type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1567/2017. (VIII. 28.) Korm. határozata a NAV 2.0 A Megújulás Stratégiai Programjának Cselekvési Tervéről.
A Kormány
 1. elfogadja a NAV 2.0 A Megújulás Stratégiai Programjának Cselekvési Tervét (a továbbiakban: Cselekvési Terv);
 2. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy gondoskodjon a  Cselekvési Terv megvalósításához 2017.  évben
szükséges 4 milliárd forint fejlesztési forrásnak a központi költségvetés XVI. Nemzeti Adó- és Vámhivatal fejezetében
történő biztosításáról;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: felmerülés ütemében 3. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy készítsen jelentést a  Kormány számára a  Cselekvési Terv
előrehaladásáról és a  2017. évi feladatok végrehajtásáról, továbbá számoljon be a  Cselekvési Terv végrehajtása
érdekében elvégzendő további feladatokról.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2018. március 31. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1108/2006. (XI. 20.) Korm. határozata a 2007-ben a felsőoktatásban felvehető, államilag támogatott hallgatói létszámkeretről.
A Kormány a felsőoktatásról szóló 2005. évi CXXXIX.
törvény 101. §-a (1) bekezdése b) pontjának felhatalmazása alapján
1. a 2007-ben az államilag támogatott új belépő létszámkeretet (felsőfokú szakképzésre, alapképzésre, illetve
egységes, osztatlan képzésre felvehető, államilag támogatott hallgatói létszámkeretet) – a katonai és rendvédelmi
felsőoktatást bele nem értve – 56 000 főben határozza meg
az alábbiak szerint:
a) a felsőfokú szakképzésre felvehető
hallgatók létszáma 12 500 fő
b) alapképzésre felvehető hallgatók létszáma 39 450 fő
ebből agrár képzési területre felvehető hallgatók száma 1 900 fő
bölcsészettudomány képzési területre felvehető hallgatók száma 4 800 fő
gazdaságtudományok képzési területre felvehető hallgatók száma 6 000 fő
informatika képzési területre felvehető hallgatók száma 4 600 fő
jogi és igazgatási képzési területre
felvehető hallgatók száma 500 fő
műszaki képzési területre felvehető
hallgatók száma 9 200 fő
orvos- és egészségtudomány képzési
területre felvehető hallgatók száma 2 000 fő
pedagógusképzés képzési területre
felvehető hallgatók száma 2 000 fő
sporttudomány képzési területre felvehető hallgatók száma 500 fő
társadalomtudomány képzési területre felvehető hallgatók száma 3 300 fő
természettudomány képzési területre
felvehető hallgatók száma 3 900 fő
művészet képzési területre felvehető
hallgatók száma 450 fő
művészközvetítés képzési területre
felvehető hallgatók száma 300 fő
c) egységes, osztatlan képzésre felvehető
hallgatók létszáma 3 250 fő
ebből agrár képzési területre felvehető hallgatók száma 100 fő
jogi és igazgatási képzési területre
felvehető hallgatók száma 1 200 fő
műszaki képzési területre felvehető
hallgatók száma 200 fő
orvos- és egészségtudomány képzési
területre felvehető hallgatók száma 1 500 fő
művészet képzési területre felvehető
hallgatók száma 250 fő
d) az államilag támogatott új belépő létszámkeret legfeljebb 10%-a – az a)–c) pont szerinti keretszám részeként – a részidős (esti, levelező) képzés kerete, amelyet
foglalkoztatási, átképzési igényeket figyelembe véve kell
biztosítani,
Felelős: oktatási és kulturális miniszter
Határidő: folyamatos e) hitéleti alapképzésre vagy egységes, osztatlan képzésre felvehető hallgatók számát az egyházakkal és felekezetekkel megkötött nemzetközi és kormányzati megállapodások szerint kell megállapítani;
Felelős: oktatási és kulturális miniszter
Határidő: folyamatos 2. a 2007-ben államilag támogatott mesterképzésre és
kiegészítő alapképzésre felvehető hallgatók létszámát
– tekintettel a 2004-ben indult kísérleti alapképzésekre –
300 főben határozza meg, azzal, hogy ebből az informatika képzési területre felvehető hallgatók száma legalább
30 fő;
3. a 2007-ben államilag támogatott doktori képzésre
felvehető hallgatók létszámát 1000 főben határozza meg
azzal, hogy a bölcsészettudományok, a hittudomány, a
társadalomtudományok tudományterületére felvehető
hallgatók létszáma legfeljebb 360 fő, míg az agrártudományok, a műszaki tudományok, az orvostudományok,
a természettudományok és a művészetek tudományterületekre felvehető hallgatók létszáma legalább 640 fő lehet;
4. az alapképzés, illetve az egységes, osztatlan képzés
esetében a ponthatárok megállapításának függvényében,
továbbá a kétoldalú egyezmények, valamint a kedvezménytörvény alapján támogatott képzésre felvehető mindösszesen 600 főre tekintettel, legfeljebb a képzési területenkénti keretszámok 5%-os túllépését engedélyezi úgy,
hogy az összlétszám nem léphető túl; a felsőfokú szakképzésre biztosított létszám nem csoportosítható át;
Felelős: oktatási és kulturális miniszter
Határidő: folyamatos 5. felhívja az oktatási és kulturális minisztert, hogy a
felsőoktatásról szóló 2005. évi CXXXIX. törvény 162. §
(2) bekezdésében meghatározottak figyelembevételével a
2008. és a 2009. évi létszámkeretre vonatkozó döntést
olyan módon készítse elő, hogy az új belépő létszámkeretnek és a nappali rendszerű iskolai oktatásban részt vevő, a
középiskolák utolsó évfolyamaira járó tanulóknak az aránya érje el a 2005-ben megállapított államilag finanszírozott hallgatói létszámkeretnek és a 2005-ben nappali rendszerű iskolai oktatásban részt vevő, a középiskolák utolsó
évfolyamaira járó tanulók arányát.
Felelős: oktatási és kulturális miniszter
Határidő: folyamatos Gyurcsány Ferenc s. k.,
miniszterelnök


text:
8/2019. (III. 22.) AB határozata Makád Község Önkormányzata 11/2003. (X. 7.) számú rendelete mellékletének 6. pontja alaptörvény-ellenességének megállapításáról és megsemmisítéséről.
Az Alkotmánybíróság tanácsa jogszabály alaptörvény-ellenességének megállapítására irányuló bírói
kezdeményezés tárgyában – dr. Salamon László alkotmánybíró párhuzamos indokolásával – meghozta a következő
1. Az  Alkotmánybíróság megállapítja, hogy Makád Község Önkormányzata 11/2003. (X. 7.) számú rendelete
mellékletének 6. pontja alaptörvény-ellenes, ezért azt megsemmisíti.
2. Az  Alkotmánybíróság megállapítja, hogy Makád Község Önkormányzata 11/2003. (X. 7.) számú rendelete
mellékletének 6.  pontja a  Budapest Környéki Törvényszék mint másodfokú bíróság előtt folyamatban lévő
10.Pf.20.713/2018. számú ügyben, valamint bármely folyamatban lévő ügyben nem alkalmazható.
Az Alkotmánybíróság elrendeli e határozatának közzétételét a Magyar Közlönyben.
I. [1] 1. A  Budapest Környéki Törvényszék mint másodfokú bíróság egyedi normakontroll eljárást kezdeményezett
az  Alkotmánybíróságnál az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontja, valamint az  Alkotmánybíróságról szóló
2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 25. § (1) bekezdése alapján.
A bírói kezdeményezésre okot adó ügy tényállását az  Alkotmánybíróság a  beszerzett polgári peres iratok alapján
a következők szerint állapította meg.
[2] 1.1. Makád Község Önkormányzata kérelmére közterület-használati díj megfizetése iránt fizetési meghagyásos
eljárás indult egy országos hálózattal rendelkező, mozgóbolti tevékenységet végző gazdálkodó szervezet ellen.
Az  ellentmondás miatt perré alakult eljárásban a  jogvitát a  keresettel érintett évek (2012–2017) tekintetében
a közterület-használati díjfizetési kötelezettség jogalapja és összegszerűsége képezte.
[3] 1.2. A  közterületek használatáról és rendjéről Makád Község Önkormányzata 11/2003. (X. 7.) számú rendelete
(a továbbiakban: Ör.) szól. A képviselő-testület rendeletmódosítással az Ör. melléklete 6. pontjaként 2015. július 9-től
a mozgóbolti árusításra 5000 Ft/jármű/nap díjtételt vezetett be.
[4] A gazdálkodó szervezet közterület-használati engedély kibocsátása iránti kérelmet 2017-re nyújtott be, jóllehet
tevékenységét 2012–2017 között folyamatosan gyakorolta az önkormányzat illetékességi területén. A polgármester
engedélyező határozata a  kérelemnek megfelelően azt tartalmazta, hogy a  gazdálkodó szervezet heti egy
alkalommal, a 2017-es évben 50 héten át Makád község teljes közúthálózatát használhatja 250 000 Ft közterülethasználati díj számla ellenében való megfizetésével.
[5] A közterület-használat tényleges adatai alapján az  önkormányzat azt követelte a  gazdálkodó szervezettől, hogy
2015. július 9-től 5000 Ft/jármű/nap tétellel számolva, ezt megelőzően 1000 Ft/3,5 nm/nap tétellel számolva fizesse
meg a díjat és annak kamatait. Mindvégig hatályos volt ugyanis – egyebek mellett – az alkalmi- és mozgóárusítás
díja (1000 Ft/nm/nap) az alábbi melléklet 5. pontjában.
[6] A gazdálkodó szervezet azt nem vitatta, hogy az  általa használt jármű hasznos területét 3,5 nm-nek tekintette
az  önkormányzat akkor, amikor a  számlakibocsátás során ezzel kalkulálva határozta meg a  napi egységárat
2015. július 8-ig. A  gazdálkodó szervezet beszámítási kérelmében a  2012-re kiszámlázott és megfizetett díj
figyelembevételére hivatkozott. Ezt a  számlát ugyanis érvénytelenítette az  önkormányzat, de nem utalta vissza
az ellenértéket. A gazdálkodó szervezet álláspontja szerint a mozgóárusításra nem vonatkozott díj 2015. július 8-ig,
ezt követően pedig a  díj összege magasabb szintű jogszabályba és az  Alaptörvénybe ütközik, ezért nem
alkalmazható. Jogi érvelését alkotmánybírósági és bírósági határozatokkal támasztotta alá.
[7] 1.3. A  Ráckevei Járásbíróság a  felperesként eljáró önkormányzat keresetét abban a  részben találta alaposnak,
amely a  2015. július 9-től hatályos mozgóbolti árusításra vonatkozó díj megfizetésének a  kötelezettségén alapult,
jóllehet e  körben helyt adott a  gazdálkodó szervezet beszámítási kérelemének. A  megelőző időszakra szóló
igényt az  elsőfokú bíróság megalapozatlannak tekintette, mert jogszabály-értelmezése szerint a  gazdálkodó
szervezet tevékenységére a  mozgóbolti árusítás vonatkozott, nem pedig a  mozgóárusítás. Előbbihez az  Ör. nem
kapcsolt díjfizetési kötelezettséget 2015. július 9-ig az elsőfokú bíróság értelmezése szerint. (Ráckevei Járásbíróság
1.P.20.987/2017/13. számú ítélete)
[8] 1.4. A gazdálkodó szervezet fellebbezést terjesztett elő, amelyben előadta, hogy az elsőfokú ítélet azért jogellenes,
mert a  mozgóbolti árusítás díja túlzott aránytalanságot eredményez az  Ör.  melléklete 2., illetve 5.  pontjában
meghatározott közterület-használati díjhoz képest. A  díjak összehasonlítására irányuló számításai során azt
a  megoldást alkalmazta, amivel a  felperes önkormányzat számolt 2015. július 8-ig: a  jármű területét 3,5  nm-nek
feleltette meg. Az  önkormányzat csatlakozó fellebbezésében azzal érvelt, hogy a  mozgóbolti árusítás és
a mozgóárusítás lényegében azonos fogalmak, ezért 2015. július 9. előtt is fennállt alperes díjfizetési kötelezettsége.
A másodfokú bíróság az Alkotmánybírósághoz fordult.
[9] 2. A  bírói indítvány értelmében a  mozgóbolti árusításra vonatkozó díjtétel a  diszkrimináció tilalmába ütközik,
amelyről az  Alaptörvény XV.  cikke rendelkezik. A  csoportképzésre és az  észszerűségi tesztre vonatkozó általános
alkotmánybírósági gyakorlat rövid bemutatását követően a kezdeményezés a következőkre tért ki.
[10] 2.1. Az Alkotmánybíróság már korábban megállapította, hogy a közterületen értékesítést végzők a kereskedelemről
szóló 2005.  évi CLXIV.  törvény (a  továbbiakban: Kertv.) 2.  § 14.  pontja tekintetében alkotnak homogén csoportot.
Az  előbbi jogszabályhely szerint a  közterületi értékesítés a  közterületen, illetve közforgalom számára nyitva
álló helyen végzett kiskereskedelmi tevékenység. Azt is kidolgozta már az  Alkotmánybíróság, hogy a  közterület
használatáért fizetendő díj a közterület használatának ellenértéke. Ennek megfelelően a használat díját a használat
értékét befolyásoló tényezőkhöz (pl. területnagyság, településen belüli elhelyezkedés, a  használat módja és
időtartama) kell igazítani. Az  e  tényezők alapján tett megkülönböztetés nem tekinthető alkotmányellenesnek.
Az  Alkotmánybíróság korábbi határozataiban rámutatott arra, hogy a  közterület-használat díjának olyan
szabályozása, amely a  közterület-használat értékét meghatározó tényezők azonossága esetén a  szolgáltatástól
független, annak értékét nem befolyásoló szempontok alapján kirívóan magas díjfizetési kötelezettséget ír elő
egyes vállalkozókra és ezzel megkülönböztetést tesz a  közterületet használó vállalkozók között, önkényes, ezért
alkotmányellenes. Ezeket a  megállapításokat az  indítvány az  alábbi határozatokkal támasztotta alá [38/1998.
(IX.  23.) AB határozat, ABH 1998, 454. (a  továbbiakban: Abh1.), 21/2003. (IV. 18.) AB határozat, ABH 2003, 784.
(a  továbbiakban: Abh2.); 120/2009. (XI. 20.) AB határozat, ABH 2009, 1275. (a  továbbiakban: Abh3.); 1110/B/2010.
AB határozat, ABH 2011, 2579. (a továbbiakban: Abh4.)].
[11] 2.2. Az  indítványban előadottak szerint az  Ör. sérelmezett díjtétele azért diszkriminatív, mert a  „hasonló
kereskedelmi tevékenységgel összehasonlítva aránytalanul magas. A napi 5000,– Ft-os díjtétellel szemben a hasonló
alapterületű alkalmi- és mozgóárusítás díja az elfoglalt m2-től függően 1000,– Ft-ról indul, míg az árusító- és egyéb
fülke elhelyezése hasonló típusú kereskedelmi tevékenység esetén éves alapon került meghatározásra, amelyre
figyelemmel a napi díjtétel még nagyméretű kereskedelmi egység esetén is nagyságrenddel kisebb napi összeget
jelent, azaz a hasonló kereskedelmi tevékenységekkel összehasonlítva diszkriminatív jellege állapítható meg.”
[12] 3. Az  Alkotmánybíróság megkereste Makád Község polgármesterét. A  benyújtott állásfoglalás tartalmát a  testület
a IV.5.3. pontban (Indokolás [56]) írtak szerint figyelembe vette döntéshozatala során.
II. [13] 1. Az Alaptörvény érintett rendelkezései:
„XII. cikk (1) Mindenkinek joga van a munka és a  foglalkozás szabad megválasztásához, valamint a vállalkozáshoz.
[…]”
„XV. cikk (1) A törvény előtt mindenki egyenlő. Minden ember jogképes.
(2) Magyarország az  alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem,
fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési
vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja.”
„32. cikk (2) Feladatkörében eljárva a helyi önkormányzat törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok
rendezésére, illetve törvényben kapott felhatalmazás alapján önkormányzati rendeletet alkot.
[…]
(6) A helyi önkormányzatok tulajdona köztulajdon, amely feladataik ellátását szolgálja.”
„38.  cikk (1) Az  állam és a  helyi önkormányzatok tulajdona nemzeti vagyon. A  nemzeti vagyon kezelésének és
védelmének célja a  közérdek szolgálata, a  közös szükségletek kielégítése és a  természeti erőforrások megóvása,
valamint a jövő nemzedékek szükségleteinek figyelembevétele.”
[14] 2. Az Ör. érintett szabályai:
„5.  § (1) A  közterület-használati díjat a  polgármester állapítja meg a  közterület-használati engedélyről szóló
határozatban.
(2) A közterület-használatáért a közterület-használati engedély jogosultja közterület-használati díjat köteles fizetni.
A  díjat a  jogosult a  közterület tényleges használatára, illetve a  közterületen elhelyezett létesítmény tényleges
üzemeltetésére tekintet nélkül a  közterület-használati engedélyben rögzített időtartamra és módon köteles
megfizetni, kivéve, ha a tevékenységét hatósági intézkedés miatt kénytelen szüneteltetni, vagy ha a meghatározott
ideig tartó szüneteltetést a  közterület-használati engedély jogosultja nyolc nappal a  szüneteltetés előtt írásban
bejelenti.
(3) A  közterület-használati díjakat tevékenységenként, a  közterületen folytatni kívánt tevékenység jellegének
figyelembevételével e  rendelet melléklete tartalmazza. A  mellékletben szereplő díjakat általános forgalmi adó
nélkül kell érteni.”
„Melléklet a 11/2003. (X. 7.) számú rendelethez: Sorszám Közterület foglalás célja Mértékegység Ár
1. Közterületbe 10 cm-en túl benyúló
üzlethomlokzat, üzleti védőtető, ernyőszerkezet,
hirdetőberendezés, továbbá cég- és címtábla
elhelyezése
Ft/m²/év 2.000 2. Árusító- és egyéb fülke elhelyezése Ft/m²/év 2.500
3. Az építési – szerelési munkálatokkal kapcsolatos,
egyéni elbírálás alapján közterület-használati díj
fizetési kötelezettség alá eső állvány, építőanyag
és törmelék, valamint tüzelőanyag
Ft/m²/év 1.000 4. Idényjellegű árusítás (kivéve kistermelők) Ft/m²/hó 250
5. Alkalmi- és mozgóárusítás Ft/m²/nap 1.000 6. Mozgóbolti árusítás Ft/jármű/nap 5.000
7. Vendéglátó ipari előkert, terasz Ft/m²/hó 250 8. Szórakoztató tevékenységek (mutatványos,
cirkusz, légvár)
Ft/m²/nap megegyezés szerint 9. Kulturális és sportesemények,
tömegmegmozdulásokra ideiglenes jelleggel
kiépített színpad és egyéb elkerített terület
Ft/m²/nap megegyezés szerint ” III. [15] Az Alkotmánybíróság megvizsgálta, hogy a bírói indítvány megfelel-e az Abtv. 25. §-ában lefektetett kritériumoknak.
 [16] Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a  másodfokú bíróság az  eljárás felfüggesztése mellett
a  10  Pf.20.713/2018/6. számú végzésével fordult az  Alkotmánybírósághoz. Az  indítvány a  megsemmisítés
jogkövetkezményére is kiterjedő alaptörvény-ellenesség megállapítására irányult {vö. 3058/2015. (III. 31.)
AB  végzés, Indokolás [8]–[24]; 2/2016. (II. 8.) AB határozat, Indokolás [26]–[28]; 3064/2016. (III. 22.) AB határozat,
Indokolás [8]–[13], 17/2018. (X. 10.) AB határozat, Indokolás [22]}. A  bíróság az  előtte folyamatban lévő perben
alkalmazandó jogszabályi rendelkezés (díjtétel) Alaptörvénybe ütközését állította oly módon, hogy a  jelen
határozat I.2.1.  pontjában (Indokolás [10]) hivatkozott alkotmánybírósági döntéseket szövegszerűen hivatkozva,
azokra támaszkodva fogalmazta meg saját alkotmányossági aggályait. Ezért nem volt akadálya annak, hogy
az  Alkotmánybíróság a  bírói kezdeményezésben foglaltak alapján érdemi vizsgálatot folytasson le annak
érdekében, hogy eldöntse: az Ör. mozgóbolti árusításra vonatkozó díja diszkriminatívnak minősül-e az alkalmi- és
mozgóárusításra, valamint az  árusító- és egyéb fülke elhelyezésére megállapított közterület-használati díjhoz
képest.
IV. [17] A bírói kezdeményezés megalapozott. [18] 1. Az  Alkotmánybíróság először röviden áttekintette a  megkülönböztetés tilalmára vonatkozó gyakorlatát
abból a  szempontból, hogy a  korábbi és az  Alaptörvény hatálya alatt hozott döntések között mennyiben vannak
kapcsolódási pontok, és hogy melyek a már kidolgozott tesztek alkalmazási feltételei.
[19] 1.1. Az  Alkotmánybíróság a  22/2012. (V. 11.) AB határozatában állást foglalt az  Alaptörvény hatálybalépése
előtt hozott döntései további alkalmazhatóságáról. „Az Alkotmánybíróság feladata az  Alaptörvény védelme.
Az  Alkotmánybíróság az  újabb ügyekben felhasználhatja azokat az  érveket, amelyeket az  Alaptörvény
hatálybalépése előtt hozott korábbi határozata az  akkor elbírált alkotmányjogi kérdéssel összefüggésben
tartalmazott, feltéve, hogy az  Alaptörvény konkrét – az  előző Alkotmányban foglaltakkal azonos vagy hasonló
tartalmú – rendelkezései és értelmezési szabályai alapján ez  lehetséges” {22/2012. (V. 11.) AB határozat,
Indokolás [40]}. Ennek megfelelően az Alkotmánybíróság Alaptörvényen alapuló állandó gyakorlata részévé emelte
az alábbi megállapításokat.
[20] „Az Alaptörvény XV.  cikke egyaránt tartalmazza az  általános egyenlőségi szabályt [(1)  bekezdés], és az  alapjogok
egyenlőségét, illetve a  diszkrimináció tilalmát [(2)  bekezdés]. Az  általános egyenlőségi szabály az  Alkotmányban
kifejezetten nem szerepelt; az  Alkotmánybíróság gyakorlata ezért ezt az  alkotmányos demokráciában
elengedhetetlen szabályt az  Alkotmány 70/A.  § (1)  bekezdése és az  Alkotmány 54.  § (1)  bekezdése együttes
értelmezéséből vezette le. […] Az  Alaptörvény XV.  cikk (2)  bekezdése az  Alkotmány 70/A.  § (1)  bekezdésével
tartalmilag azonos rendelkezés; az Alaptörvény továbbá tartalmazza az Alkotmány 54. § (1) bekezdésével az emberi
méltóságot tekintve egyező II.  cikket. E  kettő összekapcsolása továbbra is elfogadható, amennyiben az  általános
egyenlőség követelménye a  minden embert megillető méltóságból következik; erre azonban nincs minden
esetben szükség, mert az  Alaptörvény külön szabályban rögzíti a  törvény előtti egyenlőséget. […] Az  általános
egyenlőségi szabály így az  Alaptörvény XV.  cikk (1)  bekezdésére alapozható. Ezért az  általános egyenlőségi
szabály alkalmazásának dogmatikájában – pl. a  csoportképzés vizsgálatában – a  mondottak szerint változtatás
nem indokolt, az  Alkotmánybíróság gyakorlata továbbra is irányadó” {lásd először összefoglaló jelleggel: 42/2012.
(XII. 20.) AB határozat, Indokolás [22]–[26]; lásd legutóbb a csoportképzés fenntartásának megerősítését: 12/2018.
(VII. 18.) AB határozat, Indokolás [49]}.
[21] Az Alaptörvény negyedik módosítására (2013. március 25.) tekintettel az Alkotmánybíróság kidolgozta azt a tesztet,
amelynek alkalmazásával eldönthető, hogy felhasználhatók-e a  korábbi alkotmánybírósági határozatokban
lefektetett érvek, jogelvek és alkotmányossági összefüggések {13/2013. (VI. 17.) AB határozat, Indokolás [32]}.
Az  Alkotmánybíróság a  diszkriminációs vizsgálatok lefolytatása során rendszerint támaszkodik az  Alaptörvény
hatálybalépése előtt meghozott alkotmánybírósági határozatokra is az előbbi tesztnek megfelelően {lásd legutóbb:
3157/2018. (V. 16.) AB határozat, Indokolás [31]}.
[22] 1.2. Az Alkotmánybíróság töretlen gyakorlatát képezi az, hogy „diszkrimináció összehasonlítható – azonos csoportba
tartozó – személyi körön belül állapítható meg. A hátrányos megkülönböztetésnek tehát homogén csoporton belül
kell fennállnia fogalmilag. Nem lehet hátrányos megkülönböztetésről beszélni, ha a  jogi szabályozás eltérő alanyi
körre állapít meg eltérő rendelkezéseket {lásd az Alaptörvény hatálya alatt először: 42/2012. (XII. 20.) AB határozat,
Indokolás [28]; legutóbb: 3172/2017. (VII. 14.) AB határozat, Indokolás [18]}” {12/2018. (VII. 18.) AB határozat,
Indokolás [76]}. Diszkrimináció akkor is megállapítható, ha eltérő csoportba tartozó személyeket kezelnek azonos
módon {12/2018. (VII. 18.) AB határozat, Indokolás [82]}.
[23] 1.3. Az  Alaptörvény XV.  cikk (2)  bekezdése az  alapvető jogok körében, védett tulajdonság tekintetében tett
megkülönböztetéseket tiltja. Ennek igazolására – az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdésének megfelelően  –
a  szükségesség-arányosság kritériumrendszerében kerülhet sor, hiszen alapvető jog sajátos (diszkriminatív)
korlátozásáról van szó. A  védett tulajdonságok körét az  Alaptörvény nem határozza meg zártkörűen. Az „egyéb
helyzet” azonban nem feleltethető meg a „bármely helyzetnek”, hanem – az eiusdem generis értelmezési szabállyal
összhangban – az  csak arra vonatkozik, amelyben az  ember önazonosságát kifejező alaptulajdonsága(i), avagy
a  személyiség valamely tartós eleme(i) érintett(ek). E  garanciális fordulat alkotmányjogi jelentősége az, hogy
rugalmasságot biztosít az Alkotmánybíróság számára az értelmezés során: az előre nem látható, de a felsorolásban
szereplő tulajdonságokhoz döntő hasonlóságot mutató helyzetben élő személyeket sem érheti hátrányos
különbségtétel {először: 3206/2014. (VII. 21.) AB határozat, Indokolás [27], legutóbb: 6/2018. (VI. 27.) AB határozat,
Indokolás [38]}.
[24] 1.4. Az  Alaptörvény XV.  cikk (1)  bekezdése az  általános egyenlőségi szabályt juttatja kifejezésre, ahogyan
arra az  Alkotmánybíróság a  fentiekben már emlékeztetett. Ebben az  esetben a  „személyek közötti hátrányos
megkülönböztetés vagy más korlátozás alkotmányellenessége akkor állapítható meg, ha a sérelem összefüggésben
áll valamely alapjoggal, végső soron az emberi méltóság jogával, és a megkülönböztetésnek, illetve korlátozásnak
nincs tárgyilagos mérlegelés szerint ésszerű indoka, vagyis önkényes [35/1994. (VI. 24.) AB határozat, ABH 1994,
197, 200.] {l. legutóbb összefoglalóan: 14/2014. (V. 13.) AB határozat, Indokolás [32]}” {7/2015. (III. 19.) AB határozat,
Indokolás [56]}.
[25] 1.5. Az  eddigiekből az  következik, hogy a  mozgóbolti árusítás díjával kapcsolatos diszkriminációs vizsgálatból
sem rekeszthetők ki a  korábbi alkotmánybírósági határozatok és végzések csupán azon az  alapon, hogy azok
nem az  Alaptörvény hatálya alatt születtek. Döntés azonban azokra nem alapítható. Az  Alaptörvény XV.  cikkével
szükséges összevetni a  támadott normát. E  cikk első két bekezdése a  hátrányos megkülönböztetés két eltérő
minőségét tilalmazza. Az  egyik az  Alaptörvény XV.  cikk (2)  bekezdésében található, amely a  diszkrimináció
súlyosabb esetét fogalmazza meg. Erre a szükségesség-arányosság alapjogi tesztje vonatkozik. A másik változatról
az Alaptörvény XV. cikk (1) bekezdése rendelkezik, amely az észszerűséggel igazolható. Mindkét esetben az azonos
csoportba tartozó személyek eltérő kezelése vagy a  különböző csoportba tartozó személyek azonos kezelése
relációjában merülhet fel megalapozottan a hátrányos megkülönböztetés tilalmára vonatkozó alaptörvényi parancs
sérelme.
[26] 2. Az  Alkotmánybíróság áttekintette a  mozgóbolti árusításra vonatkozó, a  diszkrimináció tilalmához kapcsolódó
korábbi döntéseit [Abh1., Abh2., 93/2007. (XI. 22.) AB határozat, ABH 2007, 1016., 102/2008. (VII. 11.) AB határozat,
ABH  2008, 1432., 105/2008. (VII. 11.) AB határozat, ABH 2008, 1444., 49/2009. (IV. 24.) AB határozat, ABH 2009,
1142, 50/2009. (IV. 24.) AB határozat, ABH 2009, 1147., Abh3., 106/2010. (VI. 10.) AB határozat, ABH 2010, 1074.,
139/2010. (VII. 8.) AB határozat, ABH 2010, 1106., 141/2010. (VII. 8.) AB határozat, ABH 2010, 1115., Abh4., 24/2011.
(III. 30.) AB határozat, ABH 2011, 669., 26/2011. (III. 30.) AB határozat, ABH 2011, 673., 27/2011. (III. 30.) AB határozat,
ABH 2011, 677. (a továbbiakban: Abh5.)]. Ezek lényegi megállapításai az alábbiak.
[27] 2.1. A  közterület-használati díj „a közterület használatának ellenértéke. Ennek megfelelően a  közterület-használat
díjának alapvetően a  közterület-használat értékét befolyásoló tényezőkhöz (a terület nagysága, a  településen
belüli elhelyezkedése, a  használat módja, időtartama stb.) kell igazodnia. A  közterület-használók között
a  közterület-használati díj mértéke tekintetében e  tényezők alapján tett megkülönböztetés nem tekinthető
alkotmányellenesnek. A  közterület-használat díjának olyan szabályozása, amely a  közterület-használat értékét
meghatározó tényezők azonossága esetén, a szolgáltatástól független, annak értékét nem befolyásoló szempontok
alapján kirívóan magas díjfizetési kötelezettséget ír elő egyes vállalkozókra és ezzel megkülönböztetést tesz
a közterületet használó vállalkozók között, önkényes, ezért alkotmányellenes” (lásd először: Abh1., ABH 1998, 454,
456–457.; Abh5., ABH 2011, 677, 680.).
[28] Ehhez a megállapításhoz azt tette még hozzá az Alkotmánybíróság, hogy „[a] közterület-használati tevékenységből
eredő egyéb hatások (zaj, környezetszennyezés stb.) kezelése és a  közterület-használati tevékenységből származó
jövedelem egy résznek közcélokra történő visszajuttatása (adó- és járulékfizetési kötelezettségek) nem a közterülethasználat ellenértékének, a  közterület-használati díj mértékének megállapításával megoldandó feladat, azt
a  hatályos magyar jogrendszer más – közigazgatási hatósági – eszközökkel rendezi. […] alkotmányosan nem
indokolható az  a  szabályozás, amikor a  közterület-használati díjat olyan szempontokra alapítják, amelyek
a  közterület használatával nincsenek összefüggésben, s ezzel a  díj mértéke tekintetében nem releváns szempont
alapján, önkényesen, ésszerű indok nélkül tesznek megkülönböztetést a  közterületet azonos feltételek mellett
használó kereskedelmi, vendéglátó-ipari közterület-használók között” [Abh2., ABH 2003, 784, 789.].
[29] 2.2. Az  Alkotmánybíróság a  csoportképzés tekintetében több ügyben expressis verbis azt rögzítette, hogy
a  közterületi engedély alapján kiskereskedelmi tevékenységet végzők alkotnak az  adott szabályozás tekintetében
homogén csoportot [lásd először: 102/2008. (VII. 11.) AB határozat, ABH 2008, 1432, 1435.; legutóbb: Abh5.,
ABH 2011, 677, 680.].
[30] 2.3. Az Alkotmánybíróság a mozgóboltra vonatkozó, a ténylegesen használt közterület nagyságától függetlenül napi
összegben megállapított díjat úgy mérte össze a közterület nagyságától függő díjakkal, hogy az indítványok alapján
a mozgóboltok méretét meghatározott méretűnek (például 6 négyzetméteresnek) tekintette. Az Alkotmánybíróság
a  mozgóboltot egyaránt hasonlította a  mozgóboltnak nem minősülő mobil árusító helyekhez [például: 49/2009.
(IV. 24.) AB határozat, ABH 2009, 1142, 1145–1146.; 50/2009. (IV. 24.) AB határozat, ABH 2009, 1147, 1150–1151.] és
a fizikailag rögzített árusító helyekhez is, mint amilyen például az üzlet, a pavilon és a fülke [lásd: Abh3. ABH 2009,
1275, 1278–1279.; 141/2010. (VII. 8.) AB határozat, ABH 2010, 1115, 1117–1118.]. A  döntés mindkét esetben attól
függött, hogy a  mozgóboltra vonatkozó (kirívóan magas) díjfizetési kötelezettség észszerűen igazolt-e olyan
szempontokkal, amelyek a  közterület-használat ellenértékéhez igazodnak. Az  Alkotmánybíróság arra alapította
egyetlen elutasító határozatát ebben az  ügycsoportban, hogy a  közterület-használati díjak közötti lényeges
különbség az  indítvány elbírálásakor már nem állt fenn (Abh4., ABH 2011, 2579, 2582–2583.). A  többi esetben
a  mozgóbolti árusítás díját kiemelkedően magasnak ítélte a  testület, amelyet önkényesnek, következésképpen
diszkriminatívnak minősített a konkrét ügyekben lefolytatott vizsgálat alapján.
[31] 2.4. Végül arra szükséges emlékeztetni, hogy az  Alkotmánybíróság korábbi döntéseiből sem következik, hogy
„a helyi önkormányzat a  közterület-használati díj megállapítása során ne érvényesíthetne helyi gazdaságpolitikai,
városképi, városfejlesztési érdekeket is. Amint azt az  Alkotmánybíróság a  20/1998. (V. 22.) AB határozatában
(ABK 1998. május, 24.) kifejtette, nem tekinthető alkotmányellenesnek az  a  szabályozás, amely a  helyi érdekek
érvényesítése érdekében díjkedvezményt, mentességet nyújt meghatározott vállalkozói csoportok számára”
(Abh1., ABH 1998, 454, 457.)
[32] 3. Az Alkotmánybíróság az Alaptörvény hatálya alatt a következőket állapította meg.
 [33] 3.1. Nincs olyan eltérés az  Alkotmány és az  Alaptörvény diszkriminációra vonatkozó rendelkezései és az  azokhoz
kapcsolódó alkotmánybírósági gyakorlat, valamint az  alapul fekvő, közterületi értékesítésre vonatkozó korábban
és jelenleg hatályos jogszabályi rendelkezések között, amely a  fentiekben áttekintett 15 döntés elvi tartalmát
alkalmazhatatlanná tenné a jelen ügyben. Az eldöntendő alkotmányossági kérdés sem változott. Következésképpen
az  Alkotmánybíróság figyelemmel volt a  IV.2.  pontban (Indokolás [26]) ismertetett megállapításokra is, jóllehet
határozatát az Alaptörvény tartalmára alapította az alábbiak szerint.
[34] 3.2. A Kertv. értelmében a mozgóbolt „a kiskereskedelmi tevékenység folytatására kialakított jármű, illetve járműre
szerelt vagy általa vontatott eszköz” (Kertv. 2. § 17. pont). A kiskereskedelmi tevékenység fogalma pedig az, hogy
„üzletszerű gazdasági tevékenység keretében termékek forgalmazása, vagyoni értékű jog értékesítése és az  ezzel
közvetlenül összefüggő szolgáltatások nyújtása a végső felhasználó részére, ideértve a vendéglátást is” (Kertv. 2. §
13. pont).
[35] A közterület-használat szempontjából a  közterületen kiskereskedelmi tevékenységet végzők azonos csoportba
tartoznak azokhoz képest, akik más tevékenységet végeznek az  adott önkormányzat illetékességi területén belül
található közterületen, vagy az adott önkormányzat illetékességi területén elhelyezkedő magánterületen folytatnak
kiskereskedelmi tevékenységet. E homogén csoport tagjait ugyanis összehasonlíthatóvá teszi az, hogy két releváns
szempont közös metszetében helyezkednek el. Egyfelől az igénybe vett terület sajátos jellemzőiről, másfelől az ott
kifejtett magatartásról van szó.
[36] Ezek a  csoportképző tulajdonságok egyrészt azt fejezik ki, hogy az  önkormányzati tulajdonban álló közterület
elsősorban közhasználatra szolgáló földterület, amely véges közjószág és rendeltetésszerűen bárki használhatja
ellenérték nélkül főszabály szerint. Erre a törzsvagyoni elemre is vonatkozik az Alaptörvény 32. cikk (6) bekezdése.
Eszerint a helyi önkormányzatok tulajdona köztulajdon, amely feladataik ellátását szolgálja. A helyi önkormányzatok
tulajdona a nemzeti vagyonba tartozik, amely kezelésének és védelmének célja többek között a közérdek szolgálata
és a közös szükségletek kielégítése [Alaptörvény 38. cikk (1) bekezdése].
[37] Másrészt a közterület magáncélú igénybevétele túlzott mértékű használathoz (túlhasználathoz) vezethet, ami úgy
kezelhető, hogy a területhez való hozzáférést megfelelően szabályozzák, allokálják. Ezt a funkciót az engedélyezési
és díjfizetési kötelezettség intézményesítése tölti be, amihez a  közterület egyéni, magáncélú kiskereskedelmi
hasznosítása is kötött. A  közterület rendeltetéstől eltérő használatának a  lehetőségét tereli szabályozott mederbe
az  engedély és ellentételezi az  igénybe vett szolgáltatást a  díjfizetési kötelezettség. Ezek a  megállapítások
összhangban állnak a  közterület-használat jellegére vonatkozó önkormányzati rendeletek törvényességi
felülvizsgálata során hozott döntésekkel is {lásd például: Kúria Önkormányzati Tanácsa Köf.5033/2017/4. számú
határozata, Indokolás [18]–[38]; Kúria Kfv.IV.37.470/2013/8., Kúria Kfv.IV.37.940/2015/3.}.
[38] 3.3. Az  itt tárgyalt összefüggésben a  közterület-használati díj annak az  engedélynek az  ára, amelynek birtokában
a kereskedő a közterületet vállalkozási tevékenységére használhatja, azaz a vásárlókhoz közterületen is hozzáférhet.
A  vállalkozási tevékenység egyik költségként jelentkező feltételét testesíti meg a  díjköteles engedély beszerzése.
Az  engedélyes nem közhatalmi, hanem gazdasági természetű ellenszolgáltatást vásárol az  önkormányzattól.
Ez a közterület magáncélú hasznosítására való jogosultság megszerzése.
[39] Szükséges rámutatni arra, hogy a közterület-használati díjra nem irányadó a közteherviselés arányosságát biztosító
alaptörvényi rendelkezés, amellyel összefüggésben az Alkotmánybíróság azt állapította meg, hogy „[a]z Alaptörvény
a  XXX.  cikkben nem hivatkozik már a  jövedelmi és vagyoni viszonyokra (mint az  Alkotmány 70/I.  §-a), ezeket
a  fogalmakat a  teherbíró képesség, illetve a  gazdaságban való részvétel kifejezései váltják fel. A  közteherviselési
szabálynak ezzel a  változásával a  korábbi Alkotmányhoz képest a  jövedelmi, vagyoni viszonyoknak való
megfeleléstől távolodás, de az  arányosság követelményének fennmaradása látszik” {3149/2013. (VII. 24.)
AB  határozat, Indokolás [64]}. Tehát a  teherbíró képességet klasszikusan kifejező jövedelmi és vagyoni helyzet,
valamint a  gazdaságban való részvétel nem képezi részét azoknak a  szempontoknak, amelyekre figyelemmel
az egyes díjtételek meghatározhatók.
[40] Erre a  díjra nem vonatkozik továbbá az  Alaptörvény 37.  cikk (4)  bekezdésében lefektetett hatásköri korlátozás,
mert az  önkormányzati rendeletek nem szerepelnek a  zártkörű felsorolásban. A  kivételes rezsim alatt álló
jogszabályoknak ugyanis mindegyike törvény, nevezetesen a  központi költségvetésről, a  központi költségvetés
végrehajtásáról, a központi adónemekről, az illetékekről és járulékokról, a vámokról, valamint a helyi adók központi
feltételeiről szóló törvény. Az  alkotmányossági felülvizsgálatot szűkítő szabály alkalmazási hatálya alá kizárólag
a  felsorolt normák tartoznak. Ez a megközelítés áll összhangban a hatáskörkivétel megszorító értelmezésével, ami
az Alkotmánybíróság alkotmányvédelmi szerepéből és funkciójából következik {a megszorító értelmezés elvét lásd
először: 40/2012. (XII. 6.) AB határozat, Indokolás [20]; legutóbb: 3157/2018. (V. 16.) AB határozat, Indokolás [29]}.
[41] A közterület-használati díjat – annak funkciója miatt – a vásárolt szolgáltatás, azaz a közterület-használat értékéhez
kell igazítania az önkormányzatnak. Az értéket befolyásoló tényezők között – egyebek mellett – szerepel a használat
módja, időtartama, az  elfoglalt terület nagysága és elhelyezkedése. A  homogén csoporton belüli közterülethasználati díjak annyiban különböző tételekben határozhatók meg, amennyiben az  eltérés mértéke észszerűen
igazolható, különösen az  előbb példálózva felsorolt négy tényezővel. Tehát az  Alaptörvény XV.  cikk (1)  bekezdése
nem zárja ki, hogy az  önkormányzat a  közterület-használati díjak – akár összetett, akár egyszerű – rendszerét
alkalmazza.
[42] 3.4. Az  Alaptörvény 32.  cikk (2)  bekezdése úgy szól, hogy „[f ]eladatkörében eljárva a  helyi önkormányzat törvény
által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, illetve törvényben kapott felhatalmazás alapján
önkormányzati rendeletet alkot.” Tekintettel arra, hogy az önkormányzat tulajdonában álló közterületek használatára
vonatkozó szabályok és díjak megállapítása a  helyi önkormányzat eredeti jogalkotói hatáskörébe tartozik
az Alaptörvény előbb idézett szabálya első tagmondatára visszavezethető módon, valamint arra, hogy a közterülethasználat értéke értelemszerűen önkormányzatonként eltérő lehet, az önkormányzat a díjtételek kialakítása során
leképezheti a  helyi sajátosságokat, kifejezheti a  helyi preferenciákat. Ezek érvényesítése során sem szakadhat el
azonban attól, hogy a közterület-használati díj a közterület-használat értékét hivatott kifejezni.
[43] A közterület-használat értéke, ennek következtében az  alkalmazandó díj(táblázat) önkormányzat-specifikus
kategória, ami azt jelenti, hogy nincs központi jogszabályban lefektetett speciális keretrendszer a díjak alsó és felső
határáról. A  partikuláris szabályozás jellemzője, hogy akár önkormányzatonként eltérő megoldásokhoz vezethet,
hiszen az  önkormányzati autonómia lényegéhez az  is hozzátartozik, hogy a  helyi közösség önmagának alkot
jogot. Ez  tehát az  eredeti jogalkotói hatáskör megnyilvánulása. Ebben az  esetben az  önkormányzat nem törvényi
felhatalmazásból származtatja rendeletalkotási hatalmát, hanem saját autonómiájából, amit az  Alaptörvény
32.  cikk (1)  bekezdés a)  pontja és (2)  bekezdése ismer el. Ennek gyakorlása során azonban tiszteletben kell
tartania az  Alaptörvény szabályait, amik a  helyi közügyek intézése körében törvény keretei között jogosítják
az önkormányzatokat hatásköreik gyakorlására [Alaptörvény 32. cikk (1) bekezdése]. Ahogyan az Alaptörvény előbb
hivatkozott bekezdésében szereplő védett hatáskörcsoportok is az  általános törvények keretei között értendők
{lásd: 3038/2016. (III. 3.) AB határozat, Indokolás [24]}, úgy a közterület-használati díjra vonatkozó szabályozásnak is
igazodnia kell Magyarország alkotmányos jogrendjébe. Az önkormányzati rendelet ugyanis más jogszabállyal nem
lehet ellentétes [Alaptörvény 32. cikk (3) bekezdése]. Következésképpen a helyi önkormányzat autonómiája relatív
önállóságot és önigazgatást jelent a törvényhozó hatalom által kialakított jogrenden belül.
[44] 4. Az  Alkotmánybíróság fentebb megállapította, hogy az  eldöntendő alkotmányossági kérdés a  jelen ügyben az:
diszkriminatív-e a mozgóbolti árusításra vonatkozó díj egyfelől az alkalmi- és mozgóárusításra, másfelől az árusítóés egyéb fülke elhelyezésére megállapított díjhoz képest.
[45] Az Alaptörvény XII.  cikk (1)  bekezdése ismeri el a  vállalkozás szabadságát, alapjogi védelem alá helyezve
a  vállalkozás megkezdését és folytatását is {vö. 3194/2014. (VII. 15.) AB határozat, Indokolás [30]–[31]; 17/2018.
(X. 10.) AB határozat, Indokolás [114]}.
[46] Az Alaptörvény nem ismeri a mozgóbolti árusításhoz való alapjogot, ennek ellenkezőjét a bírói kezdeményezés sem
állította. Az  indítványban felvetett alkotmányossági kérdés alapvető jog körében, védett tulajdonság tekintetében
tett megkülönböztetés hiányában nem tartozik az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdésének az alkalmazási hatálya alá.
[47] Az Alaptörvény XV.  cikk (1)  bekezdése viszont szoros kapcsolatba hozható a  bírói kezdeményezésben előadott
különbségtétellel, hiszen a közterületen végzett kiskereskedelmi tevékenység összefüggésben áll a vállalkozáshoz
való alapjoggal. Az  általános egyenlőségi szabály [Alaptörvény XV.  cikk (1)  bekezdése] védelmi hálója tehát
kiterjed a  közterület-használati díj önkormányzat általi megállapítására {vö. a  jelen határozat IV.1.4.  pontjában
(Indokolás  [24]) összefoglaltakkal}. Emiatt az  Alkotmánybíróság azt vizsgálta, hogy fennáll-e az  indítványban
előadottak szerinti megkülönböztetés a mozgóbolti árusítást végző személyek hátrányára, és ha igen, az önkényes-e
vagy éppen ellenkezőleg: az önkormányzat észszerű indokkal szabályozott eltérően a közterületén kiskereskedelmi
tevékenységet végzők homogén csoportján belül.
[48] A törvényességi felülvizsgálat nem tartozik az Alkotmánybíróság hatáskörébe, hiszen még a diszkrimináció tilalma
sem teremthet alapot arra, hogy az  Alkotmánybíróság a  bírósági szervezet feletti „szuperbíróság” szerepébe
lépjen {lásd először: 3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [14]; legutóbb: 3014/2019. (I. 7.) AB végzés,
Indokolás  [14]}. Ennek megfelelően a  testület abban a  kérdésben sem foglalhat állást hivatalból a  diszkrimináció
sérelmét indítványozó bírói kezdeményezéshez kötött eljárásában, hogy a közterület-használati díj megfizetésével
kapcsolatos jogvita mennyiben magánjogi vagy közjogi jellegű jogviszonyon alapul, és ez  miként befolyásolja
az igénybe vehető bírói utat.
[49] 5. Az Alkotmánybíróság először azt vizsgálta meg, hogy a mozgóbolti árusításra (Ör. melléklet 6. pontja) vonatkozó
díjat az  önkormányzat hátrányosan állapította-e meg az  árusító- és egyéb fülke elhelyezésére (Ör.  melléklet
2. pontja) vonatkozó díjhoz képest.
[50] 5.1. Az Ör. melléklet 2. pontja szerinti díj tétele – a mozgóbolti árusítással ellentétben – attól is függ, hogy mekkora
közterületen végzik a kiskereskedelmi tevékenységet. Ilyen szabályozási környezetben a két díj összehasonlításának
a  feltétele egy váltószám alkalmazása. Az  Alkotmánybíróság a  jelen ügyben irányadónak tekintette azt, hogy
a mozgóárusításra használt jármű mérete 3,5 nm, hiszen ezt az alapper felei sem vitatták egymás között és a bírói
indítvány sem vonta azt kétségbe.
[51] Ennek megfelelően az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy a  mozgóbolti árusítás díja egyértelműen
hátrányosabb, mint az előbbi váltószám alkalmazásával egy napra kalkulált árusító- és egyéb fülke elhelyezése díja
(2500 Ft 3,5 / 365 ≈ 24 Ft). Ehhez képest a mozgóbolti árusítás napi díja 5000 Ft. Több mint kétszázszoros tehát
az  eltérés a  napokra kalkulált fizetési kötelezettségek összege között. A  jelentős különbség úgy is érzékeltethető,
hogy a mozgóbolti árusítás két napra vonatkozó díja több, mint egy 3,5 négyzetméteres árusítófülke elhelyezésének
egész éves díja.
[52] 5.2. Ezt követően az  Alkotmánybíróság azt vizsgálta meg, hogy a  hátrányos megkülönböztetést lehetséges-e
igazolni.
[53] Az Alkotmánybíróság hangsúlyozza: nem zárható ki, hogy az  önkormányzat a  két díjtétel között az  Alaptörvény
XV. cikk (1) bekezdésének a sérelme nélkül különbséget tegyen. Ehhez az szükséges, hogy tárgyilagos mérlegelésen
alapuló észszerű indoko(ko)n nyugodjon a díjak közti eltérés.
[54] Az Alkotmánybíróság rámutat arra, hogy az  árusító- és egyéb fülke elhelyezésére vonatkozó engedély fogalmilag
arra jogosít, hogy az  engedélyes egy rögzített, meghatározott nagyságú közterület-részt kiskereskedelmi
tevékenység céljából állandóan igénybe vegyen. Ebben az  esetben a  vevő megy a  kereskedőhöz. Ugyanazon
személyi és tárgyi eszközállománnyal nem érhetők el azok a fogyasztók, akik máshol tartózkodnak. Ezzel szemben
a  mozgóbolti árusítás díjának a  megfizetésével az  engedélyes arra szerez lehetőséget, hogy az  önkormányzat
illetékességi területén járművesítve folyamatosan mozogva, rendszeresen megállva, nagy távolságokat megtéve
különböző közterületrészeket időszakosan igénybe vegyen. Ebben az  esetben a  kereskedő megy a  vevőhöz.
Ugyanazon személyi és tárgyi eszközállománnyal az illetékességi területen lévő fogyasztók közül azok is elérhetők,
akik nem keresik fel az árusítás rögzített helyét. Pontosan ezt a különbséget képezi le az Ör. támadott díjtétele, ami
nem köti a ténylegesen igénybe vett közterület méretéhez a díjat, hanem egyfajta napi átalányként tételezi azt.
[55] A fentiekből az  következik, hogy tárgyilagos mérlegelésen alapuló észszerű indokkal igazolható lehet az  eltérés
a  mozgóbolti árusítás díja és az  árusító- és egyéb fülke elhelyezésének díja között. A  mozgóbolt időszakosan,
a  közterület pontosan meg nem határozott részét jármű által használja. Az  árusító- és egyéb fülke állandóan,
a  közterület pontosan meghatározott pontját, rögzített méretben veszi igénybe. A  közterület-használat
időtartamában, nagyságában és módjában – és ennek következtében a  közterület-használat értékében  –
tehát eltérő jegyeket mutat a  mozgóbolti árusítás és az  önkormányzat illetékességi területén a  letelepedéssel
szükségképpen együtt járó kiskereskedelmi tevékenység, nevezetesen az árusító- és egyéb fülke elhelyezése. Ezek
az eltérések figyelembe vehetők a díjak tételeinek különböző meghatározása során. Az általános szempontokon túl
a díjak szabályozása során az önkormányzat leképezheti a helyi sajátosságokat, kifejezheti a helyi preferenciákat is,
amelyek megítélése az egyedi ügyekre tartozik.
[56] 5.3. Az  Alkotmánybíróság áttekintette azokat az  indokokat, amelyeket a  polgármester az  állásfoglalásban
ismertetett (lásd: az állásfoglalás 1. oldalát). Ezek közé az alábbi négy tartozott:
1) A  közterület-használati díjak megállapításának általános szempontja között az  szerepelt, hogy hasonló
vállalkozói környezetet alakítsanak ki a környező településeken alkalmazott díjakhoz képest.
2) A  mozgóbolti árusításra vonatkozó díj 2015. július 9-től hatályos bevezetésének az  volt az  indoka, hogy
„[a]  2015-ös évben már annyira megemelkedett a  mozgóbolti árusítást végző, de a  tevékenységet
közterület használati engedély, valamint közterület-használati díj megfizetése nélkül végző vállalkozások
[…] száma a  településen, hogy a  Képviselő-testület úgy döntött, hogy a  mozgóbolti árusítás díjtételét –
a  helyi vállalkozásokkal azonos, ill. hasonló körülmények biztosítása érdekében és a  helyi vállalkozások
védelmében – megemeli.”
3) A  mozgóbolti árusítás önálló csoportba sorolása az  előbbieken túl azon a  megfontoláson nyugszik, hogy
„az  alkalmi- és mozgóárusok az  árusítást megelőzően megfizették a  közterület-használati díjat, ellentétben
a  járművel végzett kereskedőktől, akik heti gyakorisággal jártak/járnak a  településre. Az  alkalmi- és mozgó
árusoknak a  székhelye (telephelye) a  községben van, ami a  helyi adó bevételt képezhet, ezzel szemben
a mozgóbolti árusítás a társaság székhelyén fizet(het) helyi adót.”
4) A  mozgóbolti árusítás díjtételének észszerű magyarázata az  volt, hogy „hasonló, ill. azonos gazdasági
környezetet alakítsunk ki a  vállalkozások számára és ezzel ösztönözzük és fejlesszük a  helyi vállalkozások,
üzletek tevékenységét.”
[57] 5.4. Az  Alkotmánybíróság összevetetette az  állásfoglalásban előadott négy indokot azokkal a  szempontokkal,
amelyek a fentiek szerint alkalmasak arra, hogy kifejezzék a közterület-használat értékét.
[58] Az első indokkal összefüggésben az  Alkotmánybíróság arra mutat rá, hogy a  mozgóbolti árusításra vonatkozó
közterület-használati díjról való döntéshozatalban nem tartozik a meghatározó szempontok közé az, hogy mekkora
a  környező településeken a  díj összege. Az  érvényben lévő szabályozási koncepció ugyanis az  önkormányzati
autonómiára épül. Országosan, törvényben rögzített standard hiányában önkormányzatonként eltérő díj(rendszer)
vezethető be. Ez  ugyan nem zárja ki, hogy a  különböző önkormányzatok közterület-használati díjszabása
egyező legyen, de az  azonos szabályozásra való önkéntes törekvés nem igazolhatja az  önkormányzat részéről
a kiemelkedően magas eltérést az egyes díjtételek között. Ez ugyanis az önkormányzat mint eredeti hatáskörében
eljáró jogalkotó szempontjából vizsgálva nem áll alkotmányjogilag értékelhető kapcsolatban a közterület-használat
értékével. A  hátrányos megkülönböztetést az  önkormányzat tehát nem igazolhatja azzal, hogy (több) másik
önkormányzat is azonos vagy hasonló összegű díjat vezetett be.
[59] A többi indokkal kapcsolatban az  Alkotmánybíróság a  következőket rögzíti. Ezek tartalmilag olyan helyi
költségvetési, kereskedelmi és gazdaságpolitikai törekvéseket írtak körbe, amelyek kétségkívül részeivé tehetők
az  önkormányzati autonómia keretében kijelölt céloknak. A  díjfizetéssel kapcsolatos jogkövető magatartás
kikényszerítése, a  helyi vállalkozások támogatása, az  önkormányzat forrásszerkezetének javítása azonban nem
áll összefüggésben a  közterület-használat értékével, következésképpen ezek a  szempontok nem megfelelőek
ahhoz, hogy ezek mentén haladva, bizonyos személy(ek)nek hátrányt okozva határozzák meg a  közterülethasználati engedély árát. Az előbbi célkitűzéseket az önkormányzat más, megfelelő módon kifejezésre juttathatja.
A közterület-használati díj fentiekben meghatározott funkciója miatt nem arra való, hogy hátrányt okozó eszközként
használják olyan helyi jogalkotói törekvésekhez, mint amilyeneket az  önkormányzat állásfoglalásában előadott.
A közterület-használati díjnak a gazdasági szolgáltatás értékét kell leképeznie.
[60] 6. Mindezek alapján az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy az  Ör.  mellékletének támadott pontja sérti
az  Alaptörvény XV.  cikk (1)  bekezdését, mert az  árusító- és egyéb fülke elhelyezése díjához képest önkényesen
határozta meg a mozgóbolti árusításra vonatkozó közterület-használati díjat. Emiatt az Alkotmánybíróság – az Abtv.
50. § (1) bekezdése alapján tanácsban eljárva – a rendelkező rész 1. pontja szerint döntött.
[61] Az Alkotmánybíróság mindezeken túlmenően emlékeztet arra, hogy a  jelen ügyben a  két díj egy naptári napra
számított összege között a  különbség kirívóan magas volt, de ezt az  előbbi megállapítás miatt már nem kellett
értékelnie az Alkotmánybíróságnak.
[62] A bírói indítvány értelmében a  támadott közterület-használati díj az  Ör.  melléklet 5.  pontjában szereplő díjhoz
viszonyítva is sérti-e az  Alaptörvény XV.  cikk (1)  bekezdését. Az  Alkotmánybíróságnak azonban nem kellett
lefolytatnia ezzel összefüggésben az  alkotmányossági felülvizsgálatot, mert más okból már megállapította
az  Alaptörvény sérelmét. Ilyen esetekben az  Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint tartózkodik
az  indokok halmozásától {lásd például: 4/2016. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [38]; 18/2016. (X. 20.) AB határozat,
Indokolás [21]; 7/2017. (IV. 18.) AB határozat, Indokolás [31]; 21/2017. (IX. 11.) AB határozat, Indokolás [24]}.
[63] Az Abtv. 45. § (2) bekezdése alapján a megsemmisített jogszabályi rendelkezés az Alkotmánybíróság eljárására okot
adó perben nem alkalmazható. Ebből az következik, hogy a Budapest Környéki Törvényszék mint másodfokú bíróság
a sérelmezett díjtételt nem alkalmazhatja az előtte folyamatban lévő ügyben. Az Alkotmánybíróság – az Abtv. 45. §
(4)  bekezdése alapján – elrendelte továbbá a  jogbiztonság védelme érdekében a  megsemmisített jogszabályi
rendelkezés folyamatban lévő ügyekben való általános alkalmazási tilalmát a rendelkező rész 2. pontjában foglaltak
szerint.
V. [64] A határozatot az Abtv. 44. § (1) bekezdésének első mondata alapján közzé kell tenni a Magyar Közlönyben.
Budapest, 2019. március 5. Dr. Hörcherné dr. Marosi Ildikó s. k.,
tanácsvezető,


text:
28/2013. (II. 27.) ME határozata a Magyarország Kormánya és a Vietnámi Szocialista Köztársaság Kormánya közötti oktatási együttműködésről szóló egyezmény szövegének végleges megállapítására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (2) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva, az
emberi erőforrások minisztere, a külügyminiszter és a közigazgatási és igazságügyi miniszter előterjesztése alapján
1. felhatalmazom az emberi erőforrások miniszterét vagy az általa kijelölt személyt a Magyarország Kormánya és
a Vietnámi Szocialista Köztársaság Kormánya közötti oktatási együttműködésről szóló egyezmény bemutatott
szövegének – a jóváhagyás fenntartásával történő – végleges megállapítására;
2. felhívom a külügyminisztert, hogy a szerződés szövegének végleges megállapításához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki; 3. felhívom az emberi erőforrások miniszterét, hogy a szerződés kihirdetéséről szóló kormányrendelet tervezetét
a szerződés szövegének végleges megállapítását követően haladéktalanul terjessze a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
1122/2018. (III. 19.) Korm. határozata a Gabonakutató Nonprofit Közhasznú Korlátolt Felelősségű Társasággal összefüggésben a Vidékfejlesztési Program keretében meghirdetett, gazdaságfejlesztést célzó projekt megvalósítására irányuló felhívásra benyújtott 1816684271 azonosító számú („Kiszombori öntözőtelep rekonstrukció és fejlesztés” című) projektjavaslat tekintetében történő hozzájárulásról.
A Kormány a  2014–2020 programozási időszakban az  egyes európai uniós alapokból származó támogatások
felhasználásának rendjéről szóló 272/2014. (XI. 5.) Korm. rendelet 46.  § (1b)  bekezdése és 201/H.  § (2)  bekezdés
c)  pontja alapján hozzájárul a  VP2-4.1.4-16 azonosító számú, „Mezőgazdasági vízgazdálkodási ágazat fejlesztése”
című, gazdaságfejlesztést célzó projekt megvalósítására irányuló felhívásra a  Gabonakutató Nonprofit Közhasznú
Korlátolt Felelősségű Társaság által benyújtott 1816684271 azonosító számú, „Kiszombori öntözőtelep rekonstrukció
és fejlesztés” című projektjavaslatra vonatkozó támogatói okirat kibocsátásához.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
137/2013. (XI. 12.) ME határozata Magyarország Kormánya és a Török Köztársaság Kormánya között kulturális központok nyitásáról, működtetéséről és tevékenységéről szóló egyezmény szövegének végleges megállapítására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (2) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
az emberi erőforrások minisztere, a közigazgatási és igazságügyi miniszter és a külügyminiszter előterjesztése alapján
 1. felhatalmazom a közigazgatási és igazságügyi minisztert vagy az általa kijelölt személyt a Magyarország Kormánya
és a  Török Köztársaság Kormánya között kulturális központok nyitásáról, működtetéséről és tevékenységéről
szóló egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) bemutatott szövegének – a  megerősítés fenntartásával történő –
végleges megállapítására;
2. felhívom a  külügyminisztert, hogy az  Egyezmény szövege végleges megállapításához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki;
3. felhívom a  közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy az  Egyezmény kihirdetéséről szóló törvénytervezetet
az Egyezmény szövegének végleges megállapítását követően haladéktalanul terjessze a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
304/2015. (VII. 16.) KE határozata bírói felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII.  törvény 90.  §-a alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – lemondására tekintettel
dr. Gyürky Sylviát 2015. június 15-ei hatállyal bírói tisztségéből felmentem.
Budapest, 2015. június 12. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
258/2012. (X. 11.) KE határozata államtitkári felmentésről és kinevezésről.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés j) pontja, továbbá a központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az
államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 55. § (1) és (4) bekezdése alapján – a miniszterelnök javaslatára –
dr. Simicskó Istvánt, a Honvédelmi Minisztérium államtitkárát e tisztségéből 2012. október 7-ei hatállyal felmentem,
egyúttal az 52. § (2) bekezdése alapján – a miniszterelnök javaslatára – 2012. október 8-ai hatállyal az Emberi
Erőforrások Minisztériuma államtitkárává kinevezem. Budapest, 2012. október 3.
Áder János s. k.,
köztársasági elnök


text:
24/2006. (IV. 29.) BM–IHM–NKÖM együttes rendelete a közfeladatot ellátó szerveknél alkalmazható iratkezelési szoftverekkel szemben támasztott követelményekről.
A köziratokról, a közlevéltárakról és a magánlevéltári
anyag védelméről szóló 1995. évi LXVI. törvény
35/A. §-ának (2) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján az igazságügy-miniszter, a legfőbb ügyész és az Országos Igazságszolgáltatási Tanács egyetértésével a következőket rendeljük el:
1. § A rendelet hatálya a közfeladatot ellátó szervekre és a
közfeladatot ellátó szerveknél alkalmazható iratkezelési
szoftverek megfelelésének külön jogszabály szerinti tanúsítását végző szervezetekre terjed ki.
2. § A közfeladatot ellátó szerveknél alkalmazható iratkezelési szoftverekre vonatkozó követelményeket e rendelet
melléklete határozza meg.
3. § A rendeletben megadott előírásokat a minősített adatok
kezelésére vonatkozó iratkezelési szoftverekre csak abban
az esetben kell alkalmazni, ha külön jogszabály erről rendelkezik.
4. § Az Iratkezelési Szoftver (a továbbiakban: ISZ) kommunikációs felületére (export/import interface) vonatkozó
pontos leírást (a kötelező vagy használható adatformátu
mokra, az adathordozók minőségi előírásaira és a metaadatok megnevezésére, sorrendjére, ismételhetőségére, kitöltésére vonatkozó információk, használható irattípusok
stb.) a belügyminiszter az informatikai és hírközlési miniszterrel, és a Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszterrel egyetértésben állapítja meg, és tájékoztatóban teszi
közzé a Belügyminisztérium honlapján, illetve hivatalos
lapjában.
5. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba.
(2) A rendelet mellékletének az elektronikus dokumentumok ISZ-en belüli tárolásával és kezelésével kapcsolatos rendelkezéseit 2009. január 1-jétől kell alkalmazni.
(3) E rendelet tervezetének a műszaki szabványok és
szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás
megállapításáról szóló, a 98/48/EK irányelvvel módosított
98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 8–10. cikkében előírt egyeztetése megtörtént.
Dr. Lamperth Mónika s. k., Kovács Kálmán s. k.,
belügyminiszter informatikai és hírközlési miniszter


text:
19/2012. (VII. 20.) NGM rendelete a gáz csatlakozó vezetékek és felhasználói berendezések műszaki-biztonsági felülvizsgálatáról.
A földgázellátásról szóló 2008. évi XL. törvény 133. § (2) bekezdés 3. pontjában – az 5. § tekintetében a földgázellátásról szóló
2008. évi XL. törvény 133. § (2) bekezdés 2. pontjában – kapott felhatalmazás alapján, az egyes miniszterek, valamint
a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 73. § h) pontjában
meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § Az ingatlan tulajdonosa köteles
a) a felhasználói berendezés – a gázfelhasználói technológia kivételével – műszaki-biztonsági felülvizsgálatát
az üzembe helyezés, vagy az e rendelet hatálybalépését megelőzően üzembe helyezett felhasználói berendezés
esetében az első műszaki biztonsági felülvizsgálat évét követő 5. évben és ezt követően 5 évente,
b) a csatlakozóvezeték műszaki-biztonsági felülvizsgálatát az üzembe helyezés, vagy az e rendelet hatálybalépését
megelőzően üzembe helyezett csatlakozóvezeték esetében az első műszaki biztonsági felülvizsgálat évét követő
10. évben és ezt követően 10 évente elvégeztetni.
2. § (1) A műszaki-biztonsági felülvizsgálatot a gázszerelők engedélyezéséről és nyilvántartásáról szóló miniszteri rendelet
szerinti, műszaki biztonsági felülvizsgálatra jogosító engedéllyel rendelkező gázszerelő végezheti.
(2) A műszaki-biztonsági felülvizsgálat során az üzembe helyezéskor hatályos műszaki-biztonsági szabályoknak való
megfelelést, továbbá a biztonságos üzemeltetést befolyásoló feltételeket kell ellenőrizni.
(3) A műszaki-biztonsági felülvizsgálatról az 1. mellékletben meghatározott tartalommal a felülvizsgálatot végző
gázszerelőnek jegyzőkönyvet kell készíteni, és annak egy példányát az ingatlan tulajdonosának igazolható módon
át kell adni, egy példányát pedig a földgázelosztó vagy a PB-gázszolgáltató részére 8 napon belül megküldeni.
A jegyzőkönyvet az ingatlan tulajdonosa köteles a következő felülvizsgálatot követő 30 napig megőrizni.
A földgázelosztó vagy a PB-gázszolgáltató a jegyzőkönyvet köteles nyilvántartani.
(4) A műszaki-biztonsági felülvizsgálatot végző gázszerelő a helyszíni vizsgálat időpontjában fennálló helyzet szakszerű
megállapításáért felelős.
(5) Amennyiben a műszaki-biztonsági felülvizsgálatot végző gázszerelő a felhasználási helyen, az élet- és
vagyonbiztonságot közvetlenül veszélyeztető helyzetet észlel, akkor köteles a veszélyhelyzetet kiváltó okot
megszüntetni és arról az ingatlan tulajdonosát a vizsgálatról készült jegyzőkönyvben tájékoztatni, és egyidejűleg
a földgázelosztót vagy a vezetékes PB-gázszolgáltatót a jegyzőkönyv megküldése mellett haladéktalanul értesíteni
köteles.
3. § Ez a rendelet 2012. szeptember 1-jén lép hatályba.
4. § Az e rendelet hatálybalépése előtt üzembe helyezett felhasználói berendezés – a gázfelhasználói technológia
kivételével –, vagy csatlakozóvezeték első műszaki-biztonsági felülvizsgálatát az ingatlantulajdonos az alábbi
időpontig köteles elvégeztetni:
a) az 1981. január 1-je előtt vagy ismeretlen időpontban üzembe helyezett felhasználói berendezés vagy
csatlakozóvezeték esetében 2013. december 31-ig,
b) az 1981. január 1-je és 1993. december 31-e közötti időszakban üzembe helyezett felhasználói berendezés vagy
csatlakozóvezeték esetében 2014. december 31-ig,
c) az 1994. január 1-je és 2003. december 31-e közötti időszakban üzembe helyezett felhasználói berendezés vagy
csatlakozóvezeték esetében 2015. december 31-ig,
d) a 2004. január 1-je és az e rendelet hatálybalépése közötti időszakban üzembe helyezett felhasználói
berendezés vagy csatlakozóvezeték esetében, vagy az a)–c) pont szerinti időpontban üzembe helyezett,
de 2003. december 31-e után felülvizsgált felhasználói berendezés vagy csatlakozóvezeték esetében
2016. december 31-ig.
5. § A gázszerelők engedélyezéséről és nyilvántartásáról szóló 30/2009. (XI. 26.) NFGM rendelet 2. melléklete helyébe
a 2. melléklet lép.
Dr. Matolcsy György s. k.,
nemzetgazdasági miniszter


text:
61/2010. (VII. 22.) ME határozata helyettes államtitkár kinevezéséről.
A köztisztviselők jogállásáról szóló 1992. évi XXIII. törvény 58/R. § (1) bekezdése alapján, a külügyminiszter javaslatára
dr. Hóvári Jánost a Külügyminisztérium helyettes államtitkárává – 2010. július 30-ai hatállyal –
kinevezem. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
288/2009. (XII. 15.) Korm. rendelete az Országos Statisztikai Adatgyűjtési Program adatgyűjtéseiről és adatátvételeiről.
A Kormány a statisztikáról szóló 1993. évi XLVI. törvény 26. § (3) bekezdés c) pontjában kapott felhatalmazás alapján, az Alkotmány
35. § (1) bekezdés b) pontjában meghatározott feladatkörében eljárva a következő rendeletet alkotja:
1. § A rendelet hatálya kiterjed a jogi személyekre, a jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetekre, a személyi
jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 3. §-ának 17. pontja alapján egyéni vállalkozónak minősülő
személyekre, valamint a nem üzletszerű gazdasági tevékenységet folytató természetes személyekre azok gazdasági
tevékenységére vonatkozóan.
2. § (1) A rendelet 1–15. mellékletei a hivatalos statisztikai szolgálat szerveinek közvetlen adatgyűjtéseit és statisztikai célú
adatátvételeit, valamint a gyűjthető adatköröket tartalmazzák.
(2) Az adatgyűjtések kérdőíve a meghatározott adatkörökön kívül minden esetben tartalmazza:
az adatgyűjtő szervezet megnevezését,
az adatgyűjtés végrehajtását elrendelő jogszabály számát, és ennek alapján annak kötelező jellegét,
az adatgyűjtés Országos Statisztikai Adatgyűjtési Programban (a továb biak ban: OSAP) szereplő nyilvántartási számát,
az adatgyűjtés címét,
az adatszolgáltatókat,
„Az adatszolgáltatás statisztikai célra történik!” szöveget,
„Az adatszolgáltatás megtagadása, valótlan adatok közlése, valamint a késedelmes adatszolgáltatás büntető, ille tő leg
szabálysértési eljárást von maga után!” szöveget,
a kapcsolódó uniós jogi aktus számát,
az adatszolgáltatás határidejét,
a szerv feltüntetését, amelyhez a kérdőívet továbbítani kell,
az adatszolgáltatók azonosítóit, a kérdőívet kitöltő és jóváhagyó azonosító adatait,
az adatszolgáltatás időpontjának és az adatszolgáltató aláírásának helyét.
(3) Az adatszolgáltatási kötelezettség kizárólag a (2) bekezdésben részletezett kérdőíven teljesíthető.
3. § A hivatalos statisztikai szolgálat szervei az 1–15. mellékletben szereplő adatgyűjtéseik tekintetében az adatgyűjtésre
szolgáló kérdőívet minden év december 15-éig, honlapjukon közzéteszik.
4. § Az OSAP-ban szereplő adatgyűjtések nyilvántartási rendszerét a KSH alakítja ki és vezeti.
5. § (1) Ez a rendelet – a (2) bekezdésben meghatározott kivételekkel – a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba.
(2) Az 1. §, 2. § (2)–(3) bekezdése, a 4. §, valamint a 6–7. § 2010. január 1-jén lép hatályba.
(3) A 2009-re vonatkozó, 2010-ben teljesítendő közvetlen adatgyűjtéseket és statisztikai célú adatátvételeket a 2009. évre
szóló Országos Statisztikai Adatgyűjtési Programról szóló 265/2008. (XI. 6.) Korm. rendelet 2009. december 31-én
hatályos szabályai szerint kell teljesíteni.
6. § (1) Hatályát veszti
a) a 2000. évre vonatkozó Országos Statisztikai Adatgyűjtési Programról szóló 154/1999. (X. 22.) Korm. rendelet,
b) a 2001. évre szóló Országos Statisztikai Adatgyűjtési Programról szóló 173/2000. (X. 18.) Korm. rendelet,
b) a 2002. évre szóló Országos Statisztikai Adatgyűjtési Programról szóló 198/2001. (X. 19.) Korm. rendelet,
c) a 2003. évre szóló Országos Statisztikai Adatgyűjtési Programról szóló 227/2002. (XI. 7.) Korm. rendelet,
d) a 2004. évre szóló Országos Statisztikai Adatgyűjtési Programról szóló 215/2003. (XII. 10.) Korm. rendelet,
e) a 2005. évre szóló Országos Statisztikai Adatgyűjtési Programról szóló 303/2004. (XI. 14.) Korm. rendelet,
f) a 2006. évre szóló Országos Statisztikai Adatgyűjtési Programról szóló 247/2005. (XI. 14.) Korm. rendelet,
g) a 2007. évre szóló Országos Statisztikai Adatgyűjtési Programról szóló 229/2006. (XI. 20.) Korm. rendelet,
h) a 2008. évre szóló Országos Statisztikai Adatgyűjtési Programról szóló 300/2007. (XI. 9.) Korm. rendelet,
i) a 2009. évre szóló Országos Statisztikai Adatgyűjtési Programról szóló 265/2008. (XI. 6.) Korm. rendelet,
j) a statisztikáról szóló 1993. évi XLVI. törvény végrehajtásáról szóló 170/1993. (XII. 3.) Korm. rendelet 6. §
(1) bekezdésében a „ha az adatszolgáltatást az országos statisztikai adatgyűjtési programot (a továb biak ban:
OSAP) jóváhagyó kormányrendelet rendeli el, akkor az OSAP-ban szereplő nyilvántartási számát is,” szövegrész,
valamint a 6. § (3) bekezdése, 9–13. §-a és a 22. §-a.
(2) Az (1) bekezdés 2010. január 2-án, az 5. § (3) bekezdése 2011. január 1-jén hatályát veszti. E bekezdés 2011. január 2-án
hatályát veszti.
7. § E rendelet a 16. mellékletben meghatározott uniós jogi aktusok átültetését, illetve végrehajtását szolgálja.
A miniszterelnök helyett: Kiss Péter s. k.,
a társadalompolitika összehangolásáért felelős


text:
1021/2015. (I. 29.) Korm. határozata a Chicagói Főkonzulátus újranyitásához kapcsolódó feladatokról.
A Kormány
 1. egyetért azzal, hogy Chicago székhellyel, 2015. szeptember 1-jével magyar főkonzulátus (a továbbiakban: Chicagói
Főkonzulátus) nyíljon az  Egyesült Államokban, és a  Chicagói Főkonzulátus konzuli kerülete az  Egyesült Államok
közép-nyugati régiójának 15 államára (Alabama, Arkansas, Illinois, Indiana, Iowa, Kentucky, Louisiana, Michigan,
Minnesota, Mississippi, Missouri, Nyugat Virginia, Ohio, Tennessee és Wisconsin) terjedjen ki;
2. tudomásul veszi, hogy a Chicagói Főkonzulátus megnyitásával egyidejűleg
a) Magyarország New York-i Főkonzulátusának konzuli kerülete az  1.  pontban felsorolt államok közül Illinois,
Indiana, Iowa, Michigan, Minnesota, Missouri, Ohio és Wisconsin államokkal;
b) Magyarország Washington-i Nagykövetségének konzuli kerülete az  1.  pontban felsorolt államok küzöl
3. felhatalmazza a  külgazdasági és külügyminisztert a  Chicagói Főkonzulátus újranyitásához szükséges diplomáciai
lépések megtételére és az  érintett ország külügyminisztériumának tájékoztatására – ideértve a  konzuli kerületek
2. pontban foglaltak szerinti módosításáról való tájékoztatást is –, továbbá megbízza a külképviselet megnyitásával
összefüggő feladatok végrehajtásával;
Az 1–3. pontok tekintetében
felelős: külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: azonnal
4. tudomásul veszi, hogy a  Chicagói Főkonzulátus megnyitásával kapcsolatban a  2015. évi költségvetési kiadások
összege 483,3 millió forinttal, a 2016. évi szintrehozás összege 152,3 millió forinttal emeli meg a XVIII. Külgazdasági
és Külügyminisztérium fejezet költségvetését;
5. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy a  Chicagói Főkonzulátus megnyitásával és működésével kapcsolatos
kiadások fedezete a XVIII. Külgazdasági és Külügyminisztérium fejezet költségvetésében biztosításra kerüljön;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter,
 külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: 2015. július 31.
6. felhívja a  külgazdasági és külügyminisztert a  Chicagói Főkonzulátus megnyitásához kapcsolódó feladatok
teljesítéséhez szükséges beszerzések lefolytatására azzal, hogy a  beszerzések mentesülnek a  Kormány irányítása
alá tartozó fejezetek költségvetési szerveinek eszközbeszerzéseiről szóló 1982/2013. (XII. 29.) Korm. határozatban
elrendelt beszerzési tilalom alól;
Felelős: külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: azonnal 7. egyetért azzal, hogy a  Chicagói Főkonzulátus megnyitása érdekében a  közbeszerzésekről szóló 2011. évi
CVIII.  törvény 40. § (3) bekezdésben foglaltak szerint, a 6. pontban meghatározott feladat végrehajtása érdekében
– a  4–5.  pontokban meghatározott források átcsoportosítását megelőzően – közbeszerzési eljárást megindító
felhívást tegyen közzé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1008/2014. (I. 17.) Korm. határozata a KÖZOP-3.5.0-09-11-2012-0016 azonosító számú („Közúti hidak fejlesztése az országos közúthálózat főútvonalain” című) projekt akciótervi nevesítéséről és támogatásának jóváhagyásáról.
A Kormány
 1. jóváhagyja az  1.  melléklet szerint a  KÖZOP-3.5.0-09-11-2012-0016 azonosító számú, „Közúti hidak fejlesztése
az országos közúthálózat főútvonalain” című, egymilliárd forintot meghaladó támogatási igényű projektjavaslatot,
 2. elfogadja az 1. pontban meghatározott projekt kiemelt projektként történő nevesítését az 1. melléklet szerint,
 3. hozzájárul az 1. pont szerinti projekt támogatási szerződésének a nemzeti fejlesztési miniszter általi megkötéséhez.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
16/2013. (VIII. 1.) VM utasítása a Vidékfejlesztési Minisztérium Szakmai Tankönyv Bizottságról.
Az egyes miniszterek, valamint a  Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.)
Korm. rendeletben meghatározott feladat- és hatáskörömben eljárva – figyelemmel a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény
23. § (4) bekezdés c) pontjára – a vidékfejlesztési miniszter irányítása alá tartozó központi költségvetési szervek, a vagyonkezelésébe,
vagy tulajdonosi joggyakorlása alá tartozó gazdasági társaságok, valamint azok többségi részesedésével működő gazdasági
társaságok fejlesztéseinek és projektjeinek egyes kérdéseiről az alábbi utasítást adom ki.
1. § (1) A vidékfejlesztési miniszter (a továbbiakban: miniszter) a központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány
tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 30. § (1) bekezdése alapján a tankönyvpiac rendjéről
szóló 2001. évi XXXVII. törvény 4. § (9) bekezdésében foglalt feladatok ellátására Vidékfejlesztési Minisztérium Szakmai
Tankönyv Bizottságot (a továbbiakban: Bizottság) hoz létre és működtet.
(2) A  Bizottság a  miniszter hatáskörébe tartozó szakképzés szakmai tankönyveinek a  tankönyvjegyzékre történő
felvételével, illetőleg a  jóváhagyott tankönyvek jegyzékről törölésével összefüggő kérdésekben konzultatív,
véleményező, javaslattevő testület.
2. § (1) A Bizottság 6 állandó tagból áll, tagjai a miniszter felkérése alapján
a) a Vidékfejlesztési Minisztérium szakoktatási szakterülete,
b) a Vidékfejlesztési Minisztérium mezőgazdasági szakterülete,
c) a Vidékfejlesztési Minisztérium élelmiszeripari szakterülete,
d) a Nemzeti Agrárszaktanácsadási, Képzési és Vidékfejlesztési Intézet,
e) a Magyar Agrárkamara és
f ) a Magyar Kereskedelmi és Iparkamara
egy-egy képviselője.
(2) A Bizottság tagjainak megbízatása öt éves időtartamra szól.
 (3) A  Bizottságot az  elnök az  élelmiszeripari és a  mezőgazdasági ágazatot képviselő szakképzést folytató középfokú
intézmények szakértőivel egészítheti ki.
 (4) A  Bizottság elnöke a  Vidékfejlesztési Minisztérium szakoktatási szakterületének képviselője, helyettese a  Nemzeti
Agrárszaktanácsadási, Képzési és Vidékfejlesztési Intézet képviselője.
 (5) A Bizottság tagjai közül titkárt választ.
 (6) A Bizottság titkársági feladatait a Nemzeti Agrárszaktanácsadási, Képzési és Vidékfejlesztési Intézet látja el.
3. § A Bizottság ügyrendjét a miniszter határozza mega Bizottság véleményének előzetes kikérését követően.
4. § Ez az utasítás a közzétételét követő 3. napon lép hatályba.
Dr. Fazekas Sándor s. k.,
 vidékfejlesztési miniszter


text:
68/2011. (XI. 30.) NFM rendelete a léginavigációs és a légiközlekedés biztonságát szolgáló egyéb földi berendezések engedélyezési eljárásáról és hatósági felügyeletéről.
A légiközlekedésről szóló 1995. évi XCVII. törvény 74. § (1) bekezdés b) pontjában kapott felhatalmazás alapján, az egyes
miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 84. §
e) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. A rendelet hatálya 1. § A rendelet hatálya az EATMN-rendszerekre és rendszerelemekre, valamint a polgári célú légiközlekedés biztonságos,
zavartalan végrehajtását szolgáló, az 1. mellékletben meghatározott egyéb földi berendezések (a továbbiakban:
egyéb földi berendezések) telepítésére, üzemben tartására, módosítására, megszüntetésére, ellenőrzésére, valamint
ezen tevékenységek hatósági engedélyezésére és felügyeletére terjed ki.
2. Értelmező rendelkezések 2. § E rendelet alkalmazásában:
1. EATMN-rendszer és rendszerelem: az egységes európai égbolt létrehozására vonatkozó keret megállapításáról
szóló, 2004. március 10-i 549/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben meghatározott fogalom;
2. próbaüzemelés: a berendezés paramétereinek és funkciójának ellenőrzése a helyi sajátosságok
figyelembevételével, amely során vizsgálni kell, hogy a berendezés a tervezett funkcióját képes teljesíteni;
3. tanulmányterv: az EATMN-rendszer vagy rendszerelem, vagy egyéb földi berendezés telepítéséhez készített
dokumentáció, amely tartalmazza a telepítés helyére vonatkozó térképvázlatot, a tervezett EATMN-rendszer vagy
rendszerelem, vagy egyéb földi berendezés típusát, főbb műszaki paramétereit, leírását, amely szerint az
EATMN-rendszer vagy rendszerelem, vagy egyéb földi berendezés megfelel a Nemzetközi Polgári Repülési
Szervezet (a továbbiakban: ICAO) előírásai vagy egyéb szabványok által meghatározott követelményeknek;
4. üzemben tartás: az 552/2004/EK parlamenti és tanácsi rendeletnek megfelelő üzembe helyezés, ha a rendszert,
rendszerelemet és egyéb földi berendezést a szolgáltatás nyújtás során felhasználják;
5. WGS–84: (World Geodetic System ’84): az 1984-ben elfogadott világméretű geodéziai referenciarendszer jelölésére
használt rövidítés. 3. Frekvencia-igénybevétel feltételei 3. § (1) Frekvenciahasználati hozzájárulást kell kérni a légiközlekedési hatóságtól (a továbbiakban: hatóság):
a) rádióberendezés fejlesztésére, b) rádióállomás és hálózat telepítésére, üzembe helyezésére,
c) rádióállomás kísérleti üzembe helyezésére, próbaüzemére, d) frekvencia-, fedésterület és magasság változás esetében.
(2) A kérelemnek tartalmaznia kell a rádióberendezés tervezett frekvenciáját, hívójelét, telepítési helyét, a nemzetközi
polgári repülésről Chicagóban, az 1944. évi december hó 7. napján aláírt Egyezmény Függelékeinek kihirdetéséről
szóló 2007. évi XLVI. törvény által közzétett 15. függelékben meghatározott pontossággal földrajzi WGS–84 rendszerű
koordinátáit, a rendszer megnevezését (például műszeres leszállító rendszer - Instrument Landing System), fedési
adatait, kategóriáját és időszakos működés esetében az erre történő utalást.
(3) A kérelemhez csatolni kell a rádióberendezés a) megfelelőségének vizsgálatáról szóló dokumentációt vagy a gyártó székhelye szerinti, hatáskörrel rendelkező
hatóság által kibocsátott bizonyítványát, b) a működési területének légtérfedési és magassági diagramját, szabványos méretarányban.
(4) A rádióberendezések üzembe helyezése előtt legalább 90 nappal a hatóságtól frekvenciahasználati hozzájárulást kell
kérni az előzetes nemzeti és nemzetközi frekvenciaegyeztetés, illetve frekvenciakoordináció lefolytatásához.
(5) A hatóság a Nemzeti Média és Hírközlési Hatósággal (a továbbiakban: NMHH) együttműködve nemzeti
frekvenciaegyeztetést végez. A hatóság a nemzeti frekvenciaegyeztetés (egyetértő) eredménye alapján
a társországok légügyi hatóságaival az ICAO által előírt előzetes frekvenciaegyeztetést tart.
(6) A hatóság a nemzetközi egyezményekben (nemzetközi polgári repülésről szóló Chicagói Egyezmény, Nemzetközi
Távközlési Egyesületről szóló Genfi Egyezmény) foglaltaknak megfelelően jár el a légiforgalmi célú frekvenciákra
vonatkozó nemzetközi egyeztetés és koordinációs eljárás lefolytatásában. Az ICAO vonatkozásában a hatóság
egyeztet, a Nemzetközi Távközlési Egyesület vonatkozásában a koordinációt az NMHH végzi.
(7) Az NMHH a nemzetközi frekvenciakoordináció eredményeit frekvenciakiosztási tervbe foglalva teszik közzé a hatóság
és a felhasználók tájékoztatása, valamint a tételes frekvencia-igénybevétel lehetősége céljából.
4. S-módú lekérdezési kódok kiosztása 4. § A hatóság az Európai Szervezet a Légiközlekedés Biztonságáért (a továbbiakban: EUROCONTROL) által fenntartott
lekérdezési kód-kiosztási rendszerben, az EUROCONTROL által meghatározott eljárás szerint biztosítja a 262/2009/EK
bizottsági rendelet 5. cikkében meghatározott feladatok végrehajtását. A lekérdezési kód-kiosztási rendszerben az
EUROCONTROL-lal történő kapcsolattartás a hatóság kijelölt kapcsolattartója útján történik.
5. § (1) A 262/2009/EK bizottsági rendelet szerinti lekérdezési kód-kiosztási kérelmet (a továbbiakban: lekérdezési
kód-igénylés) legkésőbb a hatóság honlapján közzétett, az EUROCONTROL által megadott kiosztási időpont
(a továbbiakban: kiosztási időpont) előtt 190 nappal kell benyújtani a hatósághoz.
(2) Amennyiben az igényelt új kód bevezetése nincs hatással már benyújtott lekérdezési kód-igénylésre vagy létező
kódra, az (1) bekezdésben meghatározott kiosztási időponthoz nem kapcsolódó, külön eljárás kezdeményezhető.
(3) A hatóság a kérelem beérkezését követően megvizsgálja, hogy a benyújtott lekérdezési kód-igénylés megfelel-e
a 262/2009/EK bizottsági rendelet 5. cikk (1) és (2) bekezdésében felsorolt követelményeknek.
(4) A kapcsolattartó a (3) bekezdésben meghatározott feltételeknek megfelelő lekérdezési kód-igénylést továbbítja oly
módon, hogy az legkésőbb a kiosztási időpont előtt 168 nappal megérkezzen az EUROCONTROL-hoz.
6. § (1) Az EUROCONTROL által véleményezésre megküldött lekérdezési kód-kiosztási tervre vonatkozó javaslatot a hatóság
– az S-mód üzemeltetőkkel egyeztetve – 28 napon belül véleményezi, ha a javaslat érinti a Magyarország területén
tevékenységet végző S-mód üzemeltetőket vagy a Magyarországon érvényes lekérdezési kód-kiosztást.
(2) Amennyiben a lekérdezési kód-kiosztási tervre vonatkozó javaslattal az S-mód üzemeltető és a hatóság is egyetért,
a kapcsolattartó a javaslatra vonatkozó jóváhagyást megküldi az EUROCONTROL-nak, egyéb esetben a kapcsolattartó
a javaslat elutasításáról értesíti az EUROCONTROL-t. (3) Az EUROCONTROL által kiadott lekérdezési kód-kiosztási tervet a kapcsolattartó továbbítja az S-mód üzemeltetőknek.
A kapcsolattartó tájékoztatja az EUROCONTROL-t a terv kézhezvételéről és S-mód üzemeltetők részére történt
továbbításról a kiadástól számított 14 napon belül. (4) Az S-mód üzemeltetőknek a lekérdezési kód-kiosztási tervben meghatározottak szerint, de legkésőbb a beállítási
időszak utolsó napján 00:00 UTC-ig (Egyeztetett Világidő) végre kell hajtani a szükséges változtatásokat. Az S-mód
üzemeltető a végrehajtás eredményéről tájékoztatja a kapcsolattartót, aki továbbítja azt az EUROCONTROL részére.
(5) A 262/2009/EK bizottsági rendelet 1. cikk (2) bekezdésében meghatározott rendszerek és kapcsolódó eljárások
módosítása és ezen új rendszerek és eljárások bevezetését megelőzően veszélyazonosítást, kockázatértékelést és
-mérsékelést magában foglaló biztonságértékelést kell végezni. A biztonságértékelés vonatkozásában a 262/2009/EK
bizottsági rendelet 4–8. és 12. cikkében meghatározott követelményeket egyben minimális biztonsági
követelménynek kell tekinteni. 5. Telepítési engedély 7. § (1) Amennyiben az EATMN-rendszer vagy egyéb földi berendezés telepítése az érintett ingatlanban építési engedélyhez
kötött változtatással jár, vagy a telepítéshez építési engedélyhez kötött új létesítmény szükséges, továbbá, ha
a telepítés a közműhálózat változásával jár, telepítési engedély iránti kérelmet kell benyújtani a hatósághoz.
(2) A telepítési engedély iránti kérelmet a telepítő, EATMN-rendszer esetében a későbbi léginavigációs szolgáltató, egyéb
földi berendezés esetében a későbbi üzemben tartó nyújthatja be a hatósághoz.
(3) A telepítési engedély iránti kérelemnek tartalmaznia kell:
a) a telepítő nevét és címét, b) EATMN-rendszer esetében a későbbi léginavigációs szolgáltató, egyéb földi berendezés esetében a későbbi
üzemben tartó megnevezését és székhelyét, c) a tervezett EATMN-rendszer vagy egyéb földi berendezés rendeltetését, működésével elérni kívánt célt, valamint
állandó vagy ideiglenes jellegét, d) az üzembe helyezés tervezett időpontját.
(4) A telepítési engedély iránti kérelemhez csatolni kell:
a) a tanulmánytervet, b) építési engedélyhez kötött létesítmény esetében az építési engedély másolatát,
c) a telepítés helyéül kiválasztott ingatlanra vonatkozó, a kérelmező tulajdon-, vagyonkezelői, földhasználati jogát
feltüntető, egy hónapnál nem régebbi hiteles tulajdoni lap másolatát és az ingatlan-nyilvántartási térkép hiteles
másolatát, továbbá, ha a berendezés telepítése nem a kérelmező tulajdonában vagy vagyonkezelésében lévő
ingatlanon történik, akkor az ingatlan tulajdonosának vagy vagyonkezelőjének a terület használatára vonatkozó
hozzájáruló nyilatkozatát, d) a közműhálózat változásával járó telepítés esetében az érintett közműszolgáltató nyilatkozatát a működéshez
szükséges feltételek meglétéről, e) a környezeti hatásvizsgálathoz kötött tevékenység esetében a környezetvédelmi hatóság engedélyét.
(5) Amennyiben a kérelmező az engedély iránti kérelemhez a (4) bekezdés c) pontjában meghatározott tulajdoni lap
másolatot nem csatolja, a hatóság – az ügy elbírálásához szükséges adatok szolgáltatása iránt – megkeresi az
ingatlan-nyilvántartást vezető szervet. 8. § (1) Amennyiben a telepítési engedélyezési eljárás során a hatóság megállapítja, hogy a kérelemben szereplő rendszer
vagy egyéb földi berendezésnek a biztonságos működéséhez szükséges feltételek a tanulmánytervben
meghatározásra kerültek, és a tanulmánytervben meghatározott telepítéséhez szükséges infrastrukturális feltételek
és engedélyek, valamint nyilatkozatok rendelkezésre állnak, telepítési engedélyt ad ki. A telepítési engedély 2 évre szól
és kérelemre egy alkalommal 2 évre meghosszabbítható. (2) A telepítési engedély az EATMN-rendszer, és az egyéb földi berendezés teljes vagy részleges kivitelezésére és
– rádióberendezések kivételével – próbaüzemelésére jogosít. (3) A hatóság a telepítési engedélyben meghatározza – ha szükséges – az EATMN-rendszer és az egyéb földi berendezés
környezetére vonatkozó beépítési, beültetési, erdőtelepítési korlátozásokat. (4) A telepítési engedélyben meghatározott feltételek módosulása esetén a telepítési engedély módosítását kell kérni
a hatóságtól. 6. Üzemben tartási engedély 9. § (1) Az EATMN-rendszer üzembe helyezéséhez a léginavigációs szolgáltatónak, egyéb földi berendezés üzembe
helyezéséhez az üzemben tartónak a hatósághoz üzemben tartási engedély iránti kérelmet kell benyújtania.
(2) Az üzemben tartási engedély iránti kérelemnek tartalmaznia kell:
a) telepítési engedélyhez kötött egyéb földi berendezés esetében a telepítési engedély számát,
b) EATMN-rendszer esetében az 552/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 6. cikkében meghatározott
EK-ellenőrzési nyilatkozatot és az ahhoz kapcsolódó műszaki dokumentációt,
c) a kapcsolódó EATMN-rendszerelem esetében a gyártó által kiadott 552/2004/EK európai parlamenti és tanácsi
rendelet 5. cikkében meghatározott EK-megfelelőségi vagy alkalmazhatósági nyilatkozatot, egyéb földi
berendezés esetében a gyártó vagy a forgalomba hozatalért felelős személy által kibocsátott megfelelőségi
nyilatkozatot, d) egyéb földi berendezés esetében: da) az üzemben tartó megnevezését,
db) a berendezésnek a telepítő által a telepítés helyén végzett földi és – ha szükséges – légi ellenőrzéséről szóló,
valamint a próbaüzemelés során felvett jegyzőkönyveket, dc) a berendezés karbantartási utasítását,
e) telepítési engedélyhez nem kötött egyéb földi berendezés esetében a berendezés tanulmánytervét,
f) a létesítmény érintésvédelmi, valamint (ahol indokolt) villámvédelmi méréséről készített jegyzőkönyvet,
g) egyéb berendezéssel összefüggésben működő vagy arra hatással lévő EATMN-rendszer vagy egyéb földi
berendezés esetében az együttműködtethetőség vizsgálatát bizonyító ellenőrzési vagy mérési jegyzőkönyvet.
(3) További szervezet kinevezése vagy kinevezés visszavonása esetén a hatóság a kijelölést követő 30 napon belül
tájékoztatja a közlekedésért felelős minisztert. A hatóság értesítése alapján a közlekedésért felelős miniszter
végrehajtja az 552/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikk (1) és (3) bekezdésében foglalt tájékoztatási
feladatokat. 10. § (1) Az üzemben tartási engedély kiadására irányuló eljárás során a hatóság
a) az EATMN-rendszer esetében az 552/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben és az 552/2004/EK
európai parlamenti és tanácsi rendelet 3. cikke alapján az Európai Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) által
kiadott végrehajtási rendeletben meghatározott szabályoknak, b) egyéb földi berendezés esetében a nemzetközi polgári repülésről Chicagóban, az 1944. évi december hó
7. napján aláírt Egyezmény Függelékeinek kihirdetéséről szóló 2007. évi XLVI. törvény által közzétett 10. függelék
és kapcsolódó előírásainak vagy egyéb szabványoknak való megfelelőséget ellenőrzi.
(2) Amennyiben az EATMN-rendszer vagy az egyéb földi berendezés megfelel e rendeletben, valamint az
EATMN-rendszer esetében az 552/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben meghatározott alapvető
követelményeknek és az 552/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 3. cikke alapján a Bizottság által kiadott
végrehajtási rendeletben meghatározott, az átjárhatóságra vonatkozó végrehajtási szabályoknak, a hatóság üzemben
tartási engedélyt ad ki. (3) Az üzemben tartási engedély az EATMN-rendszernek és az egyéb földi berendezésnek a gyártó által megadott
élettartamáig, ha a gyártó ilyen időtartamot nem határozott meg, akkor határozatlan időtartamig hatályos.
Amennyiben az 552/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 6. cikkében meghatározott EK-ellenőrzési
nyilatkozat ideiglenes, akkor az ideiglenes nyilatkozatban meghatározott időtartamig hatályos.
11. § Egyéb földi berendezés esetében, ha a hatóság az ellenőrzése során megállapítja, hogy nem felel meg az
e rendeletben és az 1032/2006/EK bizottsági rendeletben meghatározott követelményeknek, a berendezés
alkalmazását korlátozza vagy az üzemben tartási engedélyt visszavonja.
7. Az EATMN- rendszer és az egyéb földi berendezés módosítása és megszüntetése
12. § (1) Amennyiben az EATMN-rendszeren vagy az egyéb földi berendezésen olyan változtatást hajtanak végre, amely
a rendszer vagy egyéb földi berendezés alapvető működési jellemzőit műszaki vagy funkcionális szempontból
megváltoztatja, az üzemben tartási engedély módosítását kell kérni.
(2) A kérelemhez mellékelni kell: a) EATMN-rendszer esetében a 9. § (2) bekezdés b) pontjában meghatározottakat, és EATMN- rendszerelem
esetében, ha szükséges a gyártó által kiállított, az 552/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 5. cikkében
meghatározott EK-megfelelőségi vagy alkalmazhatósági nyilatkozatot, b) egyéb földi berendezés esetében a 9. § (2) bekezdés d) pont db)–dc) alpontjában és e) pontjában
meghatározottakat. (3) Az EATMN-rendszer, és az egyéb földi berendezés üzemben tartásának megszüntetését az üzemben tartónak be kell
jelentenie a hatóságnak. 8. Az EATMN-rendszer vagy rendszerelem és az egyéb földi berendezés ellenőrzése, karbantartása
13. § (1) Az EATMN-rendszer vagy rendszerelem és az egyéb földi berendezés földi ellenőrzését a léginavigációs szolgáltatónak
vagy az üzemben tartónak a 2. mellékletben meghatározott ellenőrzési periódusonként, és a gyártó által megadott
karbantartási ajánlás alapján a szolgáltató vagy az üzemben tartó által kiadott karbantartási utasítás szerint kell
végrehajtani. A karbantartások során olyan érvényes kalibrálási bizonyítvánnyal rendelkező mérőeszköz alkalmazható,
amelyet képességei alkalmassá tesznek az adott mérési feladat elvégzésére.
(2) A repülésbiztonság érdekében a karbantartási utasítás az (1) bekezdésben meghatározottnál szigorúbb előírásokat
tartalmazhat. A karbantartási utasítás módosításáról a hatóságot tájékoztatni kell.
(3) Az EATMN-rendszer vagy rendszerelem, és az egyéb földi berendezés működésének légi ellenőrzését a 2. mellékletben
meghatározott ellenőrzési periódusonként és a nemzetközileg elfogadott eljárás szerint az erre a célra felszerelt
légijárművel, továbbá meghatározott pontosságú, hitelesített mérő- és regisztráló, valamint egyéb fedélzeti és földi
mérőműszerekkel és képesített személyzettel kell végrehajtani. (4) Az ellenőrzésekről, karbantartásokról dokumentációt, a mérésekről jegyzőkönyvet kell vezetni. A dokumentációt és
a mérési jegyzőkönyveket az EATMN-rendszer vagy rendszerelem, vagy egyéb földi berendezés üzemben tartásának
megszüntetését követő 1 évig kell megőrizni. (5) Az EATMN-rendszer vagy rendszerelemek, vagy egyéb földi berendezések karbantartását, javítását és műszeres
ellenőrzését az adott berendezésre vonatkozó műszaki és üzemeltetési ismeretekkel rendelkező személy végezheti.
A vonatkozó műszaki és üzemeltetési ismeret megszerzésére a gyártói, vagy a gyártó által közvetlenül kiképzett
személyek által végzett képzés szolgálhat. 9. Hatósági ellenőrzés
14. § (1) Az EATMN-rendszer vagy rendszerelem felügyeletét a léginavigációs szolgálatok ellátására vonatkozó közös
követelmények megállapításáról, valamint a 482/2008/EK és a 691/2010/EU rendelet módosításáról szóló,
2011. október 17-i 1035/2011/EU bizottsági végrehajtási rendeletnek megfelelően látja el a hatóság.
(2) Az egyéb földi berendezés felügyeletét a hatóság végzi, amelynek keretében évente legalább egy alkalommal
ellenőrzi a követelmények teljesítését. 10. Légiforgalmi földi rádióállomás kezelői engedély
15. § (1) Légiforgalmi földi rádióállomás kezeléséhez a hatóság által kiadott rádióállomás kezelői engedély szükséges.
(2) A légiforgalmi irányító vagy repüléstájékoztató szakszolgálati engedéllyel és érvényes munkahelyi kiterjesztéssel
rendelkező személy rádióállomás kezelői engedély nélkül is jogosult légiforgalmi földi rádió kezelésére.
(3) A rádióállomás kezelői engedélyt az a 18. életévét betöltött, legalább középfokú iskolai végzettséggel rendelkező
személy szerezheti meg, aki a) elsajátította a következő elméleti ismereteket:
aa) a légiforgalmi rádióállomás kezelésére vonatkozó szabályok és előírások,
ab) rádiótávbeszélő eljárások, kifejezések magyar vagy magyar és angol nyelven,
ac) Magyarország területén belül biztosított légiforgalmi tájékoztatások és szolgálatok,
ad) a légiforgalmi állomáson lévő távközlési berendezések alapelvei, használata, működésére vonatkozó
szabályok, majd ezt követően b) legalább 50 óra légiforgalmi földi rádió kezelésére jogosult személy felügyelete alatt igazolt gyakorlati
tapasztalatot szerzett, és c) az a) pontban meghatározott elméleti ismeretekből hatósági vizsgát tett.
(4) Mentesül az a személy a) a (3) bekezdésben meghatározottak alól, aki légiforgalmi irányító vagy repüléstájékoztató szakszolgálati
engedéllyel és érvényes munkahelyi kiterjesztéssel rendelkezett a kérelem benyújtását megelőző 5 éven belül,
b) a (3) bekezdés b) pontja alól, aki hajózó személyzet szakszolgálati engedéllyel és oktatói jogosítással rendelkezik,
c) a (3) bekezdés c) pontjában meghatározott vizsga rádiótávbeszélő eljárások, kifejezések része alól, aki rendelkezik
hajózó személyzet szakszolgálati engedéllyel és rádió-távbeszélő kezelői jogosítással.
(5) A (3) bekezdés a) pont ab) alpontjában meghatározott ismeretekből, magyar nyelven végrehajtott vizsga vagy magyar
nyelvű rádió-távbeszélő kezelői jogosítás alapján kiadott rádióállomás kezelői engedély magyar nyelven, a magyar és
angol nyelven végrehajtott vizsga vagy magyar- és angol nyelvű rádió-távbeszélő kezelői jogosítás alapján kiadott
rádióállomás kezelői engedély magyar és angol nyelven jogosít légiforgalmi földi rádióállomás használatára.
16. § (1) A rádióállomás kezelői engedély időbeli hatálya 5 év.
(2) Repülőtéren és „C” osztályú leszállóhelyen üzemeltetett légiforgalmi földi rádióállomás kezelésének megkezdése előtt
az engedélyesnek el kell végeznie a repülőtér, leszállóhely üzemben tartója által szervezett, és a hatóság által
jóváhagyott, az adott repülőtér, leszállóhely működésére, valamint a használt berendezésre vonatkozó képzést.
(3) A rádióállomás kezelői engedélyt a hatóság visszavonja, ha az engedélyes a rádióállomás kezelésére vonatkozó
szabályokat súlyosan megszegi. (4) A 15. § és e § alkalmazásában a légiforgalmi földi rádióállomás a repülőtéren vagy leszállóhelyen a légijárművek földi
és légi mozgásával összefüggő tájékoztatások céljára szolgáló rádió adó- és vevőberendezés a légiforgalmi légtérben
légiforgalmi szolgálat ellátása során alkalmazott rádióállomás használatának kivételével.
11. Záró rendelkezések 17. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő nyolcadik napon lép hatályba.
(2) A 2011. április 20-a előtt kiadott üzemben tartási engedélyek alapján üzemben tartott EATMN-rendszer és
rendszerelemek az 1070/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított 552/2004/EK európai
parlamenti és tanácsi rendelet 10. cikk (2a) bekezdése alapján megfelelnek az 552/2004/EK európai parlamenti és
tanácsi rendelet alapvető követelményeinek és mentesülnek az 552/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet
5. és 6. cikk rendelkezései alól. (3) A hatóság a rendelet hatálybalépését követő 30 napon belül tájékoztatja a közlekedésért felelős minisztert az
552/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 5. és 6. cikk (2) bekezdése szerint kijelölt szervezetekről.
18. § Ez a rendelet a) az egységes európai égbolt S-módú lekérdezési kódjainak összehangolt kiosztására és használatára vonatkozó
követelmények megállapításáról szóló, 2009. március 30-i 262/2009/EK bizottsági rendelet,
b) az Európai Légiforgalmi Szolgáltatási Hálózat átjárhatóságáról szóló, 2004. március 10-i 552/2004/EK európai
parlamenti és tanácsi rendelet, c) az 549/2004/EK, az 550/2004/EK, az 551/2004/EK és az 552/2004/EK rendeleteknek az európai légiközlekedési
rendszer teljesítményének és fenntarthatóságának javítását célzó módosításáról szóló, 2009. október 21-i
1070/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet, d) az előzetes tájékoztatás, a koordinálás és a légi járatok légiforgalmi irányító egységek közötti átadása céljából
a repülési adatok cseréjét biztosító automatikus rendszerekre vonatkozó követelmények megállapításáról szóló,
2006. július 6-i 1032/2006/EK bizottsági rendelet végrehajtásához szükséges rendelkezéseket állapít meg.
19. § Hatályát veszti a légiközlekedést szolgáló légiforgalmi földi berendezések engedélyezési eljárásairól és hatósági
felügyeletéről szóló 38/2001. (XI. 14.) KöViM rendelet. Dr. Fellegi Tamás s. k.,
nemzeti fejlesztési miniszter


text:
3/2014. (IX. 5.) ME utasítása miniszterelnöki biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 32. §
(1) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva a következő utasítást adom ki:
1. § A központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII. törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 31. § (2) bekezdés b) pontja alapján Héjj Dávidot 2014. szeptember 1. napjától
miniszterelnöki biztossá nevezem ki.
2. § A miniszterelnöki biztos tevékenysége keretében koordinálja a  miniszterelnök feladatkörébe tartozó ügyekben
szükséges társadalmi és kormányzati egyeztetéseket.
3. § A miniszterelnöki biztos tevékenységét a miniszterelnök irányítja.
4. § A miniszterelnöki biztost tevékenysége ellátásáért a Ksztv. 31. § (7) bekezdése szerinti díjazás és juttatások illetik meg.
5. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 miniszterelnök-helyettes


text:
1210/2019. (IV. 18.) Korm. határozata a Magyar–Turán Közhasznú Alapítvány támogatásáról.
A Kormány
 1. elismeri a  Magyar–Turán Közhasznú Alapítvány (a  továbbiakban: Alapítvány) hagyományőrző, ismeretterjesztő és
tudományos tevékenységének fontosságát, és egyetért annak támogatásával;
 2. felhívja a pénzügyminisztert, hogy az 1. pontban meghatározott cél érdekében gondoskodjon 2019. évben egyszeri
jelleggel a  Magyarország 2019.  évi központi költségvetéséről szóló 2018.  évi L.  törvény 1.  melléklet XX.  Emberi
Erőforrások Minisztériuma fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 12. Közkultúra, kulturális vidékfejlesztés és
nemzetiségi kultúra alcím, 7. Közkultúra, kulturális vidékfejlesztés és nemzetiségi kultúra támogatása jogcímcsoport,
2. Közművelődési szakmai feladatok jogcím javára 350 000 000 forint többletforrás rendelkezésre állásáról;
Felelős: pénzügyminiszter
Határidő: azonnal 3. egyetért azzal, hogy a  2.  pont alapján biztosított forrás terhére az  Alapítvány részére az  emberi erőforrások
minisztere támogatást nyújtson, a támogatás felhasználásának és elszámolásának részletes feltételeit meghatározó
támogatói okirat alapján.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: a 2. pont szerinti forrásbiztosítást követően azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök