text:
36/2017. (XII. 29.) AB határozata a lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról szóló 2011. CCVI. törvény 14/C. §-a szerinti eljárással kapcsolatos mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenesség megállapításáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése alkotmányjogi panasz tárgyában – dr. Salamon László alkotmánybíró párhuzamos
indokolásával, valamint dr. Balsai István és dr. Dienes-Oehm Egon alkotmánybírók különvéleményével – meghozta
a következő
1. Az  Alkotmánybíróság – hivatalból eljárva – megállapítja, hogy mulasztásban megnyilvánuló alaptörvényellenesség áll fenn annak következtében, hogy az  Országgyűlés nem alkotta meg a  lelkiismereti és
vallásszabadság jogáról, valamint az  egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról szóló
2011. évi CCVI. törvény 14/C.  §-a szerinti eljárásban előírt döntési határidő elmulasztása esetére
alkalmazandó eljárás szabályát.
Az Alkotmánybíróság felhívja az  Országgyűlést, hogy jogalkotói feladatának 2018. március 31-ig tegyen
eleget.
2. Az Alkotmánybíróság a Kúria Kfv.II.37.124/2014/6. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítására
és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt elutasítja.
Az Alkotmánybíróság elrendeli e határozatának a Magyar Közlönyben való közzétételét.
I. [1] 1. A  Magyarországi Evangéliumi Testvérközösség (székhely: Magyarország, 1086 Budapest, Dankó utca 11.)
(a továbbiakban: indítványozó) a  Kúria Kfv.II.37.124/2014/6. számú, az  indítványozónak 2014. június 24-én
kézbesített ítélete ellen 2014. július 10-én az  Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban:
Abtv.) 27. §-a alapján alkotmányjogi panasz indítványt nyújtott be a Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróságon
(a továbbiakban: közigazgatási bíróság).
[2] Az eljárás megindításának az  indítványban szereplő indokai: az  indítványozó 1990. óta nyilvántartásba vett
egyházként működött. Az  indítványozó a  6/2013. (III. 1.) AB határozat (a továbbiakban: Abh.) közzététele után,
2013. március 8-án kérelmet terjesztett elő az általa fenntartott idősek otthona működési engedélyében az „egyházi
fenntartó” fenntartói típus visszaállítása és az intézmény által nyújtott házi segítségnyújtás finanszírozási rendszerbe
történő befogadása érdekében. Érvelése szerint egyházi jogállását az Abh. indokolásának [215] bekezdése alapján
nem veszítette el, ezért az  általa nyújtott szociális ellátásokat az  egyházi fenntartókra vonatkozó szabályok
szerint kell a  finanszírozási rendszerbe befogadni. Az  indítványozó kérelmét mind az  elsőfokú (Jász-NagykunSzolnok Megyei Kormányhivatal Szociális és Gyámhivatala) mind a másodfokú hatóság (Nemzeti Rehabilitációs és
Szociális Hivatal) elutasította, a  jogerős hatósági döntéssel szemben előterjesztett felülvizsgálati kérelmet pedig
a közigazgatási bíróság ítéletével elutasította, mert az indítványozó nem szerepelt a miniszter által vezetett egyházi
nyilvántartásban. A Kúria a felülvizsgálati eljárás során az ítéletet hatályában fenntartotta.
[3] Az indítványozó alkotmányjogi panasza szerint a  Kúria ítélete megsértette az  Alaptörvény VII.  cikk (1)  bekezdése
és XV.  cikk (2)  bekezdése által védett jogait, elsősorban azon az  alapon, hogy egyházi jogállását – és ezzel
összefüggésben „egyházi fenntartó” minőségét – nem ismerte el, annak ellenére, hogy a  Nyíregyházi Törvényszék
az  indítványozót 2013. augusztus 6-án kelt végzése akkor egyházként tartotta nyilván, és az  indítványozó által
az  alkotmányjogi panaszhoz csatolt 2014. február 7-én kelt, akkor hatályos adatait bírósági kivonat szintén
egyházként tünteti fel.
[4] Az indítványozó hivatkozott az  Emberi Jogok Európai Bírósága (a továbbiakban: EJEB) a  Magyar Keresztény
Mennonita Egyház és társai kontra Magyarország ügyben (70945/11, 23611/12, 26998/12, 41150/12, 41155/12,
41463/12, 41553/12, 54977/12 és 56581/12) 2014. április 8-án hozott ítéletére (a továbbiakban: EJEB ítélet)
is, amelyben az  indítványozó vonatkozásában is megállapította az  emberi jogok és az  alapvető szabadságok
védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4-én kelt Egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) által védett
egyesülés szabadságának (11. cikk) sérelmét a vallásszabadsághoz való joggal (9. cikk) összefüggésben az egyházi
státusz megvonása miatt.
[5] 2. Az  Alkotmánybíróság – az  indítványozó nyilvántartott adatainak, különösen is szervezeti formájának tisztázása
érdekében – felhívta a Nyíregyházi Törvényszéket, hogy nyilatkozzon arról, hogy 2012. január 1. óta az indítványozót
mely időszakokban tartotta nyilván egyházként, és az  indítványozóra vonatkozóan milyen jogalapon milyen
adatváltozásokat jegyzett be.
[6] 3. Az  Alkotmánybíróságnak az  eljárása során – az  indítványozó 2015. július 16-án kiadott közleményéből –
tudomására jutott, hogy az  EJEB ítéletére tekintettel az  indítványozó a  Magyar Állammal 2015. június 26-án
részmegállapodást (a továbbiakban: részmegállapodás) kötött, az  ennek alapján járó – korábban vitatott és
visszatartott – pénzösszegeket kifizettek az indítványozónak.
[7] Az Alkotmánybíróság Abtv. 57.  § (2)  bekezdése alapján felhívta az  indítványozót, hogy nyilatkozzon arról, hogy
a részmegállapodás mennyiben orvosolta azt az érdeksérelmét, amelynek orvosolása érdekében a tárgybeli ügyben
alkotmányjogi panaszt nyújtott be.
[8] Az indítványozó válaszában úgy nyilatkozott, hogy a  részmegállapodás a  2014. december 31. előtti időszak
vonatkozásában az  alaptörvény-ellenesség anyagi konzekvenciáit orvosolta, de egyrészt az  azt követő időszak
vonatkozásában függő jogi helyzet áll fenn – a felek abban állapodtak meg, hogy 2015. január 1-je és az Egyezmény
megsértésének majdani megszüntetése közötti időszak vonatkozásában felmerült károk rendezésével kapcsolatos
tárgyalásokat 2015. december 31-ig folytatják –, másrészt pedig a  részmegállapodás általánosságban nem
rendezte az  indítványozó egyházi (fenntartói) státuszát. Az  indítványozó a  nyilatkozat mellékleteként megküldte
az Alkotmánybíróság részére a részmegállapodás másolatát.
[9] Az Alkotmánybíróság elnöke az  ügyben készítendő első tervezetnek az  ügy eldöntésére jogosult testület elé
terjesztésére vonatkozó határidőt – a  2015. év őszén folyamatban lévő egyházügyi jogalkotással összefüggésben
az  Országgyűlés 2015. évi őszi ülésszakának várható befejezésére, illetve a  fent hivatkozott kártérítési tárgyalási
határidőre figyelemmel – az Ügyrend 53. § (3) bekezdése alapján meghosszabbította. Az Alkotmánybíróság egyúttal
felhívta az  indítványozót, hogy a  tárgyalásokra előirányzott határidő leteltét követően nyilatkozzon arról, hogy
a részmegállapodás 9. pontjában előirányzott további tárgyalások milyen eredményre vezettek.
[10] Az indítványozó a felhívásra adott válaszában arról tájékoztatta az Alkotmánybíróságot, hogy a tárgyalási határidőt
a  felek – a  folyamatban volt egyházügyi jogalkotásra tekintettel – 2016. január 31-re módosították, azonban
az  – többször, a  tárgyalások folytatását szorgalmazó megkeresésük ellenére – eredménytelenül telt el,
2015. január 1-jét követően felmerült károk rendezésével kapcsolatos megállapodás nem jött létre.
[11] 2016. június 28-án az  EJEB részítéletet hozott az  EJEB ítéletével érintett több kérelmezőt illető igazságos
elégtétel tárgyában is [lásd Magyar Keresztény Mennonita Egyház és társai kontra Magyarország ügy (igazságos
elégtétel), (70945/11, 23611/12, 26998/12, 41150/12, 41155/12, 41553/12, 54977/12 és 56581/12)]. A  jelen ügy
indítványozója és a Kormány között folyamatban lévő tárgyalásokra figyelemmel azonban az indítványozót érintően
az  EJEB a  részítéletben fenntartotta az  elégtétel kérdésének elbírálását és felhívta a  feleket arra, hogy a  részítélet
elfogadásától számított hat hónapon belül értesítsék arról, hogy létrejött-e közöttük megállapodás.
[12] Mivel az  előírt határidőben – a  Kormány által jóváhagyott – megállapodás nem jött létre a  felek között,
az  EJEB 2017. április 25-én megítélt 3 millió euró elégtételt az  indítványozónak [Magyarországi Evangéliumi
Testvérközösség kontra Magyarország ügy, (54977/12.)] Az  EJEB döntése megemlíti, hogy az  Országgyűlés
elmulasztott döntést hozni a  szervezet státuszáról, és hangsúlyozza, hogy elsődlegesen in integrum restitutióval
kellene a  jogsértő államnak kiküszöbölnie a  jogsértést, a  pénzbeli elégtétel csak kisegítő megoldásnak minősül
(7., 27–29. bekezdés).
II. [13] 1. Az Alaptörvénynek az indítvánnyal érintett rendelkezései:
 [14] 1.1. A Kúria ítéletének meghozatalakor és jelenleg is hatályos szöveg:
„VII. cikk (1) Mindenkinek joga van a gondolat, a  lelkiismeret és a vallás szabadságához. Ez a jog magában foglalja
a vallás vagy más meggyőződés szabad megválasztását vagy megváltoztatását és azt a szabadságot, hogy vallását
vagy más meggyőződését mindenki vallásos cselekmények, szertartások végzése útján vagy egyéb módon, akár
egyénileg, akár másokkal együttesen, nyilvánosan vagy a magánéletben kinyilvánítsa vagy kinyilvánítását mellőzze,
gyakorolja vagy tanítsa.
(2) Az  azonos hitelveket követők vallásuk gyakorlása céljából sarkalatos törvényben meghatározott szervezeti
formában működő vallási közösséget hozhatnak létre.
(3) Az állam és a vallási közösségek különváltan működnek. A vallási közösségek önállóak.
(4) Az állam és a vallási közösségek a közösségi célok elérése érdekében együttműködhetnek. Az együttműködésről
a  vallási közösség kérelme alapján az  Országgyűlés dönt. Az  együttműködésben részt vevő vallási közösségek
bevett egyházként működnek. A  bevett egyházaknak a  közösségi célok elérését szolgáló feladatokban való
részvételükre tekintettel az állam sajátos jogosultságokat biztosít.
(5) A vallási közösségekre vonatkozó közös szabályokat, valamint az együttműködés feltételeit, a bevett egyházakat
és a rájuk vonatkozó részletes szabályokat sarkalatos törvény határozza meg.”
„XV. cikk (1) A törvény előtt mindenki egyenlő. Minden ember jogképes.
(2) Magyarország az  alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem,
fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési
vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja.”
[15] 1.2. A jelenlegitől eltérő, 2012. január 1-től 2013. március 31-ig hatályos szöveg:
„VII.  cikk (2) Az  állam és az  egyházak különváltan működnek. Az  egyházak önállóak. Az  állam a  közösségi célok
érdekében együttműködik az egyházakkal.
(3) Az egyházakra vonatkozó részletes szabályokat sarkalatos törvény határozza meg.”
[16] 2. A  lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az  egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek
jogállásáról szóló 2011. évi CCVI. törvénynek (a továbbiakban: Ehtv.) a  bevett egyházként történő elismerésre
vonatkozó releváns rendelkezései:
„14/B. § (1) A vallási tevékenységet végző szervezet egyházként történő elismerését a vallási tevékenységet végző
szervezet képviseletére jogosult személy kezdeményezheti. A kezdeményezést a miniszternél kell előterjeszteni.
(2) A miniszter 60 napon belül közigazgatási hatósági eljárás keretében dönt a 14. § a)–f ) pontja szerinti feltételek
fennállásáról.
(3) A  miniszter eljárásában jogász, vallástörténész, vallástudós vagy szociológus szakképzettségű és tudományos
fokozattal rendelkező szakértő igénybevétele kötelező. Nem kérhető fel szakértőként egyházi személy.
(4) A 14. § a)–f ) pontja szerinti feltételek fennállására vonatkozó döntést az Országgyűlés vallásügyekkel foglalkozó
bizottságával (a továbbiakban: bizottság) is közölni kell.
14/C.  § (1) A  bizottság a  miniszter 14/B.  § (4)  bekezdése szerinti közlése alapján a  vallási tevékenységet végző
szervezet egyházként történő elismerésére vonatkozó törvényjavaslatot – és ha a  14.  § g)–i)  pontjában
meghatározott feltételek nem állnak fenn, a törvényjavaslathoz kapcsolódóan országgyűlési határozati javaslatot –
terjeszt az Országgyűlés elé. A bizottság a törvényjavaslatot, illetve az országgyűlési határozati javaslatot a miniszter
14/B. § (4) bekezdése szerinti közlésétől számított 60 napon belül nyújtja be.
(2) A  bizottság eljárásában a  vallási tevékenységet végző szervezet nyilvános bizottsági ülésen történő
meghallgatása kötelező.
(3) Az  Országgyűlés a  törvényjavaslat tárgyalása során a  14.  § g)–i)  pontjában meghatározott feltételek
fennállásának vizsgálata alapján a  törvényjavaslat benyújtásától számított 60 napon belül a  közösségi célok
érdekében a vallási tevékenységet végző szervezettel való együttműködés céljából a törvényjavaslat elfogadásával
dönt a vallási tevékenységet végző szervezet egyházként történő elismeréséről.
