text:
750/B/2006. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenessége utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő h a t á r o z a t o t : Az Alkotmánybíróság Veszprém Megyei Jogú Város Önkormányzatának a helyi ivóvíz, valamint szennyvízelvezetés, tisztítás díjairól, illetve a vízfogyasztás rendjéről szóló többször módosított és egységes szerkezetben lévő 11/1994. (III. 25.) számú rendelete 2. § (1) bekezdés a) pont a) alpontjának alkotmányellenessége megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
I. 1. Az indítványozó álláspontja szerint Veszprém Megyei Jogú Város Önkormányzatának a helyi ivóvíz, valamint szennyvízelvezetés, tisztítás díjairól, illetve a vízfogyasztás rendjéről szóló 11/1994. (III. 25.) számú rendeletének (a továbbiakban: Ör.) az 53/2001. (XII. 22.) számú
rendelettel 2002. január l. napjával módosított 2. § (1) bekezdés a) pont a) alpontjának rendelkezése, amely a fogyasztás mennyiségétől független, a fogyasztásmérő átmérőjétől függő ivóvíz alapdíjat állapít meg, ellentétes
magasabb szintű jogszabályokkal, így az árak megállapításáról szóló 1990. évi LXXXVII. törvény (a továbbiakban:
Ámt.) 7. § (1) bekezdésében és a vízgazdálkodásról szóló
1995. évi LVII. törvény (a továbbiakban: Vtv.) 13. §
(3) bekezdésében írt rendelkezésekkel. Az indítványozó
szerint „az Ör. támadott szabálya a fogyasztott víz mennyisége alapján számított díjon felül a fogyasztástól független
díjtétel megfizetését is előírja, eltér az Ámt. és a Vtv. vonatkozó rendelkezéseitől, vagyis az Ör. ellentétes az Alkotmány 44/A. §-ának (2) bekezdésével”, ezért kéri az alkotmánysértés megállapítása mellett a támadott rendelkezés megsemmisítését is.
2. Az Alkotmánybíróság az eljárás során megállapította, hogy az Ör. 2. § (1) bekezdés a) pont a) alpontját a helyi
ivóvíz, valamint szennyvízelvezetés, tisztítás díjairól, illetve a vízfogyasztás rendjéről szóló 53/2001. (XII. 21.)
számú rendelet 2002. január l. napjával módosította. Az
Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint nem a módosító rendelkezéseket hatályba léptető, hanem a módosított
rendelkezéseket magában foglaló (inkorporáló) jogszabály rendelkezéseit vizsgálja. [174/B/1999. AB határozat,
ABH 2005, 870, 871.; 8/2003. (III. 14.) AB határozat,
ABH 2003, 74, 81.; 51/2004. (XII. 8.) AB határozat, ABH
2004, 679, 683.; 28/2005. (VII. 14.) AB határozat, ABH
2005, 290, 297.] Ennek megfelelően az Alkotmánybíróság
az alkotmányossági vizsgálatot – az indítvány benyújtását
követően is többször módosított, egységes szerkezetben
lévő – Ör. vonatkozásában folytatta le.
II. Az Alkotmánybíróság az indítvány elbírálásánál a következő jogszabályi rendelkezéseket vette figyelembe:
1. Az Alkotmány vonatkozó rendelkezése:
„44/A. § (2) A helyi képviselőtestület a feladatkörében
rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb
szintű jogszabályokkal.”
2. Az Ámt. indítvány elbírálásakor figyelembe vett rendelkezései:
„7. § (1) A mellékletben felsorolt termékekre, szolgáltatásokra (a továbbiakban együtt: termék) az ott feltüntetett miniszter, illetve a helyi önkormányzat (a továbbiakban: hatósági ár megállapítója)legmagasabb árat vagy legalacsonyabb
árat (a továbbiakban együtt: hatósági ár) állapít meg.”
