyugdíjpénztári
tagdíj, az egészségbiztosítási járulékok, a nyugdíjbiztosítási
járulék, a táppénz-hozzájárulás, a baleseti járulék, továbbá
a végrehajtás tekintetében a jogalap nélkül felvett és
visszakövetelt társadalombiztosítási és — a társadalombiztosítási szervek által folyósított — egyéb ellátások, valamint a társadalombiztosítás ellátásainak fedezetére előírt
más kötelező járulékbefizetések, ideértve a jogosulatlan
kifizetőhelyi költségtérítést is,
16. jövőbeni ügylet: az adó feltételes megállapítása iránti
kérelem benyújtását követően megkötött szerződés vagy
más jogügylet,
17. kapcsolt vállalkozás:
a) az adózó és az a személy, amelyben az adózó — a
gazdasági társaságokról szóló törvény rendelkezéseinek
megfelelő alkalmazásával — közvetlenül vagy közvetve
többségi irányítást biztosító befolyással rendelkezik,
b) az adózó és az a személy, amely az adózóban — a
gazdasági társaságokról szóló törvény rendelkezéseinek
megfelelő alkalmazásával — közvetlenül vagy közvetve
többségi irányítást biztosító befolyással rendelkezik,
c) az adózó és más személy, ha harmadik személy — a
gazdasági társaságokról szóló törvény rendelkezéseinek
megfelelő alkalmazásával — közvetlenül vagy közvetve
mindkettőjükben többségi irányítást biztosító befolyással
rendelkezik,
d) a külföldi vállalkozó és belföldi telephelye, valamint
a külföldi vállalkozó telephelyei, továbbá a külföldi vállalkozó belföldi telephelye és az a személy, amely a külföldi
vállalkozóval az a)—c) alpontban meghatározott viszonyban áll,
azzal, hogy
e) többségi irányítást biztosító befolyásnak minősül az
is, ha valamely személy jogosult a vezető tisztségviselők,
felügyelőbizottsági tagok többségének kinevezésére vagy
leváltására,
f) a többségi irányítást biztosító befolyás meghatározásához a közeli hozzátartozók szavazati jogát együttesen
kell figyelembe venni,
18. kifizető: az a belföldi illetőségű jogi személy, egyéb
szervezet, egyéni vállalkozó, amely (aki) adókötelezettség
alá eső jövedelmet juttat, függetlenül attól, hogy a juttatást
közvetlenül vagy megbízottja (posta, hitelintézet) útján
teljesíti. Kamat esetében kifizető az, aki a kölcsönt igénybe
vette, a kötvényt kibocsátotta, osztalék esetében az az adózó, amelynek a vagyona terhére az osztalékot juttatják.
Tőzsdei kereskedelmi tevékenység folytatására jogosult
személy közreműködésével kötött ügyletből származó jövedelem esetében kifizető a megbízott (bizományos). Külföldről származó, belföldön adóköteles bevétel esetében
kifizető a belföldi illetőségű megbízott (jogi személy, egyéb
szervezet vagy egyéni vállalkozó), kivéve a megbízott hitelintézet olyan megbízását, amely kizárólag az átutalás (kifizetés) teljesítésére terjed ki. A külföldi vállalkozás fióktelepe, illetve kereskedelmi képviselete útján teljesített adóköteles kifizetése esetén a fióktelepet, illetve a kereskedelmi képviseletet kifizetőnek kell tekinteni. Ugyancsak kifizetőnek minősül minden olyan belföldön gazdasági tevékenységet végző szervezet, amelynek tevékenysége cégbejegyzéshez nem kötött, vagy törvény rendelkezésétől eltérően végez cégbejegyzéshez kötött gazdasági tevékenységet. Az adóköteles társadalombiztosítási ellátás kifizetőjének azt kell tekinteni, aki az ellátást a jogosultnak ténylegesen kifizette. Az adóköteles nyeremény szempontjából
kifizető a szerencsejáték szervezője, függetlenül attól, hogy
az adóköteles nyereményt közvetlenül vagy közvetítő útján
juttatja a magánszemélynek. A járulék tekintetében kifizetőnek minősül a Tbj. 4. § a) pontja szerinti foglalkoztató
is. Letétből történő kifizetés esetén a hatóságok, nyomozó
hatóságok, bíróságok, ügyvédek, közjegyzők és a bírósági
végrehajtók nem minősülnek kifizetőnek,
19. közeli hozzátartozó: a Polgári Törvénykönyv 685. §-a
b) pontjában közeli hozzátartozóként megjelölt személy,
20. köztartozás: törvényben meghatározott, az államháztartás alrendszereinek költségvetéseiből ellátandó feladatok fedezetére előírt fizetési kötelezettség, amelynek