(4) Ha az  Országgyűlés a  vallási tevékenységet végző szervezet egyházként történő elismerését nem támogatja
és a  törvényjavaslatot nem fogadja el, a  (3)  bekezdésben meghatározott határidőn belül dönt az  országgyűlési
határozat elfogadásáról. Az országgyűlési határozat tartalmazza, hogy a 14. § g)–i) pontjában meghatározott melyik
feltétel hiányát és milyen okból állapította meg az Országgyűlés.
(5) Az  országgyűlési határozat közzétételétől számított egy éven belül a  vallási tevékenységet végző szervezet
egyházként történő elismerésére irányuló ismételt kezdeményezés nem indítható.
14/D. § (1) A vallási tevékenységet végző szervezet a miniszter 14/B. § (2) bekezdése szerinti döntésének bírósági
felülvizsgálatát a közigazgatási döntések felülvizsgálatára vonatkozó szabályok alapján kérheti.
(2) A  vallási tevékenységet végző szervezet az  országgyűlési határozat felülvizsgálatát az  Alkotmánybíróságtól
az Alkotmánybíróságról szóló törvényben meghatározott eljárás keretében kérheti.
15.  § A  vallási tevékenységet végző szervezet az  e  törvénynek az  adott bevett egyház felvételére vonatkozó
módosítása hatálybalépésének napjától minősül bevett egyháznak.
16.  § (1) A  miniszter az  e  törvénynek az  adott bevett egyház felvételére vonatkozó módosítása hatálybalépését
követő 30 napon belül a bevett egyházat nyilvántartásba veszi.”
[17] 3. A  szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Sztv.) Kúria által
értelmezett rendelkezésének – 2012. január 1-től 2013. július 31-ig hatályos – szövege:
„4. § (1) E törvény alkalmazásában
[…]
m) fenntartó:
[…]
mb) a  lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az  egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek
jogállásáról szóló törvény szerinti nyilvántartásba vett egyház, illetve annak belső egyházi jogi személye
(a továbbiakban együtt: egyházi fenntartó), nem minősül egyházi fenntartónak az a jogi személy, amely más típusú
szervezetként jogalanyisággal rendelkezik, így különösen a  civil szervezet, annak alapszabályban jogi személlyé
nyilvánított szervezeti egysége, az alapítvány, annak alapító okiratban jogi személlyé nyilvánított szervezeti egysége,
a gazdasági társaság,
[…]”
[18] 4. A szociális szolgáltatók és intézmények működésének engedélyezéséről és ellenőrzéséről szóló 321/2009. (XII. 29.)
Korm. rendelet (a továbbiakban: Szmr.) 2. számú mellékletének a  Kúria által alkalmazott – 2012. november 16-tól
2013. november 30-ig hatályos – 1.5.1. pontja:
„egyházi fenntartó esetén […] csatolni kell a fenntartó nyilvántartásba vett adatait igazoló hatósági bizonyítványt”.
III. [19] 1. Az indítvány határozott kérelmet tartalmaz.
 [20] Az indítvány megjelöli az  Abtv. 27.  §-át, amely megállapítja az  Alkotmánybíróság hatáskörét az  indítvány
elbírálására, továbbá amely az indítványozó jogosultságát megalapozza [Abtv. 52. § (1b) bekezdés a) pont].
 [21] Az Alaptörvényben biztosított jog sérelmének lényege: az  Abh. alapján az  indítványozó egyházi jogállását nem
veszítette el, a  bírósági nyilvántartásban jelenleg is egyházként szerepel, ennek ellenére a  tárgybeli eljárásokban
egyházi jogállását nem ismerték el. Ez  más, egyházi jogállással szintén rendelkező, és a  tárgybeli eljárásokban
egyházi fenntartóként elismert egyházakhoz képest hátrányosan megkülönbözteti; a  megkülönböztetés vallási
közösségként érinti, tehát eredményét tekintve vallási szempontú, és nincs alkotmányos indoka. [Abtv. 52.  §
(1b) bekezdés b) pont].
[22] Az indítvány szerint az Alkotmánybíróság által vizsgálandó bírói döntés: a Kúria Kfv.II.37.124/2014/6. számú ítélete,
a  Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 12.K.27.268/2013/4. számú ítéletére kiterjedően [Abtv. 52.  §
(1b) bekezdés c) pont].
[23] Az indítvány szerint az Alaptörvény megsértett rendelkezései: VII. cikk (1) bekezdés, XV. cikk (2) bekezdés [Abtv. 52. §
(1b) bekezdés d) pont].
[24] Az indítvány indokolása arra nézve, hogy a  sérelmezett bírói döntés miért ellentétes az  Alaptörvény megjelölt
rendelkezésével: az  indítványozó álláspontja szerint a  Kúria ítélete sérti az  indítványozónak az  Alaptörvény
VII.  cikk (1)  bekezdésében biztosított vallásszabadsághoz való jogát, valamint ezzel összefüggésben a  XV.  cikk
(2)  bekezdésében foglalt diszkrimináció-tilalmat, mivel az  alkalmazott jogszabályok a  panaszos egyházi
fenntartóként történő elismerését nem zárták volna ki. Az  eljáró hatóságoknak és bíróságoknak (végső soron
a  Kúriának) az  Alaptörvénnyel és az  Abh.-val összhangban olyan értelmezést kellett volna tulajdonítaniuk, amely
az Sztv. 4. § m) pont mb) pontjának, valamint az Szmr. 2. számú melléklet 1.5.1. pontjának alkalmazása során egyházi
fenntartónak minősülnek azok a jogi személyek is, amelyek egyházi jogállásukat az Abh. alapján nem veszítették el
[Abtv. 52. § (1b) bekezdés e) pont].
[25] Az indítvány kifejezett kérelmet tartalmaz a  Kúria döntésének – a  közigazgatási bíróság ítéletére is kiterjedő –
megsemmisítésére [Abtv. 52. § (1b) bekezdés f ) pont].
[26] Az indítvány megjelöli az  indítványozó nevét és székhelyét; az  indítványozó továbbá nyilatkozik arról, hogy
az indítvány közzétételéhez hozzájárul [Abtv. 52. § (5) bekezdés].
[27] Az indítvány mellékleteként megküldte az  indítványozó az  Alkotmánybíróság részére azokat a  dokumentumokat,
amelyek az  indítványban foglaltakat igazolják: a  Nyíregyházi Törvényszék által készített kivonatot az  egyház
2014. február 7-én hatályos adatairól [Abtv. 52. § (6) bekezdés].
[28] 2. Az  Abtv. 56.  § (1) és (2)  bekezdése szerint az  Alkotmánybíróság az  ügyrendjében meghatározottak szerinti
tanácsban eljárva dönt az  alkotmányjogi panasz befogadásáról. A  tanács mérlegelési jogkörében vizsgálja
az  alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, különösen a  26–27.  § szerinti
érintettséget, a jogorvoslat kimerítését, valamint a 29–31. § szerinti feltételeket.
[29] A bírói döntés alaptörvény-ellenességét amiatt állítja, hogy a  bíróság az  egyébként Alaptörvénnyel összhangban
értelmezhető jogszabályi rendelkezéseket nem megfelelően, alaptörvény-ellenesen értelmezte. Az  indítványozó
az egyedi ügyben érintettnek minősül, mivel ő volt a felperes abban a perben, amelyben a Kúria a támadott ítéletet
hozta [Abtv. 27. §].
[30] A bírói döntés az  indítványozó állítása szerint a  törvény előtti egyenlőség elvét, illetve a  hátrányos
megkülönböztetés tilalmát sérti a  vallásszabadsághoz való joggal összefüggésben. Az  Alkotmánybíróság
a  3062/2012. (VII. 26.) AB határozatban az  Alaptörvény XV.  cikkével összefüggésben megállapította, hogy
a  diszkrimináció tilalmát meghatározó rendelkezés a  személyekre általában, így a  jogi személyekre is vonatkozik.
A  26/2013. (X. 4.) AB határozat és a  3176/2013. (X. 9.) AB határozat is érdemben vizsgálta az  Alaptörvény
XV.  cikkének sérelmére hivatkozó alkotmányjogi panasz indítványokat, tehát az  Alaptörvény által biztosított
egyenlőség sérelme alapján az alkotmányjogi panasz befogadható [Abtv. 27. § a) pont].
[31] A Kúria támadott ítélete ellen további felülvizsgálatnak helye nincs, az  indítványozó a  jogorvoslati lehetőségeit
kimerítette [Abtv. 27. § b) pont].
[32] Az alkotmányjogi panaszt a  sérelmezett döntés kézbesítésétől számított 16. napon, a  törvényi határidőn belül
nyújtották be [Abtv. 30. § (1) bekezdés].
[33] Az indítványozó által állított alaptörvény-ellenesség a  bírói döntést érdemben befolyásolta, ugyanis annak
tárgya kifejezetten az volt, hogy a panaszos egyházi fenntartónak minősül-e vagy sem. A kérdés egyben alapvető
alkotmányjogi jelentőségű is, mivel arra irányul, hogy az Alkotmánybíróság által hozott határozatok megállapításai
a közigazgatási hatóságokat és a bíróságokat mennyiben kötik [Abtv. 29. §].
[34] Mindezek alapján az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt befogadta.
IV. [35] 1. Az alkotmányjogi panasz az alábbiak szerint nem megalapozott.
 [36] 1.1. Az Alaptörvény 28. cikke kimondja, hogy a bíróságok a jogalkalmazás során a jogszabályok szövegét elsősorban
azok céljával és az  Alaptörvénnyel összhangban értelmezik; az  Alaptörvény és a  jogszabályok értelmezésekor
 azt kell feltételezni, hogy a józan észnek és a közjónak megfelelő, erkölcsös és gazdaságos célt szolgálnak.
[37] Az Abtv. 39. § (1) bekezdése szerint, ha az Abtv. eltérően nem rendelkezik, az Alkotmánybíróság döntése mindenkire
nézve kötelező.
[38] Az Sztv. 4.  § m)  pont mb)  alpontjának a  Kúria által alkalmazott – 2012. január 1-től 2013. július 31-ig – hatályos
szövege: „a lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az  egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek
jogállásáról szóló törvény szerinti nyilvántartásba vett egyház, illetve annak belső egyházi jogi személye
(a továbbiakban együtt: egyházi fenntartó), nem minősül egyházi fenntartónak az a jogi személy, amely más típusú
szervezetként jogalanyisággal rendelkezik, így különösen a  civil szervezet, annak alapszabályban jogi személlyé
nyilvánított szervezeti egysége, az alapítvány, annak alapító okiratban jogi személlyé nyilvánított szervezeti egysége,
a gazdasági társaság,”
[39] Az Szmr. 2. számú mellékletének a Kúria által alkalmazott – 2012. november 16-tól 2013. november 30-ig hatályos –
1.5.1. pontja szerint pedig „egyházi fenntartó esetén […] csatolni kell a fenntartó nyilvántartásba vett adatait igazoló
hatósági bizonyítványt”.
[40] Az indítványozó egyrészt azt sérelmezte, hogy az  eljárásban egyházi jogállását nem ismerték el, másrészt pedig
azt, hogy konkrétan az  Sztv. 4.  § m)  pont mb)  alpontjának, valamint az  Szmr. 2. számú melléklet 1.5.1.  pontjának
alkalmazása során – Abh. ellenére – nem minősítették egyházi fenntartónak.
[41] 1.2. A Kúria ítélete az indítványozó jogállását az alábbiak szerint értelmezte:
„[a] felperes helyesen hivatkozott az  AB határozat indokolásának [215] és [217] bekezdései alapján arra, hogy
az  OGY határozatban megjelölt egyházak – melyek között a  felperes 41. sorszám alatt szerepel – egyházi
jogállásukat nem vesztették el, ezért egyesületté történő átalakításuk nem volt kikényszeríthető.”
[42] A Kúria ítélete tehát – az Abh.-nak megfelelően – elismerte az indítványozó egyházi jogállását; ebből következően
az indítványozónak ennek az ellenkezőjét sérelmező állítása nem megalapozott.
[43] 1.3. Az  Sztv. szerinti egyházi fenntartói minőség igazolásával kapcsolatban a  Kúria ítélete a  következő
értelmezést fogalmazta meg: „az elsőfokú bíróság érdemben helyesen mutatott rá arra, hogy a  működési
engedély módosításának egyik alapját képező Sztv. 4.  § (1)  bekezdés mb)  alpontja alapján megállapított egyházi
fenntartó fogalmából következően az  AB határozatban foglaltak ellenére a  szociális ellátási és finanszírozási
rendszerre vonatkozó rendelkezések (Sztv.) alapján egyházi fenntartónak csak az  Ehtv. szerinti nyilvántartásba
vett egyház, illetőleg annak belső egyházjogi személye minősül. Az  Szmr. 7.  § (4)  bekezdés a)  pontja alapján
a  működési engedély módosításához az  egyházi fenntartói minőséget a  nyilvántartásba vétellel igazolni kell.
[…] A  nyilvántartásba vétel hiányában az  Alkotmánybíróság által meghozott határozat alapján a  felperes egyházi
jogállásának visszaállítása és a  bírósági nyilvántartásban egyházként történő rögzítése ellenére a  működési
engedély módosítására jogszerű lehetőség nem volt.”
[44] A Kúria ítéletébe foglalt értelmezés szerint az  Sztv. szerinti egyházi fenntartói minőség tehát nem az  egyházi
jogálláson alapul, hanem kizárólagosan az  Ehtv. szerinti nyilvántartásba vétel tényén. Az  Alkotmánybíróság erre
tekintettel megvizsgálta, hogy az Sztv. szerinti egyházi fenntartó fogalma a nyilvántartásba vétellel összefüggésben
hogyan értelmezendő az Alaptörvény 28. cikkének megfelelően.