„8. § (1) A legmagasabb árat – a (2) bekezdésben szabályozott kivétellel – úgy kell megállapítani, hogy a hatékonyan működő vállalkozó ráfordításaira és a működéshez
szükséges nyereségre fedezetet biztosítson, tekintettel az
elvonásokra és a támogatásokra is.
(...)
(3) A legalacsonyabb árat úgy kell megállapítani, hogy
az legalább a hatékonyan működő vállalkozó ráfordításaira fedezetet biztosítson, tekintettel az elvonásokra és a támogatásokra is.”
„9. § (1) A hatósági ár megállapítás történhet tételesen
vagy a hatósági ár kiszámítására vonatkozó előírásokkal.
(2) A hatósági árat alkalmazási feltételeivel (pl. a minőség, a határidő, a szállítások ütemezése, a megrendelés
nagysága, a teljesítés helye, a fizetési feltételek) együtt
kell megállapítani.”
„11. § (1) A hatósági árat, valamint annak alkalmazási
feltételeit jogszabályban kell közzétenni. A jogszabályban
rendelkezni kell arról, hogy a hatósági ár mikor lép érvénybe; e rendelkezésnek visszamenőleges hatálya nem
lehet.”
„Melléklet az 1990. évi LXXXVII. törvényhez
Hatósági áras termékek
I. Legmagasabb ár B) Szolgáltatások Szolgáltatásszám
megnevezés A hatósági ár megállapítója
(SZTJ) 05511 Az önkormányzati tulajdonú települési önkormányzat – fővárosban viziközműből szolgáltatott
ivóvíz díja a Fővárosi Önkormányzat – képviselő testülete”
3. A Vtv. indítvány elbírálásakor figyelembe vett rendelkezései:
„13. § (3) A közüzemi tevékenységgel nyújtott szolgáltatásért díjat kell fizetni. A díjfizetés elémulasztása miatt a
vízellátást a közüzem korlátozhatja – termelési célú vízfelhasználásnál szüneteltethet, azonban a létfenntartási ivóés közegészségügyi, katasztrófa-elhárítási vízigények kielégítéséhez szükséges vizet ebben az esetben is szolgáltatni kell.”
4. Az Ör. támadott rendelkezései:
„2. § (1) a) ivóvíz
a) a fogyasztás mennyiségétől függetlenül a fogyasz
tásmérő átmérőjétől függő alapdíj az alábbiak szerint kerül
megállapításra:
Fogyasztóhely átmérője Havi alapdíj
(Ft/hó) ÁFA nélkül NA 13 160
NA200 18 000” III. Az indítvány nem megalapozott.
1. Az Alkotmánybíróság megvizsgálta, hogy az Ör. támadott rendelkezése, amelyben a fogyasztásmérő átmérőjétől függő alapdíjat állapított meg, ellentétes-e magasabb
szintű jogszabállyal, így az Ámt. és a Vtv. indítványozó által felhívott rendelkezéseivel, aminek következtében az
Alkotmány 44/A § (2) bekezdését sértve alkotmányellenes.
A helyi önkormányzat rendeletalkotási hatáskörét az
Alkotmány és a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi
LXV. törvény (a továbbiakban: Ötv.) szabályozza. Az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdése szerint a helyi képviselő-testület a feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem
lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal. Az Ötv.
16. § (1) bekezdése értelmében a képviselő-testület rendeletalkotási joga a törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, továbbá a törvényi felhatalmazásban meghatározott kérdésekre terjed ki.
