text:
28/2013. (X. 9.) AB határozata az egyesülési jogról, a közhasznú jogállásról, valamint a civil szervezetek működéséről és támogatásáról szóló 2011. CLXXV. törvény 9. § (1) bekezdése szövegrésze alaptörvény-ellenességének megállapítására irányuló bírói kezdeményezés elutasításáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése egyedi ügyben alkalmazandó jogszabály Alaptörvénnyel való összhangjának
vizsgálatára irányuló bírói kezdeményezés tárgyában – dr. Pokol Béla alkotmánybíró párhuzamos indokolásával és
dr. Juhász Imre alkotmánybíró különvéleményével – meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság az  egyesülési jogról, a  közhasznú jogállásról, valamint a  civil szervezetek működéséről
és  támogatásáról szóló 2011. évi CLXXV. törvény 9.  § (1)  bekezdésének „kényszer-végelszámolására a  Ctv.
2012.  február 29-én hatályos 116.  § (3)–(6)  bekezdését, 117.  §-át és 118.  §-át az  e  törvényben szabályozott
eltérésekkel kell alkalmazni” szövegrésze alaptörvény-ellenességének megállapítására irányuló indítványt elutasítja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
I. [1] 1. A  Balassagyarmati Törvényszék hatáskörében eljáró bírósági titkár egy egyesületnek az  előtte folyamatban levő
kényszer-végelszámolási ügyében – a bírósági eljárás felfüggesztése mellett – az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI.
törvény (a továbbiakban: Abtv.) 25.  §-a alapján a  Pk. 60.047/2009/10. számú végzésével egyedi ügyben alkalmazandó
jogszabály Alaptörvénnyel való összhangjának vizsgálatára irányuló eljárást kezdeményezett az  Alkotmánybíróságnál,
amelyben az egyesülési jogról, a közhasznú jogállásról, valamint a civil szervezetek működéséről és támogatásáról szóló
2011. évi CLXXV. törvény (a továbbiakban: Civil tv.) 9. § (1) bekezdésének „kényszer-végelszámolására a Ctv. 2012. február
29-én hatályos 116. § (3)–(6) bekezdését, 117. §-át és 118. §-át az e törvényben szabályozott eltérésekkel kell alkalmazni”
szövegrésze alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte.
[2] Az indítványozó szerint a  támadott rendelkezés az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdésében foglalt jogállamiság elvéből
származó jogbiztonság és normavilágosság követelményét sérti, az alábbi indokok szerint.
[3] 1.1. A  Civil tv. 9.  § (1)  bekezdésének sérelmezett szövegrésze egy, a  cégnyilvánosságról, a  bírósági cégeljárásról
és a  végelszámolásról szóló törvény (a továbbiakban: Ctv.) szerinti, már a  jogalkotó által hatályon kívül helyezett
jogintézmény kötelező alkalmazását írja elő határozatlan ideig. Az  indítványozó szerint a  már hatályon kívül helyezett
rendelkezések alkalmazását a  jogalkotó rendszerint az  ún. átmeneti rendelkezések között szabályozza. Az  átmeneti
rendelkezés funkciója pedig a jogszabályszerkesztésről szóló 61/2009. (XII. 14.) IRM rendelet (a továbbiakban: Jszr.) 84. §-a
szerint az, hogy a jogalkotó átmeneti időszakban, a jogszabály hatálya alá tartozó meghatározott esetekben, a jogszabály
alkalmazandó rendelkezéseitől eltérő szabályok alkalmazását írja elő. A  Civil tv. 9.  § (1)  bekezdéséből ugyanakkor
az  átmeneti jelleg hiányzik, ugyanis nem egy meghatározott időtartamig írja elő a  hatályon kívül helyezett norma
kötelező alkalmazását, hanem meghatározatlan ideig, ráadásul nem a szabályozásból eredő átmeneti állapot orvosolására
szolgál, hanem egyszerűen egy rendhagyó jogalkotási megoldásról van szó. Az indítványozó törvényszék szerint felmerül
a kérdés, hogy az utaló normával – nem átmeneti szabályként – felhívott hatályon kívül helyezett jogszabályi rendelkezés
normatív szabálynak tekinthető-e egyáltalán; illetve kimeríti-e a  követhetőség alkotmányos követelményét a  jelenlegi
megoldás, praktikusan elvárható-e a végelszámolótól, hogy korábbi időállapotú normák alkalmazására készüljön fel.