[45] Az Sztv. a  fogalom meghatározása keretében „a lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az  egyházak,
vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról szóló törvény szerinti nyilvántartásba vett egyház”-ra utal.
A rendelkezést az Ehtv. 40. §-a iktatta be 2012. január 1-jével az Sztv.-be, és szó szerint az Ehtv. címét („a lelkiismereti
és vallásszabadság jogáról, valamint az  egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról”) magába
foglaló rugalmas hivatkozást tartalmaz (ezzel szemben az Lvt. címe „a lelkiismereti és vallásszabadságról, valamint
az  egyházakról” szólt). Tartalmilag tehát az „[Ehtv.] szerinti nyilvántartásba vett egyház” kifejezést kell értelmezni.
Bár az Ehtv. több helyen továbbhivatkozik az Lvt. alapján vezetett nyilvántartásra is [vö. 14. § (2) bekezdés c) pont,
35.  § (4)  bekezdés, 36.  § (1)  bekezdés] az  „[Ehtv.] szerinti nyilvántartás” közvetlenül és elsődlegesen az  Ehtv.
16–18. §-ában szabályozott, az egyházak és a belső egyházi jogi személyek adatait tartalmazó nyilvántartásra utal,
amelyet a  miniszter vezet. Az  Sztv.-beli fogalom tehát az  egyházi fenntartói minőséget kifejezettem egy formális,
nyilvántartási szemponthoz köti. Az Alaptörvény 28. cikkére figyelemmel adott esetben az önmagában vett textuális
értelmezéshez képest eltérő értelmezés is elvárható lehet alkotmányosan, de az  Abh.-nak az  indítványozó által
hivatkozott része nem az egyházi fenntartó Sztv.-beli fogalmával, hanem az Ehtv. szerinti nyilvántartás vezetésével
kapcsolatban tett megállapításokat: „Mivel az  Alkotmánybíróság jelen határozatának következtében nem maradt
hatályban az  Ehtv.-ben olyan szabály, amely a  miniszter általi nyilvántartásba vételt kizárólagosan az  egyház
Országgyűlés általi elismeréséhez (illetve az  Ehtv. Mellékletének módosításához) kötné, nincs törvényi akadálya
annak, hogy az  OGYh.-ban elutasított, de a  jelen határozat visszamenőleges hatályú rendelkezése értelmében
az  egyházi jogállásuktól meg nem fosztott vallási közösségek az  Ehtv. 17–18.  §-ának megfelelően adataikat
bejelentsék a miniszternek és az nyilvántartásba vegye őket” (Abh., Indokolás [215]). Ha az Abh. fenti megállapítását
– Abtv. 39.  § (1)  bekezdése ellenére – adott esetben az  indítványozó Ehtv. szerinti nyilvántartásba vételével
kapcsolatos eljárásban a  miniszter, illetve a  döntését felülvizsgáló bíróság nem veszi figyelembe, ez  a  körülmény
az ilyen eljárást lezáró bírói döntés elleni esetleges alkotmányjogi panasz elbírálása keretében kerülhet értékelésre.
[46] A kifejtettekre tekintettel az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy az  indítvány nem jelölt meg olyan
megalapozott alkotmányos indokot, amely alapján a  Kúriának a  Sztv. 4.  § m)  pont mb)  alpontját az  ítéletbe
foglaltaktól eltérően lehetett és kellett volna értelmeznie, ezért az  ítélet alaptörvény-ellenességére irányuló
indítványt elutasította.
[47] 2. A  fenti vizsgálat alapján az  egyházi fenntartói minőség az  Ehtv. szerinti nyilvántartásba vételtől függ.
Az  Alkotmánybíróság a  Kúria ítéletének felülvizsgálata során ugyanakkor azt is észlelte, hogy az  ítéletben
megállapított tényállást alapul véve ellentmondás mutatkozik az  Abh. idézett megállapítása és a  tényleges
nyilvántartási állapot között.
[48] Az Abtv. 46. § (1) bekezdése felhatalmazza az Alkotmánybíróságot, hogy ha a hatáskörei gyakorlása során folytatott
eljárásában a jogalkotó általi mulasztással előidézett alaptörvény-ellenesség fennállását állapítja meg, a mulasztást
elkövető szervet – határidő megjelölésével – felhívja feladatának teljesítésére. A  törvényhely (2)  bekezdésének
c)  pontja alapján a  jogalkotói feladat elmulasztásának minősül, ha a  jogi szabályozás Alaptörvényből levezethető
lényeges tartalma hiányos.
[49] Miután tehát az Alkotmánybíróság a jelen határozatban megállapította, hogy az indítványozó által állított sérelmet
nem a  Kúria ítélete által alkalmazott értelmezés alaptörvény-ellenessége okozza, hivatalból eljárva azt vizsgálta
meg, hogy a sérelem nem a szabályozás hiányosságára vezethető-e vissza.
[50] 2.1. A vizsgálat keretében az Alkotmánybíróság áttekintette, hogy az Abh. meghozatalát követően az indítványozó
jogállását, illetve az Ehtv. nyilvántartásba vételét érintően milyen jogszabályi változások történtek.
[51] A vallási közösségek jogállásával és működésével kapcsolatos törvényeknek az Alaptörvény negyedik módosításával
összefüggő módosításáról szóló 2013. évi CXXXIII. törvény (a továbbiakban: Ehtvmód.) 2013. augusztus 1-jei,
illetve szeptember 1-jei hatállyal módosította az  Ehtv. rendelkezéseit. A  szabályozás – azon belül különösen
a vallási tevékenységet végző szervezetekre vonatkozó része – jelentősen módosult. Ennek keretében a korábban
egyházakat és alapcélként vallási tevékenységet végző egyesületeket megkülönböztető szabályozás – a  vallási
közösségek két típusaként – már bevett egyházakat és a  vallási tevékenységet végző szervezeteket nevesített,
amelyek a  rájuk vonatkozó szabályozás tartalmát tekintve is a  korábbiaktól eltérő jogállással rendelkeznek.
Az  Ehtvmód. javaslatának általános indokolása szerint a  törvény célja, hogy „összhangban az  Alkotmánybíróság
döntésével, az  Alaptörvény negyedik módosítására tekintettel meghatározza a  vallási tevékenység végzésének
alanyi és tárgyi kereteit, újraszabályozza az  elismerési eljárást és rendezi az  Alkotmánybíróság döntésével érintett
vallási közösségek jogi státuszát”. Az Abh.-val érintett szervezetek jogállásának a rendezése érdekében az Ehtvmód.
az Ehtv. 33–37. §-ába új átmeneti rendelkezéseket iktatott be.
[52] Az átmeneti rendelkezések szerint az  Ehtvmód. hatálybalépésekor vallási tevékenységet végző egyesület
az  Ehtvmód. hatálybalépésétől vallási tevékenységet végző szervezetnek minősül [Ehtv. 34.  § (1)  bekezdés].
Az olyan vallási közösség azonban, amelynek vonatkozásában az Ehtv. 2012. január 1-jétől 2012. augusztus 31-éig
hatályos 34. § (1), (2) és (4) bekezdése az Abh. alapján nem alkalmazható – ezek nevét a miniszter az általa vezetett
minisztérium honlapján közzéteszi –, az Lvt. alapján nyilvántartásba vett egyház általános jogutódja, és egyházként
történő elismerését a rendelkezés hatálybalépésétől számított 30 napos jogvesztő határidőn belül kezdeményezheti
[Ehtv. 37.  § (1)  bekezdés, 33.  § (1) és (2)  bekezdés]. A  törvényben meghatározott egyes elismerési feltételek
fennállásáról a miniszter dönt, amellyel szemben bírósági felülvizsgálatnak van helye [Ehtv. 14/B. § (1)–(2) bekezdés,
14/D. § (1) bekezdés]. Az Országgyűlés vallásügyekkel foglalkozó bizottsága (a továbbiakban: bizottság) a miniszter
döntésének közlése alapján, a  közléstől számított 60 napon belül a  vallási tevékenységet végző szervezet
egyházként történő elismerésére vonatkozó törvényjavaslatot – és ha a  törvényben meghatározott további,
a  bizottság által vizsgált feltételek nem állnak fenn, a  törvényjavaslathoz kapcsolódóan országgyűlési határozati
javaslatot – terjeszt az  Országgyűlés elé [Ehtv. 14/B.  § (4)  bekezdés, 14/C.  § (1)  bekezdés, 14/D.  § (1)  bekezdés].
Az  Országgyűlés a  benyújtástól számított 60 napon belül – elismerés esetén a  törvényjavaslat elfogadásával,
elutasítás esetén az  országgyűlési határozat elfogadásával – dönt a  vallási tevékenységet végző szervezet
egyházként történő elismeréséről [Ehtv. 14/C.  § (2)–(3)  bekezdés]. Az  elismerés esetén a  vallási tevékenységet
végző szervezet az Ehtv.-nek az adott bevett egyház felvételére vonatkozó módosítása hatálybalépésének napjától
minősül bevett egyháznak; az  ezt követő 30 napon belül a  miniszter nyilvántartásba veszi [Ehtv. 15.  §, 16.  §
(1)  bekezdés]. Az  elismerés elutasítása esetén az  országgyűlési határozat felülvizsgálatát a  vallási tevékenységet
végző szervezet az  Alkotmánybíróságtól kérheti [Ehtv. 14/D.  § (2)  bekezdés]. Az  elismerés kezdeményezésének
elmulasztása esetén a  határidő lejártát, a  kezdeményezés elutasítása esetén pedig az  elutasító (miniszteri, illetve
országgyűlési) döntés közlését (közzétételét), illetve az  elutasító döntéssel szembeni jogorvoslat igénybevétele
esetén pedig a  döntést helyben hagyó (jogerős bírósági, illetve alkotmánybírósági) döntés közlését (közzétételét)
követő 30. naptól az  érintett vallási közösség vallási tevékenységet végző szervezetnek minősül [Ehtv. 33.  §
(3)  bekezdés]. A  bíróság az  alapcélként vallási tevékenységet végző egyesületnek a  civil szervezetek bírósági
nyilvántartásába az  egyesület formájára vonatkozóan bejegyzett adatot a  miniszter értesítése alapján az  előbbi
időpontot követő 60. napig vallási tevékenységet végző szervezetre módosítja [Ehtv. 33. § (4) bekezdés].
[53] 2013. október 1-jén hatályba lépett Magyarország Alaptörvényének ötödik módosítása is, amely az  Alaptörvény
VII.  cikkét újból módosította, s megállapította a  rendelkezésnek a  jelen határozat meghozatalakor is hatályos
szövegét. A  VII.  cikk (2)  bekezdése szerint „[a]z azonos hitelveket követők vallásuk gyakorlása céljából
sarkalatos törvényben meghatározott szervezeti formában működő vallási közösséget hozhatnak létre”.
A  (3)  bekezdés alapján „az állam és a  vallási közösségek különváltan működnek. A  vallási közösségek önállóak”.
Az  együttműködésről a  (4)  bekezdés rendelkezik: „[a]z állam és a  vallási közösségek a  közösségi célok elérése
érdekében együttműködhetnek. Az  együttműködésről a  vallási közösség kérelme alapján az  Országgyűlés dönt.
Az  együttműködésben részt vevő vallási közösségek bevett egyházként működnek. A  bevett egyházaknak
a  közösségi célok elérését szolgáló feladatokban való részvételükre tekintettel az  állam sajátos jogosultságokat
biztosít.” A  vallási közösségekre vonatkozó közös szabályokat, valamint az  együttműködés feltételeit, a  bevett
egyházakat és a  rájuk vonatkozó részletes szabályokat az  (5)  bekezdés szerint sarkalatos törvény határozza meg.
Az  Alaptörvény ötödik módosítása tehát az  Ehtvmód.-hoz hasonlóan bevezette a  „vallási közösség” általános
fogalmát, és ennek egyik típusaként a „bevett egyházakat” jelölte meg (az Ehtvmód.-ban nevesített másik típus
– a vallási tevékenységet végző szervezet – azonban az Alaptörvény szintjén nem jelenik meg).
[54] Az indítványozó jogállását érintette az Abh., ennek megfelelően a miniszter a nevét közzétette, ezért jogállásának
rendezésére az  Ehtv. 33.  §-a szerinti eljárás vonatkozik. Ez  alapján az  indítványozó a  bevett egyházként történő
elismerését kezdeményezte a  miniszternél, aki 2014. február 10-én kelt, 719-11/2014/EKF. számú határozatában
megállapította, hogy az  indítványozó megfelel az  Ehtv. 14.  § a)–f )  pontjaiba foglalt feltételeknek, és döntését
megküldte az  Országgyűlés vallásügyekkel foglalkozó bizottságának az  eljárás következő szakaszának lefolytatása
érdekében. Az Országgyűlés Igazságügyi Bizottsága 2014. július 11-én benyújtotta a lelkiismereti és vallásszabadság
jogáról, valamint az  egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról szóló 2011. évi CCVI. törvény
módosításáról szóló T/794. számú törvényjavaslatot, amely – többek között – az  indítványozónak az  Ehtv. bevett
egyházakra vonatkozó mellékletébe iktatását is tartalmazta, ugyanakkor benyújtotta a  vallási közösségekkel
történő állami együttműködés elutasításáról szóló H/795. számú határozati javaslatot is. A  bizottság a  határozati
javaslat indokolása szerint „azt vizsgálta, hogy a  vallási tevékenységet végző szervezet megfelel-e az  Ehtv. 14.  §
g)–i) pontjaiban foglaltaknak, és hogy az Alaptörvény VII. cikk (4) bekezdése alapján a vallási tevékenységet végző
szervezettel a  közösségi célok elérése érdekében az  Országgyűlés kíván-e együttműködni, illetve hogy a  vallási
tevékenységet végző szervezet alkalmas-e a  közösségi célok érdekében történő együttműködésre”, és úgy foglalt
állást, hogy „az elismerés feltételei nem állnak fenn”. Az Országgyűlés sem a törvényjavaslat, sem a határozati javaslat
elfogadásáról nem döntött.