A Vtv. 13. § (3) bekezdése szerint a közüzemi szolgáltatással nyújtott vízért díjat kell fizetni, az önkormányzati
viziközműből szolgáltatott ivóvíz díja azonban nem szabad megállapodástól függ, hanem az Ámt. 7. § (1) bekezdése és mellékletének B) pontjában meghatározott listában
szereplő 05511. számú tételszerinti hatóság határozza
meg, ami – az Ámt. hivatkozott szabályai alapján – a települési önkormányzat. Az Ámt. 11. § (1) bekezdése szerint
a hatósági árat, valamint annak alkalmazási feltételeit jogszabályban kell közzétenni. Az Ámt. 8. §-a a legmagasabb
és a legalacsonyabb hatósági ár meghatározásának szempontjait úgy állapítja meg, hogy a vállalkozó működésének fedezete biztosított legyen. A hatósági ár megállapítása „történhet tételesen vagy a hatósági ár kiszámítására vonatkozó előírásokkal”. (Ámt. 9. §) A hatósági ár alkalmazási feltételei között szereplő „fizetési feltételek”-ről nincs
további rendelkezés.
2. Az Alkotmánybíróság korábbi határozatában már
részletesen áttekintette a vízdíj meghatározásával kapcsolatos önkormányzati rendeletek alkotmányosságát vitató
indítványok ügyében hozott határozatainak elvi megállapításait. (821/B/2004. AB határozat, a továbbiakban:
Abh.)
Az első AB határozat, amely a vízszolgáltatás terén kéttényezős (,,készentartási díjat” is magába foglaló) díjat bevezető önkormányzati rendelet alkotmányosságát vizsgálta, egyértelműen kimondta, hogy „az Ámt. hatósági ármegállapítási szabályai nem írják elő sem az egytényezős
ármegállapítás (mint amilyen a villamos áram, vagy a gázszolgáltatás díja), de a többtényezős (alapdíjra és a szolgáltatás mennyiségéhez akár differenciáltan is igazodó díjra osztott, mint amilyent a távbeszélő díjra vagy a távfűtési
díj megállapítása során alkalmaznak) ármegállapítás kötelezettségét sem”. (1108/H/1995. AB határozat, ABH
1996, 722, 723.) A határozat azt is megállapítja, hogy nem
segíti a szabályok értelmezhetőségét a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről szóló
38/1995. (IV. 5.) sz. Korm. rendelet (a továbbiakban: Kr.)
17. § (3) bekezdésének fogalmazása, amely szerint a „vízhasználat szempontjából a bekötési vízmérőn mért vízmennyiség az irányadó”. (ABH 1996, 722, 723.) Az Alkotmánybíróság az alkotmányossági vizsgálatot az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében, 44/A. § (2) bekezdésében, illetve a 70/A. § (1) bekezdésében foglalt rendelkezés szempontjából végezte el, és az indítványt elutasító döntést hozott. Hasonló szempontokat tartalmazó indokolással utasította el az Alkotmánybíróság a 2/B/1998. AB határozatban
a szolgáltatási alapdíjat, a 447/H/1996. AB határozatban
az átalány jellegű rendelkezésre állási díjat, a 678/B/200.
AB határozatban a lakossági készenléti díjat, az
551/B/2001. AB határozatban (a továbbiakban: Abh.1.) az
alapdíjat, továbbá a 414/B/1999. határozatban a készenléti
díjat bevezető önkormányzati rendeleti előírás megsemmisítésére irányuló indítványt.
Az Abh.1. szerint a szolgáltatás rendelkezésre állásáért
bevezetett alapdíj a viziközmű rendszer fenntartásával
szükségszerűen együtt járó költségek fedezését szolgáló
díjtétel, amelynek funkciója a közmű üzemképes állapotban tartása. (ABH 2007, 2257, 2260.)
„A fenti AB határozatokból tehát levezethető az Alkotmánybíróság azon következetesnek tekinthető gyakorlata,
mely szerint a két- vagy többtényezős díjmegállapítást az
Alkotmánybíróság önmagában nem tekinti alkotmányellenesnek, illetve a fogyasztástól független díjelem (alapdíj/rendelkezésre állási díj) önkormányzati rendeletekben
való szabályozása nem jelenti az önkormányzat részéről az
indítványozók által megjelölt magasabb szintű jogszabályokban adott felhatalmazás túllépését és ebből következően nem sérti az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdését sem.
