text:
42/2013. (VI. 4.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2013. május 28-án megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továbbiakban: régi Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva B. Z. magánszemély (a továbbiakban: beadványozó) által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a  Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – a  Kúriához címzett kifogást
lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Arany J. u. 25.; levélcím: 1357 Budapest, Pf. 2;
fax: 06-1-7950-143). A bírósági eljárásban az ügyvédi képviselet kötelező. A  jogi szakvizsgával rendelkező személy
saját ügyében ügyvédi képviselet nélkül is eljárhat. A bírósági eljárás nem tárgyi illetékmentes. Az  illeték mértéke
15 000 Ft. A kifogás benyújtóját tárgyi illetékfeljegyzési jog illeti meg.
Indokolás I. Beadványozó 2013. május 16-án aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az  Országos Választási Bizottsághoz
az  országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 2.  §-a
szerinti hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy ha valaki a dohányzás káros hatásai miatt megbetegszik, és ezért gyógyszeres kezelésre szorul,
akkor az Ő teljes gyógyszer költségének felét az Ő lakóhelyéhez legközelebb található dohányterméket forgalmazó üzlet
tulajdonosának kell állnia?”
A tulajdonhoz való jog alkotmányos védelmet élvez, korlátozására csak közérdekből, olyan módon kerülhet
sor, hogy a  korlátozás mértéke arányban álljon a  jogalkotási cél fontosságával. A  Bizottság álláspontja szerint
az  a  kezdeményezésben szereplő fizetési kötelezettség, mely az  üzlet tulajdonosát terhelné, csak távoli
kapcsolatban áll a  közérdekű célokkal és így e  kötelezettség aránytalan. A  kérdés Magyarország Alaptörvénye
(a továbbiakban: Alaptörvény) XIII. cikkében megfogalmazott tulajdonhoz való jogot sértené, mely az Alaptörvény
8. cikk (3) bekezdés a) pontja értelmében tiltott tárgykörnek minősül.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja továbbá, hogy a  kezdeményezésben foglalt kérdés az  Nsztv.
13.  §  (1)  bekezdésében foglalt egyértelműségi követelménynek sem felel meg. Az  egyértelműség követelménye
azt jelenti, hogy a  népszavazásra szánt kérdésnek egyértelműen megválaszolhatónak kell lennie. Ahhoz, hogy
a  választópolgár a  népszavazásra feltett kérdésre egyértelműen tudjon válaszolni az  szükséges, hogy a  kérdés
világos és kizárólag egyféleképpen legyen értelmezhető, a kérdésre igennel vagy nemmel lehessen felelni.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a kezdeményezés olyan feltételhez kötné a gyógyszerköltségek
felének megfizetését, melynek megállapítása különösen összetett és bonyolult orvosszakértői kérdés. A  Bizottság
álláspontja szerint „a dohányzás káros hatásai miatt” történő megbetegedés fogalma nem kellően körülhatárolt,
túlságosan tág, így nem egyértelmű.
Mindezek alapján a  Bizottság megállapítja, hogy a  választópolgár számára nem lenne egyértelmű, hogy milyen
tartalmú kezdeményezést támogat aláírásával, és a jogalkotó számára sem lenne egyértelmű, hogy egy érvényes és
eredményes népszavazás esetén pontosan milyen jogalkotásra lenne köteles.
Fentiek alapján az  Országos Választási Bizottság – az  Nsztv. 10.  § b) és c)  pontjai alapján, mivel kérdésben nem
lehet népszavazást tartani és a  kérdés megfogalmazása nem felel meg a  törvényben foglalt követelményeknek –
az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
II. A határozat az  Alaptörvény XIII.  cikkén, 8.  cikk (3)  bekezdés a)  pontján, az  Nsztv. 2.  §-án, a  10.  § b) és c)  pontjain,
13.  §  (1)  bekezdésén, a  választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 349.  § (1)  bekezdés c)  pontján,
a  jogorvoslatról szóló tájékoztatás a  130.  §-ának (1)  bekezdésén, az  illetékekről szóló tájékoztatás az  1990.  évi
XCIII. törvény 37.  § (1)  bekezdésén, 39.  § (3)  bekezdés d)  pontján, 42.  § (1)  bekezdés g)  pontján, valamint
a 62. § (1) bekezdés s) pontján alapul.
Dr. Bordás Vilmos s. k.,
 az Országos Választási Bizottság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
14/2006. (I. 26.) Korm. rendelete a Magyar Köztársaság Kormánya és a Szerbia és Montenegró Minisztertanácsa közötti gazdasági együttműködési megállapodás kihirdetéséről.
(A megállapodás 2005. november 21-én hatályba lépett.) 1. §
A Kormány a Magyar Köztársaság Kormánya és a Szerbia és Montenegró Minisztertanácsa közötti gazdasági
együttműködési megállapodást (a továbbiakban: Megállapodás) e rendelettel kihirdeti.
2. § A Megállapodás hiteles magyar és angol nyelvű szövege a következő:
„Gazdasági együttműködési megállapodás
a Magyar Köztársaság Kormánya és Szerbia és Montenegró Minisztertanácsa között
A Magyar Köztársaság Kormánya és Szerbia és Montenegró Minisztertanácsa (a továbbiakban: „Szerződő
Felek”),
– attól az óhajtól vezérelve, hogy elmélyítsék az országaik között hosszú ideje fennálló kapcsolatokat,
– kifejezve törekvésüket, hogy fenntartsák és erősítsék
hagyományos gazdasági kapcsolataikat,
– azzal a szándékkal, hogy a kölcsönös előnyök alapján
fejlesszék és intenzívebbé tegyék gazdasági, ipari, műszaki és technológiai együttműködésüket,
– azzal a meggyőződéssel, hogy a szerződéses keretek
bővítése a további együttműködéshez megfelelő és kedvező alapot teremt,
– a két országban hatályban lévő törvények keretei között és nemzetközi kötelezettségeikkel teljes összhangban,
az alábbiakban állapodtak meg:
1. Cikk A Szerződő Felek hatályban levő törvényeik keretein
belül a gazdasági és társadalmi fejlődés minden fontos te
rületén elősegítik a kölcsönösen előnyös gazdasági együttműködés erősítését és bővítését.
2. Cikk Figyelembe véve a gazdasági kapcsolatok jelenlegi
helyzetét és perspektíváit a Szerződő Felek egyetértenek
abban, hogy a hosszú távú együttműködésre kedvezőek a
feltételek többek között a következő területeken:
– mezőgazdaság és élelmiszeripar, agrártermékek feldolgozása és tárolása;
– erőművek és magas feszültségű elosztó hálózatok,
gáz és kőolaj csővezetékek hálózatának fejlesztése és
rehabilitációja;
– elektromos berendezések és készülékek gyártása;
– ásványi nyersanyagok és bányászati termékek kuta
tása, kitermelése, kezelése, további feldolgozása, valamint
értékesítése; – vegyipar és kőolaj-feldolgozás;
– csomagolási technológia;
– környezetvédelem;
– vízgazdálkodás, erdőgazdálkodás;
– humánerőforrások fejlesztése;
– gyógyászati berendezések és gyógyszeripar;
– idegenforgalom;
– kis- és középvállalkozások közötti együttműködés;
– számítógép és informatikai technológia;
– közlekedés;
– tudomány és technológia.
3. Cikk A Szerződő Felek törekednek arra, hogy megfelelő eszközökkel szélesítsék és intenzívebbé tegyék együttműködésüket:
– elősegítik a kapcsolatok építését és erősítik az együttműködést a gazdasági döntéshozók, kormányzati intézmények, szakmai és üzleti szövetségek, kamarák, regionális
és helyi szervek között, bátorítják a kölcsönös érdeklődésre számot tartó gazdasági információk cseréjét, valamint
saját képviselőik és más gazdasági-műszaki delegációk látogatásait;
– információkat cserélnek a fejlesztési prioritásokról és
megkönnyítik az üzleti szereplők részvételét a fejlesztési
projektekben;
– szorgalmazzák a két ország üzleti körei közötti új
kontaktusok létesítését és a meglévők szélesítését, bátorítják az egyének és vállalkozások között a látogatásokat,
összejöveteleket;
– üzleti információkat cserélnek, bátorítják a vásárokon és kiállításokon történő részvételt, üzleti események,
szemináriumok, szimpóziumok és konferenciák szervezését;
– elősegítik a magánszektor kis- és közepes vállalkozásai erősebb részvételét a kétoldalú gazdasági kapcsolatokban;
– marketing, tanácsadói és szakértői szolgáltatások
nyújtásával bátorítják az együttműködést a kölcsönös érdeklődésre számot tartó területeken;
– arra bátorítják pénzügyi intézményeiket és bankszektorukat, hogy közelebbi kapcsolatokat létesítsenek és erősítsék együttműködésüket;
– bátorítják a beruházási tevékenységet, vegyesvállalatok alapítását, vállalati képviseletek és fiókvállalatok létesítését;
– elősegítik a régiók közötti együttműködést és a nemzetközi szintű együttműködést a kölcsönös érdeklődésre
számot tartó kérdésekben.
4. Cikk Jelen Megállapodás megkötésével a Szerződő Felek létrehozzák a Vegyes Bizottságot, amelyet a Szerződő Felek
bármelyikének kérésére felváltva hívnak össze Magyarországon és Szerbia és Montenegróban.
A Vegyes Bizottság feladatai különösen az alábbiakat
foglalják magukba:
– a kétoldalú gazdasági kapcsolatok fejlesztésének
megvitatása, – új lehetőségek azonosítása a jövő gazdasági együttműködésének további fejlesztéséhez,
– javaslatok kidolgozása a gazdasági együttműködés
feltételeinek javítására mindkét ország vállalatai között,
– javaslatok tétele jelen Megállapodás alkalmazására.
A Szerződő Felek közötti, a Megállapodás alkalmazásá
val vagy értelmezésével kapcsolatos véleményeltéréseket
a Vegyes Bizottság keretei között kell rendezni.
5. Cikk A jelen Megállapodás nem alkalmazható olyan módon,
amely sértené azokat a kötelezettségeket, amelyek Magyarország európai uniós tagságából fakadnak. Következésképpen a jelen Megállapodás rendelkezései nem értelmezhetők vagy alkalmazhatók úgy, hogy befolyásolják az
Európai Unióról szóló Szerződés vagy az Európai Közösség és Szerbia és Montenegró között kötött megállapodások által előírt kötelezettségeket.
6. Cikk A jelen Megállapodás a két országnak a Megállapodás
hatályba léptetéséhez szükséges belső eljárásának befejezését jelző jegyzékváltás napján lép hatályba. A Megállapodás határozatlan időtartamra kerül megkötésre. A Megállapodást bármikor felmondhatja bármelyik Szerződő
Fél, ha erről diplomáciai úton írásban értesíti a másik Felet. Ilyen jegyzék küldése esetén a Megállapodás a jegyzék
beérkezését követő hat hónap elteltével veszti hatályát.
Jelen Megállapodás bármely módosításánál és a módosítások hatályba léptetésénél a Megállapodás megkötésekor alkalmazott eljárásrendet kell alkalmazni.
Készült és aláírásra került Belgrádban, 2005. május 26.
napján, két eredeti példányban, magyar, szerb és angol
nyelven, mindegyik szöveg egyaránt hiteles. Eltérő értelmezés esetében az angol változat mérvadó.
3. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő nyolcadik napon
lép hatályba.
(2) E rendelet végrehajtásához szükséges intézkedésekről a gazdasági és közlekedési miniszter gondoskodik.
Gyurcsány Ferenc s. k.,
miniszterelnök


text:
2007. CXXIII. törvény a kisajátításról.
Az e törvényben meghatározott közérdekű célok megvalósításához elengedhetetlenül szükséges ingatlanok
megszerzése, ugyanakkor a közérdek és a tulajdonosnak a
tulajdona védelméhez fűződő érdekei közötti egyensúly
biztosítása érdekében – a kisajátítást a tulajdonjog elvonása kivételes eszközeként szabályozva – az Országgyűlés a
következő törvényt alkotja:
1. § (1) Kisajátítással ingatlan tulajdonjoga csak kivételesen vonható el, az e törvényben meghatározott közérdekű célból, feltételekkel és módon, teljes, azonnali és feltétlen kártalanítás mellett.
(2) Kisajátítást kérő lehet az állam, illetve a helyi önkormányzat, valamint az államon és a helyi önkormányzaton
kívüli harmadik személy (a továbbiakban: harmadik személy), ha a 2. §-ban meghatározott közérdekű célt megvalósító tevékenységet lát el, vagy akit törvény az állam javára, saját nevében, kisajátítást kérőként való eljárásra kötelez.
Kisajátítási célok és feltételek 2. § Ingatlant kisajátítani a 3. § szerinti feltételek fennállása esetén, az alábbi közérdekű célokra lehetséges:
a) honvédelem;
b) nemzetközi szerződés alapján megvalósuló terület
csere;
c) terület- és településrendezés;
d) kötelező állami, illetve kötelező önkormányzati fel
adathoz kapcsoló oktatási, egészségügyi, szociális,
valamint kommunális hulladékkezelő létesítmény elhelyezése;
e) közlekedési infrastruktúra fejlesztése;
f) energiatermelés;
g) energiaellátás;
h) bányászat;
i) elektronikus hírközlési szolgáltatás;
j) kulturális örökségvédelem;
k) természetvédelem;
l) vízgazdálkodás;
A törvényt az Országgyűlés a 2007. november 5-i ülésnapján fogadta el.
m) fenntartható erdőgazdálkodás, valamint véderdő telepítése, védőfásítás és közérdekű erdőtelepítés;
n) építésügyi korlátozások felszámolása;
o) az ingatlant terhelő, az ingatlan rendeltetésszerű
használatát jelentősen korlátozó, vagy megszüntető közérdekű használati jogok, szolgalmak miatti hátrányok megszüntetése.