[55] 2.2. Az  Alkotmánybíróság már korábban is foglalkozott a  jogalkalmazó szervekre előírt eljárási határidők, illetve
döntéshozatali (állásfoglalási) kötelezettség betartása garanciájának kérdésével.
[56] A 17/2015. (VI. 5.) AB határozat a földbizottság állásfoglalásával kapcsolatos rendelkezéseket vizsgálta. A szabályozás
értelmében „[a]z adásvételi szerződés Hatóság általi jóváhagyását tehát nemcsak azáltal képes megakadályozni,
hogy a Földforgalmi törvény [a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvény] 24. §-ában
írt, vagy más, a  68.  § (3)  bekezdésében meghatározott saját működési céljából következő szempontot érvényre
juttató, a  szerződés teljesedésével szembeni állásfoglalást ad ki (kifejezett vétó), hanem puszta hallgatással,
az  állásfoglalás kiadásától való tartózkodással is (hallgatólagos vétó)” (Indokolás [63]). Az  Alkotmánybíróság
a  határozatban rámutatott, hogy kétféle vétó jogkövetkezménye – a  szerződés jóváhagyásának megtagadása –
azonos, viszont az  ahhoz vezető egyes eljárási cselekmények, s így az  eljárási garanciák is eltérően alakulnak:
„[k]ifejezett vétó esetén (és természetesen a szerződés megkötését támogató állásfoglalás esetén is) a Földforgalmi
törvény 24.  §-a értelmében a  földbizottság az  állásfoglalásában köteles kitérni az  értékelt szempontokra.
A  törvény 68.  §-ának (5)  bekezdése értelmében az  állásfoglalás ellen az  érdekeltek kifogást tehetnek a  jegyző
útján a  képviselő-testületnél, amely a  Fétv. [a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi
CXXII. törvénnyel összefüggő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény]
103/A.  § (2)  bekezdésének alkalmazásával megvizsgálhatja, hogy az  állásfoglalás eleget tesz-e a  Földforgalmi
törvény 23–25.  §-aiban írtaknak. Annak érdekében, hogy a  képviselő-testület a  felülbírálatot el tudja végezni,
az  állásfoglalásból világosan ki kell tűnniük a  vizsgált szempontoknak és az  értékelés eredményének, vagyis
az  állásfoglalást részletesen indokolni kell. Ezzel szemben hallgatólagos vétó esetén, amikor a  földbizottság nem
fogalmaz meg állásfoglalást, hanem hallgatása minősül nem támogató állásfoglalásnak, értelemszerűen sem
az értékelési szempontok, sem az azok alapján levont következtetés, a nem támogatás indoka nem válik ismertté.
Hasonlóképpen hallgatólagos vétó esetén a  képviselő-testülethez sem nyújtható be kifogás, így a  hallgatólagos
vétó törvényessége nem bírálható felül” (Indokolás [64]). A  vizsgálat eredményeképpen az  Alkotmánybíróság
megállapította, hogy a  Földforgalmi törvény 27.  § (1)  bekezdése a)  pontjának ab)  alpontjában a  földbizottság
számára lehetővé tett hallgatólagos vétó intézménye a magyar jog eddig ismert megoldásaitól idegen, egyoldalú
hatalmasságot biztosít, és nincs összhangban az Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdésében biztosított jogorvoslati
joggal (Indokolás [81], [90]).
[57] Az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdése alapján mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás
nélkül, tisztességes módon és észszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint
kötelesek döntéseiket indokolni. A  XXVIII.  cikk (7)  bekezdése szerint pedig mindenkinek joga van ahhoz, hogy
jogorvoslattal éljen az olyan bírósági, hatósági és más közigazgatási döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét
sérti. A  rendelkezések tárgyi hatálya nem szorítkozik a  szűk értelemben vett közigazgatási hatósági ügyintézésre
és döntésekre, hanem más – tartalmát, funkcióját tekintve – hatósági eljárásra és döntésekre is alkalmazható. Ha
egy jogszabály egy ilyen ügy elintézésére előír ugyan észszerűnek minősíthető határidőt, de annak huzamos
idejű elmulasztása nem jár jogkövetkezménnyel, akkor a  szabályozásból hiányzik a  XXIV.  cikk (1)  bekezdésében
biztosított alapvető jog garanciája. Ha egy jogszabály egy, az  ügyfél jogát vagy jogos érdekét sértő döntéssel
szemben jogorvoslati lehetőséget biztosít, de a  döntésnek – az  ügyfél jogát vagy jogos érdekét szintén sértő –
elmaradásával szemben nem biztosít jogvédelmet, akkor a  szabályozás a  XXVIII.  cikk (7)  bekezdésében biztosított
jogorvoslathoz való alapvető jog garanciáját is nélkülözi. Ha egy közhatalmat gyakorló szerv feladatai közé tartozik
az ügyfelek kérelmeit, jogvitáit s egyéb jogviszonyait érintő eljárásban történő egyedi döntés, akkor tehát – feltéve,
hogy az  adott jogintézmény alaptörvényi szabályozása ezt ki nem zárja – főszabályként az  Alaptörvény B)  cikke
mellett a XXIV. cikk (1) bekezdéséből, illetve a XXVIII. cikk (7) bekezdéséből is eredő garanciális követelmény, hogy
a  jogszabályokban előírt elintézési határidő huzamos idejű elmulasztásával (azaz a  hatáskörrel rendelkező szerv
jogszerűtlen hallgatásával) szemben az ügyfél hatékony jogi eszközt kapjon és ne kerüljön kiszolgáltatott helyzetbe.
[58] 2.3. Amikor az Országgyűlés az Ehtv. által szabályozott eljárásban pozitívan dönt, valamely vallási közösséget bevett
egyházként elismer, akkor ez  törvénymódosítás útján valósul meg, amely formáját tekintve normatív aktus, bár
tartalmilag egyedi döntést hordoz. Amikor azonban az  egyházi elismerést elutasítja, akkor egyedi országgyűlési
határozatot hoz, egyedi ügyben dönt a  kérelmező jogáról. Az  alapvető jogok védelme az  állam elsőrendű
kötelezettsége, ezért az  alapvető eljárási jogok lényege nem üresedhet ki attól függően, hogy az  Országgyűlés
mely állami szervre telepíti a hatáskört egy jogokat vagy kötelezettségeket érintő egyedi döntés vonatkozásában.
Az  Alaptörvény VII.  cikk (4)  bekezdésében foglalt döntési jogkör sem közigazgatási, hanem alkotmányjogiközhatalmi döntés, viszont egyedi ügyre vonatkozik. Minthogy azonban a  hatáskör jogosultja az  Országgyűlés,
az  alapjogvédelmi kötelezettséget a  szabályozásnak az  Országgyűlés eljárása vonatkozásában kell érvényesítenie.
Nem zárják ki ezt az értelmezést az Alaptörvény VII. cikkének ezzel a hatáskörrel összefüggő speciális rendelkezései
sem.
[59] 2.4. Az Alaptörvény VII. cikk (4)–(5) bekezdése szerint az államnak és a vallási közösségnek a közösségi célok elérése
érdekében történő együttműködéséről a vallási közösség kérelme alapján az Országgyűlés dönt, az együttműködés
feltételeit sarkalatos törvény határozza meg. Mivel az  Alaptörvény az  együttműködést feltételekhez köti, a  bevett
egyházzá válás nem tekinthető a  vallási közösség alapvető alanyi jogának. Az  együttműködésről való döntés
ugyanakkor az Országgyűlésnek nem csak hatásköre, hanem a vallási közösség kérelme alapján feladata is. A vallási
közösségnek tehát alapjogilag védett igénye van arra vonatkozóan, hogy kérelmét az  Országgyűlés a  törvény
alapján elbírálja.
[60] Az Alkotmánybíróság – a fentiekkel összhangban – az Alaptörvény XXIV. cikkének, illetve XXVIII. cikkének megfelelő
tisztességes eljárás és a  jogorvoslati lehetőség biztosítását az  Abh2.-ben a  bevett egyház jogállás megszerzésére
irányuló eljárással kapcsolatban speciálisan is alaptörvényi követelményként határozta meg az  Alaptörvény
VII.  cikkéből és XV.  cikkéből eredően: „[a]bból következően, hogy a  többletjogosultságok, illetve a  bevett egyházi
jogállás megszerzésére vonatkozó állami döntés nem lehet önkényes, a tartalmi garanciák mellett eljárási garanciák
is szükségesek: a  döntés alapjául szolgáló eljárásnak meg kell felelnie a  tisztességes eljáráshoz való jogból eredő
követelményeknek: az  ügyet részrehajlás nélkül, tisztességes módon és észszerű határidőn belül kell intézni,
a  döntést megfelelően indokolni [Alaptörvény XXIV.  cikk (1)  bekezdés]; a  döntéssel szemben pedig jogorvoslati
lehetőséget kell biztosítani [XXVIII. cikk (7) bekezdés]” (Abh2., Indokolás [56]).
[61] Az Ehtv. korábban ismertetett 14/C. § (2)–(3) bekezdése szerint az egyház elismerésével kapcsolatos törvényjavaslat,
illetve határozati javaslat vonatkozásában azok benyújtástól számított 60 napon belül az Országgyűlés döntését írja
elő, ami – prima facie – nem nyilvánvalóan ellentétes az észszerű határidőn belül történő eljárás követelményével.
A  határidő megtartására azonban sem az  Ehtv., sem más törvény nem nyújt eljárási garanciát, annak
elmulasztásához semmilyen jogkövetkezmény nem kapcsolódik. Az Abtv. 33/A. § (1) bekezdése szerint az érintett
vallási tevékenységet végző szervezet indítványára az  Alkotmánybíróság felülvizsgálhatja az  Országgyűlésnek
a  vallási tevékenységet végző szervezet egyházként történő elismerését elutasító határozatát, azonban
az Országgyűlés döntésének elmaradása esetén az érintett vallási szervezetnek hiányzik a jogorvoslati lehetősége.
[62] A szabályozási hiány ebből a  szempontból sem csupán elméletben jelent alkotmányossági problémát:
az elismeréssel kapcsolatos T/794. számú törvényjavaslatnak és H/795. számú határozati javaslatnak az Országgyűlés
Igazságügyi Bizottsága általi 2014. július 11-i benyújtása óta – a döntésre előírt 60 nappal szemben – már több mint
1200 nap, tehát a  határidő hússzorosánál is hosszabb időtartam telt el eredménytelenül. A  határidő túllépése és
a  döntés elmaradása jelenleg közvetlenül a  fenti javaslatokkal érintett tíz vallási szervezet tisztességes eljáráshoz
való jogát is sérti és jogorvoslathoz való jogának gyakorlását lehetetleníti el.
[63] A fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság a jelen határozat rendelkező részébe foglaltak szerint a jogalkotó általi
mulasztással előidézett alaptörvény-ellenesség fennállását állapította meg és a mulasztást elkövető Országgyűlést
felhívta arra, hogy alkossa meg az egyházi elismerésről való – a törvényben előírt észszerű határidőn belül történő –
érdemi döntéshozatal törvényi garanciáját.
[64] 3. Az  Alkotmánybíróság a  határozat Magyar Közlönyben történő közzétételét az  Abtv. 44.  § (1)  bekezdésének
második mondata alapján rendelte el.
Budapest, 2017. december 19. Dr. Sulyok Tamás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
10/2016. (X. 26.) OBH utasítása az Országos Bírósági Hivatal elnöke által kiadott szabályozókról.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés d) pontjában kapott felhatalmazás alapján, a bíróságok szervezetéről
és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény 76.  § (1)  bekezdés b)  pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva
a hatáskörömbe tartozó szabályozók megalkotásáról, közzétételéről és nyilvántartásáról a következő normatív utasítást adom ki:
I. Fejezet
Általános rendelkezések 1. A szabályzat célja
1. § Az utasítás (a továbbiakban: szabályzat) célja az  Országos Bírósági Hivatal (a továbbiakban: OBH) elnöke
(a továbbiakban: OBH elnöke) által kiadott, a 2. § (2) bekezdésében felsorolt szabályozók megalkotása körében azok
előkészítése, megszerkesztése, véleményeztetése, valamint közzététele és nyilvántartása egységes rendjének
kialakítása, figyelemmel a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Jat.), a bíróságok szervezetéről
és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (a továbbiakban: Bszi.), valamint a  jogszabályszerkesztésről szóló
61/2009. (XII. 14.) IRM rendeletben (a továbbiakban: Jszr.) foglaltakra.
2. A szabályzat hatálya 2. § (1) A szabályzat tárgyi hatálya az OBH-ra, illetve a Bszi. 16. §-ában meghatározott bíróságokra vonatkozó szabályozókra
terjed ki.
(2) Az OBH elnöke által kiadott szabályozók:
a) normatív utasítás [Jat. 23. § (4) bekezdés d) pont, Bszi. 76. § (1) bekezdés b) pont];
b) elnöki ajánlás [Bszi. 76. § (1) bekezdés b) pont];
c) határozat [Bszi. 76. § (1) bekezdés b) pont, a Bszi. 77. § (5) bekezdésében megjelölt határozatokat kivéve]:
ca) szervezeti határozat,
cb) egyedi határozat; d) belső szabályzat [Bszi. 76. § (2) bekezdés a) pont].
 (3) A  szabályzat személyi hatálya az  OBH elnöke által kiadott szabályozó előkészítésében, megszerkesztésében,
véleményeztetésében, közzétételében és nyilvántartásában közreműködő, az  OBH-ban és a  Bszi. 16.  §-a szerinti
bíróságon dolgozó bíróra és igazságügyi alkalmazottra, valamint a munkacsoportok ügyrendjéről szóló szabályzatról
szóló 14/2014. (IX. 30.) OBH utasítás (a továbbiakban: munkacsoport szabályzat) 1. § (1) bekezdésében meghatározott
személyre terjed ki.