Ugyanakkor a vízdíj kiszámításánál a szolgáltatás és az ellenszolgáltatás arányossága érdekében mindenképpen figyelemmel kell lenni a fogyasztott víz mennyiségére.”
(Abh.; ABK 2008. június, 990.)
3. Jelen esetben a támadott önkormányzati rendelkezés
az Ámt. alapján kibocsátott, hatósági ármegállapítást tartalmaz. A rendeletalkotásra, az ár meghatározására az
Ámt. 7. § -ának (1) bekezdéséhez kapcsolódóan a törvény
melléklete I. részének B) pontja tartalmaz felhatalmazást.
Az indítványozó az Ámt. 8. § (1) bekezdésében meghatározott ármegállapítási hatáskör túllépésre hivatkozik azzal, hogy a „fogyasztástól független díjtétel megfizetésének előírása eltér az Ámt. és a Vtv. vonatkozó rendelkezéseitől, vagyis az Ör. ellentétes az Alkotmány 44/A. §-ának
(2) bekezdésével”.
Az Alkotmánybíróság megítélése szerint az Ör. támadott 2. § (1) bekezdés a) pont a) alpontjának többtényezős
díjmegállapítása, amelyben a szolgáltatónál a tényleges
fogyasztástól függetlenül is felmerülő, a vízközmű rendszer folyamatos fenntartásához szükséges, lényegében állandónak tekinthető szolgáltatási költségeket ún. alapdíjban érvényesíti, összhangban van a magasabb szintű jog
szabállyal, így az Ámt 8. § (1) bekezdésével valamint a
Vtv. – indítványozó által felhívott – 13. § (3) bekezdésének rendelkezésével. Ez utóbbi kizárólag azt rögzíti, hogy
„a közüzemi tevékenységgel nyújtott szolgáltatásért díjat
kell fizetni.” Az alapdíj a rendelkezésre állás ellenértékeként azt garantálja, hogy a fogyasztó folyamatosan, szükség szerint bármikor igénybe veheti a vízszolgáltatást,
amely a közműves ivóvíz mellett a tűzoltási célú vízfelhasználást is magában foglalja. A kifejtettekre tekintettel
az Ör. 2. § (1) bekezdés a) pont a) alpontja nem sérti az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdését, így az Alkotmánybíróság
e rendelkezés alkotmányellenességének megállapítására
és a megsemmisítésére irányuló indítványt elutasította.
Budapest, 2008. december 8. Dr. Balogh Elemér s. k., Dr. Bragyova András s. k.,
előadó alkotmánybíró alkotmánybíró


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
3/2004. (III. 4.) IHM rendelete az egyetemes elektronikus hírközlési szolgáltató kijelölésére vonatkozó szabályokról.
Az elektronikus hírközlésről szóló 2003. évi C. törvény
(a továbbiakban: Eht.) 182. §-a (4) bekezdésének r) pontjában kapott felhatalmazás alapján a következőket rendelem el:
1. § E rendelet hatálya az egyetemes szolgáltatás nyújtására
alkalmas elektronikus hírközlő hálózat üzemeltetőjére
terjed ki.
Ajánlattevők 2. § (1) A miniszter ajánlati felhívására az 1. §-ban meghatározott szolgáltatók jogosultak az Eht. 117. §-ában megha
tározott egyetemes szolgáltatás nyújtására vonatkozó ajánlatot (a továbbiakban: ajánlat) tenni.
(2) A 3. § (1) bekezdés szerinti időpontban egyetemes
elektronikus hírközlési szolgáltatók (a továbbiakban: kötelezett szolgáltatók) abban az esetben tehetnek ajánlatot, ha
a) a hatályos egyetemes szolgáltatási szerződésükben
meghatározott földrajzi területen kívül eső földrajzi helyen
(területen) is egyetemes szolgáltatást kívánnak nyújtani,
b) az egyetemes szolgáltatást a hatályos egyetemes szolgáltatási szerződésükben foglaltaknál az előfizetők számára kedvezőbb feltételekkel, illetve alacsonyabb támogatási
igény mellett kívánják nyújtani, vagy
c) az egyetemes szolgáltató kijelölése az Eht. 119. §-a
(4) bekezdésének a) pontja szerinti okból válik szükségessé.