[4] 1.2. A  Ctv.-nek a  Civil tv. 9.  § (1)  bekezdése által hivatkozott, 2012. február 29-én hatályos 116.  § (6)  bekezdése
úgyszintén tartalmaz egy utaló szabályt, amely a kényszer-végelszámolásra az erre vonatkozó címben foglalt eltéréssel
általánosságban a  végelszámolásra vonatkozó rendelkezések alkalmazását írja elő. Az  indítványozó törvényszék szerint
a támadott rendelkezés amiatt is sérti a normavilágosság követelményét, mert ezzel összefüggésben nem egyértelmű,
hogy a  kényszer-végelszámolás során a  Ctv. végelszámolásra vonatkozó rendelkezései közül mely időpontban – 2012.
február 29. napján vagy a mindenkor – hatályosak az alkalmazandóak. Az indítványozó szerint mindkét értelmezés mellett
és ellenükben is felhozhatóak érvek, de meglehetősen összetett jogértelmezéssel is kérdéses az alkalmazandó szabályok
pontos tartalmának meghatározása, ezáltal sérül a  jogbiztonság, ezen belül a  normavilágosság és a  követhetőség
alkotmányos követelménye.
[5] 1.3. Az  indítványozó bírósági titkár eljárási jogosultságát – az  Abtv. 25.  §-án kívül – az  Abtv. 1.  § b)  pontjára, továbbá
a civil szervezetek bírósági nyilvántartásáról és az ezzel összefüggő eljárási szabályokról szóló 2011. évi CLXXXI. törvény
(a továbbiakban: Tv.) 5.  § (2)  bekezdésére, valamint a  polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III.  törvény 12/A.  §
(1) bekezdésére alapozta.
[6] Az Abtv. 1. § b) pontja szerint az Abtv. alkalmazásában a bírósági titkár is bírónak minősül, ha törvény rendelkezése alapján
az egyesbíró hatáskörében bírósági titkár eljárhat.
[7] A Pp. 12/A.  § (1)  bekezdése szerint az  elsőfokú bíróság hatáskörébe tartozó ügyekben az  egyesbíró, illetve a  tanács
elnöke helyett tárgyaláson kívül bírósági titkár is eljárhat; a  bíróság eljárására irányadó, e  törvényben meghatározott
rendelkezéseket ilyen esetben a  bírósági titkár eljárására kell alkalmazni. Ezzel összhangban a  Tv. 5.  § (2)  bekezdése
is kimondja, hogy a  bírósági titkár első fokon önállóan önálló aláírási joggal eljárhat, érdemi határozatot hozhat
a törvényben szabályozott polgári nemperes eljárásokban.
[8] 2. Az Alkotmánybíróság beszerezte a közigazgatási és igazságügyi miniszter véleményét.
II. [9] 1. Az Alaptörvény indítvánnyal érintett rendelkezése:
„B) cikk (1) Magyarország független, demokratikus jogállam.”
[10] 2. A Civil tv. vizsgálni kért rendelkezései:
„9.  § (1) A  civil szervezet végelszámolására – törvény eltérő rendelkezése hiányában – a  cégnyilvánosságról, a  bírósági
cégeljárásról és a végelszámolásról szóló törvény (a továbbiakban: Ctv.) rendelkezéseit, kényszer-végelszámolására a Ctv.
2012. február 29-én hatályos 116. § (3)–(6) bekezdését, 117. §-át és 118. §-át az e törvényben szabályozott eltérésekkel kell
alkalmazni.”
[11] 3. A Ctv. 2012. február 29-én hatályos hivatkozott rendelkezései:
„116. § […] (3) A kényszer-végelszámolás során a cég legfőbb szerve nem dönthet a cégnek a végelszámolási eljárás alatti
működtetéséről, illetve a  végelszámolási eljárás megszüntetéséről. A  végelszámolás kezdő időpontját követően a  cég
szervei nem hozhatnak a végelszámolás céljával ellentétes döntéseket.
(4) A cégbíróság nem dönthet a jogerősen elrendelt kényszer-végelszámolás megszüntetéséről. A kényszer-végelszámolást
– ha arra a cég által elhatározott végelszámolást követően kerül sor – a jogerős elrendelésétől számított egy éven belül be
kell fejezni. A cégbíróság a határidőt a végelszámoló kérelmére indokolt esetben egy alkalommal hat hónappal, illetve ha
peres eljárás van folyamatban, e per jogerős befejezéséig meghosszabbíthatja.
(5) Ha a kényszer-végelszámolás során felszámolási eljárást kell kezdeményezni, a  felszámolás során egyezségkötésnek
nincs helye és a felszámolási eljárás az adós cég teljesítésére tekintettel nem szüntethető meg.
(6) A kényszer-végelszámolásra e fejezet szabályait – e címben foglalt eltérésekkel – kell alkalmazni.
117. § (1) A bíróság a kényszer-végelszámolást elrendelő határozatában a cég végelszámolójának – kivételesen indokolt
esetben – a cég vezető tisztségviselőjét is kirendelheti. A bíróság által kirendelt végelszámoló e megbízatást alapos okkal
visszautasíthatja.
(2) Ha a cégbíróság végelszámolóként a felszámolók névjegyzékében szereplő szervezetet rendel ki, a felszámoló szervezet
csak a Cstv.-ben szabályozott kizárási és összeférhetetlenségi okokra való hivatkozással utasíthatja vissza a megbízatást.
(3) A  kényszer-végelszámolás jogerős elrendelésével összefüggő változásokat a  cégbíróság hivatalból jegyzi be
a cégjegyzékbe és teszi közzé. A későbbi cégjegyzékadat-változások bejelentése a végelszámoló kötelezettsége.
(4) A kényszer-végelszámolás során kirendelt végelszámoló a cég vagyonát csak nyilvános pályázat, illetve árverés útján
értékesítheti.
118.  § (1) A  végelszámoló díját a  végelszámoló kérelmére a  legfőbb szerv állapítja meg. Amennyiben a  legfőbb szerv
a határozatát nem hozza meg, a végelszámoló díjáról a cégbíróság dönt.
(2) Ha a végelszámoló a korrigált végelszámolási nyitómérleg alapján vagy a későbbiekben, a végelszámolási eljárás során
azt állapítja meg, hogy a cég vagyona a hitelezők követelésének fedezetére nem elegendő, a végelszámoló bejelentése
alapján a cégbíróság felszámolási eljárás lefolytatását kezdeményezi. A végelszámolónak a cégbíróság által megállapított
díja felszámolási költségnek minősül.
(3) A  végelszámoló díja felszámoló szervezet esetében a  tevékenységet lezáró beszámoló mérlege szerinti eszközök
könyvszerinti értékének 1,5 százaléka, de legalább 100 000 Ft és az azt terhelő általános forgalmi adó összege. A bíróság ettől
a mértéktől indokolt esetben eltérhet. Más végelszámoló kirendelése esetében a végelszámoló kérelmére a munkájával
arányban álló díjazást a cégbíróság állapítja meg.”
III. [12] Az indítvány nem megalapozott.
 [13] 1. Az Alkotmánybíróság elsőként az indítványozó által felvetett azt a kérdést vizsgálta meg, hogy az utaló normával – nem
átmeneti szabályként – felhívott hatályon kívül helyezett jogszabályi rendelkezés normatív szabálynak tekinthető-e; illetve,
hogy elvárható-e a jogszabály címzettjétől, hogy korábbi időállapotú normák alkalmazására készüljön fel.
[14] 1.1. A  Ctv.-nek a  Civil tv. 9.  § (1)  bekezdése által hivatkozott, már hatályon kívül helyezett rendelkezései a  Civil tv.
9. § (1) bekezdése alapján, az általa meghatározott vonatkozásban kötelező erővel rendelkeznek.
[15] Az Alkotmánybíróság elvi éllel mutat rá, hogy a  jogszabályi rendelkezések jogi normák hordozói, általánosan kötelező
magatartási szabályokat állapíthatnak meg [vö. Alaptörvény T) cikk (1) bekezdése].
[16] A jogi norma tehát a  (társadalmi) kötelezés igényével lép fel, arra szolgál, hogy emberi magatartásokat szabályozzon,
irányítson, koordináljon. A  jogalkotás pedig tudatos szabályozó tevékenység, tervezett célok elérése érdekében ír elő,
enged meg vagy tilt meg bizonyos magatartásokat.
[17] Az egyik oldalon a jogalkalmazó és a norma címzettje számára a végső kérdés annak a megállapítása, hogy adott helyen
adott személyi csoportra adott időpontban adott életviszonyok vonatkozásában mi az  „alkalmazandó”, a  kötelező
jog. A  másik oldalon a  jogalkotó (jogszabály-előkészítő) különböző kodifikációs megoldások, így például a  jogszabály
hatályára és alkalmazására vonatkozó rendelkezések [vö. Jszr. 63–65. §, X. Fejezet és XII. Fejezet] segítségével határozza
meg, hogy a  célzott magatartás-befolyásolás mikor, hol, kiknek és milyen életviszonyoknak a  vonatkozásában
következzen be.
[18] A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Jat.) 3. §-a szerint az azonos vagy hasonló életviszonyokat
azonos vagy hasonló módon, szabályozási szintenként lehetőleg ugyanabban a  jogszabályban kell szabályozni.
A  jogszabály normatív tartalmát a  jogszabály szakaszai és mellékletei jellemzően közvetlenül kifejtett formában
tartalmazzák. Bevett jogszabály-szerkesztési gyakorlat ugyanakkor különféle – rugalmas, merev, illetve általános –
hivatkozások használata is a jogszabályokban [vö. Jszr. III. Fejezet]. A jogszabályok közötti hivatkozások tipikusan azt a célt
szolgálják, hogy ne kelljen több – eltérő életviszonyokat szabályozó – jogszabályban is rendelkezésekbe foglalt kifejtett
formában megismételni olyan azonos jogi normákat, amelyek többféle életviszony tekintetében is alkalmazandóak (így
a szabályozás változtatásának igénye esetén sem kell a rendelkezéseket külön-külön több jogszabályban is módosítani).
Ha egy jogszabályi rendelkezés egy másik jogszabályra (illetve jogszabályi rendelkezésre vagy jogintézményre) utal,
akkor a  felhívott jogszabályban foglalt jogi norma megfelelően alkalmazandó az  utaló jogszabály által szabályozott
meghatározott életviszonyokra is. Ilyen esetben a felhívott jogszabályba foglalt jogi norma az utaló rendelkezés alapján,
az  abban meghatározott tekintetben kötelező erővel bír, attól függetlenül, hogy a  hivatkozott jogszabályi rendelkezés
egyébként milyen más életviszonyokra alkalmazandó. Ennek megfelelően nem kizárt az  sem, hogy jogszabály egy
másik jogszabályi rendelkezés megszakítás nélküli további alkalmazását az  utóbbi hatályon kívül helyezésekor
elrendelje; hatályos jogszabályi rendelkezésbe foglalt hivatkozás alapján egy már hatályon kívül helyezett jogszabályi
rendelkezésnek is lehet kötelező ereje.
[19] Hatályon kívül helyezett jogszabályi rendelkezés további alkalmazásának elrendelésére jellemzően a  jogszabályok
átmeneti rendelkezései között kerülhet sor, így akkor, ha az  új szabályozás szükségessé teszi, hogy egy átmeneti
időszakban, a  jogszabály hatálya alá tartozó meghatározott esetekben, a  jogszabály alkalmazandó rendelkezéseitől
eltérő – például a korábban hatályos – szabályokat kelljen alkalmazni [vö. Jszr. 84. §]. A Jat. 15. § (2) bekezdése egyébként
általánosságban is rendezi a  továbbhatás kérdését: e  szerint a  jogszabályi rendelkezést – ha jogszabály eltérően nem
rendelkezik – a  hatálya alatt keletkezett tényekre és jogviszonyokra, valamint megkezdett eljárási cselekményekre
a jogszabályi rendelkezés hatályvesztését követően is alkalmazni kell.
[20] A fentieket figyelembe véve helytálló a  jelen eljárást kezdeményező bírói indítványban foglalt megállapítás, amely
szerint a Civil tv. 9. § (1) bekezdéséből hiányzik az átmeneti jelleg, és a rendelkezés nem sorolható a továbbhatás fogalmi
körébe sem. Az Alkotmánybíróság ugyanakkor rámutat: a rendhagyó, adott esetben a jogalkotás szakmai követelményeit
nem maradéktalanul érvényesítő jogalkotási (jogszabály-szerkesztési) megoldások nem feltétlenül eredményeznek
a jogbiztonság elvét sértő, alaptörvény-ellenes helyzetet, és önmagukban nem szüntetik meg az érintett rendelkezések
kötelező erejét.
[21] 1.2. A Civil tv. 9. § (1) bekezdésében alkalmazott kodifikációs megoldás – korábban hatályos rendelkezések megszakítás
nélküli további alkalmazásának előírása – az alkalmazandó jog megismerhetőségével összefüggésben sem eredményezi
a jogállamiság elvének részét képező jogbiztonság sérelmét.
[22] A Civil tv. 9.  § (1)  bekezdésének 2012. január 1. és 2012. február 29. között hatályos szövege szerint a  civil szervezet
végelszámolására – törvény eltérő rendelkezése hiányában – a  Ctv. (mindenkor hatályos) rendelkezéseit a  Civil  tv.-ben
szabályozott eltérésekkel kellett alkalmazni. A  2012. január 1. és 2012. február 29. közötti időszakban tehát a  Ctv.-nek
– többek között – ugyanazokat a  rendelkezéseit kellett alkalmazni, amelyek továbbalkalmazását a  Civil  tv.  9.  §
(1) bekezdésének – a jelen vizsgálat tárgyát képező – 2012. március 1-től hatályos szövege is elrendelte.
[23] A Civil tv. 9.  § (1)  bekezdésének – illetve az  általa hivatkozott rendelkezéseknek – a  címzettjei (bíróság, végelszámoló
stb.) számára nem jelent rendkívüli nehézséget a  korábban hatályos jogszabályi rendelkezések alkalmazására történő
felkészülés. Magyarország hivatalos lapjában, a  Magyar Közlönyben – amelynek szövegét hitelesnek kell tekinteni –
jogszabálynak a módosított rendelkezéseivel egységes szerkezetbe foglalt szövege nem tehető közzé [Jat. 25. §]. Ebből
következően valamely jogszabály az  eredetileg kihirdetetthez képest módosított, adott időpontban hatályos szövegét
jellemzően nem könnyebb megállapítani, mint a módosítást megelőzően hatályos eredeti szöveget.
[24] A Jat. 29. §-a mindemellett rendelkezik a Nemzeti Jogszabálytárról, amely elektronikus közszolgáltatásként működő, bárki
számára térítésmentesen hozzáférhető, egységes szerkezetű szövegeket tartalmazó elektronikus jogszabálygyűjtemény.
A Nemzeti Jogszabálytárról szóló 338/2011. (XII. 29.) Korm. rendelet 2. §-a alapján a Nemzeti Jogszabálytárban egységes
szerkezetű szöveggel közzé kell tenni valamennyi, a  lekérdezés napján hatályos jogszabálynak nem csak a  lekérdezés
napján hatályos szövegét, hanem a lekérdezés napját megelőző valamennyi időállapotát is a lekérdezés napját megelőző
öt évre visszamenőleg.
[25] A Ctv. 2012. február 29-én hatályos 116.  § (3)–(6)  bekezdésének, 117.  §-ának és 118.  §-ának szövege megismerésének
feltételei mind a  Magyar Közlöny, mind pedig a  Nemzeti Jogszabálytár alapján hasonlóan adottak, mint az  említett
rendelkezések jelenleg hatályos szövege megismerésének feltételei.
[26] 2. Az Alkotmánybíróság ezt követően azt az indítványi részt vizsgálta meg, amely szerint a Civil tv. 9. § (1) bekezdésében
és a  Ctv. 116.  § (6)  bekezdésében található, egymással összefüggő két utaló szabály miatt kérdéses az  alkalmazandó
szabályok pontos tartalmának meghatározása, ezáltal sérül a jogbiztonság.
[27] 2.1. Az  Alaptörvény 24.  cikk (1)  bekezdés b)  pontja alapján az  Alkotmánybíróság bírói kezdeményezésre felülvizsgálja
az  egyedi ügyben alkalmazandó jogszabálynak az  Alaptörvénnyel való összhangját. Az  indítvány elbírálásával
összefüggésben az Alkotmánybíróság megvizsgálta a bírói kezdeményezésnek az Alaptörvényi és törvényi (elő)feltételeit.
[28] Az Alaptörvény 26.  cikk (1)  bekezdése szerint a  bírák függetlenek, és csak a  törvénynek vannak alárendelve, ítélkezési
tevékenységükben nem utasíthatóak. Az  Alaptörvény és a  jogszabályok mindenkire kötelezőek [R)  cikk (2)  bekezdés],
azokat a bíráknak ítélkezési tevékenységük során tiszteletben kell tartani. A bírói függetlenség alapján a bíró maga dönti
el, hogy a törvényt (jogszabályt) egyedi ügyben hogyan értelmezi és alkalmazza. Meghatározott életviszonyok, illetőleg
tényállások ellentétes – vagy az  értelmezéstől függően ellentétes – jogszabályi rendezését a  bírósági eljárás során
jogszabály-értelmezéssel kell feloldani, mert – a  bevett jogértelmezési módszerek alapján – a  jogalkalmazás hivatott
eldönteni, hogy a  konkrét jogviszonyokban az  ellentétet (látszólagos ellentétet) hordozó rendelkezések közül melyik
jogszabályi rendelkezés alkalmazásával kell eljárni.
[29] Speciális helyzet áll elő, ha a bírósági eljárásban alkalmazandó jogszabály és az Alaptörvény tartalmaz az adott tényállásra
vonatkozó ellentétes – vagy az  értelmezéstől függően ellentétes – normát. Az  Alaptörvény ugyanis Magyarország
jogrendszerének alapja, jogszabály nem lehet ellentétes az Alaptörvénnyel [R) cikk (1) és (3) bekezdés]. Ezért a bíróságnak
az  Alaptörvényben foglalt norma és más jogszabályi norma kollíziója esetén az  ellentétet az  Alaptörvény javára kell
feloldania, amely a benne meghatározott többi jogszabály formai és tartalmi érvényességének alapját képezi. Ez a szabály
minden írott alkotmány alapvető elve. Az Alaptörvény 28. cikke a bírósági jogalkalmazással kapcsolatban rögzíti, hogy
annak során a  jogszabályok szövegét az  Alaptörvénnyel összhangban kell értelmezni. A  28.  cikk szerint a  jogszabály
Alaptörvénnyel összhangban történő értelmezése a bíró számára nem csak jog, hanem kifejezett kötelesség: amennyiben
a bíró a jogszabály szövegét az értelmezés segítségével az Alaptörvénnyel összhangban tudja alkalmazni, annyiban ennek
megfelelően köteles eljárni.
[30] Az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés b) pontja a fentiekből következően – 28. cikkel összhangban – úgy értelmezendő,
hogy az  egyedi ügyben eljáró bíró elsősorban köteles az  alkalmazandó jogszabály normatartalmát értelmezés útján
az  Alaptörvénnyel összhangba hozni, és csak ennek hiányában, másodsorban, tehát ha a  jogszabály Alaptörvénnyel
összhangban történő értelmezése kizárt, akkor jogosult – és egyben köteles – az  Alkotmánybíróságnál a  jogszabály
alaptörvény-ellenességének megállapítását (illetve, ha az Alkotmánybíróság a  jogszabály alaptörvény-ellenességét már
megállapította, alkalmazásának kizárását) kezdeményezni.
[31] A fenti alaptörvény-értelmezésnek megfelelően rendelkezik az Abtv. 25. §-a is, amely abban az esetben jogosítja fel a bírót
az alkotmánybírósági eljárás kezdeményezésére (illetve írja azt elő), ha a bírónak az előtte folyamatban levő egyedi ügy
elbírálása során olyan jogszabályt kellene alkalmazni, amelynek alaptörvény-ellenességét észleli, vagy alaptörvényellenességét az Alkotmánybíróság már megállapította.
[32] 2.2. Az  Alaptörvény nem zárja ki, hogy a  bíró az  Alaptörvény bármely rendelkezésére, illetve annak kapcsán bármely
összefüggésre, így a  B)  cikk (1)  bekezdésében foglalt jogállamiság elvére, és annak részét képező normavilágosság
követelményére hivatkozzon. Az  Alkotmánybíróság azonban az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontját, 26.  cikk
(1)  bekezdését, R)  cikkét és 28.  cikkét, valamint az  Abtv. 25.  §-át és 52.  §-át is figyelembe vevő együttes értelmezése
alapján arra a  következtetésre jutott, hogy a  bírónak a  jogszabály Alaptörvénnyel való összhangjának vizsgálatára
vonatkozó kezdeményezési jogosultságának gyakorlása során a  B)  cikkel összefüggésben tekintettel kell lennie
a következő szempontokra.
[33] A bíró csak olyan rendelkezés Alaptörvénnyel való összhangjának vizsgálatát kezdeményezheti, amelyet a  konkrét
ügyben alkalmazni kell {vö. 3153/2013. (VII. 24.) AB határozat, Indokolás [10]}; ha a  bírósági eljárás során jogszabályi
kollízió merül fel, a bíró feladata eldönteni, hogy mi az egyedi ügyben alkalmazandó jog.
[34] Meghatározott életviszonyok, illetőleg tényállások ellentétes – vagy az értelmezéstől függően ellentétes – szabályozása
önmagában nem jelent alaptörvény-ellenességet. Az  ilyen szabályozás alaptörvény-ellenessé csak akkor válik, ha
az  egyben az  Alaptörvény valamely rendelkezésének a  sérelmével is együtt jár, vagyis, ha az  ellentétes tartalmú
szabályozás anyagi alaptörvény-ellenességhez vezet, tehát például ha a  rendelkezések, illetve azok értelmezésének
valamelyike meg nem engedett diszkriminációt, egyéb alaptörvény-ellenes helyzetet, vagy alapjog korlátozását
eredményezi [vö. 35/1991. (VI. 20.) AB határozat, ABH 1991, 175, 176.]. A normavilágosság sérelmét állító indítványnak
általában arra nézve is indokolást kell tartalmaznia, hogy a  sérelmezett jogszabályi rendelkezés valamely értelmezése
az Alaptörvénynek valamely további rendelkezésével miért ellentétes [Abtv. 52. § (1) bekezdés b), d) és e) pont].
[35] Az Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontja alapján az  Alkotmánybíróságnál kezdeményezett eljárásnak tehát
előfeltétele, hogy a  bíró megállapítsa az  ügyben alkalmazandó jogszabályi rendelkezéseket és azokat értelmezze. Ha
az értelmezési folyamat során arra a következtetésre jut, hogy az alkalmazandó jogszabály normatartalma feloldhatatlan
ellentétben áll az Alaptörvénnyel, akkor kezdeményezi az Alkotmánybíróság eljárását. Az indítvány indokolásának – ebből
következően is – az  Alaptörvény valamely rendelkezésével való ellentétet kell határozottan állítania és alátámasztania,
amely ellentét azonban nem merülhet ki egy esetleges értelmezései nehézségben.
[36] A bírónak tehát nem elegendő önmagában a  jogbiztonság elvének részét képező normavilágosság követelményének
sérelmére hivatkoznia sem azon az  alapon, hogy nem tudja megállapítani az  ügyben alkalmazandó jogszabályi
rendelkezéseket, sem azon az alapon, hogy nem tudja azokat egyértelműen értelmezni.
[37] Mindezek alapján az Alkotmánybíróság az indítványt elutasította.
 [38] A határozat Magyar Közlönyben történő közzétételét az  Alkotmánybíróság az  Abtv. 44.  § (1)  bekezdése alapján,
az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontja szerinti bírói kezdeményezési jogosultsággal kapcsolatos elvi
megállapításaira tekintettel rendelte el.
Budapest, 2013. október 7. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1799/2017. (XI. 8.) Korm. határozata a Budapesti Vasutas Sport Club-Zugló Közhasznú Egyesület 2017–2018. évekre vonatkozó létesítményfejlesztési programja kiegészítő támogatásáról és a tulajdonrendezéshez szükséges vasútüzemi eszközkiváltások forrásigényének biztosításához kapcsolódó intézkedésekről.
A Kormány
 1. egyetért a Budapesti Vasutas Sport Club-Zugló Közhasznú Egyesület (a továbbiakban: BVSC-Zugló) 2017–2018. évekre
vonatkozó, részére bemutatott és általa megtárgyalt létesítményfejlesztési programjával (a továbbiakban: Program);
 2. egyetért azzal, hogy a Program megvalósítása érdekében a Budapest 29834/15 helyrajzi számú ingatlanon a MÁV
Magyar Államvasutak Zártkörűen Működő Részvénytársaság (a  továbbiakban: MÁV Zrt.) pályaműködtetéshez
szükséges eszközeinek a  BVSC-Zugló mint építtető általi kiváltása szükségszerű, melynek érdekében felhívja
a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a nemzetgazdasági miniszter bevonásával gondoskodjon
a) a vasútüzemi eszközök kiváltásához szükséges legfeljebb 366 517 000 forint összegű többletforrás,
b) a Nemzeti Fejlesztési Minisztériumot terhelő tranzakciós illetékre és kincstári díjakra 1 282 810 forint forrás
biztosításáról a  Magyarország 2017. évi központi költségvetéséről szóló 2016. évi XC. törvény (a  továbbiakban:
Kvtv.) 1.  melléklet XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím,
48. Sportlétesítmények fejlesztése és kezelése alcím, 2. Kiemelt sportegyesületek sportlétesítmény-fejlesztéseinek
támogatása jogcímcsoporton;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal
3. felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a 2. pont a) alpontjában nyújtott forrás terhére, az ott meghatározott
cél megvalósulása érdekében kössön háromoldalú támogatási szerződést, melyben a BVSC-Zugló mint építtető és
támogatott, illetve a MÁV Zrt. mint együttműködésre kötelezett vesz részt;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a 2. pont a) alpontja szerint biztosított forrás rendelkezésre állását követő 30 napon belül
4. a Program további elemeinek megvalósulása érdekében kiegészítő támogatás biztosítása céljából felhívja
a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a  nemzetgazdasági miniszter bevonásával gondoskodjon a  2017. évben
szükséges 209 429 431 forint költségvetési többletforrás, illetve az annak kezelése érdekében a Nemzeti Fejlesztési
Minisztériumot terhelő tranzakciós illeték és kincstári díjak kifizetésére szükséges 733 000 forint, mindösszesen
210 162 431 forint rendelkezésre állásáról a  Kvtv. 1.  melléklet XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet,
20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 48. Sportlétesítmények fejlesztése és kezelése alcím, 2. Kiemelt
sportegyesületek sportlétesítmény-fejlesztéseinek támogatása jogcímcsoporton;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal
5. a Program további elemeinek megvalósulása érdekében kiegészítő támogatás biztosítása céljából felhívja
a  nemzetgazdasági minisztert, hogy a  nemzeti fejlesztési miniszter bevonásával gondoskodjon a  2018. évben
szükséges 602 809 704 forint költségvetési többletforrás, illetve az annak kezelése érdekében a Nemzeti Fejlesztési
Minisztériumot terhelő tranzakciós illeték és kincstári díjak kifizetésére szükséges 2 110 000 forint, mindösszesen
604 919 704 forint ütemezett biztosításáról a  Magyarország 2018. évi központi költségvetéséről szóló 2017. évi
C. törvény 1. melléklet XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezetében;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2018. február 28-ig
6. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy tárgyévenként kössön támogatási szerződést a  BVSC-Zuglóval
a  4., illetve 5.  pontban költségvetési többletforrásként biztosított források – a  2017. évben 209 429 431 forint,
a 2018. évben 602 809 704 forint – terhére.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a 2017. évi forrás tekintetében a forrás biztosítását követő 30 napon belül
 a 2018. évi forrás tekintetében 2018. április 30-ig
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
185/2017. (VII. 5.) Korm. rendelete az R76 gyorsút M7 autópálya Holládi csomópont és Fenékpuszta közötti szakasza nyomvonalának megállapításáról.
A Kormány a  nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és
egyszerűsítéséről szóló 2006. évi LIII. törvény 12.  § (5)  bekezdés h)  pontjában kapott felhatalmazás alapján az  Alaptörvény
15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § (1) Az  R76 gyorsút M7 autópálya Holládi csomópont és Fenékpuszta közötti szakasza nyomvonalát meghatározó
tengelyét (az egymástól legfeljebb 100 méteres távolságban lévő tengelypontok ábrázolásával) az  1.  melléklet
szerinti, M = 1:10 000 léptékű áttekintő térkép tartalmazza.
(2) Az  1.  melléklet szerinti tengelypontok Egységes Országos Vetületi Rendszer (a  továbbiakban: EOV) szerinti
koordinátáit, valamint WGS84 földrajzi (GPS) (a  továbbiakban: WGS84) koordinátáit a  2.  melléklet határozza
meg azzal, hogy az  1., a  2. és a  3.  melléklet közötti vagy az  EOV és a  WGS84 koordináták közötti eltérés esetén
a tengelypontok EOV koordinátái tekintendők irányadónak.
(3) Az  R76 gyorsút M7 autópálya Holládi csomópontja és Fenékpuszta közötti szakaszának nyomvonala
a  tengelypontokban az  út tengelyére merőlegesen, a  2.  §-ban meghatározott távolságban felvett pontok és
a  végpontoktól számított, a  2.  §-ban meghatározott távolsággal egyező sugarú félkör által meghatározott terület
az 1. melléklet szerint.
(4) Az  e  rendelettel megállapított nyomvonallal érintett ingatlanok helyrajzi számait a  3.  melléklet tartalmazza.
A  nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és
egyszerűsítéséről szóló 2006. évi LIII. törvényben foglalt, az  ingatlanokat érintő tilalmakat és korlátozásokat
a 3. melléklet szerinti ingatlanok 1. melléklet szerinti térképen jelölt nyomvonallal érintett területsávja tekintetében
kell alkalmazni.
(5) Ha a  3.  melléklet szerinti ingatlanok helyrajzi száma e  rendelet hatálybalépését követően változik meg, akkor
a (4) bekezdésben foglaltakat valamennyi olyan új helyrajzi számmal rendelkező ingatlanra alkalmazni kell, amelyet
az 1. melléklet szerinti térképen jelölt nyomvonallal érintett területsáv érint.
2. § A nyomvonal határát meghatározó pontok tengelypontoktól mért távolsága alszakaszonként a következő:
a) a P0 ponttól P86 pontig 100 méter,
b) a P0000 ponttól P1403 pontig 50 méter.
3. § A megállapított nyomvonallal érintett területsáv védettségének időtartama e rendelet hatálybalépésétől számított
két év.
4. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
4/2019. (IV. 17.) AM utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A kormányzati igazgatásról szóló 2018. évi CXXV. törvény 22.  § (1)  bekezdésében biztosított jogkörömben eljárva a  következő
utasítást adom ki:
1. § A kormányzati igazgatásról szóló 2018. évi CXXV. törvény (a továbbiakban: Kit.) 221. § (2) bekezdésében foglaltak
alapján V. Németh Zsoltot 2019. április 19. napjától a  kinevezés visszavonásáig – de legfeljebb két évre –
a kiemelkedő nemzeti értékek felügyeletéért felelős miniszteri biztossá nevezem ki.
2. § (1) A miniszteri biztos az 1. §-ban meghatározott feladatkörében a következő tevékenységeket látja el:
a) részt vesz a  kiemelkedő nemzeti értékekre vonatkozó szabályozás, döntések szakmai előkészítésében és
végrehajtásában;
b) figyelemmel kíséri a  kiemelkedő nemzeti értékekkel kapcsolatos koordinációs, szabályozási, marketing
és kommunikációs feladatokat;
c) kapcsolatot tart a feladatkörét érintő intézményekkel és szakmai szervezetekkel;
d) ellátja az a)–c) pontok szerinti feladatkörök tekintetében az agrárminiszter által meghatározott eseti, egyedi
feladatokat.
 (2) A  miniszteri biztos tevékenységének ellátásáról rendszeresen tájékoztatja az  agrárminisztert, amelynek keretében
havonta írásbeli beszámolót készít. 3. § A miniszteri biztos tevékenységét az agrárminiszter irányítja.
4. § A miniszteri biztos tevékenysége ellátásáért a  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai
és  az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38.  § (6)  bekezdése szerinti díjazásra és juttatásra
jogosult.
5. § A miniszteri biztost tevékenységének ellátásában a Kit. 22. § (3) bekezdése szerinti titkárság nem segíti.
6. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Nagy István s. k.,
 agrárminiszter


text:
33/2006. (X. 19.) GKM utasítása a Nemzeti Kutatási és Technológiai Hivatal Szervezeti és Működési Szabályzatáról.
1. § A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2006.
évi LVII. törvény 74. §-ában foglaltak alapján jelen utasítás mellékleteként a Nemzeti Kutatási és Technológiai Hivatal Szervezeti és Működési Szabályzatát kiadom.
2. § Ez az utasítás 2006. október 31-én lép hatályba.
Dr. Kóka János s. k.,
gazdasági és közlekedési miniszter