3. § (1) Kisajátításnak akkor van helye, ha
a) a közérdekű cél megvalósítása az ingatlanon fenn
álló tulajdon korlátozásával nem lehetséges, vagy – külön
törvény alapján – a közérdekű használati jog, vezetékjog,
szolgalmi jog alapításában a tulajdonossal nem jött létre
megállapodás, illetve e jogokat az illetékes hatóság nem
engedélyezte;
b) az ingatlan tulajdonjogának megszerzése adásvétel
– törvényben meghatározott esetben csere – útján nem lehetséges;
c) a közérdekű cél megvalósítására kizárólag az adott
ingatlanon kerülhet sor, illetve ha a közérdekű cél megvalósítására több ingatlan alkalmas, annak más ingatlanon
való megvalósítása a tulajdon nagyobb sérelmével járna;
és
d) a kisajátítással biztosított tevékenység közösségi
előnyei a tulajdon elvonásával okozott kárt jelentősen
meghaladják. Ennek mérlegelése során a közigazgatási hivatal a közérdekű tevékenység jelentőségét, így különösen
a terület fejlődésére gyakorolt hatását, a tevékenységgel,
szolgáltatással ellátásra kerülők számát, a foglalkoztatásra
gyakorolt hatását és az ingatlan jellemzőit kell egybevetnie, kulturális örökségvédelmi érték, természetvédelmi érték esetén annak jelentőségét és a tulajdonelvonás arányosságát kell vizsgálnia.
(2) Az adásvételi szerződés megkötését meghiúsultnak
kell tekinteni, ha
a) a kisajátítást kérő ajánlatát a tulajdonos vagy más
kártalanításra jogosult a kézhezvételtől számított harminc
napon belül nem fogadja el, illetve arra nem nyilatkozik;
vagy
b) a tulajdonos vagy más kártalanításra jogosult személye nem állapítható meg egyértelműen, illetve az ingatlan
tulajdonjogával összefüggésben per van folyamatban és
azt az ingatlan-nyilvántartásba feljegyezték, illetve bejegyzés alatt áll; vagy
c) a tulajdonos vagy más kártalanításra jogosult lakóhelye, tartózkodási helye, illetőleg székhelye ismeretlen,
illetve a kisajátítást kérő ajánlatának közlése részükre
egyéb körülményeik folytán rendkívüli nehézséggel vagy
számottevő késedelemmel járna.
4. § (1) A 2. § szerinti közérdekű célokra az alábbi feltételek mellett lehetséges kisajátítás:
a) honvédelem céljából, ha az ingatlan kisajátítását a
külön törvényben meghatározott esetben és feltételek
fennállása mellett igénylik, és az a honvédelmi feladatok
ellátása érdekében szükséges;
b) nemzetközi szerződés alapján megvalósuló területcsere céljából, ha a másik ország részére szükséges területátadás más módon nem lehetséges;
c) terület- és településrendezés céljából, ha a kérelemben megjelölt építmény, fejlesztési cél (a továbbiakban:
cél) a területrendezési tervben, vagy a helyi építési szabályzatban szerepel, a cél az érintett ingatlanok tulajdonosai részéről (a beruházás jellege, anyagi terhei, vagy a létesítmény megvalósítójának jogszabályi kijelölése miatt)
nem valósítható meg, továbbá a cél rendeltetése, jellege
miatt – a környező építmények, ingatlanok rendeltetésszerű használatának biztosítására, vagy jellegére is figyelemmel – a célt az adott ingatlanon szükséges megvalósítani,
vagy más ingatlanon való megvalósítása a tulajdonban nagyobb sérelemmel járna;
d) közlekedési infrastruktúra fejlesztése keretében közút, vasút, repülőtér, híd, alagút, hajózási létesítmény létesítése, fejlesztése céljából, ha
da) gyorsforgalmi közúthálózatnak jogszabállyal megállapított nyomvonalon való megépítése, vagy országos
közút építése érdekében szükséges,
db) a felszíni vagy felszín alatti vasút létesítési joga
alapján történő igénybevétel (létesítés, üzemeltetés) a létesítési joggal terhelt ingatlan rendeltetésszerű használatát
megszünteti, vagy jelentős mértékben akadályozza,
dc) a nyilvános repülőtér a településrendezési tervben,
valamint a helyi építési szabályzatban szerepel, és a megvalósítás más ingatlanokon műszaki, valamint az építés
engedélyezését meghatározó más szempont miatt nem lehetséges, vagy a megvalósítás a tulajdonban nagyobb sérelemmel járna,
dd) híd vagy alagút építése, fejlesztése érdekében,
amennyiben arra – országos közút építése, fenntartása, fejlesztése, üzemeltetése érdekében – közlekedésbiztonsági,
vagy közlekedéspolitikai szempontok alapján kerül sor,
de) közforgalmú kikötő, úszóműves kikötőhely, kompés révátkelőhely, valamint más hajózási létesítmény, továbbá a víziközlekedés irányítására és a hajóút kitűzésére
szolgáló jelek elhelyezése a parti ingatlan rendeltetésszerű
használatát megszünteti vagy jelentős mértékben akadályozza;
e) energiatermelés céljából, ha
ea) az ingatlan 50 MW vagy annál nagyobb teljesítmé
nyű erőmű építéséhez, bővítéséhez szükséges,
eb) az ingatlan 50 MW vagy annál nagyobb teljesítmé
nyű távhőtermelő létesítmény elhelyezéséhez szükséges,
ec) nukleáris létesítmény, radioaktív hulladéktároló
építéséhez, bővítéséhez szükséges,
ed) a biztonsági övezetben elrendelt tilalom vagy kor
látozás az ingatlan rendeltetésszerű használatát megszünteti, vagy jelentős mértékben akadályozza, továbbá ha az
atomenergia alkalmazását szolgáló, a biztonsági övezetben telepítendő létesítmény biztonságos használata ezt
szükségessé teszi;
f) energiaellátás céljából, ha fa) a villamos energiáról szóló törvény szerinti közcélú
hálózat építése céljából a vezetékjogot – az ingatlan használatának lényeges akadályozása, illetve megszüntetése
miatt – a hatóság nem engedélyezte,
fb) a villamos energiáról szóló törvény szerinti közcélú
hálózathoz tartozó, nem tartószerkezeten elhelyezett, külön jogszabályban meghatározott átalakító- és kapcsoló
berendezés építése céljából közérdekű használati jog alapításában az ingatlan tulajdonosa és az engedélyes között
nem jött létre megállapodás, vagy a használati jogot – az
ingatlan használatának lényeges akadályozása, illetve
megszüntetése miatt – a hatóság nem engedélyezte,
fc) földgáz elosztóvezetékek tartozékai és alkotórészei,
valamint propán-, butángáz-tartály, konténer elhelyezése
és üzemeltetése céljából használati jog alapításában a tulajdonos és az engedélyes, illetve a vezeték tulajdonosa
között nem jött létre megállapodás, illetve – az ingatlan
használatának jelentős akadályozása, illetve megszüntetése miatt – a használati jogot a hatóság nem engedélyezte,
fd) az idegen ingatlanra szolgáltatói távhőközpont létesítése céljából van szükség, és az engedélyes, valamint az
ingatlan tulajdonosa között a használati jog alapításában
nem jött létre megállapodás, illetve az illetékes építési hatóság az ingatlan rendeltetésszerű használatának megszűnése vagy jelentős mértékű akadályozása miatt a használati jogot nem engedélyezte,
fe) távhővezeték-hálózat, illetve annak részét képező
vezeték építése és üzemeltetése céljából vezetékjogi eljárásban az ingatlan tulajdonosa és az engedélyes között
nem jött létre megállapodás, illetve a vezetékjogot – az ingatlan használatának jelentős akadályozása, illetve megszüntetése miatt – az illetékes hatóság nem engedélyezte;
g) bányászati célból, ha
ga) bányászati létesítmények elhelyezése céljából szol
galom alapítását – az ingatlan rendeltetésszerű használatának jelentős mértékű akadályozása, illetve megszüntetése
miatt – a hatóság nem engedélyezte,
gb) a bányászati tevékenység az ingatlan rendeltetésszerű használatát megszünteti,
gc) szénhidrogén szállítóvezetékek, valamint ezek tartozékai és alkotórészei elhelyezése és üzemeltetése céljából szolgalmi jog alapításában a tulajdonos és az engedélyes, illetve a vezeték tulajdonosa között nem jött létre
megállapodás, illetve – az ingatlan használatának jelentős
akadályozása, illetve megszüntetése miatt – a szolgalmi
jogot az illetékes hatóság nem engedélyezte;
h) elektronikus hírközlési szolgáltatás céljából, ha az
elektronikus hírközlési építmény elhelyezése és üzemeltetése céljából közérdekű használati jog alapításában az ingatlan tulajdonos és az engedélyes között nem jött létre
megállapodás, illetve – az ingatlan használatának jelentős
akadályozása, illetve megszüntetése miatt – a használati
jogot az illetékes hatóság nem engedélyezte;
i) kulturális örökségvédelem céljából, ha védetté nyilvánított régészeti lelőhely, vagy műemlék örökségvédelmi
érdekei másként nem biztosíthatóak, így különösen, ha
ia) az érintett ingatlan tulajdonosa olyan magatartást
folytat, amely kisajátítás hiányában a védetté nyilvánított
régészeti lelőhely vagy a műemlék megsemmisülését eredményezi,
ib) a védetté nyilvánított régészeti lelőhely vagy műemlék feltárása, védőövezetének kialakítása, megközelítése másként nem lehetséges,
ic) korábban összefüggő történeti együttes része volt,
és az eredeti egységbe való visszahelyezése és együttes
használata örökségvédelmi szempontból indokolt;
j) természetvédelem céljából, ha
ja) a tulajdonos a védett természeti területen, a védelem
céljával oly mértékig össze nem egyeztethető tevékenységet folytat, amely a kisajátítás hiányában a védett természeti terület elpusztulását eredményezi,
jb) a védett természeti területek természetvédelmi kezeléséért felelős szerv – külön törvény rendelkezése szerint – a védett természeti területek védettségi szintjének
helyreállítása érdekében kezdeményezi;
k) vízgazdálkodási feladatok ellátása céljából, ha
ka) a Vásárhelyi Terv Továbbfejlesztése szerinti
nyomvonalas létesítménynek jogszabállyal megállapított
nyomvonalon való megépítése, kb) vízkár elhárítási (árvíz, belvíz, aszály) célú vízilétesítmények megvalósítása,
kc) közműves vízellátó és szennyvízkezelő és -elvezető
létesítmények megvalósítása,
kd) felszíni és felszín alatti vízkészletek közérdekű
igénybevétele, tározása, el-, illetve továbbvezetését szolgáló létesítmények megvalósítása,
ke) a közcélú vízilétesítmény, illetve vízbázisok (távlati vízbázisok) belső védőövezetének biztosítása érdekében
szükséges;
l) fenntartható erdőgazdálkodás, valamint véderdő telepítése, védőfásítás és közérdekű erdőtelepítés céljából,
ha
la) a tulajdonos az erdejében olyan tevékenységet folytat, amely kisajátítás hiányában az erdő kipusztulását eredményezi,
lb) az erdőtelepítés (fásítás) a tulajdonos közreműködésével eredményesen nem valósítható meg, vagy aránytalan nagy költséggel járna.
(2) A 3. § (1) bekezdésének d) pontját e paragrafus
(1) bekezdés da), db) és ka) pontjai szerinti beruházások
esetében nem kell alkalmazni.
5. § (1) A 2. § n)–o) pontja alapján az ingatlan megvásárlása és kisajátítása kezdeményezésének joga az ingatlan
tulajdonosát is megilleti, ha
a) az ingatlan tulajdonjogát a b) vagy c) pont szerinti
tulajdoni korlátozás előtt szerezte meg, és
b) az ingatlan rendeltetését a helyi építési szabályzat,
illetőleg szabályozási terv valamely később megvalósítandó – jogszabályban megállapított – olyan közérdekű célban határozza meg, amelynek megvalósítása a tulajdonostól nem várható el, és ez a tulajdonosi és építési jogokat,
c) a 2. § o) pontja szerinti kisajátítási célokhoz kapcsolódó közérdekű használati jog, vezetékjog, szolgalmi jog
– a jog létesítését követően – az ingatlan rendeltetésszerű
használatát
jelentősen akadályozza vagy megszünteti.
(2) Az (1) bekezdés b) pontja szerinti esetben a tulajdonos akkor kérheti a közérdekű cél jogosultjának, ennek
hiányában az önkormányzatnak a kisajátítási kérelem benyújtására vonatkozó kötelezését, ha az ingatlan adásvételére vonatkozó megállapodás annak kezdeményezésétől
számított három éven belül nem jött létre.
(3) Az (1) bekezdés c) pontja szerinti esetben a közérdekű cél jogosultjának a kisajátítási kérelem benyújtására
vonatkozó kötelezését a tulajdonos a létesítmény használatbavételi engedélye végrehajthatóvá válásától számított
két évig kérheti.
(4) Az (1) bekezdés szerinti esetben az ingatlan tulajdonosának kell igazolnia, hogy az ingatlan megvásárlását
kezdeményezte, de az adásvételre vonatkozó megállapodás a kezdeményezése ellenére nem jött létre.
Kisajátítással érintett ingatlan 6. § (1) A kisajátítási tervben szereplő ingatlan adásvétellel történő megszerzése esetében az ingatlant terhelő
– jogszabályon vagy szerződésen alapuló – elővásárlási,
visszavásárlási, vételi (opció) jog nem gyakorolható.
(2) Az ingatlannak egy része is kisajátítható (részleges
kisajátítás).
(3) Nincs helye részleges kisajátításnak, ha az ingatlan
visszamaradó része a megengedett legkisebb teleknagyságot nem éri el.
(4) A tulajdonos kérelmére az egész ingatlant ki kell sajátítani, ha az ingatlan részleges kisajátítása következtében
a) az ingatlan visszamaradó része eredeti céljára használhatatlanná válik,
b) az ingatlannal kapcsolatos jog vagy foglalkozás gyakorlása lehetetlenné vagy számottevően költségesebbé válik,
c) a visszamaradó rész gazdaságos értékesítése nem lehetséges.
(5) Az egész ingatlan kisajátítását legkésőbb a kisajátítási tárgyalás befejezéséig lehet kérni.
7. § (1) Termőföld kisajátítására – amennyiben a kisajátítás céljának megvalósítása érdekében a termőföld igénybevétele szükséges – akkor kerülhet sor, ha a földnek a
más célú hasznosítását – a külön jogszabályok rendelkezéseinek megfelelően – az ingatlanügyi hatóság engedélyezte (illetve a folytatásához hozzájárult). A termőföld a más
célú hasznosítás folytatásához való hozzájárulás hiányában is kisajátítható, ha a hatóság a más célú hasznosítás
folytatásához kizárólag a tulajdonosi hozzájárulás hiánya
miatt nem járult hozzá.
(2) Erdőterület kisajátításához – amennyiben a kisajátítást követően az ingatlant nem a külön törvény szerinti erdőként hasznosítják – az erdészeti hatóságnak az erdőterület igénybevételére kiadott elvi hozzájárulása szükséges.
Amennyiben a kisajátítási kérelem szerint az ingatlant
részben vagy egészben továbbra is erdőként hasznosítják,
a kisajátításhoz az erdészeti hatóság egyetértését kell beszerezni.
(3) Védett természeti területet érintő kisajátításhoz – a
4. § (1) bekezdésének j) pontjában szabályozott esetek kivételével – a természetvédelmi hatóság előzetes hozzájárulása szükséges.
(4) Védetté nyilvánított régészeti lelőhely, illetve műemlék kisajátításához – a 4. § (1) bekezdésének i) pontjában szabályozott esetek kivételével – a kulturális örökségvédelmi hatóság előzetes hozzájárulása szükséges.
(5) Véderdő telepítése, védőfásítás és közérdekű erdőtelepítés céljára történő kisajátításához be kell szerezni a területileg illetékes erdészeti hatóság hozzájárulását, ha a kisajátítást más szerv kérte. Ez a rendelkezés védőfásításnak
közút és vasút mentén, valamint egyéb műszaki létesítmény tartozékát képező, azzal azonos földrészleten lévő, a
patak, csatorna medrében lévő, illetve azt szegélyező, a
külön törvény szerint erdőnek nem minősülő faállományként történő telepítése céljára kért kisajátítás esetére nem
vonatkozik.
(6) Külföldi állam vagy nemzetközi szervezet tulajdonában álló ingatlan kisajátítása előtt a külpolitikáért felelős miniszter álláspontját be kell beszerezni.
(7) Bányászati célból történő kisajátításhoz a bányafelügyelet szakvéleményének beszerzése szükséges.
(8) Honvédelmi célra igénybe vett, a honvédelemért felelős miniszter által vezetett minisztérium vagyonkezelésében lévő ingatlanok (ingatlanrészek) kisajátításához a
honvédelmért felelős miniszter hozzájárulása vagy azok
honvédelmi célra feleslegessé nyilvánítása szükséges.
Az ingatlan tulajdonának tehermentes megszerzése 8. § (1) A kisajátítási határozat jogerőre emelkedésével
– e törvény eltérő rendelkezése hiányában – az ingatlan tulajdonjogának tehermentes megszerzésére kerül sor.
(2) A kisajátítási határozatban rendelkezni kell az ingatlanra vonatkozóan más személyt megillető jogokról, és az
ingatlanra feljegyzett tényekről.
(3) Pénzbeli kártalanítás esetén a kisajátított ingatlanra
vonatkozóan más személyt megillető jogok – a (4) bekezdésben felsorolt jogok kivételével –, és az ingatlanra feljegyzett tények megszűnnek. A pénzbeli kártalanítás a zálogjog tárgyaként a kisajátított ingatlan helyébe lép.
(4) A telki szolgalom, továbbá a jogszabályon alapuló
szolgalom, vezetékjog és más használati jog, egyéb tulajdoni korlátozás, valamint a bérleti jog megszűnéséről
szükség szerint kell rendelkezni.
(5) Ha a kártalanítás részben vagy egészben csereingatlannal történik, a kisajátított ingatlanra vonatkozó jogok a
(4) és (6) bekezdésben foglaltak kivételével a csereingatlanra szállnak át.
(6) A bérleti, a haszonbérleti, a haszonélvezeti jogot és a
használat jogát a jogosult kérelmére kell a csereingatlanra
átvinni. A lakásra és a nem lakás céljára szolgáló helyiségre vonatkozó bérleti jog a csereingatlanra nem vihető át.
(7) A (6) bekezdés szerinti kérelmet az erre jogosult legkésőbb a kisajátítási tárgyalás befejezéséig nyújthatja be.
Kártalanítás 9. § (1) A kisajátított ingatlan tulajdonosát a tulajdonjoga elvonásáért, az ingatlanon fennálló jog jogosultját pedig a joga megszűnéséért – a zálogjog és a végrehajtási jog
jogosultja kivételével – teljes, azonnali és feltétlen kártalanítás illeti meg.
(2) A megszűnt jogokért járó kártalanítást az ingatlan
tulajdonjoga elvonásáért járó kártalanításnál figyelembe
kell venni.
(3) A kártalanítás összegének megállapítása során
a) az összehasonlításra alkalmas ingatlanok helyben
kialakult forgalmi értékét,
b) ha az ingatlan valóságos forgalmi értéke – összeha
sonlításra alkalmas ingatlanok, illetve ezek forgalmának
hiányában, vagy forgalmukra jogszabályban elrendelt korlátozás, illetve más ok miatt – nem állapítható meg, az ingatlan településen belüli fekvését, közművekkel való ellátottságát, ennek hiányában a közművesítés lehetőségét,
földrajzi és gazdasági adottságait, termőföld esetén a művelési ágat, a földminősítés szempontjait és az ingatlan jövedelmezőségét
kell figyelembe venni.
10. § (1) Nem jár kártalanítás
a) az ingatlanra feljegyzett tények megszűnéséért;
b) az olyan épületért, amelynél az építést vagy fennma
radást engedélyező határozat a későbbi lebontás esetére a
kártalanítást kizárta, illetőleg amelynek a tulajdonos költségére való lebontását az építésügyi hatóság elrendelte.
(2) Az elmaradt haszon megtérítésére a 18. § keretei között kerülhet sor.
(3) Az (1) bekezdés b) pontjában említett épületet, továbbá – ha az ingatlanon használhatatlan romépület áll,
amiért a tulajdonos érték hiányában kártalanítást nem kapott – a használhatatlan romépületet a tulajdonos lebonthatja és anyagát elviheti.
(4) Ha a kisajátítást kérő a kisajátított épületre vagy
annak tartozékaira nem tart igényt, a tulajdonos azokat az
(1) bekezdés b) pontjában nem említett esetben is lebontathatja, és anyagukat elviheti. A bontási anyagnak és tartozékoknak a bontási költséggel csökkentett értékét a kártalanításból le kell vonni.
(5) A kisajátítást kérőnek a tárgyaláson nyilatkoznia
kell arról, hogy az épületre és annak tartozékaira igényt
tart-e. Ha a kisajátítást kérő az épületre vagy annak tartozékaira nem tart igényt, a tárgyaláson a tulajdonosnak nyilatkoznia kell arról, hogy azokat lebontja és anyagukat elviszi-e, vagy kártalanításra tart igényt.
(6) Az (1)–(5) bekezdésben foglalt rendelkezéseket
megfelelően alkalmazni kell az épületnek nem minősülő
építményekre, továbbá az építményrészekre is.
(7) Ha a kisajátítás következtében a faállomány vagy
más évelő növényzet kitermelése válik szükségessé, ezt a
tulajdonos elvégezheti. Ebben az esetben a faanyag (más
évelő növényzet) értékét az ingatlan értékének megállapítása során figyelmen kívül kell hagyni.
(8) Ha a kisajátított ingatlan erdő és a kisajátítás évére
vonatkozóan az erdőgazdálkodó rendelkezik az erdészeti
hatóság engedélyével az erdei haszonvételek gyakorlására, lehetőség szerint lehetővé kell tenni e haszonvételek
gyakorlását.
11. § A kártalanítás – a 13–14. §-ban foglalt kivétellel –
pénzben történik.
12. § (1) Ha a kisajátított épületben levő lakást, illetőleg
nem lakás céljára szolgáló helyiséget bérlő vagy egyéb
használó használja, forgalmi értékként a lakott értéket kell
figyelembe venni.
(2) A beköltözhető forgalmi értéket kell figyelembe
venni, ha a kisajátított épületben levő lakást, illetőleg nem
lakás céljára szolgáló helyiséget
a) a tulajdonos használja és részére cserelakást (cserehelyiséget) nem kell adni, vagy
b) bérlő vagy egyéb használó használja, és a cserelakásra (cserehelyiségre) vonatkozó igényéről lemond,
valamint pénzbeli kártalanításra sem tart igényt.
13. § (1) Csereingatlannal történhet a kártalanítás, ha
abban a tulajdonos és a kisajátítást kérő megegyezik.
(2) A csereingatlan értékét a 9. § (3) bekezdésének rendelkezései szerint kell megállapítani.
(3) Ha a csereingatlan értéke nagyobb, mint a kisajátított ingatlanért járó kártalanítás, a különbözetet a tulajdonos köteles megfizetni. A különbözet megfizetése alól indokolt esetben – a kisajátítási határozatban – mentesítés,
továbbá fizetési kedvezmény adható.
(4) Ha a csereingatlan értéke kisebb a kisajátított ingatlanért járó kártalanításnál, a tulajdonos részére a különbözetnek megfelelő pénzbeli kártalanítás jár.
(5) A (3) és (4) bekezdésben foglalt rendelkezéseket alkalmazni kell akkor is, ha a részben kisajátított ingatlan kiegészítése céljára felajánlott terület értéke és a kisajátított
ingatlanért járó kártalanítás összege különböző. A felajánlott terület értékét a 9. § (3) bekezdésében foglalt rendelkezések alkalmazásával kell megállapítani.
14. § (1) A kisajátított épületben lévő lakás, illetőleg
nem lakás céljára szolgáló helyiség használója részére a
kisajátítást kérő köteles megfelelő cserelakást, illetőleg
cserehelyiséget biztosítani. A cserelakás megfelelőségének megállapításánál a lakások és helyiségek bérletéről
szóló törvény rendelkezéseit kell alkalmazni. A cserehelyiség akkor megfelelő, ha a tevékenység hasonló körülmények között történő folytatására alkalmas.
(2) A kisajátításra kerülő épületben lévő lakás használója részére nem kell cserelakást adni, ha
a) a használó a cserelakásra vonatkozó igényéről – legkésőbb a kisajátítási tárgyaláson – lemond;
b) a használó tulajdonában ugyanabban a városban
(községben) beköltözhető és megfelelő lakás van;
c) a jogcím nélküli használó – törvény rendelkezése
alapján – másik lakásra nem tarthat igényt.
(3) A kisajátításra kerülő épületben lévő nem lakás céljára szolgáló helyiség használója részére nem kell cserehelyiséget adni, ha a használó
a) a cserehelyiségre vonatkozó igényéről – legkésőbb a
kisajátítási tárgyaláson – lemond;
b) a helyiségben gyakorolt tevékenységét – a kisajátítási tárgyaláson tett nyilatkozata szerint – tovább nem folytatja;
c) tulajdonában (kezelésében, használatában) olyan
más, nem lakás céljára szolgáló helyiség van, amely megfelelő a tevékenység folytatására.
(4) Ha a kisajátított épületben lévő lakást, illetőleg nem
lakás céljára szolgáló helyiséget nem a tulajdonos használja és a (2) bekezdés a)–b) pontja alapján cserelakást, vagy
a (3) bekezdés alapján cserehelyiséget nem kell adni, a
használó részére pénzbeli kártalanítás jár.
15. § Műemlék kisajátítása esetén a pénzbeli kártalanítás összegének megállapításakor a műemlék fenntartására,
illetve helyreállítására a kisajátítási eljárás megindítását
megelőző öt évben visszatérítési kötelezettség nélkül az
államháztartási, európai uniós, vagy egyéb nemzetközi
forrásokból kapott támogatások összegét olyan arányban
kell csökkentő tényezőként figyelembe venni, amilyen
arányban az a műemlék forgalmi értékére hatással volt.
16. § (1) Az ellenérték fejében szerzett vagyonkezelői
jog megszűnése esetén a kártalanítás összegének megállapításánál a vagyonkezelői jogért fizetett ellenértéket,
valamint az állagmegóvó és értéknövelő munkák értékét
kell figyelembe venni.
(2) Ingyenesen szerzett vagyonkezelői jog megszűnéséért kártalanítás nem jár. Az állagmegóvó és értéknövelő
munkák értékét csak akkor kell megtéríteni, ha arra nem
költségvetési forrásból került sor.
17. § (1) A földhasználati jogot ingyenesen megszerző
használó részére a használati jog megszűnéséért kártalanítás nem jár. A telek, illetőleg a föld értékét növelő munkák
ellenértékét azonban a földhasználó részére meg kell téríteni. E kártalanítást az ingatlanért járó kártalanításnál
figyelembe kell venni.
(2) Haszonélvezeti joggal terhelt ingatlan kisajátítása
esetén – ha a tulajdonos pénzbeli kártalanításban részesül – a megszűnt haszonélvezeti jog értékét az eset összes
körülményeinek gondos mérlegelésével kell meghatározni. Ennek során figyelembe kell venni különösen a haszonélvezeti joggal terhelt ingatlan jellegét, a haszonélvezeti
jog gyakorlásának módját, a jogosult személyi körülményeit, a hasznosítás lehetőségeit és a hasznosítással elérhető anyagi előnyöket, továbbá a haszonélvezeti jognak az
ingatlan forgalmi értékére gyakorolt hatását.
(3) A haszonélvezeti jogért járó kártalanítás nem lehet
kevesebb az illetékekről szóló törvény alapján, a vagyoni
értékű jogok megszerezése után fizetendő illeték számításának alapjánál, de nem érheti el azt az összeget, ami haszonélvezeti jog fennállása hiányában a tulajdonos részére
kártalanításként járna.
18. § Ha a kisajátítás jogi személy, jogi személyiséggel
nem rendelkező gazdálkodó szervezet, vagy a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 3. §-ának
17. pontja szerinti egyéni vállalkozó, vagy mezőgazdasági
őstermelő vállalkozás céljára használt ingatlanát érinti,
meg kell téríteni a kisajátítás következtében szükséges
üzemátszervezés, üzemáttelepítés és költözködés költségét; a kisajátítás által okozott kárt (például termeléskiesés,
a tevékenységnek a kisajátítási eljárás miatti szüneteléséből adódó bevételkiesés, többletköltségek), egyéb fizetési
kötelezettségeket.
19. § (1) A kisajátítással kapcsolatos értékveszteséget
meg kell téríteni. Értékveszteségként kell megtéríteni különösen
a) mezőgazdasági művelés alatt álló ingatlan esetében
a lábon álló és függő termés értékét, ha az a birtokbaadás
időpontjában már megállapítható, ennek hiányában a folyó
gazdasági év várható termésének értékét;
b) erdő esetében a lábon álló faállomány értékét;
c) az ingatlan egy részének kisajátítása esetén a vissza
maradt ingatlanrész értékének csökkenését. (2) A lábon álló és függő termés értékéből, illetőleg a folyó gazdasági év várható termésének értékéből le kell vonni az elmaradt mezőgazdasági munkák költségét.
20. § A kisajátítással kapcsolatos költségként meg kell
téríteni
a) mező- és erdőgazdasági művelés alatt álló ingatlan
esetében a folyó gazdasági évben elvégzett mező- és erdőgazdasági munkák költségét, és az egyéb ráfordítások
költségét;
b) a kisajátított épületben levő lakás (nem lakás céljára
szolgáló helyiség) és a cserelakás (cserehelyiség) bérleti
díja közötti ötévi különbözetet;
c) az egyéb, indokolt és igazolt költségeket. 21. § (1) A kártalanítás megfizetésére – törvény eltérő
rendelkezése hiányában – a kisajátítással tulajdont szerző
kisajátítást kérő állam, illetve helyi önkormányzat, a 36. §
(2) és (3) bekezdése szerinti esetben a kisajátítást kérő harmadik személy köteles.
(2) A kártalanítási összeget egy összegben kell megfizetni, a kifizetés a kártalanításra jogosult számláját vezető
pénzintézet útján történik.
(3) A kisajátítást kérő a kifizetési kötelezettségét akkor
teljesíti, amikor a számláját vezető pénzintézet a számlát a
kártalanítás összegével megterheli.
(4) A kártalanítási összeg a kisajátítási határozat jogerőre emelkedésével esedékes, ettől az időponttól kezdődően
jár a késedelmi kamat is.
(5) Ha a kisajátítani kért ingatlan birtokba adása a határozat jogerőre emelkedése előtt megtörtént, a késedelmi
kamat is a birtokbaadás napjától jár.
(6) A kártalanítási összeget bírósági letétbe kell helyezni, ha
a) a kártalanításra jogosult személye bizonytalan,
b) a kártalanításra jogosult a kártalanítási összeget nem
veszi át,
c) a kártalanításra jogosultak között a jogosultság vagy
az összeg felosztása kérdésében vita van, és a felek e miatt
a bírósághoz fordultak,
d) az ingatlant terhelő valamely követelés vitás,
e) sorrendi tárgyalás tartása szükséges,
f) a kártalanításra jogosult lakóhelye (székhelye) isme
retlen; a kisajátítási határozatot azonban ilyen esetben is
közölni kell a kártalanításra jogosult képviseletére az államigazgatási hatóság által kirendelt ügygondnokkal.
Kisajátítási eljárás 22. § (1) A kisajátítási eljárásra – az e törvényben foglalt
eltérésekkel – a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény
(a továbbiakban: Ket.) rendelkezéseit kell alkalmazni.
(2) A kisajátítási eljárást a közigazgatási hivatal folytatja le. Az eljárásra a kisajátítani kért ingatlan fekvése szerinti közigazgatási hivatal illetékes.
23. § (1) A kisajátítási eljárásban ügyfél:
a) a kisajátítást kérő,
b) az állam, illetve az önkormányzat tulajdonszerzésé
vel járó, harmadik személy által indított eljárásban az állami tulajdonosi jogokat gyakorló szervezet, illetve a kisajátítással tulajdont szerző önkormányzat,
c) a kártalanításra jogosult tulajdonos, vagyonkezelő,
d) mindaz az ingatlan-nyilvántartásból kitűnő egyéb
jogosult, akinek az ingatlanra vonatkozó jogát a kisajátítás
érinti, ideértve az ingatlan-nyilvántartásba még be nem
jegyzett, de széljegyzetként már feltüntetett jogszerzőt is,
e) mindazon ingatlan-nyilvántartáson kívüli egyéb jogosult, akinek az ingatlanra vonatkozó jogát a kisajátítás
érinti.
(2) Az olyan tulajdonos vagy más kártalanításra jogosult részére, aki ismeretlen helyen tartózkodik vagy nem
tud az ügyben önállóan eljárni – ha nincs törvényes képviselője vagy meghatalmazottja – a gyámhatóság ügygondnokot rendel ki. Ügygondnok kirendelésének van helye a
közigazgatási hivatal megkeresésére a 3. § (2) bekezdésnek b) pontja esetén is.
(3) Az ügyfeleket az eljárás megindításáról postai úton
kell értesíteni.
24. § (1) A kisajátítási eljárás kérelemre indul.
(2) A kérelmet a kisajátítást kérő nyújtja be. Az állam,
önkormányzat mint kisajátítást kérő nevében a tulajdonosi
jogot gyakorló szerv, illetve az a szerv járhat el, amelyet az
állami, önkormányzati tulajdonosi jogokat gyakorló szerv
meghatalmaz, vagy az eljárásra jogszabály jelöli ki. Kisajátítást kérő harmadik személyként a 36. § (2)–(3) bekezdése szerinti esetben a tevékenység végzésére engedéllyel
rendelkező, nem engedélyköteles tevékenység esetén a létesítő okirata szerint a kisajátítási célt megvalósító tevékenységre jogosult, illetve az állam javára – törvényi rendelkezés alapján – saját nevében, kisajátítást kérőként való
eljárásra kijelölt személy járhat el.
(3) A közigazgatási hivatal – a kisajátítandó ingatlan tulajdonosának a 2. § n)–o) pontján, illetve az 5. §-on alapuló kérelmére – kötelezi a kisajátítási kérelem benyújtására azt, aki e törvény szerinti kisajátítást kérő lehet, és az
ingatlanon fennálló használati vagy egyéb joga az ingatlan
rendeltetésszerű használatát jelentős mértékben akadályozza vagy megszünteti. A határozat ellen önálló fellebbezésnek helye nincs, azt a kisajátítási határozat elleni bírósági felülvizsgálat során lehet megtámadni.
(4) A kérelemben meg kell jelölni a kisajátítás célját, a
célban megjelölt tevékenység vagy beruházás megkezdésének határidejét, illetve ütemezését.
(5) A kisajátítási kérelemhez mellékelni kell:
a) külön jogszabály rendelkezése alapján – a kisajátítá
si tervet öt példányban;
b) a kisajátítást kérő bejelentését az ingatlan tulajdono
sa és más ügyfelek nevéről, lakáscíméről (telephelyéről), ha ezek az adatok a kisajátítási terv elkészítését követően
megváltoztak;
c) a kisajátítást kérő nyilatkozatát – kivéve az épített
környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi
LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Épt.) 30. §-ának
(4) bekezdése szerinti és a Magyar Köztársaság gyorsforgalmi közúthálózatának közérdekűségéről és fejlesztéséről szóló 2003. évi CXXVIII. törvény (a továbbiakban:
Aptv.) 7. §-ának (2) bekezdése szerinti kisajátítást – arról,
hogy a kártalanításhoz szükséges pénzügyi fedezet, illetve
lakás (helyiség) rendelkezésre áll;
d) a kisajátítás céljának megfelelően az illetékes hatóságnak a 7. § szerinti engedélyét, hozzájárulását, egyetértését, szakvéleményét tartalmazó iratokat, illetve a 7. §
(1) bekezdés utolsó mondata szerinti esetben az ingatlanügyi hatóság határozatát;
e) kisajátítást kérő harmadik személy esetében a tevékenység végzésére vonatkozó engedélyt, nem engedélyköteles tevékenység esetén létesítő okiratát;
f) amit külön törvény előír. (6) A kisajátítást kérő köteles a 2–5. § szerinti szempontok mérlegeléséhez szükséges adatokról a közigazgatási
hivatalt tájékoztatni, és az azokat igazoló dokumentumokat a hatóság rendelkezésére bocsátani.
25. § (1) Ha a kérelem és mellékletei megfelelnek az
e törvényben előírt feltételeknek, a közigazgatási hivatal
tárgyalást tűz ki.
(2) A közigazgatási hivatal a kisajátítási terv egy példányát mellékelve, a tárgyalás kitűzésével egyidejűleg, a
Magyar Köztársaság gyorsforgalmi közúthálózatának
közérdekűségéről és fejlesztéséről szóló, valamint a Vásárhelyi Terv továbbfejlesztéséről szóló törvények hatálya
alá tartozó kisajátítási kérelem esetén pedig az ennek beérkezésétől számított nyolc napon belül megkeresi az ingatlanügyi hatóságot a kisajátítási eljárás megindítása tényének az ingatlan-nyilvántartásba történő feljegyzése érdekében.
(3) A közigazgatási hivatal a tárgyalás kitűzésével egyidejűleg
a) tájékoztatja az ügyfeleket arról, hogy az ingatlanra
milyen közérdekű célra kértek kisajátítást és a kisajátítási
terv észrevételezés céljából hol és mikor tekinthető meg,
továbbá
b) a kártalanításra vonatkozó szakvélemény elkészítése
céljából igazságügyi szakértőt rendel ki, és meghatározza
a szakvélemény elkészítésének határidejét. A tárgyalásra a
szakértőt meg kell idézni.
(4) A szakértő a szakvéleményt a külön jogszabályban
meghatározott szerkezetben és adattartalommal, a mérlegelés módszerének és a figyelembe vett szempontoknak a
bemutatásával köteles elkészíteni.
(5) Nincs szükség tárgyalás kitűzésére, illetőleg a kitűzött tárgyalás megtartására, ha a kisajátítást kérő csatolja a
kisajátítási kártalanítás tárgyában kötött egyezségről szóló
okiratot, és az egyezséget a közigazgatási hivatal jogszerűnek tartja.
26. § (1) A közigazgatási hivatal a szakértő szakvéleményének megérkezéséig indokolt esetben az eljárást felfüggesztheti.
(2) Nagyszámú ügyfelet érintő kisajátítás esetén hatósági közvetítő vehető igénybe.
27. § (1) A tárgyaláson ismertetni kell a kártalanításra
vonatkozó szakvéleményt és meg kell vitatni az ügyfelek
által a kisajátítási tervre, továbbá a szakvéleményre tett
észrevételeket. A közigazgatási hivatal és az ügyfelek kérhetik a szakértői vélemény kiegészítését.
(2) Ha a lakások, illetőleg a nem lakás céljára szolgáló
helyiségek használóinak elhelyezéséről a lakásügyi,
illetve az elhelyező hatóságnak kell határoznia, annak legkésőbb a tárgyaláson nyilatkoznia kell az elhelyezés módjáról; ettől a nyilatkozatától egyoldalúan nem térhet el.
28. § (1) A közigazgatási hivatal a kisajátítás tárgyában
2–5. § meghatározott célok és feltételek fennállásának
vizsgálata, illetve szempontok mérlegelése alapján dönt.
A vizsgálat kiterjed arra is, hogy fennállnak-e a kisajátítás
e törvényben meghatározott egyéb feltételei.
(2) A kisajátítás feltételeinek elbírálása során a közigazgatási hivatal köteles megvizsgálni azt is, hogy biztosítható-e a kisajátítani kért épületben levő lakások és nem lakás
céljára szolgáló helyiségek használóinak megfelelő időn
belül való elhelyezése.
(3) A 2–5. § szerinti célok és feltételek fennállásának
hiányában a kérelmet el kell utasítani.
29. § (1) A közigazgatási hivatalnak a kérelemnek helyt
adó határozatában – a (3) bekezdésben említett kivétellel –
külön kell rendelkeznie arról, hogy a kisajátított ingatlanért, az ingatlanra vonatkozóan más személyt megillető jogok megszűnéséért és a jogok megszűnése miatt keletkezett kárért, továbbá a kisajátítással kapcsolatos értékveszteségért és költségekért milyen összegű kártalanítást állapít meg. Rendelkezni kell a kártalanítás megfizetésének
határidejéről is.
(2) Ha a kisajátított ingatlanra végrehajtási jog van bejegyezve, a közigazgatási hivatal a határozatát megküldi az
illetékes bírósági végrehajtónak is, aki megteszi a bírósági
végrehajtásról szóló törvény szerint szükséges intézkedéseket. Ha a kisajátított, végrehajtási joggal nem terhelt ingatlant – ide nem értve az olyan tulajdonos által használt
lakást, akinek nincs ugyanazon településen vagy attól legfeljebb 50 kilométerre másik beköltözhető lakása – a kártalanítási összeget meghaladó, lejárt esedékességű, elismert vagy végrehajtható követelés terheli, a közigazgatási
hivatal határozatában csak a kártalanítás összegét állapítja
meg. Ilyen esetben az összeg felosztásáról bármely ügyfél
kérelmére – a bírósági végrehajtásról szóló törvény szabályainak alkalmazásával – a közigazgatási hivatal székhelye szerint illetékes bíróság gondoskodik.
(3) Ha a kisajátítást kérő és a többi ügyfél a kártalanítás
tárgyában egyezséget kötött, és az a szakértői véleménnyel
összhangban van, megfelel a jogszabályi feltételeknek, a
közigazgatási hivatal az általa is jóváhagyott egyezséget
határozatába foglalja. Az egyezség jóváhagyásának megtagadása esetén a közigazgatási hivatal határozatot hoz a
kártalanítás megállapításáról.
(4) A kártalanítás tárgyában kötött, a közigazgatási hivatal által jóváhagyott egyezséget a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvénynek a szerződési nyilatkozatok megtámadására vonatkozó szabályai szerint
(234–238. §) lehet megtámadni.
(5) Ha a kisajátított ingatlanért járó kártalanítás és a csereingatlan értéke különböző, a tulajdonost a határozatban
kötelezni kell a különbözet megtérítésére, illetőleg rendelkezni kell arról, hogy a kisajátítást kérő különbözetképpen
milyen összegű pénzbeli kártalanítást köteles fizetni.
30. § Ha a kisajátítás az ingatlannak csak egy részét
érinti, nem kell telekalakítási eljárást lefolytatni.
31. § A közigazgatási hivatal kisajátítási határozata
ellen közigazgatási úton fellebbezésnek helye nincs, a határozat bírósági felülvizsgálatát lehet kérni.
32. § (1) A kisajátítási határozat bírósági felülvizsgálata
során a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény
XX. fejezetének rendelkezéseit azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy
a) a pert a kisajátítást kérő ellen is meg kell indítani;
b) a közigazgatási perben az ingatlan fekvése szerint
illetékes megyei bíróság jár el;
c) a bíróságnak a keresetlevél beérkezését követő
45 napon belül tárgyalást kell tartania;
d) a bíróságnak a jogalap tekintetében három hónapon
belül közbenső ítélettel döntést kell hoznia, kivéve, ha az
ügyben igazságügyi szakértő kirendelése szükséges és a
szakértői vélemény előterjesztésére ezen időszak alatt az
ügy bonyolultsága miatt nem kerülhet sor, vagy ha a keresetet elutasítja;
e) a bíróság – kérelemre – ideiglenes intézkedéssel rendelkezhet az ingatlan birtokba adásáról, amennyiben a kártalanítás igazságügyi szakértő által megállapított összegének a birtokbaadással egyidejű megfizetését a kisajátítást
kérő vállalja. A pert – a felek megegyezésének hiányában – a kártalanítás összegszerűsége tekintetében tovább
kell folytatni;
f) a bíróság a közigazgatási határozatot megváltoztathatja, kivéve, ha a közigazgatási hivatal a kisajátítást kérő
kérelmét arra hivatkozva utasította el, hogy nincs helye kisajátításnak, és a közigazgatási határozat ezen rendelkezése jogszabálysértő; ebben az esetben a bíróság a közigazgatási határozatot hatályon kívül helyezi, és a közigazgatási hivatalt új eljárásra utasítja.
(2) A bíróságnak a közigazgatási határozat végrehajtását felfüggesztő végzése kizárja az ingatlan tulajdonjogának átszállását. Ebben az esetben az ingatlannal kapcsolatos közigazgatási eljárásokban (ingatlan-nyilvántartási eljárás, építésügyi eljárás) az eljáró szerv köteles az eljárását
a per jogerős befejezéséig felfüggeszteni. Ha az ingatlannal kapcsolatos közigazgatási eljárásban már jogerős határozatot hoztak, a felfüggesztő végzés hatálya annak végrehajtására is kiterjed.
(3) A közigazgatási hivatal jogerős határozatával lezárt
ügyben nem nyújtható be a Ket. 112. §-a szerinti újrafelvételi kérelem, és a határozat módosítását vagy visszavonását a Ket. 113. §-a szerinti méltányossági eljárás keretében
nem lehet kérni.
(4) A közigazgatási hivatal felügyeleti szerve nem gyakorolhatja a Ket. 115. § (2) bekezdésében meghatározott
felügyeleti jogkörét.
33. § (1) A határozat jogerőre emelkedése után a határozat és a kisajátítási terv egy-egy példányát – a jogerőre
utaló feljegyzéssel ellátva – az ingatlanügyi hatóság és a
kisajátítást kérő, valamint a állami, önkormányzati tulajdonosi jogokat gyakorló szerv részére meg kell küldeni. A
határozat jogerőre emelkedéséről a többi ügyfelet is értesíteni kell.
(2) A jogerős határozatot az adó helyesbítése, illetőleg
kivetése céljából az illetékes helyi adóhatóságnak is meg
kell küldeni.
34. § (1) A kisajátított ingatlant a jogerős kisajátítási határozatban megjelölt időpontban kell birtokba adni, feltéve, hogy a kártalanítási összeget megfizették vagy a csereingatlant birtokba adták.
(2) Ha a kisajátított ingatlan mezőgazdasági művelés
alatt áll, a birtokbaadásra közvetlenül a termés betakarítása előtti időpontot csak kivételesen, sürgős szükség esetében szabad megjelölni; a körülményekhez képest ilyenkor
is lehetővé kell tenni, hogy a föld használója (tulajdonosa)
a termést betakaríthassa.
(3) A birtokbaadás a közigazgatási hivatal feladata. (4) Ha a kisajátított épület használója részére cserelakást (cserehelyiséget) kell biztosítani, a birtokbaadás időpontját úgy kell megjelölni, hogy arra csak a használó
megfelelő elhelyezése után kerüljön sor.
(5) A birtokbaadásról jegyzőkönyvet kell felvenni. A
jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell a birtokbaadás tényét,
továbbá az ingatlanon és tartozékaiban a kártalanításra vo
natkozó szakvélemény elkészítését követően bekövetkezett változásokat. A jegyzőkönyv egy példányát a kisajátítást kérő részére kell megküldeni.
(6) A kisajátítást kérő távollétében az ingatlant nem lehet birtokba adni. Más ügyfelek távolmaradása a birtokbaadást nem akadályozza; erre az ügyfelet a határozatban figyelmeztetni kell.
(7) A csereingatlan birtokbaadását a csereingatlan fekvése szerinti közigazgatási hivatal rendeli el.
(8) Az Aptv. szerinti célra, valamint a Vásárhelyi terv
továbbfejlesztése érdekében megvalósuló árvízvédelmi
létesítmény építésére kisajátított épületet és építmény nélküli ingatlant a kártalanítási összeg megfizetésének igazolását követően, helyszíni eljárás nélkül kell birtokba adni.
35. § (1) A kisajátított ingatlan csak a kérelemben megjelölt célra használható fel.
(2) A kisajátítást kérőnek az ingatlant a kisajátítási határozatban meghatározott határidőn belül a kisajátítás céljára fel kell használnia és a kisajátítási cél szerinti használatot a kisajátítási határozatban előírt időtartamig biztosítania kell.
(3) Amennyiben a kisajátítás célja a (2) bekezdésben
meghatározott időtartamon belül nem valósul meg, az ingatlan korábbi tulajdonosát visszavásárlási jog illeti meg.
Az ingatlan korábbi tulajdonosának jogutód nélküli megszűnése esetén, vagy ha a korábbi tulajdonos (vagy annak
jogutódja) a visszavásárlási jogról lemond, a visszavásárlási jog az állam, illetve az ingatlan fekvése szerinti önkormányzat tulajdonosi jogainak gyakorlóját illeti meg.
(4) E § rendelkezései a 2. § j) és k) pontja szerinti esetben nem alkalmazhatók.
36. § (1) A kisajátítást elrendelő határozat jogerőre
emelkedésével az ingatlan tulajdonjogát az állam, illetve a
helyi önkormányzat szerzi meg.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltaktól eltérően a közigazgatási hivatal közvetlenül a kisajátítást kérő harmadik személy tulajdonába adja az ingatlant, ha a kisajátításra
a) – a radioaktív hulladéktároló építéséhez, bővítéséhez, biztonsági övezete megszerzéséhez, vagy távhőtermelő létesítmény, távhőközpont, illetve távhővezeték hálózat létesítéséhez, elhelyezéséhez szükséges kisajátítás
kivételével – energiatermelés, energiaellátás, elektronikus
hírközlési szolgáltatás kisajátítási cél, vagy nem állami,
illetve nem önkormányzati tulajdonban lévő vízilétesítmény belső védőövezetének megszerzését szolgáló vízgazdálkodási feladatok ellátása kisajátítási cél, vagy
b) az ingatlant terhelő, az ingatlan rendeltetésszerű
használatát jelentősen korlátozó, vagy megszüntető, az
a) pont szerinti célokat megvalósító létesítmények elhelyezése érdekében biztosított közérdekű használati jogok,
szolgalmak miatti hátrányok megszüntetése
érdekében kerül sor [2. § f)–g) és i), illetve o) pont].
(3) A (2) bekezdésben nem szereplő esetekben az
állami, illetve önkormányzati tulajdonosi jogokat gyakorló szerv a kisajátítás alapján az állam, illetve a helyi önkormányzat tulajdonába került ingatlant – a kisajátítási eljárásban a kisajátítás kérő harmadik személy által megfizetett kártalanításra tekintettel – versenyeztetés és ellenszolgáltatás nélkül, külön törvény rendelkezései szerint adja a
kisajátítást kérő harmadik személy tulajdonába, vagyonkezelésébe vagy használatába.
(4) Nem lehet tulajdonba adni az ingatlant, ha
a) jogszabály rendelkezésénél fogva kizárólagos ál
lami tulajdonba, az önkormányzat forgalomképtelen törzsvagyonába tartozik, illetve a kisajátítási cél megvalósítása
következtében kizárólagos állami tulajdonná, forgalomképtelen önkormányzati törzsvagyonná válik;
b) a tulajdonba adás egyéb okból nem lehetséges.
37. § (1) A tulajdonváltozást az ingatlanügyi hatóság a
jogerős kisajátítási határozat vagy – a kisajátítási tervben
szereplő ingatlan adásvétel útján történő megszerzése esetén – kérelem és adásvételi szerződés alapján vezeti át az
ingatlan-nyilvántartáson.
(2) Ha az (1) bekezdés szerinti tulajdonváltozás az ingatlannak csak egy részét érinti, a tulajdonváltozást és a
földrészlet megosztását az ingatlanügyi hatóság
a) kisajátítás esetén a földrészlet megosztására is kiterjedő jogerős kisajátítási határozat, valamint az ingatlanügyi hatóság és az építésügyi hatóság által záradékolt kisajátítási terv és az annak alapján készített, szintén e hatóságok által záradékolt változási vázrajz,
b) adásvétel esetén kérelem, valamint adásvételi szerződés, közös tulajdont megszüntető szerződés, továbbá az
ingatlanügyi hatóság és az építésügyi hatóság által záradékolt kisajátítási terv és az annak alapján készített, szintén e
hatóságok által záradékolt változási vázrajz
alapján vezeti át az ingatlan-nyilvántartáson.
38. § (1) A kisajátítás előtt az ingatlanon előmunkálatot
csak különösen indokolt esetekben, az ingatlan rendeltetésszerű használatát a lehető legkevésbé korlátozva lehet
végezni. Az előmunkálatok célja a kisajátítás előkészítése
érdekében szükséges mérések, vizsgálatok elvégzése lehet. Gyorsforgalmi út építése esetében előmunkálatnak
minősül a lőszermentesítés és – feltárási engedély birtokában – a megelőző régészeti feltárás is, amennyiben az nem
eredményezi az ingatlan helyreállíthatatlan változását.
Amennyiben az ingatlan kisajátítására nem kerül sor, az
előmunkálatok végzésére jogosult köteles az ingatlant a
rendeltetésszerű használatra alkalmassá tenni.
(2) A kisajátításhoz szükséges előmunkálatokra engedélyt kell kérni a közigazgatási hivataltól. Az előmunkálatok engedélyezését a kisajátítást kérő és az előmunkálatokat végző szerv együttesen köteles kérni. A kérelemben
meg kell jelölni az ingatlan adatait, a tulajdonos, a használó, az ingatlan-nyilvántartásban feltüntetett egyéb jogosult
lakáscímét (telephelyét), az elvégezni kívánt előmunkálatokat és a kisajátítás célját. A kérelemben be kell mutatni
azokat az adatokat és körülményeket, és csatolni kell azokat a dokumentumokat, amelyek a kisajátítás feltételeinek
fennállását valószínűsítik, és az előmunkálatok végzésének szükségességét indokolják.
(3) Az engedélyezés során a közigazgatási hivatal megvizsgálja, hogy kisajátítás feltételeinek fennállása a rendelkezésre álló adatok alapján valószínűsíthető-e, és
annak érdekében az adott ingatlanon az adott előmunkálat
elvégzése indokolt-e, illetve az az ingatlan rendeltetésszerű használatát milyen mértékben korlátozza. Ennek érdekében az ingatlan tulajdonosát (használóját) meghallgathatja. Az engedélyezésről szóló határozatot meg kell küldeni az ingatlan tulajdonosának, használójának és az ingatlan-nyilvántartásban feltüntetett egyéb jogosultnak.
(4) Az Aptv. 1. melléklete szerinti gyorsforgalmi út építése céljára történő kisajátításhoz szükséges előmunkálat
esetén a kisajátítást kérő önállóan is kérheti az előmunkálat engedélyezését. Az előmunkálatok megkezdésének
időpontjában a beruházó köteles a földvédelmi járulék területarányos részét megfizetni.
39. § (1) Ha az előmunkálatok engedélyezésekor azok
megkezdésének időpontja megállapítható, azt a kérelemnek helyt adó határozatban kell megjelölni.
(2) Az előmunkálatokat végző szerv az előmunkálatok
megkezdése előtt legalább tizenöt nappal köteles a kezdés
időpontját a közigazgatási hivatalhoz bejelenteni. A közigazgatási hivatal az előmunkálatok megkezdésének időpontja előtt legalább három munkanappal a 38. § (2) bekezdésében említett érdekelteket az előmunkálatokról és
azok megkezdésének időpontjáról írásban értesíti.
(3) Az ingatlan tulajdonosa (vagyonkezelője, használója) köteles tűrni, hogy az engedélyezett előmunkálatokat
elvégezzék, az ezzel okozott kár megtérítéséért a kisajátítást kérő és az előmunkálatokat végző egyetemlegesen felelős.
(4) A közigazgatási hivatal az előmunkálatokat engedélyező határozatában a kisajátítást kérő kérelmére – a kártalanításra vonatkozó szakvélemény elkészítése céljából –
szakértőt rendel ki.
(5) Az előmunkálati engedélyben meghatározott munkálatok során okozott, illetve azzal összefüggésben keletkezett károkért járó kártalanítást – a kisajátítási kártalanítás szabályainak alkalmazásával – a közigazgatási hivatal
állapítja meg.
40. § (1) A kisajátítási tervben megjelölt ingatlanra
megkötött adásvételi szerződés alapján kifizetett vételár a
kisajátítási eljárás során megállapított kártalanítással megegyezően adó- és illetékmentes, ide nem értve az általános
forgalmi adót.
(2) A kártalanítás összegét úgy kell tekinteni, mint
amely az általános forgalmi adót is tartalmazza, amennyiben a kisajátítás keretében történő tulajdonátszállást az általános forgalmi adóról szóló törvény szerint adófizetési
kötelezettség terheli.
41. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – 2008. január 1-jén lép hatályba, rendelkezéseit
– ide értve az általános forgalmi adó fizetésére vonatkozó
kötelezettséget is – a hatálybalépését követően indult kisajátítási eljárásokra kell alkalmazni.
(2) A törvény 42. § (2) bekezdésnek m) pontja a törvény
kihirdetését követő napon lép hatályba.
(3) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy
a) a kisajátítási terv kötelező elemeire, elkészítésére,
felülvizsgálására, záradékolására és közzétételének rendjére, b) a kártalanítás megfizetésének egyéb előírásaira,
valamint az értékkülönbözet megfizetése tekintetében fizetési kedvezmény megadására
vonatkozó szabályokat rendeletben állapítsa meg.
(4) Azok a nem igazságügyi szakértők, akik e törvény
hatálybalépésének időpontjában, jogszabályi rendelkezés
alapján kisajátítási eljárásban szakértőként való eljárásra
jogosultak, e törvény hatálybalépését követő egy évig
szakértőként kirendelhetők, eljárásukra az e törvény hatálybalépését megelőzően hatályos rendelkezéseket kell
alkalmazni.
42. § (1) E törvény hatálybalépésével egyidejűleg hatályát veszti:
a) a kisajátításról szóló 1976. évi 24. törvényerejű rendelet;
b) az Épt. 27. §-ának (4) bekezdéséből a „kivéve, ha a
kártalanításról az érintettek megállapodnak” szövegrész,
valamint az Épt. 27. §-ának (5) bekezdése;
c) az Aptv. 7. §-a (2) bekezdésének második mondatából a „ , a kisajátításról szóló 1976. évi 24. törvényerejű
rendelet alapján, de az e törvényben meghatározott eltérésekkel” szövegrész, (3) bekezdésének második mondta,
valamint 8. §-a;
d) a bányászatról szóló 1993. évi XLVIII. törvény
(a továbbiakban: Bt.) 38. §-ának (6) bekezdése;
e) a Tisza-völgy árvízi biztonságának növelését,
valamint az érintett térség terület- és vidékfejlesztését
szolgáló program (a Vásárhelyi terv továbbfejlesztése)
közérdekűségéről és megvalósításáról szóló 2004. évi
LXVII. törvény (VTT.tv.) 10. §-ának (5) bekezdése;
f) a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény
339. §-a (2) bekezdésének i) pontja;
g) a villamos energiáról szóló 2007. évi LXXXVI. törvény 121. § (1) bekezdésének d) pontja, valamint 130. §-a
és az előtte lévő „Kisajátítás” alcím;
h) a távhőszolgáltatásról szóló 2005. évi XVIII. törvény 31. §-ának (2) és (4) bekezdése.
(2) A törvény hatálybalépésével egyidejűleg:
a) az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. tör
vény 105/C. §-a (1) bekezdése a következő g) ponttal egészül ki:
[A vagyonkezelői jog megszűnik:]
„g) az ingatlan külön törvény szerinti kisajátításával.”;
b) a Nemzeti Földalapról szóló 2001. évi CXVI. tör
vény a következő 18/A. §-sal egészül ki:
„18/A. § Termőföld kisajátítása esetén az MNV Zrt. a ki
sajátításról szóló külön törvény rendelkezései szerint jár el.”;
c) Az erdőről és az erdő védelméről szóló 1996. évi
LIV. törvény 14. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül
ki:
„(4) A fenntartható erdőgazdálkodás céljából történő
kisajátításra a kisajátításról szóló külön törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.”;
d) az Épt. 27. §-a a következő (1) bekezdéssel egészül
ki:
„(1) Ha a helyi építési szabályzat szerint – a településrészen fekvő ingatlanok megfelelő megközelítése, illetve
használatának elősegítése érdekében – kiszolgáló és lakóút (a továbbiakban: kiszolgáló út) létesítése, bővítése vagy
szabályozása szükséges, és a megvalósítás a kiszolgáló út,
valamint a környező építmény, telek rendeltetésszerű
használatának biztosítása érdekében az adott telkek igénybevételével indokolt, vagy a más telken történő megvalósítás a tulajdonban nagyobb sérelemmel járna, az építésügyi hatóság a teleknek kiszolgáló út céljára szükséges részét a telek fekvése szerinti települési önkormányzat javára igénybe veheti és lejegyezheti.”;
e) az Épt. 27. §-ának (3) bekezdésének helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A telek kiszolgáló út céljára igénybe vett részéért a
kisajátítás szabályai szerint megállapított kártalanítás jár.
A kártalanítás összegét a szabályozás alapján kialakítható
építési telek, továbbá a kiszolgáló út megépítéséből,
illetve az ezzel összefüggő közművesítésből eredő telekérték növekedés figyelembevételével kell megállapítani akkor is, ha a kiszolgáló út és a közművesítés nem közvetlenül a birtokbavételt és a lejegyzést követőn valósul meg.
Amennyiben a kiszolgáló út és a közművek megépítése a
birtokbavételt és a lejegyzést követő fél éven belül nem
kezdődik meg és három éven belül nem valósul meg, a kártalanítás összegének, a fél év elteltét követő időponttól
kezdődően a mindenkori jegybanki alapkamat összegével
növelten, 15 napon belül kell megfizetni. A telekérték növekedés összegeként legfeljebb a lejegyzéssel igénybe vett
telekhányad értéke állapítható meg.”;
f) Az Épt. 27. §-a a következő (10) bekezdéssel egészül
ki:
„(10) Az építésügyi hatóság lejegyzéssel kapcsolatos eljárására egyebekben a kisajátítási eljárásra vonatkozó szabályokat kell megfelelően alkalmazni.”;
g) a kulturális örökség védelméről szóló 2001. évi
LXIV. törvény 87. §-ának helyébe a következő rendelkezés lép:
„87. § Örökségvédelmi érdekből történő kisajátításra a
kisajátításról szóló külön törvény rendelkezéseit kell alkalmazni. Kulturális örökségvédelmi célok érdekében történő kisajátítási eljárást a kulturális örökségvédelmi hatóság kezdeményezi.”;
h) a természet védelméről szóló 1996. évi LIII. törvény
a következő 81/A. §-sal egészül ki:
„81/A. § Természetvédelmi célból történő kisajátításra
a kisajátításról szóló külön törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.”;
i) A VTT.tv. 10. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Ha a területet a Magyar Állam adásvétellel vagy
földcserével nem szerzi meg, azt ki kell sajátítani. A kisajátítási eljárást a beruházó kérelmére a kisajátításról szóló
külön törvény alapján kell lefolytatni.”;
j) A Bt. 38. §-ának (7) bekezdése helyébe a következő
rendelkezés lép:
„(7) A koncessziós szerződésben az állam által vállalt
kisajátítással kapcsolatban felmerült kiadásokat (kártalanítás, eljárási költségek stb.) a bányavállalkozó köteles viselni. A kiadások összegét a bányavállalkozó köteles a kisajátítási eljárásban az állam képviseletében eljáró szervezetnek megelőlegezni. Egyéb esetben a bányászati célból
történő kisajátítást a bányavállalkozó harmadik személy
kisajátítást kérőként kérheti, a kisajátítással kapcsolatos
kártalanítást, költségeket a bányavállalkozó köteles megfizetni. A kisajátított ingatlan mindkét esetben az állam tulajdonába kerül, a kisajátított ingatlanon – a bányászati jogosultság időtartama alatt – a bányavállalkozót megilletik
az ingatlan birtoklására és ingyenes használatára vonatkozó jogok.”;
k) a Bt. 38/E. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„38/E. § Az elosztó vezetékhez tartozó gázfogadó állo
más és körzeti vagy egyedi gáznyomás szabályozó állomás, propán-, butángáz-tartály, konténer elhelyezése céljából történő kisajátításnak a kisajátításra vonatkozó külön
törvény rendelkezései szerint van helye.”;
l) a távhőszolgáltatásról szóló 2005. évi XVIII. törvény
31. §-a (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés
lép:
„(1) Távhőtermelő létesítmény elhelyezése, szolgáltatói
távhőközpont létesítése, valamint távhővezeték-hálózat,
illetve annak részét képező vezeték építése és üzemeltetése céljából történő kisajátításra a kisajátításról szóló külön
törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.”;
m) a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény 255. §-ának a) pontjában a „d) vagy e) pontjában”
szövegrész helyébe a „d)–f) pontjában” szövegrész lép.
Sólyom László s. k., Dr. Szili Katalin s. k.,
köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
1447/2016. (VIII. 17.) Korm. határozata a Környezeti és Energiahatékonysági Operatív Program 2. prioritása keretében egyes ivóvízminőség-javító és szennyvízkezelési projektek támogatásának növeléséről.
A Kormány
 1. hozzájárul az  1.  mellékletben foglalt táblázat A–C és G oszlopában meghatározott projektek (a továbbiakban:
projektek) támogatásának a táblázat E oszlopa szerinti növeléséhez,
 2. hozzájárul a projektek támogatási szerződésének az 1. melléklet szerinti módosításához,
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a Környezeti és Energiahatékonysági Operatív Program éves fejlesztési kerete (a továbbiakban:
éves fejlesztési keret) soron következő módosításának hatálybalépését követően azonnal
 3. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy tegyen javaslatot a  Kormány részére a  projektek az  éves fejlesztési
keretben meghatározott támogatásának 1. melléklet szerinti módosítására.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: az éves fejlesztési keret soron következő módosítására vonatkozó javaslat megtételével
egyidejűleg Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 miniszterelnök-helyettes


text:
1/2013. (VII. 15.) NGM határozata a Sütőipari Szakágazati Kollektív Szerződés kiterjesztésének visszavonása.
Az ágazati párbeszéd bizottságokról és a  középszintű szociális párbeszéd egyes kérdéseiről szóló 2009. évi
LXXIV. törvény (a továbbiakban: Ápbtv.) 18. § (2) bekezdése alapján az alábbi határozatot hozom.
Határozat Az Élelmiszerfeldolgozók Országos Szövetsége Sütőipari Szakmai Érdekközössége 2013. március 26-ai hatállyal
közölt, valamint a Magyar Pékszövetség 2012. május 15-ei hatállyal közölt felmondása alapján, a 1995. szeptember
13-án megkötött és a  21695-4/2009-SZMM számú határozattal kiterjesztett, 2009. december 7-én módosított
Sütőipari Szakágazati Kollektív Szerződés megszűnésére – amelyet a  szerződő felek a  kollektív szerződések
nyilvántartásába bejelentettek – tekintettel, annak kiterjesztését a gazdasági tevékenységek egységes osztályozási
rendszeréről szóló TEÁOR ’08 szerinti
10.71  Kenyér, friss pékárú gyártása,
10.72  Tartósított lisztes áru gyártása
szakágazatban működő valamennyi munkáltatói szervezet tekintetében visszavonom.
A kiterjesztett Sütőipari Szakágazati Kollektív Szerződés visszavonása jelen határozat – Magyar Közlönyben
történő – közzétételének napjától számított 30 nap elteltével lép hatályba.
A jelen határozattal szemben fellebbezésnek helye nincs. A  határozat felülvizsgálata iránt – a  határozat
közzétételétől számított harminc napon belül – van helye kereset benyújtásának. A perre a Fővárosi Közigazgatási és
Munkaügyi Bíróság kizárólagosan illetékes.
Indokolás: Az Élelmiszerfeldolgozók Országos Szövetsége Sütőipari Szakmai Érdekközössége 2013. március 26-ai hatállyal,
a  Magyar Pékszövetség 2012. május 15-ei hatállyal felmondták az  1995. szeptember 13-án megkötött és
a  21695-4/2009-SZMM számú határozattal kiterjesztett, 2009. december 7-én módosított Sütőipari Szakágazati
Kollektív Szerződést.
A Magyar Pékszövetség, mint szerződő fél által a  Sütőipari Szakágazati Kollektív Szerződés felmondásának
időpontjában – 2012. január 15-én – a  Munka Törvénykönyvéről szóló 1992. évi XXII. törvény (régi Mt.) kollektív
szerződés felmondásáról szóló rendelkezései voltak hatályban, amely szerint a  több munkáltató, illetve a  több
munkáltatói szervezet által együttesen kötött kollektív szerződés felmondása esetén a kollektív szerződés csak azon
munkáltató munkavállalóira nézve veszti hatályát, amely a felmondás jogát gyakorolta (régi Mt. 39. § (4) bekezdés).
A  munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény hatálybalépésével összefüggő átmeneti rendelkezésekről és
törvénymódosításokról szóló 2012. évi LXXXVI. törvény 2.  § (2)  bekezdés szerint az  egyoldalú jognyilatkozatra
a közléskor hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni. Ebből következően a Sütőipari Szakágazati Kollektív Szerződés
a  Magyar Pékszövetség vonatkozásában – négy hónapi felmondási idő elteltével – 2012. május 15-én hatályát
vesztette.
Az Élelmiszerfeldolgozók Országos Szövetsége Sütőipari Szakmai Érdekközössége 2012. november 26-ával,
öt  hónapos felmondási idővel felmondta a  Sütőipari Szakágazati Kollektív Szerződést 2013. április 26-ai hatállyal,
a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény 280. § (1) bekezdésével összhangban.
A Mezőgazdasági, Erdészeti, Élelmiszeripari és Vízügyi Dolgozók Szakszervezetének Sütőipari Tagozata – a  2012.
december 10-én kelt levelében – a kollektív szerződés felmondását tudomásul vette.
A Nemzetgazdasági Minisztérium megvizsgálta, hogy a  kiterjesztés visszavonásának feltételei teljesülnek-e.
Megállapította, hogy a  munkáltatói érdekképviseleti szervek felmondása következtében a  kollektív szerződés
megszűnt.
Erre tekintettel a  1995. szeptember 13-án megkötött és a  21695-4/2009-SZMM számú határozattal kiterjesztett
2009. december 7-én módosított Sütőipari Szakágazati Kollektív Szerződés kiterjesztését a  jelen határozatban
visszavonom, a gazdasági tevékenységek egységes osztályozási rendszeréről szóló TEÁOR ’08 szerinti
10.71  Kenyér, friss pékárú gyártása,
10.72  Tartósított lisztes áru gyártása
szakágazatban működő valamennyi munkáltatói szervezet tekintetében.
A kiterjesztés a jelen határozat – Magyar Közlönyben történő – közzétételének napjától számított 30 nap elteltével
szűnik meg.
A fellebbezés kizárása a  közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi
CXL.  törvény (a  továbbiakban: Ket.) 100.  §-án, valamint az  Ápbtv. 17.  § (4)  bekezdésén, a  jogorvoslatra történő
felhívás a  Ket. 109.  § (1)  bekezdésén, a  Polgári Perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 22.  § (2)  bekezdésén,
326. §-án és 330. §-án alapul.
Varga Mihály s. k.,
 nemzetgazdasági miniszter


text:
7/2012. (XI. 13.) NMH utasítása az újonnan belépő munkavédelmi és munkaügyi felügyelők vizsgáztatásáról.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) c) pontjában, valamint a Nemzeti Munkaügyi Hivatalról és a szakmai irányítása
alá tartozó szakigazgatási szervek feladat- és hatásköréről szóló 323/2011. (XII. 28.) Korm. rendelet 11. § (4) bekezdésében foglalt
hatáskörömnél fogva, a Nemzeti Munkaügyi Hivatalról és a szakmai irányítása alá tartozó szakigazgatási szervek feladat- és
hatásköréről szóló 323/2011. (XII. 28.) Korm. rendelet 1. § (3) és 11. § (1) bekezdéseire figyelemmel a Nemzeti Munkaügyi Hivatal
Munkavédelmi és Munkaügyi Igazgatóság főigazgató-helyettesének egyetértésével a következő utasítást adom ki:
I. Fejezet Általános rendelkezések 1. Az utasítás hatálya
1. § (1) Az utasítás személyi hatálya a Nemzeti Munkaügyi Hivatal Munkavédelmi és Munkaügyi Igazgatóságára
(a továbbiakban: NMH MMI), valamint a fővárosi és megyei kormányhivatalok munkavédelmi és munkaügyi
szakigazgatási szervére (a továbbiakban: szakigazgatási szerv) terjed ki.
(2) Az utasítás tárgyi hatálya az NMH MMI szakmai szervezeti egysége által felkészítő oktatónak, vizsgáztatónak kijelölt
kormánytisztviselők, valamint a szakigazgatási szerveknél munkavédelmi, illetve munkaügyi felügyelő munkakörbe
felvételt nyert kormánytisztviselők (a továbbiakban: felügyelőjelölt) felkészítésének, vizsgáztatásának rendjére
terjed ki. 2. Értelmező rendelkezések 2. § Ezen utasítás alkalmazásában:
a) szakmai szervezeti egység: a Nemzeti Munkaügyi Hivatal mindenkor hatályos Szervezeti és Működési Szabályzata
alapján a munkavédelmi hatósági, irányítási felügyeleti feladatokat, valamint a munkabaleseti nyilvántartási
rendszer kezelését ellátó, továbbá a munkaügyi hatósági, irányítási és felügyeleti feladatokat ellátó szervezeti
egységek, b) felügyelőjelölt: a fővárosi és a megyei kormányhivatalok munkavédelmi és munkaügyi szakigazgatási szerveinél
munkavédelmi, illetve munkaügyi felügyelő munkakörbe kinevezett kormánytisztviselő, c) igazgató: a fővárosi és a megyei kormányhivatalok munkavédelmi és munkaügyi szakigazgatási szervének
vezetője, d) igazgatóhelyettes: a fővárosi és a megyei kormányhivatalok munkavédelmi és munkaügyi szakigazgatási szerv
szervezeti egységeinek vezetője, e) tesztvizsga: a felügyelőjelölt képzésének két elméleti modulját lezáró vizsga,
f) gyakorlati vizsga: a felügyelőjelölt gyakorlati képzését lezáró vizsga,
g) záróvizsga: a sikeres tesztvizsgákat, valamint a sikeres gyakorlati vizsgát tett felügyelőjelölt elméleti és gyakorlati
tudásának végső számonkérése, h) belső honlap: az NMH MMI belső honlapja.
3. A munkavédelmi és munkaügyi felügyelők vizsgáztatására vonatkozó általános rendelkezések
3. § (1) A felügyelőjelöltnek a közszolgálati tisztviselők képesítési előírásairól szóló 29/2012. (III. 7.) Korm. rendelet 91. pontja
szerinti végzettséggel kell rendelkeznie. (2) A felügyelőjelöltnek az önálló felügyelői munka végzéséhez kinevezéstől számított hat hónapon belül záróvizsgát kell
tennie. Ettől eltérni kizárólag az igazgató kérelme alapján, az NMH MMI vezetője engedélyével lehet.
(3) A záróvizsgára a jelen utasításban szabályozott elméleti és gyakorlati felkészülést, valamint teszt- és gyakorlati vizsgák
letételét követően kerül sor. (4) A sikertelen záróvizsga esetén utóvizsgára kerül sor, amelynek megszervezése és lebonyolítása a szakmai szervezeti
egység feladata. Az utóvizsgát megelőzően a szakmai szervezeti egység igény szerint konzultációt szervez, amelyen a
felügyelőjelölt részvétele kötelező. 4. § (1) Mentesülnek a felügyelői záróvizsga elméleti részének a közigazgatási jogot érintő része alól azok a munkaügyi
felügyelőjelöltek, akik az állam- és jogtudományi karokon, a Budapesti Corvinus Egyetem Közigazgatás-tudományi
Karán, a Rendőrtiszti Főiskola igazgatásrendészeti, határrendészeti, vám- és jövedéki igazgatási szakán, valamint a
Nemzeti Közszolgálati Egyetem Közigazgatás-tudományi Karán, vagy Rendészet-tudományi Karán végeztek.
Számukra a záróvizsga elméleti része kizárólag a munkajog tárgykörét felölelő vizsgakérdésekből áll.
(2) Mentesülhetnek a felügyelői záróvizsga elméleti részének a közigazgatási eljárásjogot érintő része alól azok a
munkavédelmi felügyelőjelöltek, akik az állam- és jogtudományi karokon, a Budapesti Corvinus Egyetem
Közigazgatás-tudományi Karán, a Rendőrtiszti Főiskola igazgatásrendészeti, határrendészeti, vám- és jövedéki
igazgatási szakán, valamint a Nemzeti Közszolgálati Egyetem Közigazgatás-tudományi Karán vagy Rendészet-tudományi
Karán végeztek. (3) A 61 862 01 0000 00 00 azonosító számú OKJ-s munkaügyi felügyelői szakképesítéssel rendelkező kormánytisztviselők
mentesülnek a munkaügyi felügyelői vizsgakötelezettség alól és az igazgató, illetve az igazgatóhelyettes döntése
alapján az iratminták, módszertani útmutatók és belső eljárásrend megismerése után jogosultak önállón eljárni. Ez alól
az önálló eljárás alól kivételt képez, ha a szakképesítés megszerzése óta egy év eltelt és a kormánytisztviselő nem
hatósági ellenőrzési területen dolgozott. Ebben az esetben az érintett kormánytisztviselő a jelen szabályzatban
meghatározott gyakorlati felkészülésen köteles részt venni. Ezen időtartam alatt a kijelölt felkészítő oktatóval
végezhet ellenőrzést és a döntés előkészítésében működhet közre. A gyakorlati felkészülést követően, melynek
kötelező időtartama másfél hónap, gyakorlati vizsgát kell tenni. Az önálló felügyelői hatásköri jogosítványok
gyakorlásáról az igazgató dönt. (4) Az (1)–(3) bekezdésben rögzített mentesülési okok fennállása esetén a szakigazgatási szerv vezetője közli azt az NMH
MMI vezetőjével, aki a Szakmai Szervezeti Egység javaslatát követően dönt a mentesülésről.
II. Fejezet Részletes rendelkezések 4. Felkészülés 5. § (1) A felügyelőjelöltnek az igazgató, az igazgatóhelyettesek a kijelölt felkészítő oktató(k), valamint az NMH MMI szakmai
szervezeti egységei közreműködésével a szakigazgatási szervek munkavédelmi, illetve munkaügyi felügyelőségein
(a továbbiakban: felügyelőség) kell felkészülniük a záróvizsgára. A felkészítő oktató(k)ra vonatkozó részletes
szabályokat a 9. § tartalmazza. (2) A felkészülés három szakaszból áll:
1. igazgatási ismeretek elsajátítása, 2. elméleti szakmai ismeretek megismerése,
3. gyakorlati felkészülés. A felkészülés egyes szakaszaiban elsajátítandó ismeretek tematikus beosztását a szakmai szervezeti egységek készítik
el. Az elsajátítandó anyag jegyzékét a szakmai szervezeti egységek a belső honlapon helyezik el, az alábbi
elérhetőségen: Intranet/közérdekű információk/vizsga/felügyelői vizsga. (3) A felkészülés egyes szakaszaihoz tartozó felkészülési idő beosztása az alábbi:
1. szakasz legalább 1 hónap, 2. szakasz legalább 1 hónap, de legfeljebb 2 hónap,
3. szakasz másfél hónap. (4) A felkészülés első szakaszában a felügyelőjelölt a felkészítő oktató irányításával az igazgatási ismereteket sajátít el.
Ennek keretében megismeri és készség szintjén elsajátítja a felügyelőség napi működése során felmerülő
adminisztratív teendőkkel kapcsolatos tudnivalókat (iktatás, adatrögzítés stb.), a munkájához szükséges közigazgatási
eljárási szabályokat, a belső szabályzatokat és az ügyrendet.
(5) A felkészülés második szakaszában a szakmai jogszabályok elsajátítására, az iratminták megismerésére, a
jegyzőkönyvek és a látogatási lap kitöltéséhez, valamint a felügyelői ellenőrzéshez szükséges elméleti ismeretek
elsajátítására kerül sor. A felügyelőjelölt a felkészülésnek ebben a szakaszában, az igazgató által kiállított megbízólevél
birtokában helyszíni ellenőrzésen már részt vehet. (6) A felkészülés 1. és 2. szakaszát írásbeli tesztvizsga zárja.
(7) A felkészülés harmadik szakaszában a felügyelőjelölt a két első felkészítési szakaszban megszerzett elméleti tudásra
alapozott gyakorlati képzése és azt követő vizsgáztatása történik.
(8) Munkaügyi szakterületen a felkészülés harmadik szakaszában a felügyelőjelölt közreműködik a közigazgatási
döntések meghozatalában. A felkészítő oktató koordinálásával, az általa kijelölt felügyelővel, hetente legalább két
ellenőrzési napon felügyelői (helyszíni) ellenőrzésen vesz részt. A helyszíni ellenőrzések ütemezhetőek a felkészülés
első szakaszától kezdve, azzal párhuzamosan. (9) Munkavédelmi szakterületen a felkészülés harmadik szakaszában a felügyelőjelölt a munkabaleseti jegyzőkönyvek
feldolgozásában vesz részt. A felügyelőjelölt a gyakorlati felkészítési szakasz első felében az igazgató, illetve az
igazgatóhelyettes által megjelölt napokon a felkészítő oktató ellenőrzésein vesz részt. A gyakorlati szakasz második
részében a felkészítő oktató irányításával munkaterv szerinti ellenőrzést végez. A megkezdésekor a felkészítő oktató
elkészíti és megismerteti a felügyelőjelölttel az ellenőrzési ütemtervét és gondoskodik arról, hogy a jelölt megfelelő
számú, legalább heti két ellenőrzésen vegyen részt. A felkészítő oktató az ellenőrzések iratanyagának elkészítésében
segítséget nyújt a felügyelőjelöltnek, és a hatósági döntéseket kiadmányozza.
(10) A harmadik felkészülési szakaszt lezáró gyakorlati vizsga lebonyolítása mindkét szakterületen a felügyelőség feladata a
szakmai és eljárási jogszabályok alapján. A vizsgáztatás lebonyolításáért az igazgató a felelős, amelynek időpontjáról
a vizsgát megelőzően legalább egy héttel tájékoztatja a szakmai szervezeti egység vezetőjét. A vizsgán jogosult részt
venni a szakmai szervezeti egység főosztályvezetője által kijelölt kormánytisztviselő is.
(11) A gyakorlati vizsgáztatás a második sikeres tesztvizsgát követően az igazgató, illetve az igazgatóhelyettes által kijelölt
munkáltató ellenőrzése során, az ott tapasztaltak alapján történik. Az ellenőrzést követően a felkészítő oktató rövid
szakmai értékelést ad a felügyelőjelölt teljesítményéről. A felügyelőjelölt írásban kidolgozza az ellenőrzésből
következően szükséges és indokolt intézkedéseket. A felügyelőjelölt vizsgaeredményéről a felkészítő oktató által
adott írásos szakmai értékelés és a felügyelőjelölt által a vizsgaellenőrzésről kidolgozott intézkedések írásos
dokumentumai alapján az igazgató dönt. (12) A felkészülési szakaszokat lezáró részvizsgák akkor tekinthetők sikeresnek, ha a felügyelőjelölt az egyes vizsgákon
legalább 60%-os eredményt ért el. Minden részvizsga egyszer ismételhető meg. A felügyelőjelölt csak a három
eredményes részvizsga esetén bocsátható záróvizsgára. Sikertelen részvizsga esetén a felügyelőjelölt a szakmai
szervezeti egységek által igény szerint szervezett konzultáción köteles részt venni.
5. Jelentkezés záróvizsgára 6. § (1) A felügyelőjelölt a három részvizsga teljesítése után, legkorábban a kinevezéstől számított négy és fél hónapot
követően jelentkezhet a záróvizsgára. A jelentkezést az igazgató, illetve az igazgatóhelyettes írásban nyújtja be a
szakmai szervezeti egység részére. A jelentkezésnek a felügyelőjelölt nevén kívül a kormány-tisztviselői jogviszony
kezdetének napját is tartalmaznia kell. (2) Az igazgatónak, illetve az igazgatóhelyettesnek csatolnia kell a jelentkezéshez a kitöltött tesztvizsgákat és azok
eredményeit is. 6. Szakmai Szervezeti Egységek feladatai 7. § (1) A szakmai szervezeti egység összeállítja a felkészülés és a záróvizsga anyagának alapját képező hatályos jogszabályok,
belső szabályzatok, módszertani anyagok jegyzékét, ezek alapján elkészíti a záróvizsga tételsort, gondoskodik
mindezeknek a belső honlapon történő közzétételéről és folyamatos aktualizálásáról.
(2) Meghatározza a konzultációk, a záróvizsga, az utóvizsga pontos helyét és időpontját, amelyről lehetőség szerint két
héttel korábban, írásban értesíti az igazgatót. (3) Ellátja a 9. § (2) bekezdésében ráruházott, a felkészítő oktatók névjegyzékének összeállításához, oktatásához
kapcsolódó szakmai feladatokat. (4) A szakmai feltételek figyelembevételével az igazgatóhelyettes által megadott javaslat alapján névjegyzéket készít
a felkészítő oktatókról, amit aktualizálni kell minden év február 15-ig.
(5) Elkészíti az 5. §-ban szabályozott felkészülés egyes szakaszaihoz tartozó szakmai és módszertani anyagok téma
felosztását tartalmazó ütemtervet, amelyet a belső honlapon megjelentet és folyamatosan aktualizál.
(6) Elkészíti és vizsgáztatás céljából megküldi a felügyelőségre az 5. §-ban szabályozott 1. és 2. felkészülési szakaszokat
lezáró tesztvizsgák kérdéssorait. (7) A Munkavédelmi Főosztály esetében kijelöli azt a szakmai koordinátort és jogászt, a Munkaügyi Főosztályon jogászt,
aki(k) segíti(k) a felügyelőségeket a felkészülés folyamatában. (8) Sikertelen tesztvizsga esetén igény szerint konzultációt szervez az érintett felügyelőjelölteknek, amelyen a megjelenés
kötelező. (9) A záróvizsga előtti héten konzultációt szervez, amelyen a felügyelőjelöltnek kötelező a megjelenés.
7. Igazgató feladatai 8. § Az igazgatóhelyettes közreműködésével a felügyelőjelölt záróvizsgára történő felkészülése során biztosítja a személyi,
tárgyi feltételeket, amelynek keretében: a) igazoltan átadja a felügyelőjelöltnek a záróvizsga anyagának alapját képező hatályos jogszabályok, belső
szabályzatok jegyzékét; b) kijelöli a névjegyzékből azt a felkészítő oktatót, illetve szükség szerint külön elméleti és külön gyakorlati felkészítő
oktatót, aki a felügyelőjelölt mellett a felkészítő feladatokat ellátja;
c) a kormány-tisztviselői jogviszony létesítése után 3 napon belül bejelenti a szakmai szervezeti egység felé a
felügyelőjelöltek nevét, legmagasabb iskolai végzettségét/végzettségeit, a jogviszony kezdő napját és a
felkészítő oktató nevét; d) gondoskodik a felügyelőjelölt konzultációkon való megjelenéséről, záróvizsgára jelentkezéséről;
e) tájékoztatja a felügyelőjelöltet a tesztvizsgák és a záróvizsga, valamint az utóvizsga időpontjáról;
f) felel a gyakorlati vizsga lebonyolításáért; g) a 9. § (5) bekezdése szerint jár el új felkészítő oktató kijelölésében.
8. Felkészítő oktató 9. § (1) A felkészítő oktató olyan munkavédelmi, illetve munkaügyi felügyelő, aki rendelkezik a megfelelő, lehetőség szerint
több éves szakmai gyakorlattal, valamint az oktatáshoz szükséges adottságokkal.
(2) Felügyelőségenként minimum két felkészítő oktatót kell kijelölni. A felkészítő oktatók személyéről és létszámáról az
igazgató, illetve az igazgatóhelyettes javaslata alapján a szakmai szervezeti egység által elkészített névjegyzéket az
NMH MMI vezetője hagyja jóvá. A névjegyzékből a felkészítő oktató kijelöléséről az igazgató gondoskodik.
(3) A felkészítő oktató a) figyelemmel kíséri a felügyelőjelöltek szakmai fejlődését és felkészülését;
b) közvetlenül segíti a felügyelőjelöltet a felügyelői munka ellátásához szükséges elméleti és/vagy gyakorlati tudás
megszerzésében; c) a felkészülés gyakorlati szakaszában elkészíti a felügyelőjelölt ellenőrzési ütemtervét; gondoskodik arról, hogy a
felügyelőjelölt az előírt számú helyszíni ellenőrzésen részt vegyen, segítséget nyújt az ellenőrzések iratanyagának
elkészítésében és kiadmányozza a hatósági döntéseket; d) javaslatot tesz az igazgatónak az igazgatóhelyettesek útján a jelölt teszt-, gyakorlati és záróvizsgára
bocsáthatóságára; e) a részvizsgák előtt meggyőződik arról, hogy a jelölt a tananyagot megfelelően elsajátította;
f) a felügyelőjelöltnek segítséget nyújt a szakmai ismeretek megszerzésében, fejlesztésében;
g) megismerteti a jelölttel azokat a módszereket és tapasztalatokat, amelyek átvétele segíti a munkáját.
(4) A felkészítő oktató folyamatos beszámolási kötelezettséggel tartozik az igazgatóhelyettesen keresztül az igazgató
számára. A felkészítő oktató haladéktalanul köteles jelezni az igazgatóhelyettesen keresztül az igazgató részére,
amennyiben a felügyelőjelöltek képzése során azok munkájával kapcsolatosan aggálya merül fel.
(5) Amennyiben a felkészítő oktató feladat ellátására történő alkalmassága megkérdőjeleződik, abban az esetben az
igazgató, illetve az igazgatóhelyettes és a szakmai szervezeti egység javaslata alapján az NMH MMI vezetője dönt a
névjegyzékből törlésről, illetve új felkészítő oktató kijelöléséről a 9. § (2) rendelkezéseinek megfelelően. Az igazgató,
illetve az igazgatóhelyettes a szakmai szervezeti egységgel köteles konzultálni új felkészítő oktató kijelöléséről.
9. Felügyelői záróvizsga rendje 10. § (1) A záróvizsgára a sikeres gyakorlati vizsgát követően, a záróvizsgára való jelentkezések függvényében kerül sor.
(2) A záróvizsga időpontja kijelölésénél a szakmai szervezeti egységnek figyelemmel kell lenni a felügyelőjelöltek
próbaidejének lejártára. (3) Amennyiben a felügyelőjelölt rajta kívül álló okból nem tud a záróvizsgán részt venni, az akadályoztatás megszűnését
követően, lehetőség szerint még a próbaidőn belül, ismételt jelentkezés alapján a szakmai szervezeti egység
rendkívüli vizsgát szervez. (4) A munkavédelmi szakterületen a záróvizsga komplex elméleti vizsgából (közigazgatási eljárásjog, munkabiztonság és
munkaegészségügy) áll. (5) A munkaügyi szakterületen a záróvizsga elméleti és gyakorlati vizsgából áll, melynek megtartására egy vizsganapon
kerül sor. A gyakorlati záróvizsga jogeset megoldásából áll, melyet a jelöltnek meg kell védenie a vizsgabizottság előtt.
(6) Az elméleti záróvizsga aktuális tételsorát a szakmai szervezeti egység közzéteszi a belső honlapon.
(7) A záróvizsga értékelése érdemjegyekkel történik. A végleges eredményt a záróvizsgán elért eredmények átlaga adja.
A záróvizsga akkor minősül eredményesnek, ha a jelölt mind az elméleti, mind a gyakorlati vizsgát teljesíti.
Amennyiben a záróvizsga valamelyik része sikertelen, a jelöltnek csak a sikertelen részt kell megismételnie.
A záróvizsga megismétlésére a szakmai szervezeti egység által meghatározott időben kerülhet sor. A záróvizsga
eredménye tekintetében vita esetén a vizsgabizottság elnökének szavazata dönt.
(8) Amennyiben a felügyelőjelölt az ismételt záróvizsgát is sikertelenül teljesíti, az igazgató saját hatáskörében dönthet a
felügyelőjelölt jogviszonyának megszüntetéséről. (9) A felügyelői záróvizsgát vizsgabizottság előtt kell letenni.
A záróvizsgát lebonyolító vizsgabizottság elnöke: főigazgató-helyettes, távollétében, illetve átruházott hatáskörben a
szakmai szervezeti egység vezetője, vagy az általa kijelölt vezető beosztású kormánytisztviselő.
A záróvizsgát lebonyolító vizsgabizottság tagjai: a szakigazgatási szerv igazgatója, illetve igazgatóhelyettese,
munkavédelmi szakterületen a kijelölt műszaki és munka-egészségügyi végzettségű szakmai koordinátor, illetve a
vizsgabizottság elnöke által kijelölt jogtanácsos, munkaügyi szakterületen jogász munkakört betöltő kormánytisztviselő.
(10) A sikeres felügyelői vizsga eredményéről a vizsgabizottság 3 munkanapon belül tájékoztatja a Szabályozási és
Nyilvántartási Főosztályt a felügyelői igazolványszám kiállítása céljából. A felügyelőjelölt az eredményes vizsga
letételéről igazoló dokumentumot kap, amely tartalmazza a vizsga eredményét is.
III. Fejezet Záró rendelkezések 10. Hatálybalépés 11. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Komáromi Róbert s. k.,
főigazgató


text:
61/2016. (VI. 7.) ME határozata helyettes államtitkár megbízatása megszűnésének megállapításáról.
A közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény 221. § (2) bekezdésének c) pontja alapján – a nemzeti
fejlesztési miniszter javaslatára –
dr. Ruszinkó Ádám Barnabást, a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium helyettes államtitkárát e tisztségéből
– 2016. május 31-ei hatállyal – felmentem. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1241/2010. (XI. 16.) Korm. határozata az integrált ügyfélszolgálatok felállítása pénzügyi fedezetének biztosítása érdekében a 2010. központi költségvetés általános tartalékának előirányzatából történő átcsoportosításról.
1. A Kormány az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény 38. § (1) bekezdésében biztosított jogkörében
az integrált ügyfélszolgálatok felállítása érdekében 544 000 ezer forint melléklet szerinti átcsoportosítását rendeli el
a 2010. évi központi költségvetés általános tartaléka terhére.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal 2. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
200/2013. (HK 8.) MH VDK intézkedése a STANAG 3680 (5. kiadás) NATO szakkifejezések és meghatározások szógyűjteménye (angol és magyar) a Magyar Honvédség Vezetési és Doktrinális Központ parancsnokának 90/2012. (HK 3.) MH VDK intézkedés hatálytalanításáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről
szóló 2011. évi CXIII. törvény 52. § (1) bekezdések alapján a STANAG 3680 NATO Szakkifejezések és meghatározások szógyűjteménye (angol és magyar) hatálytalanításáról az alábbi
intézkedést adom ki: 1. A STANAG 3680 NATO Szakkifejezések és meghatározások szógyűjteményét (angol és magyar) hatálytalanítom.
2. Ez az intézkedés a közzététel napján lép hatályba.
3. Ez az intézkedés a hatályba lépését követő napon hatályát veszti.
Dr. Tamási Béla mk. ezredes s. k.,
parancsnok