(3) Az (1) bekezdés szerint ajánlatot tevők (a továbbiakban: ajánlattevők) ajánlatukat az e rendeletben, valamint
a miniszter felhívásában meghatározottak szerint kötelesek megtenni.
Az ajánlati felhívás 3. § (1) A miniszter első alkalommal az ajánlat megtételére
vonatkozó felhívást (a továbbiakban: ajánlati felhívás)
2004. március 16-án, illetve ezt követően a kijelölésre az
Eht. 119. § (4) bekezdése szerint okot adó, illetve a (2) bekezdés szerinti körülmény bekövetkezését követő 60 napon belül az Informatikai és Hírközlési Minisztérium
(a továbbiakban: IHM) honlapján, valamint — a (3) bekezdés f) pontjának kivételével — két országos napilapban
közzéteszi, illetve a kötelezett szolgáltatóknak közvetlenül
megküldi. A miniszter a felhívást az IHM hivatalos lapjában is közzéteheti.
(2) Az 1. §-ban meghatározott szolgáltató indokolt és
megfelelő adatokkal alátámasztott kérelem benyújtásával
kezdeményezheti a miniszternél ajánlati felhívás közzétételét. Ha a kérelmező vállalja, hogy a kérelmében megjelölt
földrajzi helyen (területen) a kötelezett szolgáltatónak az
Egyetemes Elektronikus Hírközlési Támogatási Kasszából
(a továbbiakban: Kassza) a kérelem benyújtását megelőző
utolsó kifizetett támogatásnál az egyetemes szolgáltatás
nyújtásának tervezett időtartamára vonatkozóan átlagosan legalább 10%-kal alacsonyabb összegű támogatási
igény mellett nyújtja az egyetemes szolgáltatást, a miniszter az ajánlati felhívást a kérelmező támogatási igényére
vonatkozó nyilatkozattal együtt — a kötelezett szolgáltató
hatályos egyetemes szolgáltatási szerződésének az Eht.
120. §-a (1) bekezdésének f) pontja alapján megállapított
rendelkezéseire figyelemmel — az (1) bekezdés szerint
közzéteszi, illetve a kötelezett szolgáltatóknak közvetlenül
megküldi.
(3) Az ajánlati felhívásnak tartalmaznia kell legalább
a) az egyetemes szolgáltatással ellátandó földrajzi hely
(terület) meghatározását,
b) az egyetemes szolgáltatás nyújtásának pénzügyi,
minőségi és egyéb, jogszabályban nem meghatározott feltételeit, c) az egyetemes szolgáltatás nyújtásának időtartamát,
d) az egyetemes szolgáltatási szerződések megkötésére
vonatkozó határidőket,
e) az egyetemes szolgáltatási szerződések megkötésére
irányuló tárgyalások kezdő időpontjait, a tárgyalások lefolytatására vonatkozó szabályokat,
f) az ajánlat benyújtásának határidejét és helyét, valamint az ajánlat benyújtásának módját.
(4) Az ajánlati felhívás tartalmazhatja az egyetemes
szolgáltatási szerződés tervezetét.
Az ajánlat tartalma 4. § (1) Az ajánlattevők ajánlatukban kötelesek meghatározni
a) az egyetemes szolgáltatás nyújtásának földrajzi helyét (területét), lehetőség szerint a szolgáltatással érintett
földrajzi számozási területek megjelölésével,
b) az egyetemes szolgáltatás nyújtásának módját, az alkalmazni kívánt technológia és hálózat megjelölésével,
c) az egyetemes szolgáltatás 3. § (3) bekezdésének
c) pontja szerinti időtartamban — ha ez határozatlan időtartam, a szerződés megkötésétől számított első két évben — történő nyújtásából adódó nettó elkerülhető költségekre vonatkozó előzetes számítást évenkénti bontásban, és az ezt alátámasztó valamennyi adatot,
d) a Kasszából igénybe venni kívánt támogatás — a
c) pont szerinti költségeket meg nem haladó — felső mértékét, évenkénti bontásban,
e) az ajánlati felhívásban előírt egyéb követelményekre
vonatkozó ajánlatot.
(2) Az ajánlathoz csatolni kell az egyetemes szolgáltatás
nyújtására vonatkozó jogszabályokban meghatározott,
illetve a 3. § (3) bekezdésének b) pontja szerinti egyéb feltételeknek való megfelelőséget alátámasztó okiratokat,
egyéb bizonyítékokat, valamint az ajánlati felhívásban
meghatározott egyéb dokumentumokat.
(3) A kötelezett szolgáltatók amennyiben ajánlatot tesznek, az (1) bekezdés a) pontja szerinti területet (földrajzi
helyet) oly módon kötelesek megjelölni, hogy az magába
foglalja legalább az ajánlati felhívás közzétételének időpontjában általuk egyetemes szolgáltatással ellátott területeket.
(4) Az Eht. 117. §-ának c) pontja szerinti országos belföldi tudakozó nyújtására ajánlat más szolgáltató szolgál
tatásának igénybevételével, illetve valamennyi egyetemes
szolgáltató együttműködésével — az érintett szolgáltatók
között előzetesen egyeztetett módon, vagy az együttműködésre vonatkozó szándéknyilatkozat alapján — történő
megvalósításával is tehető.
(5) Az ajánlattevők ajánlataikhoz az ajánlati felhívásban
az egyetemes szolgáltatási szerződések megkötésére vonatkozó határidőkig kötve vannak, azokat csak a 7. § szerinti
tárgyalások során, a miniszter felhívására módosíthatják.
Az ajánlat benyújtása 5. § (1) Az ajánlatok benyújtására az ajánlati felhívásban
legalább 20 napos határidőt kell biztosítani.
(2) Az ajánlattevő indokolt kérelmére a miniszter az
ajánlattételi határidőt egy alkalommal, legfeljebb 15 nappal meghosszabbíthatja.
A kötelezett szolgáltatók adatszolgáltatási kötelezettsége 6. § (1) A kötelezett szolgáltatók első alkalommal legkésőbb
2004. április 1-jéig, illetve ezt követően legkésőbb az ajánlati felhívásban az ajánlatok benyújtására előírt határidőig
kötelesek az alábbi adatokat írásban megküldeni a miniszternek:
a) az egyetemes szolgáltatásnak a hatályos egyetemes
szolgáltatási szerződés szerinti földrajzi helyen (területen),
a 3. § (3) bekezdésének c) pontja szerinti időtartamban
— amennyiben ez határozatlan időtartam, a szerződés
megkötésétől számított első két évben — történő nyújtásából adódó nettó elkerülhető költségekre vonatkozó előzetes számítást évenkénti bontásban, és az ezt alátámasztó
valamennyi adatot;
b) a Kasszából igénybe venni kívánt támogatás — az
a) pont szerinti költségeket meg nem haladó — felső mértékét évenkénti bontásban;
c) az Eht. 117. §-ának c) pontja szerinti országos belföldi tudakozó nyújtása során más szolgáltató szolgáltatásának igénybevételére, illetve valamennyi egyetemes szolgáltató együttműködésével történő nyújtására vonatkozó előzetes megállapodást vagy szándéknyilatkozot, amennyiben
a kötelezett szolgáltató országos belföldi tudakozó szolgáltatást ilyen módon kívánja nyújtani.
(2) Az a kötelezett szolgáltató, amely a Kasszából nem
kíván támogatást igénybe venni, az (1) bekezdés
a)—b) pontja szerinti adatok helyett a támogatási igényéről való lemondó nyilatkozatát köteles az (1) bekezdés
szerinti időpontig a miniszternek benyújtani.
(3) Az (1) bekezdés szerinti határidőig az adatszolgáltatási kötelezettségüket elmulasztó kötelezett szolgáltatóknak az egyetemes szolgáltatás (1) bekezdés szerinti határidőt követő nyújtásából adódó pénzügyi terhei nem minősülnek méltánytalan többlettehernek.
Az egyetemes szolgáltató kijelölése, az egyetemes
szolgáltatási szerződések megkötése
7. § (1) A miniszter az ajánlati felhívásban foglalt feltételeknek megfelelő ajánlatot benyújtó ajánlattevőkkel, valamint a kötelezett szolgáltatókkal egyetemes szolgáltatási
szerződések megkötésére irányuló tárgyalásokat folytat.
(2) A miniszter az ajánlattevők, illetve a kötelezett szolgáltatók közül a benyújtott, illetve a tárgyalások során
módosított ajánlatok, vagy a 6. § (1) bekezdés b) pontja
szerinti támogatási igény alapján, valamint az elektronikus
hírközlési szolgáltatások, és különösen az egyetemes szolgáltatások nyújtásában szerzett tapasztalatok lehetőség
szerinti figyelembevételével az Eht. 119. §-ának
(2)—(3) bekezdései szerint kijelöli az egyetemes szolgáltatót, illetve a 4. § (4) bekezdésében vagy a 6. § (1) bekezdés c) pontjában fennállása esetén az egyetemes szolgáltatókat. Amennyiben a 4. § (4) bekezdése vagy a 6. § (1) bekezdés c) pontja alapján országos tudakozó szolgáltatás
nyújtására a miniszter több egyetemes szolgáltatót jelöl ki,
az egyetemes szolgáltatók együttműködésének feltételeit a
szolgáltatók egyetemes szolgáltatási szerződéseiben kell
meghatározni.
(3) A miniszter a kijelölt egyetemes szolgáltatóval az
ajánlati felhívás, vagy a 6. § (1) bekezdés szerint benyújtott,
illetve a tárgyalások során a 4. § (4) bekezdés szerint módosított ajánlatok, adatok szerinti tartalommal egyetemes
szolgáltatási szerződést köt.
(4) Ha a tárgyalások során a miniszter és az egyetemes
szolgáltatónak kijelölt kötelezett szolgáltató az egyetemes
szolgáltatási szerződés valamely lényeges vagy a felek bármelyike által lényegesnek minősített feltételében nem tudnak megállapodni, illetve a kijelölt kötelezett szolgáltató a
tárgyalásokon a miniszter felhívása ellenére nem vesz részt,
a miniszter az Eht. 119. §-nak (1)—(2) bekezdése, a
120. §-ának (1) bekezdése, valamint a Ptk. 206. §-ának
(1) bekezdése alapján a bírósághoz fordul a szerződés létrehozása és tartalmának megállapítása iránt.
(5) A miniszter az egyetemes szolgáltatási szerződést
annak megkötését követő 15 napon belül hivatalos lapjában és az IHM honlapján közzéteszi.
Záró rendelkezések 8. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép
hatályba.
(2) Ez a rendelet a Magyar Köztársaság és az Európai
Közösségek és azok tagállamai között társulás létesítéséről
szóló, Brüsszelben, 1991. december 16-án aláírt Európai
Megállapodás tárgykörében, a megállapodást kihirdető
1994. évi I. törvény 3. §-ával összhangban az Európai Parlament és a Tanács egyetemes szolgáltatásról és az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési
szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló
2002/22/EK irányelvével (egyetemes szolgáltatási irányelv)
összeegyeztethető szabályozást tartalmaz.
Kovács Kálmán s. k.
informatikai és hírközlési miniszter