megállapítása, ellenőrzése, behajtása bíróság vagy közigazgatási szerv hatáskörébe tartozik, valamint a köztestület
működésének fedezetére törvényben előírt fizetési kötelezettség, feltéve, hogy azt önkéntesen az esedékességkor
nem teljesítették. Köztartozás az is, ha az államháztartás
alrendszereinek költségvetése terhére jogosulatlanul
igénybe vett vagy rendeltetésétől eltérően felhasznált támogatás és járulékai megfizetését az arra hatáskörrel rendelkező szerv elrendeli, és azt a kötelezett az előírt határidőig nem teljesíti. Az állami adóhatóság a támogatás
visszafizetéséről rendelkező szerv megkeresésére a költségvetési támogatás visszatartási jogát e tartozások tekintetében is gyakorolja,
21. lakóhely: minden olyan helyiség, amelyet valaki lakásként használ, vagy a körülmények arra utalnak, hogy azt
lakásának tekinti,
22. munkaviszony: a Munka Törvénykönyve szerinti
munkaviszony, továbbá minden olyan munkavégzésre létesített jogviszony, amelyre külön törvény szerint a Munka
Törvénykönyve rendelkezéseit is alkalmazni kell, illetőleg
azok a munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyok, amelyekre a külön törvények rendelkezéseit kell alkalmazni.
A fegyveres erők, a fegyveres testületek és a rendészeti
szervek hivatásos és továbbszolgáló állományú tagját, valamint az egyházi személyt is munkaviszonyban állónak kell
tekinteni,
23. munkáltató: belföldön székhellyel, telephellyel,
képviselettel rendelkező jogi személy, bejegyzett cég, személyi egyesülés és egyéb szervezet, egyéni és társas vállalkozó, ideértve a belföldön lakóhellyel rendelkező magánszemélyt is, valamint a járulék tekintetében a Tbj. 4. §
a) pontja szerinti foglalkoztató a munkaviszony alapján
foglalkoztatottak tekintetében, illetve, ha a törvény szerint
a magánszemély jövedelemadóját megállapította,
24. romlandó élelmiszer: az élelmiszerekről szóló törvény és az állategészségügyről szóló törvény végrehajtási
rendelete szerint meghatározott gyorsan romló, továbbá
minőségmegőrzési határidővel ellátott termék,
25. székhely: eltérő rendelkezés hiányában a jogi személy alapszabályában, a cégbejegyzésben ekként megjelölt
hely, ilyen hely hiányában, vagy ha több ilyen hely van a
központi ügyvezetés helye,
26. szokásos tartózkodási hely: a magánszemélynek akkor van a Magyar Köztársaság területén szokásos tartózkodási helye, ha az adott naptári évben — a ki- és beutazás
napját is egész napnak tekintve — legalább 183 napot
belföldön tartózkodott,
27. telephely: az a hely, ahol az adóköteles tevékenységet
folytatják, ideértve különösen a vállalkozó állandó üzleti
(üzemi), termelő-, szolgáltatótevékenységének helyét függetlenül attól, hogy a telephely a vállalkozás székhelyétől
különböző közigazgatási területen található,
28. vállalkozási tevékenység: az a rendszeres gazdasági
tevékenység, amelyet a magánszemély, illetve a jogi személy vagy egyéb szervezet saját nevében és kockázatára
üzletszerűen végez,
29. vállalkozó: a magánszemély, ha belföldön saját nevében és kockázatára rendszeresen, haszonszerzés céljából
üzletszerű gazdasági tevékenységet végez, és vállalkozói
igazolvánnyal rendelkezik, továbbá az a magánszemély,
akinek a tevékenységét törvény vállalkozási tevékenységnek minősíti, valamint a jogi személy, egyéb szervezet,
amely rendszeresen üzletszerű gazdasági tevékenységet
folytat.
Az eljárás költségei 179. § (1) Ha törvény másként nem rendelkezik, az adóztatás és az adóigazgatási eljárás költségeit az állam, illetve
az önkormányzat viseli, kivéve a lefoglalt dolog elszállításának és megőrzésének és a végrehajtás költségeit.
(2) Ha az eljárás során az adózó rosszhiszeműen gyakorolta a jogait, és emiatt az eljárásban az állam, illetve az
önkormányzat terhére további költségek merültek fel, azt
az adózónak kell megfizetnie. A rosszhiszemű joggyakorlást az adóhatóságnak kell bizonyítania.
(3) Az adózó költségeit az adózó viseli. (4) Az (1) és (2) bekezdésben foglalt költségekről az
adóhatóság határozatában rendelkezik.
X. Fejezet ZÁRÓ ÉS ÁTMENETI RENDELKEZÉSEK Hatályba léptető rendelkezések
180. § (1) Ez a törvény — a 175. § (9)—(12) bekezdéseinek kivételével — 2004. január 1-jén lép hatályba. E törvény 175. § (9)—(12) bekezdései e törvény kihirdetésével
egyidejűleg lépnek hatályba.
(2) E törvény hatálybalépésével egyidejűleg hatályát
veszti az adózás rendjéről szóló 1990. évi XCI. törvény,
valamint az 1990. évi C. törvény 43. § (4) bekezdése;
1991. évi XLIX. törvény 83. § c) pontja; 1991. évi LXXXV.
törvény; 1992. évi XXXV. törvény; 1992. évi LXXIV. törvény 47. §-a; 1992. évi LXXVII. törvény; 1993. évi CI. törvény 31. § (6)—(8) bekezdése; 1993. évi CII. törvény;
1993. évi CXI. törvény 61. §; 1994. évi L. törvény 10. §
(3) bekezdése; 1994. évi LXV. törvény 38. §-a, valamint
a §-t megelőző ,,Az adózás rendjéről szóló 1990. évi
XCI. törvény módosítása’’ alcím; 1994. évi XCI. törvény
1—23. §-a, 24. § (1) bekezdés ,,egyidejűleg az Art. 1., 2., 3.,
5. melléklete e törvény 1., 2., 3., 4. mellékletével módosul,
továbbá az Art. kiegészül az e törvény 5. melléklete szerinti
6. melléklettel.’’ szövegrésze, 24. § (2)—(6) bekezdései,
25—26. §-a, 27. § (1) bekezdése és 1—5. számú mellékletei; 1995. évi C. törvény 211. § (2)—(3) bekezdései;
1995. évi CX. törvény; 1995. évi CXXI. törvény 99. §-a,
valamint a §-t megelőző ,,Az adózás rendjéről szóló
1990. évi XCI. törvény módosítása’’ alcím; 1996. évi
LX. törvény 9—13. §-a, ezen §-okat megelőző ,,Az adózás
rendjéről szóló 1990. évi XCI. törvény módosítása’’ alcím
és a 16. § (3) bekezdése; 1996. évi LXVI. törvény 1—5. §-a,
43. § (4)—(5) bekezdései, valamint 1—2. számú mellékletei; 1996. évi LXXVIII. törvény 37. § (4)—(7) bekezdései;
1996. évi LXXXVI. törvény; 1997. évi CX. törvény
1—25. §-ai, 26. § (1) bekezdés ,,egyidejűleg az Art. 1., 2., 3.,
5., 7. számú mellékletei az e törvény 1—5. számú mellékleteinek megfelelően módosulnak, továbbá az Art. kiegészül
az e törvény 6. számú melléklete szerinti 8. számú melléklettel.’’ szövegrésze, 26. § (2)—(8) bekezdései, valamint
1—6. számú mellékletei; 1997. évi CXLIV. törvény
320. §-a; 1997. évi CXLV. törvény 61. § (1) bekezdése;
1998. évi XII. törvény 36. §-a; 1998. évi XXXIII. törvény
VI. fejezete; 1998. évi LXII. törvény 1—5. §-ai, 7—27. §-ai,
28. § (1) bekezdés ,,egyidejűleg az Art. 1., 2. és 5. számú
mellékletei az e törvény 1—3. számú mellékleteinek megfelelően módosulnak.’’ szövegrésze, 28. § (2)—(5) bekezdései, 28. § (8)—(9) bekezdései, 30. §-a, 32. §-a és
1—3. számú mellékletei; 1998. évi LXIV. törvény 9. §-a;
1998. évi LXXII. törvény 8. §-a; 1998. évi XC. törvény
10. számú melléklet 20. pontjának (4) alpontja; 1998. évi
XCI. törvény 39. § (9) bekezdése; 1999. évi LXIV. törvény
7. § (1) bekezdésének 2. mondata; 1999. évi LXXV. törvény 47. §-a; 1999. évi LXXXVIII. törvény; 1999. évi
XCIX. törvény Második része, 212—213. §-a és
16—21. számú mellékletei; 1999. évi CXXV. törvény
9. számú melléklet 20. pontjának (4) alpontja; 2000. évi
LXXXIII. törvény 9—13. §-a és a 25. § (2) bekezdése;
2000. évi CXIII. törvény Második része, 282—283. §-a és
18—22. számú mellékletei; 2000. évi CXXXIII. törvény
78. §-a, valamint a §-t megelőző ,,Az adózás rendjéről szóló
1990. évi XCI. törvény módosítása’’ alcím, és a 9. számú
melléklet 15. pontja; 2001. évi XXXVIII. törvény 29. §
(1) bekezdése; 2001. évi L. törvény XII. Fejezete és 87. §
(1) bekezdése; 2001. évi LXXIV. törvény Második rész
V. Fejezete, 166—169. §-ai és 172. §-a; 2001. évi XCIII.
törvény 6. §-a; 2002. évi XLII. törvény Hatodik része, 319. §
(1)—(4) bekezdései és 13—14. számú mellékletei;
2002. évi LXII. törvény 68. §-a.
(3) E törvény kihirdetésével egyidejűleg hatályát veszti
az adózás rendjéről szóló 1990. évi XCI. törvény 10. számú
melléklete; a pénzügyeket szabályozó egyes jogszabályok
módosításáról szóló 2001. évi LXXIV. törvény 166. §-ának
(6) bekezdése, valamint 167. §-a és a 10. számú melléklete.
(4) E törvény hatálybalépésével egyidejűleg az ,,1990. évi
XCI.’’ szövegrész hatályát veszti a foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991. évi
IV. törvény 42. § (7) bekezdésében és 42/A. § (3) bekezdésében; az egyes állami tulajdonban lévő vagyontárgyak önkormányzatok tulajdonába adásáról szóló 1991. évi
XXXIII. törvény 51. § (7) bekezdés 2. mondatában; a szerencsejáték szervezéséről szóló 1991. évi XXXIV. törvény
31. § (4) bekezdésében; a polgárok személyi adatainak és
lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény 37. § (6) bekezdésében; a környezetvédelmi termékdíjról, továbbá egyes termékek környezetvédelmi termékdíjáról szóló 1995. évi LVI. törvény 3. § (4) bekezdésében;
a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló
1997. évi XXXI. törvény 24. § (7) bekezdésében; az alkalmi
munkavállalói könyvvel történő foglalkoztatásról és az ahhoz kapcsolódó közterhek egyszerűsített befizetéséről
szóló 1997. évi LXXIV. törvény 3. § e) pontjában; a szakképzési hozzájárulásról és a képzési rendszer fejlesztésének támogatásáról szóló 2001. évi LI. törvény 6. § (4) bekezdésében.
(5) E törvény hatálybalépésével egyidejűleg a személyazonosító jel helyébe lépő azonosítási módokról és az azonosító kódok használatáról szóló 1996. évi XX. törvény
3. §-ának b) pontjában ,,az adózás rendjéről szóló 1990. évi
XCI. törvény (a továbbiakban: Art.) 6. §-ának (1) bekezdésében’’ szövegrész helyébe ,,az adózás rendjéről szóló törvény (a továbbiakban: Art.) 10. §-ának (1) bekezdésében’’
szövegrész, a 18. §-ának (2) bekezdésében az ,,Art. 6. §’’
szövegrész helyébe az ,,Art. 10. §’’ szövegrész lép; a lakástakarékpénztárakról szóló 1996. évi CXIII. törvény
24. §-ának (5) bekezdésében ,,az adózás rendjéről szóló
1990. évi XCI. törvény 92. § (2) bekezdésében meghatározott költségátalány’’ szövegrész helyébe ,,az adózás rendjéről szóló törvény 163. §-ának (2) bekezdésében meghatározott költségminimum’’ szövegrész lép, a 2002. évi
XLII. törvény 319. § (7) bekezdésében ,,Az Art. e törvénnyel megállapított 96/B. §-ában foglalt rendelkezéseket’’ szövegrész helyébe ,,Az adózás rendjéről szóló törvénynek a hallgatói hitel törlesztésére vonatkozó szabályait’’ szövegrész lép.
(6) Ahol jogszabály az adózás rendjéről szóló 1990. évi
XCI. törvényt említi, azon 2004. január 1-jét követően
e törvény szabályait kell érteni.
(7) E törvény 176. §-ának (2) bekezdése, valamint 7. számú melléklete a Magyar Köztársaság Európai Unióhoz
történő csatlakozásáról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésének a napjától hatályát veszti.
181. § Ez a törvény a Magyar Köztársaság és az Európai
Közösség és azok tagállamai közötti társulás létesítéséről
szóló, Brüsszelben, 1991. december 16-án aláírt Európai
Megállapodás tárgykörében, a megállapodást kihirdető
1994. évi I. törvény 3. §-ával összhangban az Európai
Közösség következő jogszabályaival összeegyeztethető
szabályozást tartalmaz:
— a Tanács 1976. március 15-i 76/308/EGK irányelve
az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap
finanszírozási rendszerének részét képező műveletekből,
valamint a mezőgazdasági lefölözésekből és vámokból
eredő követelések behajtására irányuló kölcsönös segítségnyújtásról,
— a Tanács 2001. június 15-i 2001/44/EK irányelve az
Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap
finanszírozási rendszerének részét képező műveletekből,
valamint a mezőgazdasági lefölözésekből és vámokból
eredő követelések behajtására irányuló kölcsönös segítségnyújtásról szóló 76/308/EGK irányelv módosításáról,
— a Tanács 1977. december 19-i 77/799/EGK irányelve
a tagállamok illetékes hatóságainak a közvetlen adóztatás
területén történő kölcsönös segítségnyújtásáról,
— a Tanács 1992. január 27-i 218/92/EGK rendelete a
közvetett adózás (hozzáadottérték-adó) területén történő
közigazgatási együttműködésről.
Átmeneti rendelkezések 182. § (1) E törvény rendelkezéseit kell alkalmazni a
hatálybalépésekor jogerősen el nem bírált ügyekben, to
vábbá a hatálybalépést követően az azt megelőző időszakra
teljesítendő, illetve esedékessé vált kötelezettségekre azzal, hogy ha a jogszabálysértés elkövetésének időpontjában
hatályos rendelkezések az adózóra összességében kevésbé
terhes bírság-, pótlékfeltételeket határoztak meg, a kötelezettségre legfeljebb az elkövetéskor hatályos törvényben
meghatározott legmagasabb mérték alkalmazható.
(2) Az adózónak az e törvény hatálybalépését követően
az azt megelőző időszakra teljesítendő adómegállapítási,
bevallási, adófizetési, adóelőleg-fizetési, bizonylatkiállítási, adatszolgáltatási és adólevonási kötelezettségét a
2003. december 31. napján hatályos szabályok szerint kell
teljesítenie.
(3) E törvény rendelkezései nem érintik a 2003. december 31-ig hatályos rendelkezések alapján hozott, a törvény
hatálybalépésekor jogerős határozatokat.
(4) E törvény alkalmazásában a törvénnyel kihirdetett
nemzetközi szerződéssel (egyezménnyel) esik egy tekintet
alá a hatálybalépést megelőzően más jogszabállyal kihirdetett nemzetközi szerződés (egyezmény) is.
(5) E törvény 3. számú melléklete G) 3. pontjának rendelkezéseit 2004. február 1-jét, illetőleg 22. § (5) bekezdésének, 24. § (7) bekezdése második mondatának, 52. §
(4) bekezdése k) pontjának, V. fejezetének, 1. számú melléklete I. B) 3. b) pontjának, 3. számú melléklete H) pontjának rendelkezéseit a Magyar Köztársaság Európai
Unióhoz történő csatlakozásáról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésének a napjától kell
alkalmazni. Az adózó közösségi adószámát a Magyar Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásáról szóló
nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésének a napjától használhatja.
(6) Az e törvénnyel megállapított ellenőrzési jegyzőkönyv észrevételezésére nyitva álló határidőt, valamint az
elsőfokú határozat elleni fellebbezés benyújtására megállapított határidőt e törvény hatálybalépését követően kézbesített jegyzőkönyv, illetőleg határozat esetén kell alkalmazni.
(7) Felhatalmazást kap a Kormány arra, hogy rendeletben határozza meg az Európai Közösség tagállamai között
fennálló behajtási jogsegély részletes szabályait, így különösen a megkeresésekkel, illetve azok teljesítésével összefüggő eljárást, az eljárás során alkalmazott nyomtatványok
tartalmát és formáját, valamint a megkeresési küszöbértéket. E rendelkezés e törvény kihirdetésének napján lép
hatályba.
(8) Felhatalmazást kap a pénzügyminiszter arra, hogy
rendeletben szabályozza a feltételes adómegállapítás iránti
kérelem benyújtásának, nyilvántartásának, továbbá a díj
fizetésének és visszatérítésének módját és részletes feltételeit.
Mádl Ferenc s. k., Dr. Szili Katalin s. k.,
a Köztársaság elnöke az Országgyűlés elnöke