3. A szabályozóalkotás alapvető követelményei 3. § (1) A szabályozó megalkotása során az előkészítő az e §-ban szereplő alapvető követelmények figyelembevételével jár el.
 (2) A szabályozó összhangban áll az OBH elnökének stratégiai céljaival, és elősegíti azok megvalósulását.
 (3) A  szabályozó címe egyértelműen és más címtől megkülönböztethető módon utal a  tartalomra, a  szabályozott
tárgykörre.
 (4) A szabályozó megfelel az átláthatóság követelményének, ezért annak felépítése és tagolása logikus, szóhasználata
következetes, tartalma, rendelkezése a címzettek számára egyértelmű.
 (5) Idegen nyelvű, illetve magyarázatra szoruló fogalom használatánál az előkészítő értelmező rendelkezést alkot.
 (6) A szabályozás biztosítja a szabályozók egymás közötti és a jogszabályi rendelkezésekkel való összhangját.
 (7) A szabályozó hatálybalépésének időpontját a Jat. 2. § (3) bekezdésében meghatározott felkészülési idő biztosításával
kell megállapítani. 4. Értelmező rendelkezések 4. § E szabályzat alkalmazásában:
1. belső véleményeztetés: a  tervezetnek az  OBH feladatkör szerint érintett szervezeti egységei részére történő
megküldése, az észrevételek és javaslatok összesítése, egyeztetése, a szabályozó tervezetébe történő beépítése;
2. bíróság: a Bszi. 16. § a)–c) pontjában meghatározott bíróság;
3. bíróság elnöke: a Kúria, az ítélőtábla és a törvényszék elnöke;
4. bírósági szervezethez kapcsolódó hivatásrend és intézmény: az a hivatásrend és intézmény, amellyel az OBH vagy
bíróság rendszeres munkakapcsolatban áll;
5. előkészítő: az  OBH Szervezeti és Működési Szabályzatában meghatározott, a  szabályozó tárgya szerinti
feladatkörrel rendelkező azon szervezeti egység, amelyet az  OBH elnöke a  szabályozó tervezetének
előkészítésére kijelöl;
6. jogszabályszerkesztés: a normaszövegnek a Jat., a Jszr.-nek e szabályzatban meghatározott, a Magyar Közlöny
kiadásáról, valamint a jogszabály kihirdetése során történő és a közjogi szervezetszabályozó eszköz közzététele
során történő megjelöléséről szóló 32/2010. (XII. 31.) KIM rendelet szabályai szerinti megfogalmazása;
7. kodifikációs ellenőrzés: a  szabályozó tervezetének e  szabályzat, valamint a  Jat. és a  Jszr. szabályai szerinti
áttekintése, ennek megfelelően szövegszerű módosítási javaslat megfogalmazása;
8. munkacsoport: a munkacsoport szabályzatban meghatározott módon létrehozott szakmai előkészítő testület;
9. OBT véleményeztetés: az  alábbi szabályozók, illetve tervezetük Országos Bírói Tanács (a továbbiakban: OBT)
részére történő előterjesztése:
a) normatív utasítás [Bszi. 103. § (1) bekezdés c) pont],
b) elnöki ajánlás [Bszi. 103. § (1) bekezdés c) pont],
c) határozat (a Bszi. 103.  §-ában meghatározott egyetértési, javaslattételi, véleményezési jog
gyakorlásához szükséges körben);
10. szakmai véleményeztetés: a szabályozó tervezetének a bíróság, az OBT tagjai, valamint egyéb, jogszabály szerint
jóváhagyásra, egyetértésre jogosult szervezet részére történő megküldése, az  észrevételek és javaslatok
összesítése, egyeztetése és ennek megfelelően a szabályozó tervezetébe történő beépítése.
5. Az OBH szabályozóalkotási programja 5. § (1) Az  OBH a  tárgyévben megalkotandó vagy módosítást célzó normatív utasítás, valamint elnöki ajánlás
tervezhetőségének biztosítására szabályozóalkotási programot készít.
(2) A  szabályozás tárgyköre szerint az  OBH szervezeti és működési szabályzatában meghatározott feladatkörrel
rendelkező szervezeti egység a tárgyévet megelőző év november 30. napjáig az 1. mellékletben szereplő adatokat
továbbítja a szervezetszabályozásért felelős szervezeti egysége részére.
(3) A  szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység a  szabályozóalkotási programot a  tárgyévet megelőző év
december 15. napjáig mutatja be jóváhagyásra az OBH elnöke részére.
(4) A szabályozóalkotási programot a szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység – annak jóváhagyásától számított
öt munkanapon belül – közzéteszi a bíróságok központi intranetes honlapján.
II. Fejezet
A szabályozóalkotás folyamata 6. A szabályozó megalkotásának szakaszai
6. § (1) A szabályozó megalkotásának és módosításának szakaszai:
a) kibocsátási, módosítási szükséglet felmerülése;
b) intézkedési terv elkészítése;
c) szabályozási koncepció elkészítése;
d) tervezet szövegezése, kodifikációs ellenőrzése;
e) belső véleményeztetés;
f ) szakmai véleményeztetés;
g) OBT véleményeztetés;
h) aláírásra bemutatás;
i) közzététel.
(2) A szabályozóalkotás szakaszainak (1) bekezdésben meghatározott sorrendjétől az előkészítő e fejezet rendelkezései
vagy az OBH elnökének döntése alapján térhet el. Az e fejezetben szereplő határidőt az OBH elnöke eltérő módon
határozhatja meg, vagy ismételt véleményeztetésről dönthet. Az OBH elnöke e szabályzatban foglaltaktól eltérően
dönthet a szabályozóalkotás szakaszainak összevonásáról, az egyes szakaszok elhagyásáról vagy előírásáról.
(3) A szabályozóalkotás folyamatának átláthatóságát elősegítő táblázatot a 2. melléklet tartalmazza.
 (4) A szabályozóalkotási program határidőit összefoglaló táblázatot a 3. melléklet tartalmazza.
7. A szabályozó kibocsátása, módosítása, az előkészítő feladatai
7. § (1) Szabályozó kibocsátható, módosítható különösen:
a) jogszabályi felhatalmazás megjelenése;
b) jogszabályváltozás;
c) bíróság és OBH szervezeti egysége (a továbbiakban: szervezeti egység) részéről történő jogalkalmazói
kezdeményezés;
d) a társadalmi, technikai és gazdasági környezet bírósági szervezetre kiható változása
esetén.
(2) Az  a  szervezeti egység, amely az  (1)  bekezdésben foglaltak fennállását észleli, a  18.  § (2)  bekezdés c)  pontjában
meghatározott szervezeti egység és a szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység felé haladéktalanul jelzéssel él.
(3) A bíróság, illetve a szervezeti egység szabályozó kibocsátását, illetve módosítását az OBH elnökénél kezdeményezi,
aki dönt a szabályozó megalkotásának szükségességéről, az előkészítő kijelöléséről.
8. § (1) Az  előkészítő javaslatot tehet az  OBH elnöke számára a  szabályozó megalkotása érdekében a  tárgykör szerinti
szakértelemmel rendelkező bíró vagy igazságügyi alkalmazott OBH-ba beosztására, kirendelésére vagy központi
igazgatási feladatra felkérésére, valamint munkacsoport létrehozására.
(2) Az OBH elnöke lektort kérhet fel, amelyre az előkészítő javaslatot tehet. A lektor feladata az elkészült normaszöveg
szaknyelvi, szakmai és közérthetőségi szempontok szerinti átvizsgálása, javaslattétel a szövegezés pontosítására.
(3) A szabályozó megalkotásában közreműködők bevonásáról, munkacsoport létrehozásáról az OBH elnöke dönt.
 (4) A szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység:
a) felügyeli a szabályozóalkotási folyamat szakaszainak határidőben történő teljesítését;
b) módszertani támogatást nyújt az előkészítő számára;
c) ellátja a szabályzatban számára meghatározott feladatokat.
9. § (1) Amennyiben a szabályozó megalkotásának vagy módosításának szakmai támogatására az OBH elnöke munkacsoportot
hozott létre, az  előkészítő a  munkacsoport segítségével látja el feladatait. Az  előkészítő vezetője és a  szabályozó
megalkotásával megbízott dolgozója a munkacsoport elnöke vagy tagja.
(2) A munkacsoport a szabályozási feladatait a munkacsoport szabályzat rendelkezései szerint látja el. A munkacsoport
a szabályozóval kapcsolatos dokumentumait az előkészítő útján mutatja be az OBH elnöke részére.
(3) Az  előkészítő az  (1)  bekezdésben említett munkacsoportot a  szabályozó megalkotásának állásáról folyamatosan
tájékoztatja.
8. Az intézkedési terv 10. § (1) A  7.  § (3)  bekezdés alapján kijelölt előkészítő – a  kijelöléstől számított tíz munkanapon vagy az  OBH elnöke által
megállapított határidőn belül – az  új szabályozó kibocsátásáról vagy hatályos szabályozó átfogó módosításáról
intézkedési tervet készít.
(2) Az intézkedési terv szükség szerint tartalmazza:
a) a szabályozó megnevezésére, típusára;
b) a szabályozással elérni kívánt eredményre;
c) a szabályozási tárgykör jogszabályi környezetének feltárására, a hatályos szabályozók áttekintésére;
d) a jogalkalmazói gyakorlat megismerésére, elemzésére;
e) az alkalmazhatósághoz szükséges pénzügyi, tárgyi, személyi, technikai feltételek vizsgálatára;
f ) a normaszöveg elkészítésébe bevonni kívánt személyek, szervezeti egységek, szervezetek megjelölésére;
g) a szabályozási koncepció szükségességére;
h) a normaszöveg megalkotására, első bemutatására;
i) a véleményeztetés ütemezésére;
j) a hatálybalépés tervezett időpontjára
vonatkozó javaslatot, valamint az egyes feladatok határidejét és felelősét.
(3) Nem kell intézkedési tervet készíteni akkor sem, ha azt az OBH elnöke nem tartja szükségesnek, vagy a megalkotandó
szabályozó
a) jogszabályban meghatározott tartalmú,
b) határozati formában megjelenő.
(4) A szabályozó típusára az előkészítő a Bszi. rendelkezései, valamint a szabályozó tárgyköre, tárgyi és személyi hatálya
alapján tesz javaslatot.
(5) Az intézkedési tervben foglaltakat az OBH elnöke hagyja jóvá.
9. A szabályozási koncepció 11. § (1) Az előkészítő az intézkedési tervben jóváhagyott határidőn belül az OBH elnöke számára áttekinthető szabályozási
koncepciót készít.
(2) A szabályozási koncepció tartalmazza különösen:
a) a szabályozó megnevezését, javasolt típusát;
b) az önálló norma vagy módosító norma jellegét;
c) a hatálybalépés javasolt időpontját;
d) a szabályozó szerkezeti felépítése, tartalma kapcsán
da) a célját, hatályát,
db) az értelmező rendelkezéseit,
dc) vázlatosan az általános, különös, záró és átmeneti rendelkezéseit,
dd) a mellékletei felsorolását.
(3) A  (2)  bekezdésben foglaltaktól eltérően nem kell szabályozási koncepciót készíteni a  10.  § (3)  bekezdésében
meghatározott esetekben.
(4) A  szabályozási koncepció jóváhagyásáról, határidő tűzésével új vagy átdolgozott koncepció elkészítéséről, másik
előkészítő kijelöléséről az OBH elnöke dönt.
10. A szabályozó szövegezése, kodifikációs ellenőrzése 12. § (1) A szabályozót a II. Fejezetben szereplő egyedi rendelkezések szerint, az intézkedési tervben jóváhagyott határidőben
az előkészítő szövegezi.
(2) Az előkészítő a szabályozó rendelkezéseit a jogszabályszerkesztés szabályainak megfelelően, a jogszabályi előírások
figyelembevételével fogalmazza meg és tagolja.
(3) Az  előkészítő, amennyiben a  szabályozó alkalmazásához nyomtatvány szükséges, azt a  szabályozó mellékleteként
szerkeszti meg.
(4) Az  előkészítő a  szabályozó hatályosulásához szükséges mértékben annak alkalmazásához kapcsolódó útmutatót,
sablont készít, valamint a szabályozó tervezetében előírt határidőket a  felelős megjelölésével áttekinthető módon
összegyűjti.
(5) Az  előkészítő a  szabályozó tervezetének kodifikációs ellenőrzését – a  határozattervezet kivételével – az  OBT
véleményeztetésre, ennek hiányában az  aláírásra bemutatást megelőzően kéri a  szervezetszabályozásért felelős
szervezeti egységtől. A szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység a kodifikációs ellenőrzést öt munkanapon
belül elvégzi, majd a tervezetet javaslataival együtt az előkészítő számára visszaküldi.
11. A szabályozó belső véleményeztetése 13. § (1) A  megszövegezett tervezetet az  előkészítő az  OBH elnökének előzetes jóváhagyásra bemutatja, szükség esetén
az OBH elnökének utasítására módosítja. Amennyiben készült, az előkészítő csatolja a tervezethez a 10. § (2) bekezdés
d)–e) pontja szerinti elemzést vagy összefoglalót.
(2) Az  előzetesen jóváhagyott tervezetet az  előkészítő haladéktalanul belső véleményeztetésre bocsátja. A  belső
véleményeztetés résztvevője legfeljebb nyolc munkanapon belül szövegszerű módosító javaslatot ad, vagy jelzi
egyetértését.
(3) A belső véleményeztetés során felmerülő esetleges véleményeltérést az előkészítő az érintett szervezeti egységgel
történő személyes egyeztetés során oldja fel. A belső véleményeztetés alapján átdolgozott szöveget az előkészítő
– az eltérések jelölésével – a véleményeztetési határidő lejártától számított öt munkanapon belül az OBH elnökének
bemutatja. Amennyiben az egyeztetés során a véleményeltérést nem sikerül feloldani, az előkészítő a bemutatott
tervezetben indokolt javaslatot tesz valamely változat jóváhagyására.
12. A szabályozó szakmai véleményeztetése 14. § (1) Az  előkészítő az  OBH elnöke által jóváhagyott, a  bíróságot érintő normatív utasítás-, valamint ajánlástervezetet
haladéktalanul, legalább 15 munkanapos határidő kitűzésével szakmai véleményeztetésre bocsátja. Az OBH elnöke
a szervezeti határozat szakmai véleményeztetését elrendelheti.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti szabályozó tervezetét az  előkészítő a  bíróság elnöke, az  OBT tagja, valamint a  jogszabály
szerint jóváhagyásra, egyetértésre jogosult szervezet vezetője hivatalos elektronikus levélcímére véleményezésre
megküldi. Az  előkészítő a  megküldéssel egyidejűleg gondoskodik a  szakmai véleményeztetésről szóló hírnek,
a  véleményeztetés határidejének, valamint a  szabályozó tervezetének a  bíróságok központi intranetes honlapján
történő megjelenéséről.
(3) A bíróság elnöke:
a) a tervezetet véleményezésre haladéktalanul eljuttatja a bíróság tárgykör szerint érintett szervezeti egységéhez,
kollégiumához, illetve bírájához, igazságügyi alkalmazottjához;
b) gondoskodik a  hozzá beérkezett javaslatok összegyűjtéséről és összegzéséről, a  bíróság véleményének,
módosító javaslat esetén a szövegszerű módosításnak a megfogalmazásáról;
c) a  megadott határidőig a  bíróság véleményét, módosító javaslatát vagy az  egyetértésről visszajelzést
az előkészítőhöz elektronikusan, szerkeszthető formában eljuttatja.
 (4) Az  előkészítő a  beérkezett javaslatokat a  beérkezési határidő lejáratától számított nyolc munkanapon belül
a  javaslattevő, valamint az  előkészítői észrevétel feltüntetésével áttekinthető módon, a  szükséges részletességgel
megjeleníti a  tervezetben, és azt az  OBH elnökének bemutatja. Az  OBH elnöke a  szakmai véleményeztetés során
beérkezett javaslatokat áttekinti, és dönt azok elfogadásáról vagy elvetéséről.
(5) Az előkészítő az OBH elnökének (4) bekezdésben szereplő döntését a szabályozó tervezetén átvezeti.
 (6) Az előkészítő a (4) bekezdés szerinti döntést követően, a szabályozó közzétételével egyidejűleg, a bíróságok központi
intranetes honlapján történő elhelyezéssel tájékoztatja a  bíróságokat a  javaslatok elfogadásáról vagy elvetéséről
és ezek indokáról.
13. A szabályozó OBT általi véleményeztetése 15. § (1) Az előkészítő az OBT általi véleményeztetéshez az OBT részére előterjesztést készít. Az OBT előterjesztés tartalmazza:
a) az OBH elnökének mint előterjesztőnek a megnevezését;
b) az előterjesztés címét;
c) a szabályozó megalkotásának rövid indokolását;
d) a szabályozó tartalmának vázlatos ismertetését;
e) az OBT határozati javaslatot;
f ) az előterjesztés mellékleteként a szabályozó tervezetét;
g) az OBH elnökének döntésétől függően a normatív utasítás Jat. 17. § (2) bekezdése szerinti hatásvizsgálatát,
amelyről szóló hatásvizsgálati lapot a szabályzat 4. melléklete tartalmazza.
(2) Az OBH elnökének utasítására az előkészítő az előterjesztésben szereplő szabályozóról prezentációt készít.
 (3) Az OBT véleményének ismeretében az OBH elnöke dönt a szabályozó kiadásáról, vagy utasítja az előkészítőt a tervezet
módosítására, vagy dönt a  szabályozás mellőzéséről. Véleményének mellőzése esetén tájékoztatja az  OBT-t annak
indokáról.
(4) E  §-ban foglaltaktól eltérően, amennyiben a  szabályozó kizárólag az  OBH feladatait érinti, sürgős megalkotása
szükséges, vagy a  bíróságok igazgatását közvetlenül nem befolyásolja, az  OBH elnöke a  kibocsátott szabályozót
az OBT soron következő ülésére terjeszti elő.
14. A szabályozó aláírásra bemutatása 16. § (1) A szabályozó tervezetét az előkészítő az OBH elnökének két példányban aláírásra bemutatja.
 (2) Az  előkészítő az  esetlegesen még érintett szakterület szerinti szervezeti egység bevonásával a  bemutatáshoz
feljegyzést készít, amely tartalmazza a szabályozó:
a) típusának megfelelő – a különös szabályok között részletezett – közzétételi formát;
b) elfogadásával egyetértő OBT, bíróság, szervezet, munkacsoport, szervezeti egység megjelölését;
c) kiadásáról elektronikus levélben tájékoztatandó bíróság, szervezet, OBT tag, szervezeti egység megjelölését;
d) 20. § szerinti kommunikációs javaslatát;
e) oktatását tartó szervezet, szervezeti egység megjelölését;
f ) oktatásán részt vevő bírói és igazságügyi alkalmazotti kör megjelölését;
g) e szabályzat szerinti szabályos megalkotását igazoló szervezetszabályozásért felelős vezetői aláírást;
h) a hatályosulást segítő, a 12. § (4) és 21. § (2) bekezdésekben szereplő segédanyagokat, különösen a feladatot,
határidőt, felelőst megjelölő összegző táblázatot.
 (3) A szabályozó egyik aláírt példányát és szerkeszthető elektronikus változatát az előkészítő haladéktalanul eljuttatja
a szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység részére, amely gondoskodik a típusa szerinti közzétételi, egységes
szerkezetbe foglalási, nyilvántartási feladatok ellátásáról.
15. A szabályozóalkotás folyamatának dokumentálása, ellenőrzése 17. § (1) A szabályozó megalkotásának folyamatát az előkészítő az OBH elektronikus feladatkezelő felületén az intézkedési terv
jóváhagyását vagy a  feladat kiadását követő három munkanapon belül megjeleníti. A  szabályozó megalkotásával
kapcsolatos feladatkezelő felület a szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység számára hozzáférhető.
(2) Amennyiben a szabályozó megalkotására vonatkozó (3) bekezdésben szereplő adatok változnak, az előkészítő három
munkanapon belül az  elektronikus feladatkezelő felületre felvitt részfeladatot módosítja, az  elvégzett feladatokat
a programban rögzíti oly módon, hogy a szabályozóalkotás folyamata követhető legyen.
(3) Az előkészítő a szervezetszabályozásért felelős szervezeti egységet haladéktalanul tájékoztatja:
a) a 7. § (3) bekezdés szerinti kijelölésről;
b) az intézkedési terv jóváhagyásáról, annak megküldésével;
c) a szabályozási koncepció jóváhagyásáról, annak megküldésével.
(4) A szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység, amennyiben az intézkedési tervben szereplő vagy az OBH elnöke
által megadott határidő elmulasztását észleli, az  OBH elnöke egyidejű tájékoztatása mellett felhívja az  előkészítő
figyelmét a  feladat elvégzésére. Az  előkészítő a  tájékoztatást követő egy munkanapon belül a  mulasztást pótolja,
vagy az OBH elnökénél a határidő módosítását kezdeményezi.
16. A szabályozók adatbázisa 18. § (1) A közzétett normatív utasítást, elnöki ajánlást és belső szabályzatot az OBH szervezetszabályozásért felelős szervezeti
egysége tartja nyilván (cím- és felelős szervezeti egység adatbázis).
(2) A cím- és felelős szervezeti egység adatbázist szabályozótípusonként kell vezetni, amely tartalmazza a szabályozó:
a) megjelölését, címét, iktatási számát;
b) időbeli hatályát;
c) tárgyköre szerint az  OBH szervezeti és működési szabályzatában meghatározott felelős szervezeti egység
megnevezését;
d) módosítására irányuló szabályozó megjelölését.
 (3) Az adatbázis az OBH intranetes honlapján a szervezeti egység számára hozzáférhető.
19. § (1) A normatív utasítás, az elnöki ajánlás és a határozat a bíróságok központi internetes és intranetes honlapján elérhető
(nyilvános adatbázis).
(2) A belső szabályzat az OBH intranetes felületén elérhető (belső adatbázis).
 (3) A nyilvános és a belső adatbázis tartalmazza:
a) a közzétett normatív utasítás, elnöki ajánlás, szervezeti határozat és belső szabályzat:
aa) közzétételkori szövegállapotát,
ab) módosításokkal egységes szerkezetben lévő hatályos szövegállapotát,
ac) hatályon kívül helyezés előtti utolsó szövegállapotát; valamint
b) a közzétett egyedi határozatot.
 (4) A nyilvános adatbázisban és a belső adatbázisban szereplő szabályozók között és azok szövegében a szabadszöveges
keresési lehetőséget biztosítani kell. 17. A szabályozó kibocsátásának kommunikációja
20. § (1) A szabályozó megismertetésének formájára az előkészítő a 16. § (2) bekezdés szerint a hatályosuláshoz szükséges
mértékben tesz javaslatot az OBH elnöke számára, aki dönt annak jóváhagyásáról.
(2) A szabályozó megismertetésének formái különösen a szabályozó:
a) közzétételéről értesítés megküldése;
b) bíróságok központi intranetes honlapján tájékoztatás megjelentetése;
c) tartalmáról összefoglaló rendelkezésre bocsátása;
d) szövegének elektronikus megküldése vagy elérhetőségének megjelölése;
e) sajtótájékoztatón történő megismertetés szervezése;
f ) hazai vagy nemzetközi konferencián történő megismertetés szervezése.
(3) A kommunikáció címzettje a szabályozó személyi hatálya és az érintettek köre alapján különösen:
a) bírósági ügyfél;
b) bírósággal kapcsolatba kerülő természetes személy;
c) sajtó;
d) bíróság;
e) bíró és igazságügyi alkalmazott;
f ) bírósági szervezethez kapcsolódó hivatásrend és intézmény;
g) OBH szervezeti egység.
18. A szabályozó hatályosulása 21. § (1) Az előkészítő a 12. § (4) bekezdésében meghatározott, a bíróságokat érintő segédanyagokat a hatályosulás elősegítése
érdekében a bíróságok központi intranetes honlapján hozzáférhetővé teszi, a szabályozó alkalmazásához módszertani
támogatást nyújt.
(2) A feladatot, határidőt és felelőst megjelölő összegző táblázatot az előkészítő a végrehajtásért felelős rendelkezésére
bocsátja, az abban szereplő adatokat a bíróságokat a határidőre figyelmeztető eseménynaptárban rögzíti. A feladatkör
szerint érintett szervezeti egység az  összegző táblázatban szereplő feladatait az  OBH elektronikus feladatkezelő
felületén megjeleníti.
22. § (1) Az  előkészítő a  szabályozó oktatására, amennyiben az  alkalmazáshoz szükséges, a  képzésben részesülők körének
megjelölésével tesz javaslatot.
(2) A szabályozó oktatásánál törekedni kell arra, hogy:
a) a képzés belső erőforrás biztosításával történjen;
b) a központi képzésen részt vevők a megszerzett tudást továbbadják;
c) a helyi képzést tartó előadó az előkészítővel egyeztethessen.
23. § (1) Az  előkészítő a  közzétett szabályozó gyakorlati alkalmazását nyomon követi, a  jogalkalmazótól szükség szerint
észrevételt, javaslatot szerez be.
(2) Az  előkészítő a  jogalkalmazó számára az  egyes rendelkezések megfelelő alkalmazásához magyarázatot nyújt,
a gyakori kérdésekről és válaszokról tájékoztatást nyújthat.
(3) A szabályozó hatályosulását a tárgyköre szerint felelős szervezeti egység folyamatosan, de évente legalább egyszer
az 5. § (2) bekezdésében foglalt határidőig vizsgálja
a) a hatályos jogszabályoknak megfelelés;
b) a gyakorlati alkalmazás tapasztalatai;
c) a hatályban tartás szükségessége
szempontjából.
(4) A  hatályosulási vizsgálat alapján a  (3)  bekezdésben meghatározott szervezeti egység az  indok felmerülésekor
haladéktalanul, de legkésőbb a (3) bekezdésben meghatározott határidő lejártáig javaslatot tesz az OBH elnökének
a szabályozó
a) hatályon kívül helyezésére;
b) módosítására vagy
c) új szabályozó megalkotására.
III. Fejezet
Különös rendelkezések 19. A normatív utasítás
24. § (1) Az OBH elnöke a közjogi szervezetszabályozó eszközök közé tartozó normatív utasításként adja ki:
a) általános központi igazgatási feladatkörében eljárva az  OBH, valamint a  bíróság szervezetére, működésére,
tevékenységére vonatkozó, általánosan alkalmazandó, kötelező rendelkezést és
b) az OBH Szervezeti és Működési Szabályzatát.
(2) E § alkalmazásában bíróság alatt a járásbíróságot, valamint a közigazgatási és munkaügyi bíróságot is érteni kell.
25. § (1) A normatív utasítás megjelölése az alábbi sorrendben tartalmazza:
a) „Az Országos Bírósági Hivatal elnökének” szövegrészt;
b) a normatív utasítás sorszámát arab számmal;
c) a „/” jelet;
d) a normatív utasítás közzétételének évét arab számmal;
e) zárójelben a normatív utasítás közzétételének hónapját római számmal és napját arab számmal;
f ) az „OBH utasítása” kifejezést;
g) a normatív utasítás címét, amelynek utolsó szava a „szabályzatról” kifejezés, vagy az utolsó szavához a „-ról”,
„-ről” rag kapcsolódik.
 (2) A normatív utasítás bevezető része tartalmazhatja különösen:
a) a megalkotására felhatalmazó jogszabályi rendelkezés megjelölését;
b) az OBH elnökének feladatkörét megállapító jogszabályi rendelkezés megjelölését;
c) a megalkotás céljára történő utalást;
d) a megalkotás során figyelembe vett jogszabályok felsorolását;
e) „a bíróságok véleményét figyelembe véve” szövegrészt;
f ) az OBH elnökének érintett stratégiai céljaira utalást;
g) „a következő normatív utasítást adom ki:” szövegrészt.
(3) A normatív utasítás szövegezése, tagolása, módosítása, hatálya a jogszabályszerkesztés szabályain alapul. Normatív
utasítás szerkesztésénél a Jszr. rendelkezéseiből megfelelően alkalmazni kell a következőket:
a) I. Fejezet (A jogszabály tervezetének a megszövegezésére vonatkozó általános követelmények);
b) III. Fejezet (Hivatkozások a jogszabályban);
c) Második Rész (A jogszabály formai tagolása);
d) VII. Fejezet (A jogszabály általános rendelkezései);
e) VIII. Fejezet (A jogszabály részletes rendelkezései);
f ) X. Fejezet (A jogszabály hatályba léptető rendelkezése);
g) XIV. Fejezet (A jogszabály módosító rendelkezései);
h) XV. Fejezet (A jogszabály hatályon kívül helyező rendelkezései);
i) Negyedik Rész (A jogszabály melléklete);
j) Ötödik Rész (A módosító és a hatályon kívül helyező jogszabály).
(4) Az előkészítő az átmeneti rendelkezést a módosított vagy hatályon kívül helyező OBH utasításba építi be.
 (5) A normatív utasítás megjelölésének mintáját az 5. melléklet tartalmazza.
26. § (1) A  normatív utasítás Magyar Közlöny mellékletét képező Hivatalos Értesítőben történő közzététele iránt
a  szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység legkésőbb az  aláírt normatív utasítás megérkezését követő
munkanapon intézkedik.
(2) A Magyar Közlöny felelős szerkesztőjének a közzétételt megelőző – a Magyar Közlöny kiadásáról, valamint a jogszabály
kihirdetése során történő és a  közjogi szervezetszabályozó eszköz közzététele során történő megjelöléséről szóló
32/2010. (XII. 31.) KIM rendelet 8. § (2) bekezdése szerinti – változtatási javaslatai jóváhagyásáról, amennyiben az nem
jár a normatartalom megváltozásával, a szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység dönt. A normatív utasítás
tartalmi változtatására irányuló javaslatról az előkészítő javaslatára az OBH elnöke dönt.
(3) A Hivatalos Értesítőben történt közzétételt követően a szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység a normatív
utasítást a  közzétételt követő munkanapon megjelenésre továbbítja a  Bírósági Közlöny felelős szerkesztőjének,
valamint a  közzétételről tájékoztatja az  előkészítőt. A  Bírósági Közlöny felelős szerkesztője a  normatív utasítást
a megérkezését követő lapszámban megjelenteti.
(4) A módosítással érintett normatív utasítást a szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység öt munkanapon belül
módosításokkal egységes szerkezetbe foglalja.
(5) A  normatív utasítást, valamint a  módosításokkal egységes szerkezetbe foglalt normatív utasítást
a  szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység a  bíróságok központi internetes és intranetes honlapján
– a szabályozók nyilvántartására vonatkozó szabályok szerint – a közzétételt, illetve az egységes szerkezetbe foglalást
követő munkanapon megjeleníti.
(6) Az OBH szervezeti egységét a szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység, a bíróságot az előkészítő, a normatív
utasítás megküldésével a  központi honlapon történő megjelenés időpontjáig elektronikus úton tájékoztatja
a közzétételről.
20. Az elnöki ajánlás 27. § (1) Az  OBH elnöke a  bíróság számára egy meghatározott cél megvalósítására vagy feladat megoldására vonatkozó
azonos tartalmú szabályozásra vagy alkalmazásra javasolt rendelkezését elnöki ajánlásként adja ki. E § alkalmazásában
bíróság alatt a járásbíróságot, valamint a közigazgatási és munkaügyi bíróságot is érteni kell.
(2) Az elnöki ajánlás megjelölése az alábbi sorrendben tartalmazza:
a) „Az Országos Bírósági Hivatal elnökének” szövegrészt;
b) az elnöki ajánlás sorszámát arab számmal;
c) a „/” jelet;
d) az elnöki ajánlás közzétételének évét arab számmal;
e) zárójelben az elnöki ajánlás Bírósági Közlönyben történő közzétételének hónapját római számmal és napját
arab számmal;
f ) az „OBH elnöki ajánlása” rövid megjelölést és
g) az elnöki ajánlás címét, amelynek utolsó szavához a „-ról”, „-ről” rag kapcsolódik.
(3) Az elnöki ajánlás sorszámát évenként egytől kezdődően, a közzététel ideje szerint folyamatosan, növekvő sorrendben
kell meghatározni.
(4) Az elnöki ajánlás bevezető része tartalmazhatja:
a) a megalkotására felhatalmazó jogszabályi rendelkezés megjelölését;
b) a megalkotás során figyelembe vett jogszabályok felsorolását;
c) „a következő ajánlást adom ki:” szövegrészt.
(5) Az  elnöki ajánlás áttekinthető, pontokba szedett és tagolt szöveget tartalmaz, megszerkesztésénél a  Jszr.
rendelkezéseiből megfelelően alkalmazni kell a következőket:
a) 20. alcím (A pont és az alpont);
b) XIV. Fejezet (A jogszabály módosító rendelkezései);
c) XV. Fejezet (A jogszabály hatályon kívül helyező rendelkezései).
(6) Az elnöki ajánlás megjelölésének mintáját az 5. melléklet tartalmazza.
 (7) A határozott időre szóló elnöki ajánlás hatályvesztésének időpontjáról az ajánlás rendelkezik.
28. § (1) Az elnöki ajánlást a Bírósági Közlönyben kell közzétenni.
 (2) A szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység az elnöki ajánlást az aláírást követő munkanapon közzétételre
továbbítja a Bírósági Közlöny felelős szerkesztőjének, valamint a közzétételről tájékoztatja az előkészítőt. A Bírósági
Közlöny felelős szerkesztője az elnöki ajánlást a megérkezését követő lapszámban közzéteszi.
(3) A  Bírósági Közlöny felelős szerkesztője a  bírákat és az  igazságügyi alkalmazottakat elektronikus úton tájékoztatja
az elnöki ajánlást tartalmazó közlöny megjelenéséről.
(4) A  módosítással érintett elnöki ajánlást a  szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység öt munkanapon belül
módosításokkal egységes szerkezetbe foglalja.
(5) Az elnöki ajánlást, valamint a módosításokkal egységes szerkezetbe foglalt elnöki ajánlást a szervezetszabályozásért
felelős szervezeti egység a bíróságok központi internetes és intranetes honlapján – a szabályozók nyilvántartására
vonatkozó szabályok szerint – a közzétételt, illetve az egységes szerkezetbe foglalást követő munkanapon megjeleníti.
(6) A szervezeti egységet a szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység, a bíróságot az előkészítő az elnöki ajánlás
megküldésével a  Bírósági Közlöny megjelenését követő három munkanapon belül elektronikus úton tájékoztatja
a közzétételről.
21. A határozat 29. § (1) Az  OBH elnöke az  OBH, illetve valamely bíróság szervezeti felépítését, létszámkeretét, működését, eljárását,
költségvetését befolyásoló egyedi, a címzett számára kötelező döntését szervezeti határozatként adja ki, különösen:
a) az engedélyezett létszámmal;
b) túlbetöltés engedélyezésével;
c) álláshely átalakításával;
d) vezetői státuszok számának meghatározásával;
e) ülnökök létszámával;
f ) bírósági szervezeti és működési szabályzat tartalmával, jóváhagyásával;
g) munkacsoport létrehozásával, működésének meghosszabbításával, megszüntetésével;
h) központi képzési tervvel;
i) szabadságolás szervezésével;
j) cafetéria- és egyéb juttatásokkal;
k) könyvvezetési, bizonylati rendszerrel, költségvetési beszámolással, eszköz- és forrásértékeléssel
kapcsolatos feladatkörében hozott döntéseket.
(2) Az OBH elnöke egyedi ügyben hozott személyi döntését egyedi határozatként adja ki, különösen:
a) bírói, vezetői álláshelyre történő pályázat kiírásával;
b) pályázat eredménytelenné nyilvánításával, döntés elhalasztásával;
c) kirendeléssel;
d) OBH-ba, minisztériumba beosztással;
e) bíró beosztásával, áthelyezésével;
f ) címadományozással, címviselési jogosultság megállapításával;
g) vezető kinevezésével;
h) vezetői feladat ellátásával való megbízással;
i) szaktanácsadó megbízásával
kapcsolatos feladatkörében hozott döntéseket.
(3) A határozat megjelölése az alábbi sorrendben tartalmazza:
a) a határozat sorszámát arab számmal;
aa) szervezeti határozat esetén az „/SZ/”,
ab) egyedi határozat esetén az „/E/” jelet;
b) a határozat közzétételének évét arab számmal;
c) zárójelben a határozatnak a bíróságok központi honlapján történő közzétételének hónapját római számmal és
napját arab számmal; d) „OBHE határozat” rövid megjelölést és
e) a határozat címét.
(4) A határozat sorszámát típusonként és évenként egytől kezdődően, a közzététel ideje szerint folyamatosan, növekvő
sorrendben kell meghatározni.
(5) A határozat áttekinthető, pontokba szedett és tagolt szöveget tartalmaz, megszerkesztésénél a Jszr. rendelkezéseiből
megfelelően alkalmazni kell a 20. alcímet (A pont és az alpont), továbbá szervezeti határozat esetében:
a) a XIV. Fejezetet (A jogszabály módosító rendelkezései) és
b) a XV. Fejezetet (A jogszabály hatályon kívül helyező rendelkezései).
(6) A  határozat tartalmazza alkalmazásának kezdő időpontját, ennek hiányában az  alkalmazás kezdő időpontja
a közzététel napja.
(7) A határozat megjelölésének mintáját az 5. melléklet tartalmazza.
 (8) Amennyiben a  szervezeti határozatban foglalt rendelkezések fenntartása nem indokolt, a  szervezeti határozatot
az OBH elnöke hatályon kívül helyezi. 30. § (1) A határozat közzététele a bíróságok központi honlapján való megjelenéssel történik.
 (2) Az  előkészítő a  határozatot az  aláírást követő munkanapon megjelentetésre továbbítja a  Bírósági Közlöny felelős
szerkesztőjének. A  Bírósági Közlöny felelős szerkesztője a  határozatot a  megérkezését követő lapszámban
megjelenteti.
(3) A  módosítással érintett szervezeti határozatot az  előkészítő öt munkanapon belül módosításokkal egységes
szerkezetbe foglalja.
(4) A  határozatot, valamint a  módosításokkal egységes szerkezetbe foglalt szervezeti határozatot a  Bírósági Közlöny
szerkesztéséért felelős szervezeti egység – a szabályozók nyilvántartására vonatkozó szabályok szerint – az aláírást
követő munkanapon a bíróságok központi internetes és intranetes honlapján megjeleníti.
(5) Az OBH érintett szervezeti egysége, illetve az érintett bíróság részére az előkészítő a szervezeti határozatot a közzétételt
követő három munkanapon belül elektronikus úton megküldi. Az előkészítő a valamennyi bíróságot érintő szervezeti
határozat közzétételéről a bíróságok központi intranetes honlapján hírt jelentet meg.
(6) Az egyedi határozatot az előkészítő küldi el a címzettek részére.
22. A belső szabályzat 31. § (1) Az OBH elnöke az OBH belső működését meghatározó szabályozóját belső szabályzatként adja ki, különösen az OBH:
a) szervezeti egységeinek feladataival;
b) a költségvetési, gazdálkodási feladataival;
c) munkajogi szabályaival;
d) épületfenntartási, épületbiztonsági tevékenységével;
e) eszközeinek használatával;
f ) informatikai rendszereinek működésével
kapcsolatos rendelkezéseket.
(2) A belső szabályzat megjelölése az alábbi sorrendben tartalmazza:
a) „Az Országos Bírósági Hivatal elnökének” szövegrészt;
b) a belső szabályzat sorszámát arab számmal;
c) a „/” jelet;
d) a belső szabályzat közzétételének évét arab számmal;
e) zárójelben a belső szabályzat közzétételének hónapját római számmal és napját arab számmal;
f ) a „belső szabályzata” rövid megjelölést és
g) a belső szabályzat címét, amelynek utolsó szavához a „-ról”, „-ről” rag kapcsolódik.
(3) A  belső szabályzat sorszámát évenként egytől kezdődően, a  közzététel ideje szerint folyamatosan, növekvő
sorrendben kell meghatározni.
(4) A belső szabályzat bevezető része tartalmazhatja:
a) a megalkotására felhatalmazó jogszabályi rendelkezés megjelölését;
b) a megalkotás során figyelembe vett jogszabályok felsorolását;
c) „a következő belső szabályzatot adom ki:” szövegrészt.
(5) A  belső szabályzat szövegezése, tagolása, hatálya a  jogszabályszerkesztés szabályain alapul. Belső szabályzat
szerkesztésénél a Jszr. rendelkezéseiből megfelelően alkalmazni kell a következőket:
a) I. Fejezet (A jogszabály tervezetének a megszövegezésére vonatkozó általános követelmények);
b) III. Fejezet (Hivatkozások a jogszabályban);
c) Második Rész (A jogszabály formai tagolása);
d) VII. Fejezet (A jogszabály általános rendelkezései);
e) VIII. Fejezet (A jogszabály részletes rendelkezései);
f ) X. Fejezet (A jogszabály hatályba léptető rendelkezése);
g) XIV. Fejezet (A jogszabály módosító rendelkezései);
h) XV. Fejezet (A jogszabály hatályon kívül helyező rendelkezései);
i) Negyedik Rész (A jogszabály melléklete);
j) Ötödik Rész (A módosító és a hatályon kívül helyező jogszabály).
(6) A belső szabályzat megjelölésének mintáját az 5. melléklet tartalmazza.
32. § (1) A belső szabályzat közzététele az OBH intranetes honlapján való megjelenéssel történik.
 (2) A  szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység az  OBH elnöke által aláírt belső szabályzatot a  megérkezését
követő három munkanapon belül az OBH intranetes honlapján közzéteszi.
 (3) Az OBH érintett szervezeti egysége részére a belső szabályzatot a szervezetszabályozásért felelős szervezeti egység
legkésőbb a közzétételt követő munkanapon elektronikus úton megküldi.
IV. Fejezet
Záró rendelkezések 23. Hatályba léptető és átmeneti rendelkezések
33. § (1) Ez az utasítás 2017. január 1-jén lép hatályba.
 (2) E szabályzat rendelkezéseit a hatálybalépésekor előkészítés alatt álló szabályozókra is alkalmazni kell olyan módon,
hogy a szabályozóalkotási eljárást a 6. § (1) bekezdés szerinti előkészítettségnek megfelelő állapotot követő további
megalkotási szakaszok szerint kell folytatni.
(3) A  szabályozás tárgyköre szerint az  OBH szervezeti és működési szabályzatában meghatározott feladatkörrel
rendelkező szervezeti egység 2017. január 15-ig:
a) a  szabályozóalkotás intézkedési tervében szereplő határidőket e  szabályzatban foglaltaknak megfelelően
módosítja, kiegészíti és az OBH elnökének jóváhagyásra bemutatja;
b) intézkedési terv hiányában a 10. §-ban foglaltak szerint intézkedési tervet készít, és jóváhagyásra bemutatja;
c) a 10. § (1) bekezdésében foglalt kötelezettség hiányában a szabályzat 6. § (1) bekezdésében meghatározott
feladatok teljesítésére az OBH elnökétől határidőt kér;
d) az a)–c) pontban meghatározott határidőket a 17. § szerint elektronikus feladatkezelő felületen megjeleníti;
e) az 5. § (2) bekezdésében meghatározott adatszolgáltatást teljesíti.
(4) A hatályban lévő OIT szabályzat módosítására, hatályon kívül helyezésére a normatív utasításra vonatkozó szabályokat
kell alkalmazni.
(5) Az  OBH belső működését szabályozó, hatályban lévő elnöki intézkedés módosítására, hatályon kívül helyezésére
a belső szabályzatra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
(6) A nyilvános és belső adatbázist az OBH a szabályzat hatálybalépését követően közzétett szabályozóknak megfelelően,
felmenő rendszerben építi ki.
Dr. Handó Tünde s. k.,
 elnök


text:
2014. XXII. törvény a reklámadóról.
Az Országgyűlés az arányos közteherviselés elvére figyelemmel a következő törvényt alkotja:
1. Értelmező rendelkezések 1. § E törvény alkalmazásában:
 1. médiaszolgáltatás: a  médiaszolgáltatásokról és a  tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. törvény
(a továbbiakban: Mttv.) szerinti médiaszolgáltatás,
 2. médiaszolgáltató: az Mttv. szerinti médiaszolgáltató,
 3. médiatartalom: az Mttv. szerinti médiatartalom,
 4. médiatartalom-szolgáltató: az Mttv. szerinti médiatartalom-szolgáltató,
 5. nettó árbevétel: a  számvitelről szóló 2000. évi C. törvény (a  továbbiakban: Szt.) hatálya alá tartozó adóalany
esetén az  Szt.-ben meghatározott értékesítés nettó árbevétele, a  személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi
CXVII. törvény (a  továbbiakban: Szja tv.) hatálya alá tartozó adóalany esetében az  Szja tv. szerinti általános
forgalmi adó nélküli bevétel,
6. nyomtatott anyag: nyomtatott üzleti reklámanyag, katalógus, prospektus, reklámposzter,
 7. reklám:
a) a  gazdasági reklámtevékenység alapvető feltételeiről és egyes korlátairól szóló 2008. évi
XLVIII. törvény (a továbbiakban: Reklámtv.) szerinti gazdasági reklám,
b) az Mttv. szerinti kereskedelmi közlemény,
 8. reklám közzététele: a Reklámtv. szerinti közzététel,
 9. sajtótermék: az Mttv. szerinti sajtótermék,
10. saját célú reklám: a  reklám közzétevő saját termékére, árujára, szolgáltatására, tevékenységére, nevére,
megjelenésére vonatkozó reklám. 2. Az adókötelezettség, az adóalany
2. § Adóköteles
a) a médiaszolgáltatásban,
b) a Magyarországon kiadott vagy Magyarországon terjesztett, túlnyomórészt magyar nyelvű sajtótermékben,
c) a Reklámtv. szerinti szabadtéri reklámhordozón,
d) bármely járművön, nyomtatott anyagon, ingatlanon,
e) az interneten, túlnyomórészt magyar nyelven
reklám közzététele.
3. § Az adó alanya
a) az Mttv. szerint Magyarországon letelepedettnek minősülő médiatartalom-szolgáltató,
b) az a)  pont alá nem tartozó, olyan médiaszolgáltató, amely napi műsoridejének legalább felében magyar
nyelvű médiatartalmat tesz Magyarország területén elérhetővé,
c) a sajtótermék a) pont alá nem tartozó kiadója,
d) a szabadtéri reklámhordozót, valamint a  reklám elhelyezésére szolgáló bármely járművet, nyomtatott
anyagot, ingatlant reklám céljára hasznosító személy vagy szervezet,
e) az interneten közzétett reklám esetén a reklám közzétevője.
A törvényt az Országgyűlés a 2014. június 11-i ülésnapján fogadta el.
3. Az adó alapja 4. § Az adó alapja az adóköteles tevékenységből származó adóévi nettó árbevétel. Saját célú reklám közzététele esetén
az adó alapja a reklám közzétételével kapcsolatban közvetlenül felmerült költség.
4. Az adó mértéke 5. § Az adó mértéke
a) az adóalap 0,5 milliárd forintot meg nem haladó része után 0%,
b) az adóalap 0,5 milliárd forintot meghaladó, de 5 milliárd forintot meg nem haladó része után 1%,
c) az adóalap 5 milliárd forintot meghaladó, de 10 milliárd forintot meg nem haladó része után 10%,
d) az adóalap 10 milliárd forintot meghaladó, de 15 milliárd forintot meg nem haladó része után 20%,
e) az adóalap 15 milliárd forintot meghaladó, de 20 milliárd forintot meg nem haladó része után 30%,
f ) az adóalap 20 milliárd forintot meghaladó része után 40%.
5. Kapcsolt vállalkozás adó- és adóelőlegfizetési kötelezettségének megállapítása
6. § (1) A  társasági adóról és az  osztalékadóról szóló törvény szerint kapcsolt vállalkozásnak minősülő adóalanyok adóját
úgy kell megállapítani, hogy az  egymással kapcsolt vállalkozási viszonyban álló adóalanyok adóalapját össze kell
adni, és az eredmény alapulvételével az 5. § szerinti adómértékkel kiszámított összeget az egyes adóalanyok között
olyan arányban kell megosztani, mint amilyen arányt az  adóalany adóalapja az  egymással kapcsolt vállalkozási
viszonyban álló adóalanyok által elért összes adóalapban képvisel.
(2) Az  (1)  bekezdésben foglalt adószámítási mód szerint – a  7.  §-ban foglaltakra is figyelemmel – kell megállapítani
az adóelőleget is.
(3) Az  (1)–(2)  bekezdés szerinti számítások végrehajtása érdekében az  egymással kapcsolt vállalkozási viszonyban
álló adóalanyok kötelesek együttműködni. A  számítások dokumentálását (ideértve az  elkészítést és a  megőrzést
is) az  egymással kapcsolt vállalkozási viszonyban álló adóalanyok mindegyike köteles elvégezni. A  számítások
dokumentációját az adóhatóság kérésére be kell mutatni.
6. Eljárási rendelkezések 7. § (1) Az adó alanya adókötelezettségét – önadózás útján – az adóévet követő ötödik hónap utolsó napjáig állapítja meg
és vallja be az e célra rendszeresített nyomtatványon az állami adóhatósághoz.
(2) Az  adóalany az  adóévre a  (3)  bekezdés a)–b)  pontja szerinti esetben az  adóév ötödik hónapjának utolsó napjáig,
a  (3)  bekezdés c)–d)  pontja szerinti esetben az  adóköteles tevékenység megkezdését követő 15 napon belül
– az erre a célra rendszeresített nyomtatványon – az állami adóhatósághoz adóelőleget köteles bevallani.
(3) Az adóelőleg összege
a) ha az  adóalany adóévet megelőző adóéve 12 hónap, akkor az  adóévet megelőző adóévben folytatott
adóköteles tevékenységből származó adóalap alapulvételével az 5. § szerint számított összeg,
b) ha az  adóalany adóévet megelőző adóéve 12 hónapnál rövidebb, akkor az  adóévet megelőző adóévben
folytatott adóköteles tevékenységből származó adóalap 12 hónapra számított összegének alapulvételével
az 5. § szerint számított összeg,
c) az adóköteles tevékenységet az adóévben jogelőd nélkül kezdő adóalany esetében az adóévre várható adó
összege,
d) átalakulással létrejött adóalany esetén a  jogelőd által az  adóévben az  átalakulás napjáig elért, adóköteles
tevékenységből származó adóalap alapulvételével, az  5.  § szerinti adómértékkel számított összeg olyan
aránya, amilyen arányban az  átalakulással létrejött adóalany (ide értve kiválás esetén a  fennmaradó
társaságot is) a jogelőd vagyonából részesült.
(4) Az  adóalany az  adófizetési kötelezettségét a  bevallás benyújtására előírt határnapig, az  adóelőleg-fizetési
kötelezettségét a  (3) bekezdés a)–b) pontja szerinti esetben két egyenlő részletben, az adóév hetedik hónapjának
20. napjáig és tizedik hónapjának 20. napjáig, a  (3) bekezdés c)–d) pontja szerinti esetben két egyenlő részletben
a tevékenység megkezdését követő 15 napon belül és az adóév utolsó hónapjának 20. napjáig teljesíti.
(5) Az  adófizetésre kötelezettnek az  adóelőleget az  adóévben az  adóévi várható fizetendő adó összegére ki kell
egészítenie (a  továbbiakban: előleg-kiegészítés). Az  előleg-kiegészítésre kötelezett a  várható fizetendő adó és
az  adóévre már bevallott előlegek különbözetéről az  adóév utolsó hónapjának 20. napjáig bevallást nyújt be és
ezzel egyidejűleg tesz eleget a fizetési kötelezettségének.
(6) Az adófizetésre nem kötelezett adóalany adó, adóelőleg és előleg-kiegészítés bevallására nem kötelezett.
 (7) A  befizetett adóelőleg, előleg-kiegészítés és az  adó éves összege közötti különbözetet az  adóévet követő ötödik
hónap utolsó napjáig kell befizetni, illetve a többlet-befizetést ettől az időponttól lehet visszaigényelni.
 (8) A  naptári évtől eltérő üzleti évet választó adóalany az  adó- és adóelőlegfizetési kötelezettségét az  üzleti év első
napján hatályos szabályok szerint állapítja meg, vallja be és teljesíti.
 (9) Az  adóval kapcsolatos hatósági feladatokat az  állami adóhatóság látja el, az  adóból származó bevétel a  központi
költségvetés bevétele.
 (10) Az e  törvényben nem szabályozott eljárási kérdésekben az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény előírásai
az irányadók.
 (11) Az  Szt. hatálya alá tartozó adóalany az  e  törvény alapján megállapított adót az  adózás előtti eredmény terhére
számolja el. 7. Záró rendelkezések 8. § E törvény a kihirdetését követő 31. napon lép hatályba.
9. § (1) A  2014. évi adó összege – ha az  adóalany e  törvény hatálybalépését megelőzően kezdte meg a  2.  § szerinti
tevékenységét – az adóalany 2014. évi, 2. § szerinti tevékenységéből származó adóalap alapulvételével az 5. § szerint
számított összeg – e törvény hatályba lépésétől számított időszak naptári napjaival – arányos része.
(2) A 2014. évi adóelőleg összege az adóalany 2013. évi, 2. § szerinti tevékenységéből származó nettó árbevétele, saját
célú reklám közzétételével összefüggő közvetlen költsége, továbbá a  10.  §-ban foglaltak alapulvételével az  5.  §
szerint számított összeg – e törvény hatályba lépésétől számított időszak naptári napjaival – arányos része.
(3) Az adóalany a 2014. évi adóelőlegét – a 7. § (2) bekezdésében foglaltaktól eltérően – 2014. augusztus 20-áig köteles
megállapítani és bevallani, továbbá két egyenlő részletben, 2014. augusztus 20-áig és 2014. november 20-ig köteles
megfizetni.
(4) A  2.  § szerinti tevékenységét 2014. évben kezdő adóalany esetében, továbbá annak a  naptári évtől eltérő üzleti
évet választó adóalanynak az  esetében, akinek nincs 2014. augusztus 20-áig beszámolóval lezárt utolsó üzleti
éve, a  2014. évi adóelőleg összege a  2014. adóévre, illetve a  beszámolóval le nem zárt üzleti évre várható adó
összegének az e törvény hatályba lépésétől számított időszak naptári napjaival arányos része.
10. § Az adóalany csökkentheti a 2014. évben kezdődő adóév adóalapját – legfeljebb annak erejéig – a társasági adóról és
az osztalékadóról szóló 1996. évi LXXXI. törvény 17. § (1) bekezdése vagy a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi
CXVII. törvény 49/B. § (7) bekezdése szerinti elhatárolt veszteség 50%-ával.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke