text:
2010. CXXXIII. törvény a Tajpeji Magyar Kereskedelmi Iroda és a Magyarországi Tajpej Képviseleti Iroda között a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról a jövedelemadók területén Budapesten, 2010. április 19. napján aláírt Egyezmény kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e törvénnyel felhatalmazást ad a Tajpeji Magyar Kereskedelmi Iroda és a Magyarországi Tajpej
Képviseleti Iroda között a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról
a jövedelemadók területén tárgyú Egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) kötelező hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés az Egyezményt e törvénnyel kihirdeti.
3. § Az Egyezmény hiteles magyar és angol nyelvű szövege a következő:
„EGYEZMÉNY
A TAJPEJI MAGYAR KERESKEDELMI IRODA ÉS A MAGYARORSZÁGI TAJPEJ KÉPVISELETI IRODA KÖZÖTT
A KETTŐS ADÓZTATÁS ELKERÜLÉSÉRŐL ÉS AZ ADÓZTATÁS KIJÁTSZÁSÁNAK MEGAKADÁLYOZÁSÁRÓL
A JÖVEDELEMADÓK TERÜLETÉN
A Tajpeji Magyar Kereskedelmi Iroda és a Magyarországi Tajpej Képviseleti Iroda, attól az óhajtól vezérelve, hogy
Egyezményt kössenek a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról
a jövedelemadók területén,
az alábbiak szerint állapodtak meg:
1. Cikk
Személyi hatály
Ez az Egyezmény azokra a személyekre terjed ki, akik az egyik vagy mindkét területen belföldi illetőségűek.
2. Cikk
Az Egyezmény hatálya alá tartozó adók
1. Ez az Egyezmény azokra a jövedelemadókra terjed ki, amelyeket a területek egyikén vetnek ki, a beszedés módjára való
tekintet nélkül.
2. Jövedelemadóknak tekintendők mindazok az adók, amelyeket a teljes jövedelem, illetve a jövedelem részei után
vetnek ki, beleértve az ingó vagy ingatlan vagyon elidegenítéséből származó nyereség utáni adókat, a vállalkozások
által fizetett bérek és fizetések teljes összege utáni adókat, valamint a tőke értéknövekedésének adóját.
3. Azok a jelenleg létező adók, amelyekre az Egyezmény különösen kiterjed:
a) azon a területen, amelyen a tajpeji Pénzügyminisztérium által igazgatott adótörvények alkalmazandók
(i) a nyereségorientált vállalkozások jövedelemadója;
(ii) az egyéni összevont jövedelemadó;
(iii) a jövedelem alapadója;
b) azon a területen, amelyen a magyar Pénzügyminisztérium által igazgatott adótörvények alkalmazandók
(i) a személyi jövedelemadó;
(ii) a társasági adó.
4. Az Egyezmény kiterjed minden olyan azonos vagy lényegét tekintve hasonló adóra is, amelyet a területek egyikén
az Egyezmény aláírása után a jelenleg létező adók mellett vagy azok helyett vezetnek be. A területek illetékes
hatóságai értesíteni fogják egymást a vonatkozó adójogszabályaikban végrehajtott bármely lényeges változásról.
A törvényt az Országgyűlés a 2010. november 22-i ülésnapján fogadta el.
3. Cikk
Általános meghatározások 1. Ezen Egyezmény alkalmazásában, ha a szövegösszefüggés mást nem kíván:
a) a „terület” kifejezés ezen Egyezmény 2. cikkének 3 b) vagy 3 a) albekezdésében hivatkozott területet jelenti,
ahogy a szövegösszefüggés megkívánja, és a „másik terület”, illetve „területek” kifejezéseket megfelelően kell
értelmezni;
b) a „személy” kifejezés magában foglalja a természetes személyt, a társaságot és bármely más személyi egyesülést;
c) a „társaság” kifejezés bármely jogi személyt vagy egyéb jogalanyt jelent, amely az adóztatás szempontjából a jogi
személyekkel azonos módon kezelendő;
d) a „vállalkozás” kifejezés bármely üzleti tevékenység végzésére vonatkozik;
e) az „egyik terület vállalkozása” és „a másik terület vállalkozása” kifejezések az egyik területen belföldi illetőségű
személy, illetve a másik területen belföldi illetőségű személy által folytatott vállalkozást jelentik;
f) a „nemzetközi forgalom” kifejezés az egyik terület vállalkozása által üzemeltetett hajó vagy légi jármű
igénybevételével végzett bármilyen szállítást jelent, kivéve, ha a hajót vagy a légi járművet kizárólag a másik
területen lévő helyek között üzemeltetik;
g) az „illetékes hatóság” kifejezés a következőt jelenti:
(i) azon terület esetében, amelyen a tajpeji Pénzügyminisztérium által igazgatott adótörvények
alkalmazandók a pénzügyminisztert vagy meghatalmazott képviselőjét;
(ii) azon terület esetében, amelyen a magyar Pénzügyminisztérium által igazgatott adótörvények
alkalmazandók a pénzügyminisztert vagy meghatalmazott képviselőjét.
2. Az Egyezménynek az egyik területen bármely időpontban történő alkalmazásánál az Egyezményben meghatározás
nélkül szereplő kifejezéseknek – ha a szövegösszefüggés mást nem kíván – olyan jelentésük van, mint amit ennek
a területnek a jogszabályaiban abban az időpontban jelentenek azokra az adókra vonatkozóan, amelyekre
az Egyezmény alkalmazást nyer; ennek a területnek az adójogszabályaiban foglalt meghatározások az irányadók
ennek a területnek az egyéb jogszabályaiban foglalt meghatározásokkal szemben.
4. Cikk
Belföldi illetőségű személy 1. Az Egyezmény alkalmazásában az „egyik területen belföldi illetőségű személy” kifejezés olyan személyt jelent, aki
ennek a területnek a jogszabályai szerint lakóhelye, székhelye, üzletvezetési helye, bejegyzési helye vagy bármely más
hasonló ismérv alapján adóköteles, és magában foglalja azt a területet és annak bármely politikai alegységét vagy
helyi hatóságát is.
2. Ezen Egyezmény alkalmazásában egy személy nem belföldi illetőségű az egyik területen, ha az a személy azon
a területen csak olyan jövedelem tekintetében adóköteles, amelynek forrása azon a területen van, feltéve hogy ezen
bekezdés nem alkalmazandó azokra a természetes személyekre, akik a 2. cikk 3 a) albekezdésében hivatkozott
területen belföldi illetőségűek, mindaddig, amíg a belföldi illetőségű természetes személyeket csak ezen a területen
lévő forrásból származó jövedelemre vonatkozóan adóztatnak meg.
3. Amennyiben egy természetes személy az 1. bekezdés rendelkezései értelmében mindkét területen belföldi illetőségű,
helyzetét az alábbiak szerint kell meghatározni:
a) csak azon a területen tekintendő belföldi illetőségűnek, ahol állandó lakóhellyel rendelkezik; amennyiben
mindkét területen van állandó lakóhelye, csak azon a területen tekintendő belföldi illetőségűnek, amellyel
személyi és gazdasági kapcsolatai szorosabbak (a létérdekek központja);
b) amennyiben nem határozható meg, hogy melyik területen van létérdekeinek a központja, vagy ha egyik területen
sem rendelkezik állandó lakóhellyel, csak azon a területen tekintendő belföldi illetőségűnek, amelyen szokásos
tartózkodási helye van;
c) amennyiben mindkét területen van szokásos tartózkodási helye, vagy egyiken sincs, akkor a területek illetékes
hatóságai kölcsönös egyetértéssel rendezik a kérdést.
4. Amennyiben az 1. bekezdés rendelkezései értelmében valamely nem természetes személy mindkét területen belföldi
illetőségű, csak azon a területen tekintendő belföldi illetőségűnek, ahol bejegyezték.
5. Cikk
Telephely 1. Az Egyezmény alkalmazásában a „telephely” kifejezés olyan állandó üzleti helyet jelent, amelyen keresztül
a vállalkozás üzleti tevékenységét egészben vagy részben kifejti.
2. A „telephely” kifejezés magában foglalja különösen:
a) az üzletvezetés helyét;
b) a fióktelepet;
c) az irodát;
d) a gyártelepet;
e) a műhelyt; és
f) a bányát, az olaj- és a földgázkutat, a kőfejtőt és a természeti kincsek kiaknázására szolgáló bármely más helyet.
3. Az építési terület, az építkezési, szerelési vagy beszerelési munkálatok telephelyet keletkeztetnek, de csak ha
12 hónapnál tovább tartanak.
4. Egy terület vállalkozását a másik területen telephellyel rendelkezőnek kell tekinteni, ha:
a) az azon a másik területen több mint tizenkét hónapig felügyeleti tevékenységet folytat az építési területtel,
az építkezési, szerelési vagy beszerelési munkálattal kapcsolatban, amelyeket azon a másik területen végeznek;
b) az szolgáltatásokat – beleértve a tanácsadási szolgáltatást – nyújt, de csak ha az ilyen természetű tevékenységeket
ugyanazon vagy kapcsolódó projektre vonatkozóan, alkalmazottakkal vagy más a vállalkozás által ilyen célból
alkalmazott személyzettel vagy személyekkel folytja a másik területen, egyfolytában vagy megszakításokkal,
bármely tizenöt hónapos időtartamon belül, összesen tizenkét hónapos időszakot meghaladóan.
5. E cikk előző rendelkezéseire tekintet nélkül nem minősül „telephelynek”:
a) létesítmények használata kizárólag a vállalkozás javainak vagy áruinak raktározása, kiállítása vagy kiszolgáltatása
céljára;
b) készletek tartása a vállalkozás javaiból vagy áruiból kizárólag raktározás, kiállítás vagy kiszolgáltatás céljára;
c) készletek tartása a vállalkozás javaiból vagy áruiból kizárólag abból a célból, hogy azokat egy másik vállalkozás
feldolgozza;
d) állandó üzleti hely fenntartása kizárólag arra a célra, hogy a vállalkozás részére javakat vagy árukat vásároljanak
vagy információkat szerezzenek;
e) állandó üzleti hely fenntartása kizárólag arra a célra, hogy a vállalkozás részére bármilyen más előkészítő vagy
kisegítő jellegű tevékenységet folytassanak;
f) állandó üzleti hely fenntartása kizárólag arra a célra, hogy az a)–e) albekezdésekben említett tevékenységek
bármely kombinációját végezze, feltéve, hogy az állandó üzleti helynek az ilyen kombinációból származó teljes
tevékenysége előkészítő vagy kisegítő jellegű.
6. Tekintet nélkül az 1. és 2. bekezdések rendelkezéseire, ha egy személy – kivéve a független képviselőt, akire
a 7. bekezdés rendelkezése alkalmazandó – egy vállalkozás számára tevékenykedik és az egyik területen
meghatalmazása van arra, amellyel ott rendszeresen él, hogy a vállalkozás nevében szerződéseket kössön, úgy ez
a vállalkozás telephellyel bírónak tekintendő ezen a területen minden olyan tevékenység tekintetében, amelyet
ez a személy a vállalkozás részére kifejt, kivéve, ha az ilyen személy tevékenysége az 5. bekezdésben említett
tevékenységekre korlátozódik, amelyek, ha azokat egy állandó üzleti helyen keresztül fejtenék ki, az említett bekezdés
rendelkezései értelmében nem tennék ezt az állandó üzleti helyet telephellyé.
7. Egy vállalkozást nem lehet úgy tekinteni, mintha annak az egyik területen telephelye lenne csupán azért, mert
tevékenységét ezen a területen alkusz, bizományos vagy bármely más független képviselő útján fejti ki, feltéve, hogy
ezek a személyek rendes üzleti tevékenységük keretében járnak el.
8. Az a tény, hogy az egyik területen belföldi illetőségű társaság olyan társaságot ellenőriz, vagy olyan társaság
ellenőrzése alatt áll, amely a másik területen belföldi illetőségű, vagy üzleti tevékenységet fejt ki azon a másik területen
(akár telephely útján, akár más módon), önmagában nem teszi egyik társaságot sem a másik telephelyévé.
6. Cikk
Ingatlan vagyonból származó jövedelem 1. Az a jövedelem, amelyet az egyik területen belföldi illetőségű személy a másik területen fekvő ingatlan vagyonból
szerez (beleértve a mezőgazdaságból vagy erdőgazdálkodásból származó jövedelmet), megadóztatható ezen a másik
területen.
2. Az „ingatlan vagyon” kifejezésnek olyan jelentése van, amit annak a területnek a jogszabályai szerint jelent,
amelyikben a szóban forgó vagyon fekszik. A kifejezés minden esetben magában foglalja az ingatlan vagyon
tartozékának minősülő vagyont, az állatállományt és a mezőgazdaságban és az erdőgazdálkodásban használatos
berendezéseket, azokat a jogokat, amelyekre a földtulajdonra vonatkozó magánjogi rendelkezések nyernek
alkalmazást, az ingatlan vagyon haszonélvezeti jogát, valamint az ásványlelőhelyek, források és más természeti
erőforrások kitermelésének vagy kitermelési jogának ellenértékeként járó változó vagy állandó kifizetésekhez való
jogot; hajók, belvízi hajók és légi járművek nem tekintendők ingatlan vagyonnak.
3. Az 1. bekezdés rendelkezései alkalmazandók az ingatlan vagyon közvetlen használatából, bérbeadásából, vagy
hasznosításának bármely más formájából származó jövedelemre.
4. Az 1. és 3. bekezdés rendelkezései a vállalkozás ingatlan vagyonából származó jövedelemre és a szabad foglalkozás
végzéséhez használt ingatlanból származó jövedelemre is alkalmazandók.
7. Cikk
Vállalkozási nyereség 1. Az egyik terület vállalkozásának nyeresége csak ezen a területen adóztatható, kivéve, ha a vállalkozás a másik területen
egy ott lévő telephely útján üzleti tevékenységet fejt ki. Amennyiben a vállalkozás ily módon fejt ki üzleti
tevékenységet, a vállalkozás nyeresége megadóztatható a másik területen, de csak olyan mértékben, amilyen
mértékben az ennek a telephelynek tudható be.
2. A 3. bekezdés rendelkezéseinek fenntartásával, ha az egyik terület vállalkozása a másik területen egy ott lévő
telephelye útján üzleti tevékenységet fejt ki, akkor mindkét területen azt a nyereséget kell ennek a telephelynek
betudni, amelyet akkor érhetne el, ha önálló és elkülönült vállalkozásként azonos vagy hasonló tevékenységet
végezne azonos vagy hasonló feltételek mellett, és teljesen függetlenként tartana fenn üzleti kapcsolatot azzal
a vállalkozással, amelynek telephelye.
3. A telephely nyereségének megállapításánál levonhatók a telephely miatt felmerült költségek, beleértve az így
felmerült üzletvezetési és általános ügyviteli költségeket, függetlenül attól, hogy azon a területen merültek-e fel, ahol
a telephely található, vagy máshol.
4. Amennyiben az egyik területen a telephelynek betudható nyereséget a vállalkozás teljes nyereségének a különböző
részegységek közötti arányos megosztása alapján szokták megállapítani, úgy a 2. bekezdés nem zárja ki, hogy ez
a terület a megadóztatandó nyereséget a szokásos arányos megosztás alapján állapítsa meg; az alkalmazott arányos
megosztási módszernek azonban olyannak kell lennie, hogy az eredmény összhangban legyen az e cikkben foglalt
elvekkel.
5. Nem tudható be nyereség a telephelynek csupán azért, mert a telephely javakat vagy árukat vásárol a vállalkozásnak.
6. Az előző bekezdések alkalmazásában a telephelynek betudható nyereséget évről évre azonos módon kell
megállapítani, hacsak elégséges és alapos ok nincs az ellenkezőjére.
7. Amennyiben a nyereség olyan jövedelemtételeket tartalmaz, amelyekkel a jelen Egyezmény más cikkei külön
foglalkoznak, úgy azoknak a cikkeknek a rendelkezéseit e cikk rendelkezései nem érintik.
8. Cikk
Vízi és légi szállítás 1. Az a nyereség, amelyet az egyik területen belföldi illetőségű személy hajók vagy légi járművek nemzetközi
forgalomban történő üzemeltetéséből szerez, csak ezen a területen adóztatható.
2. Ezen cikk alkalmazásában a hajók vagy légi járművek nemzetközi forgalomban történő üzemeltetéséből származó
nyereség magában foglalja:
a) a hajók vagy a légi járművek teljes (időszakra vagy utazásra vonatkozó) vagy személyzet nélküli bérbeadásából
származó nyereséget; és
b) javak vagy áruk szállítására használt konténerek (beleértve a konténerek szállítására szolgáló utánfutókat és
a kapcsolódó eszközöket) használatából, fenntartásából vagy bérbeadásából származó nyereséget;
amennyiben az ilyen bérbeadás, vagy az ilyen használat, fenntartás vagy bérbeadás, az esettől függően, járulékos
a hajók vagy a légi járművek nemzetközi forgalomban való üzemeltetéséhez képest.
3. Az 1. bekezdés rendelkezései alkalmazandók azokra a nyereségekre is, amelyek valamely poolban, közös
üzemeltetésben vagy nemzetközi üzemeltetésű szervezetben való részvételből származnak, de az így szerzett
nyereségnek csak arra a részére, amelyik a résztvevőnek a közös üzemeltetésben való részvételének arányában
betudható.
9. Cikk
Kapcsolt vállalkozások 1. Amennyiben
a) az egyik terület vállalkozása közvetlenül vagy közvetve a másik terület vállalkozásának vezetésében,
ellenőrzésében vagy tőkéjében részesedik, vagy
b) ugyanazok a személyek közvetlenül vagy közvetve az egyik terület vállalkozásának és a másik terület
vállalkozásának vezetésében, ellenőrzésében vagy tőkéjében részesednek,
és bármelyik esetben a két vállalkozás egymás közötti kereskedelmi vagy pénzügyi kapcsolataiban olyan feltételekben
állapodik meg vagy olyan feltételeket szab, amelyek eltérnek azoktól, amelyekben független vállalkozások egymással
megállapodnának, úgy az a nyereség, amelyet a vállalkozások egyike e feltételek nélkül elért volna, de e feltételek
 miatt nem ért el, beszámítható ennek a vállalkozásnak a nyereségébe, és megfelelően megadóztatható.
2. Ha az egyik terület ezen terület valamely vállalkozásának a nyereségéhez olyan nyereséget számít hozzá – és adóztat
meg ennek megfelelően –, amelyet a másik terület vállalkozásánál megadóztattak ezen a másik területen, és az így
hozzászámított nyereség olyan nyereség, amelyet az elsőként említett terület vállalkozása ért volna el, ha
a két vállalkozás olyan feltételekben állapodott volna meg, mint amelyekben független vállalkozások egymással
megállapodnának, úgy ez a másik terület megfelelően kiigazítja az ilyen nyereségre ott kivetett adó összegét,
amennyiben ez a másik terület a kiigazítást jogosnak tekinti. Az ilyen kiigazítás megállapításánál kellően figyelembe
kell venni jelen Egyezmény egyéb rendelkezéseit, és a területek illetékes hatóságai szükség esetén egyeztetnek
egymással.
10. Cikk
Osztalék 1. Az osztalék, amelyet az egyik területen belföldi illetőségű társaság a másik területen belföldi illetőségű személynek
fizet, megadóztatható ezen a másik területen.
2. Mindazonáltal ez az osztalék azon a területen is megadóztatható, és annak a területnek a jogszabályai szerint, ahol
az osztalékot fizető társaság belföldi illetőségű, ha azonban az osztalék haszonhúzója a másik területen belföldi
illetőségű személy, az így megállapított adó nem haladhatja meg az osztalék bruttó összegének a 10 százalékát.
E bekezdés rendelkezései nem érintik a társaság adóztatását azon nyereség után, amelyből az osztalékot fizetik.
A területek illetékes hatóságai kölcsönös egyetértéssel rendezhetik e korlátozások alkalmazási módját.
3. E cikk alkalmazásában az „osztalék” kifejezés részvényekből, „elsőbbségi” részvényekből vagy „elsőbbségi” jogokból,
bányarészvényekből, alapítói részvényekből, vagy más nyereségből való részesedést biztosító jogokból – kivéve
a hitelköveteléseket – származó jövedelmet, valamint más társasági jogokból származó olyan jövedelmet jelent,
amelyet annak a félnek a jogszabályai, amelyben a nyereséget felosztó társaság belföldi illetőségű, a részvényekből
származó jövedelemmel azonos adóztatási elbánás alá vetnek.
4. Az 1. és 2. bekezdés rendelkezései nem alkalmazandók, ha az osztaléknak egyik területen belföldi illetőségű
haszonhúzója a másik területen, amelyen az osztalékot fizető társaság belföldi illetőségű, egy ott lévő telephely útján
üzleti tevékenységet fejt ki, vagy a másik területen szabad foglalkozást folytat egy ott lévő állandó bázisról, és
az érdekeltség, amelyre tekintettel az osztalékot fizetik, ténylegesen ehhez a telephelyhez vagy állandó bázishoz
kapcsolódik. Ebben az esetben a 7. vagy 14. cikk rendelkezéseit kell, az esettől függően, alkalmazni.
5. Ha az egyik területen belföldi illetőségű társaság nyereséget vagy jövedelmet élvez a másik területről, úgy ez a másik
terület nem adóztathatja meg a társaság által kifizetett osztalékot, kivéve, ha az osztalékot ezen a másik területen
belföldi illetőségű személynek fizetik, vagy ha az érdekeltség, amelyre tekintettel az osztalékot fizetik, ténylegesen
a másik területen lévő telephelyhez, vagy állandó bázishoz kapcsolódik, sem pedig a társaság fel nem osztott
nyereségét nem terhelheti a társaság fel nem osztott nyeresége után kivetett adóval, még akkor sem, ha a kifizetett
osztalék vagy a fel nem osztott nyereség egészben vagy részben ezen a másik területen keletkező nyereségből vagy
jövedelemből áll.
11. Cikk
Kamat 1. A kamat, amely az egyik területen keletkezik, és amelyet a másik területen belföldi illetőségű személynek fizetnek,
ezen a másik területen megadóztatható.
2. Mindazonáltal az ilyen kamat azon a területen és annak a területnek a hatályos joga alapján is megadóztatható, ahol
keletkezik, de ha a kamat haszonhúzója a másik területen belföldi illetőségű, az így kivetett adó mértéke nem
haladhatja meg a kamat bruttó összegének a 10 százalékát.
A területek illetékes hatóságai kölcsönös egyetértéssel rendezhetik e korlátozások alkalmazásának módját.
3. Tekintet nélkül a 2. bekezdésre az egyik területen keletkező kamat ezen a területen adómentes, ha annak kifizetése:
a) a másik területet igazgató hatóságnak vagy annak politikai alegységének vagy helyi hatóságának vagy Központi
Bankjának történik, vagy bármely pénzintézetnek, amely teljes egészében a másik terület tulajdonában van, vagy
azt ez ellenőrzi, bármely ilyen szerv által nyújtott bármilyen kölcsön, követelés, vagy hitel vonatkozásában;
b) a másik terület jóváhagyott szervezete által nyújtott, garantált, vagy biztosított kölcsön, vagy nyújtott, garantált
vagy biztosított hitel tekintetében, amelynek célja az export előmozdítása, vagy az egyik területet igazgató
hatóság, vagy egy politikai alegység, vagy egy helyi hatóság által export előmozdítása érdekében szervezett
rendszer alapján történik;
c) bankok közötti kölcsönre történik.
4. E cikk alkalmazásában a „kamat” kifejezés mindenfajta követelésből származó jövedelmet jelent, akár van jelzáloggal
biztosítva, akár nem, és akár ad jogot az adós nyereségéből való részesedésre, akár nem, és magában foglalja
különösen az állami értékpapírokból származó jövedelmet, a kötvényekből és az adósságlevelekből származó
jövedelmet, beleértve az ilyen értékpapírokhoz, kötvényekhez vagy adósságlevelekhez kapcsolódó prémiumokat és
díjakat. Azonban e cikk alkalmazásában a „kamat” kifejezés nem foglalja magában a 10. cikkben említett jövedelmet
és a késedelmes fizetés utáni büntető terheket, egy vállalkozás által szolgáltatott javakért, árukért vagy
szolgáltatásokért halasztott fizetésből származó kereskedelmi követelések utáni kamatot.
5. Az 1., 2., 3. bekezdések rendelkezései nem alkalmazandók, ha a kamat egyik területen belföldi illetőségű haszonhúzója
a másik területen, ahol a kamat keletkezik, egy ott lévő telephely útján üzleti tevékenységet folytat, vagy a másik
területen szabad foglalkozást folytat egy ott lévő állandó bázison keresztül és a követelés, amely után a kamatot fizetik,
ténylegesen ehhez a telephelyhez, vagy állandó bázishoz kapcsolódik. Ebben az esetben a 7. vagy a 14. cikk
rendelkezéseit kell, az esettől függően, alkalmazni.
6. A kamat akkor tekintendő az egyik területen keletkezőnek, ha a fizető ezen a területen belföldi illetőségű. Ha azonban
a kamatot fizető személynek – akár belföldi illetőségű az egyik területen, akár nem – az egyik területen telephelye vagy
állandó bázisa van, amellyel kapcsolatban a tartozás, amely után a kamatot fizetik, felmerült és az ilyen kamatot az ilyen
telephely vagy állandó bázis viseli, akkor az ilyen kamatot úgy kell tekinteni, hogy azon a területen keletkezik, amelyen
a telephely vagy állandó bázis van.
7. Ha a kamatot fizető személy és a haszonhúzó közötti, vagy kettejük és egy harmadik személy közötti különleges
kapcsolat miatt a kamat összege ahhoz a követeléshez viszonyítva, amely után fizetik, meghaladja azt az összeget,
amelyben a kamatot fizető személy és a haszonhúzó ilyen kapcsolat hiányában megállapodtak volna, úgy e cikk
rendelkezéseit csak az utóbb említett összegre kell alkalmazni. Ebben az esetben a kifizetett többletösszeg mindkét
terület jogszabályai szerint megadóztatható marad, az Egyezmény egyéb rendelkezéseinek kellő
figyelembevételével.
12. Cikk
Jogdíj 1. A jogdíj, amely az egyik területen keletkezik, és amelyet a másik területen belföldi illetőségű személynek fizetnek, ezen
a másik területen megadóztatható.
2. Mindazonáltal ez a jogdíj azon a területen is megadóztatható, amelyen keletkezik, és ennek a területnek a jogszabályai
szerint, ha azonban a jogdíj haszonhúzója a másik területen belföldi illetőségű személy, az így megállapított adó nem
haladhatja meg a jogdíj bruttó összegének 10 százalékát.
A területek illetékes hatóságai kölcsönös egyetértéssel rendezhetik e korlátozások alkalmazásának módját.
3. E cikk alkalmazásában a „jogdíj” kifejezés bármely olyan jellegű kifizetést jelent, amelyet irodalmi, művészeti vagy
tudományos művek, ideértve a filmalkotást és a televíziós vagy rádiós közvetítésre szolgáló filmeket vagy szalagokat,
szerzői jogának, bármilyen szabadalomnak, védjegynek, formatervezési vagy más mintának, tervnek, titkos
formulának vagy eljárásnak hasznosításáért vagy hasznosítási jogáért, valamint ipari, kereskedelmi vagy tudományos
tapasztalatokra vonatkozó információért ellenértékként kapnak.
4. Az 1. és 2. bekezdés rendelkezései nem alkalmazandók, ha a jogdíj egyik területen belföldi illetőségű haszonhúzója
a másik területen, amelyen a jogdíj keletkezik, egy ott lévő telephely útján üzleti tevékenységet, vagy a másik területen
szabad foglalkozást folytat egy ott lévő állandó bázison keresztül, és a jog vagy vagyoni érték, amely után a jogdíjat
fizetik, ténylegesen ehhez a telephelyhez vagy állandó bázishoz kapcsolódik. Ebben az esetben a 7. vagy a 14. cikk
rendelkezéseit kell, az esettől függően, alkalmazni.
5. A jogdíj akkor tekintendő az egyik területről származónak, ha a fizető ezen a területen belföldi illetőségű. Ha azonban
a jogdíjat fizető személynek – akár belföldi illetőségű az egyik az egyik területen, akár nem – az egyik területen
telephelye vagy állandó bázisa van, amellyel kapcsolatban a jogdíjfizetési kötelezettség felmerült és az ilyen jogdíjat
az ilyen telephely vagy állandó bázis viseli, akkor az ilyen jogdíjat úgy kell tekinteni, mint ami azon a területen
keletkezett, ahol a telephely vagy állandó bázis van.
6. Ha a jogdíjat fizető személy és a haszonhúzó, vagy kettejük és egy harmadik személy közötti különleges kapcsolat
 miatt a jogdíj összege azon hasznosításhoz, joghoz vagy információhoz mérten, amiért fizetik, meghaladja azt
az összeget, amelyben a jogdíjat fizető személy és a haszonhúzó ilyen kapcsolat hiányában megállapodott volna, úgy
e cikk rendelkezéseit csak az utóbb említett összegre kell alkalmazni. Ebben az esetben a kifizetett többletösszeg
mindkét terület jogszabályai szerint megadóztatható marad, az Egyezmény egyéb rendelkezéseinek kellő
figyelembevételével.
13. Cikk
Elidegenítésből származó nyereség 1. Az egyik területen belföldi illetőségű személynek a 6. cikkben meghatározott és a másik területen fekvő ingatlan
vagyona elidegenítéséből származó nyeresége megadóztatható ezen a másik területen.
2. Az e cikk 4. bekezdésében nem említett egyéb nyereség, amely olyan ingó vagyon elidegenítéséből származik, amely
az egyik terület vállalkozása másik területen levő telephelye üzleti vagyonának része, vagy amely egy olyan állandó
bázishoz tartozik, amely az egyik területen belföldi illetőségű személynek a másik területen szabad foglalkozás
folytatása céljából rendelkezésre áll, beleértve az ilyen telephelynek (önmagában vagy az egész vállalkozással együtt
történő) vagy az ilyen állandó bázisnak elidegenítéséből elért nyereséget, megadóztatható ezen a másik területen.
3. Az egyik terület vállalkozása által nemzetközi forgalomban üzemeltetett hajók vagy légi járművek, vagy az ilyen hajók
vagy légi járművek üzemeltetését szolgáló ingó vagyon elidegenítéséből származó nyereség csak ezen a területen
adóztatható.
4. Az egyik területen belföldi illetőségű személynek olyan részvények vagy hasonló érdekeltségek elidegenítéséből
származó nyeresége, amelyek értékének több mint 50 százaléka közvetlenül vagy közvetve a másik területen fekvő
ingatlan vagyonból származik, megadóztatható ezen a másik területen.
5. Az 1., 2., 3. és 4. bekezdésekben nem említett bármely vagyon elidegenítéséből származó nyereség csak azon
a területen adóztatható, amelyen az elidegenítő belföldi illetőségű.
14. Cikk
Szabad foglalkozás 1. Az egyik területen belföldi illetőségű személy szabad foglalkozásból vagy más önálló tevékenységekből származó
jövedelme csak ezen a területen adóztatható, kivéve a következő körülmények fennállása esetén, amikor az ilyen
jövedelem a másik területen is megadóztatható:
a) ha a személynek tevékenysége folytatásához a másik területen állandó bázis áll rendszeresen rendelkezésére;
ebben az esetben a jövedelemből csak annyi adóztatható meg ezen a másik területen, amennyi ennek az állandó
bázisnak tudható be; vagy
b) ha a személy tartózkodása a másik területen az adott naptári évben kezdődő vagy végződő bármely tizenkét
hónapos időtartamon belül egyfolytában vagy megszakításokkal eléri vagy meghaladja összesen a 183 napos
időszakot; ebben az esetben a jövedelemből csak annyi adóztatható meg ezen a másik területen, amennyi azon
a másik területen folytatott tevékenységéből származik.
2. A „szabad foglalkozás” kifejezés magában foglalja különösen az önállóan kifejtett tudományos, irodalmi, művészeti,
nevelési vagy oktatási tevékenységet, továbbá az orvosok, jogászok, mérnökök, építészek, fogorvosok és könyvelők
önálló tevékenységét.
15. Cikk
Munkaviszonyból származó jövedelem 1. A 16., 18. és 19. cikkek rendelkezéseinek fenntartásával a fizetés, a bér és más hasonló díjazás, amelyet az egyik
területen belföldi illetőségű személy munkaviszonyra tekintettel kap, csak ezen a területen adóztatható, kivéve,
ha a munkát a másik területen végzik. Amennyiben a munkát ott végzik, úgy az ezért kapott díjazás megadóztatható
ezen a másik területen.
2. Tekintet nélkül az 1. bekezdés rendelkezéseire, az a díjazás, amelyet az egyik területen belföldi illetőségű személy
a másik területen végzett munkára tekintettel kap, csak az elsőként említett területen adóztatható, ha:
a) a kedvezményezett a másik területen nem tartózkodik egyfolytában vagy megszakításokkal összesen 183 napnál
hosszabb időszakot az adott naptári évben kezdődő vagy végződő bármely tizenkét hónapos időtartamon
belül, és
b) a díjazást olyan munkaadó fizeti, vagy azt olyan munkaadó nevében fizetik, aki nem belföldi illetőségű a másik
területen, és
c) a díjazást nem a munkaadónak a másik területen lévő telephelye vagy fix bázisa viseli.
3. Tekintet nélkül e cikk előző rendelkezéseire, a nemzetközi forgalomban üzemeltetett hajó vagy légi jármű fedélzetén
végzett munkáért kapott díjazás megadóztatható azon a területen, ahol a hajót, légi járművet üzemeltető vállalkozás
belföldi illetőségű.
16. Cikk
Igazgatók tiszteletdíja
Az igazgatók tiszteletdíja és más hasonló kifizetés, amelyet az egyik területen belföldi illetőségű személy a másik
területen belföldi illetőségű társaság igazgatótanácsának vagy felügyelőbizottságának tagjaként kap,
megadóztatható ezen a másik területen.
17. Cikk
Művészek és sportolók 1. Tekintet nélkül a 14. és a 15. cikkek rendelkezéseire, az a jövedelem, amelyet az egyik területen belföldi illetőségű
személy előadóművészként, mint színpadi, film-, rádió- vagy televíziós művész vagy zeneművész, vagy sportolóként
élvez a másik területen ilyen minőségében kifejtett személyes tevékenységéből, megadóztatható ezen a másik
területen.
2. Amennyiben egy előadóművész vagy egy sportoló által ilyen minőségében kifejtett személyes tevékenységéből
származó jövedelem nem az előadóművésznél vagy sportolónál magánál, hanem egy másik személynél jelentkezik,
úgy ez a jövedelem, tekintet nélkül a 14. és a 15. cikkek rendelkezéseire, megadóztatható azon a területen, amelyen
az előadóművész vagy a sportoló a tevékenységét kifejti.
3. Az 1. és 2. bekezdések rendelkezései nem alkalmazandók a művész vagy a sportoló egyik területen kifejtett
tevékenységéből származó jövedelemre, ha az azon a területen tett látogatást egészben vagy főként az egyik vagy
mindkét terület igazgatását ellátó hatóságainak, azok politikai alegységének vagy helyi hatóságának közalapjaiból
támogatják. Ebben az esetben a jövedelem csak azon a területen adóztatható meg, ahol a művésznek vagy
a sportolónak illetősége van.
18. Cikk
Nyugdíjak és járadékok 1. A nyugdíj és más hasonló térítés, amelyet az egyik területen belföldi illetőségű személynek korábbi munkavégzésre
tekintettel fizetnek, csak azon a területen adóztatható meg, amelyen keletkezik. Ez a rendelkezés a járadékokra és
nyugdíjakra és más hasonló térítésre is alkalmazandó, amelyeket az egyik terület jogalanya az azon a területen
hatályos társadalombiztosítási jogszabályok alapján vagy az azon terület által szervezett közrendszer alapján azon
társadalombiztosítási jogszabályok kedvezményeinek kiegészítése céljából fizetnek ki.
2. A „járadék” kifejezés élethosszig tartó, vagy időben megállapított vagy megállapítható időtartam alatt, meghatározott
időközönként, rendszeresen, megfelelő és teljes ellenszolgáltatás megtérítéseként a fizetést pénzben vagy
pénzértékben teljesítendő kötelezettség alapján fizetendő, meghatározott összeget jelent.
19. Cikk
Közszolgálat 1. a) A fizetések, bérek és más hasonló díjazások, a nyugdíj és járadék kivételével, amelyeket az egyik területet igazgató
hatóság, vagy annak politikai alegysége, vagy helyi hatósága fizetett egy természetes személynek az ennek
a területnek vagy alegységnek vagy hatóságnak teljesített szolgálatért, csak ezen a területen adóztathatók.
b) Ezen fizetések, bérek és más hasonló díjazások azonban csak a másik területen adóztathatók, ha a szolgálatot azon
a területen teljesítették, és a természetes személy azon a területen olyan belföldi illetőségű személy, aki:
(i) annak a területnek az állampolgára; vagy
(ii) nem kizárólag a szolgálat teljesítése céljából vált azon a területen belföldi illetőségű személlyé.
2. Az egyik területet igazgató hatóság, vagy annak politikai alegysége, vagy helyi hatósága által folytatott üzleti
tevékenységgel kapcsolatosan teljesített szolgálatért fizetett fizetésekre, bérekre és más hasonló díjazásokra a 15.,
16. és 17. cikkek rendelkezései alkalmazandók.
20. Cikk
Tanulók
Azok a kifizetések, amelyeket olyan tanuló, ipari és kereskedelmi tanuló vagy gyakornok kap ellátására, tanulmányi
vagy képzési célokra, aki közvetlenül az egyik területre való utazás előtt a másik területen belföldi illetőségű, vagy
az volt, és aki az elsőként említett területen kizárólag tanulmányi vagy képzési célból tartózkodik, nem adóztatható
meg ezen a területen, amennyiben az ilyen kifizetések ezen a területen kívüli forrásból származnak.
21. Cikk
Egyéb jövedelem 1. Az egyik területen belföldi illetőségű személy jövedelmének az Egyezmény előző cikkeiben nem tárgyalt részei, bárhol
is keletkeznek, csak ezen a területen adóztathatók.
2. Az 1. bekezdés rendelkezései nem alkalmazandók a 6. cikk 2. bekezdésében meghatározott ingatlan vagyonból
származó jövedelmen kívüli jövedelemre, ha az ilyen jövedelemnek az egyik területen belföldi illetőségű
kedvezményezettje a másik területen egy ott lévő telephely útján üzleti tevékenységet fejt ki, vagy a másik területen
szabad foglalkozást folytat egy állandó bázison keresztül és a jog vagy vagyoni érték, amelyre tekintettel a jövedelmet
fizetik, ténylegesen ehhez a telephelyhez vagy állandó bázishoz tartozik. Ebben az esetben a 7. vagy 14. cikk
rendelkezéseit kell, az esettől függően, alkalmazni.
22. Cikk
A kettős adóztatás elkerülése 1. A 2. cikk 3 a) albekezdésében hivatkozott terület esetében a kettős adóztatást a következőképpen kell elkerülni:
Amennyiben a 2. cikk 3 a) albekezdésében említett területen belföldi illetőségű személynek jövedelme származik
a másik területről, akkor a másik területen ezen jövedelem után fizetett adó összegét (de kivéve osztalék esetében,
azon nyereség tekintetében fizetett adót, amelyből az osztalékot fizetik) ezen Egyezmény rendelkezései szerint jóvá
kell írni az elsőként említett területen a belföldi illetőségű személyre kivetett adóval szemben. A jóváírás összege
azonban nem haladhatja meg az első területen arra a jövedelemre kivetett adó összegét, amelyet adójogi szabályainak
és az előírásainak megfelelően számítottak ki.
2. A 2. cikk 3 b) albekezdésében említett terület esetében a kettős adóztatást a következőképpen kell elkerülni:
a) Amennyiben a 2. cikk 3 b) albekezdésében hivatkozott területen belföldi illetőségű személy olyan jövedelmet
élvez, amely ezen Egyezmény rendelkezései szerint megadóztatható a 2. cikk 3 a) albekezdésében említett
területen, a 2. cikk 3 b) albekezdésében említett terület a b) albekezdésben és a c) albekezdésben foglalt
rendelkezések fenntartásával mentesíti az ilyen jövedelmet az adó alól.
b) Amennyiben a 2. cikk 3 b) albekezdésében említett területen belföldi illetőségű személy olyan
jövedelemtételeket élvez, amelyek a 10., 11., 12. cikkek rendelkezései szerint megadóztathatók a 2. cikk
3 a) albekezdésében említett területen, a 2. cikk 3 b) albekezdésében említett terület megengedi az ilyen belföldi
illetőségű személy jövedelmét terhelő adóból azon összeg levonását, amely megegyezik a 2. cikk
3 a) albekezdésében említett területen megfizetett adóval. Az ilyen levonás azonban nem haladhatja meg
a levonás előtt számított adónak azt a részét, amely a 2. cikk 3 a) albekezdésében említett területről származó ilyen
jövedelemtételekre esik.
c) Amennyiben az Egyezmény bármely rendelkezése szerint valamely, a 2. cikk 3 b) albekezdésében említett
területen belföldi illetőségű személy által élvezett jövedelem mentesül az adó alól ezen a területen, ez a terület
mindazonáltal ennek a belföldi illetőségű személynek a többi jövedelme utáni adó kiszámításánál figyelembe
veheti a mentesített jövedelmet.
d) Az a) albekezdés rendelkezései nem alkalmazandók a 2. cikk 3 b) albekezdésében említett területen belföldi
illetőségű személy jövedelmére, ha a másik terület ezen Egyezmény rendelkezéseit alkalmazva mentesíti az ilyen
jövedelmet az adó alól, vagy az ilyen jövedelemre a 10., 11. vagy 12. cikk 2. bekezdésének rendelkezéseit
alkalmazza.
23. Cikk
Egyenlő elbánás 1. Az egyik terület állampolgárai nem vethetők a másik területen olyan adóztatás, vagy azzal összefüggő kötelezettség
alá, amely más vagy terhesebb, mint az az adóztatás vagy azzal összefüggő kötelezettség, amelynek e másik terület
állampolgárai azonos körülmények között – különös tekintettel a belföldi illetőségre – alá vannak vagy alá lehetnek
vetve. Ez a rendelkezés, tekintet nélkül az 1. cikk rendelkezéseire, azokra a személyekre is alkalmazandó, akik nem
belföldi illetőségűek az egyik vagy mindkét területen.
2. Az egyik terület vállalkozásának a másik területen lévő telephelyét ezen a másik területen nem lehet kedvezőtlenebb
adóztatás alá vetni, mint ennek a másik területnek azonos tevékenységet folytató vállalkozásait. Ez a rendelkezés nem
értelmezendő akként, mintha az egyik területet arra kötelezné, hogy a másik területen belföldi illetőségű
személyeknek a polgári jogállás vagy családi kötelezettségek alapján adózási célból olyan személyi kedvezményeket,
mentességeket és levonásokat nyújtson, amelyeket a saját belföldi illetőségű személyeinek nyújt.
3. Az egyik terület vállalkozása által a másik területen belföldi illetőségű személynek fizetett kamat, jogdíj és más
kifizetések az ilyen vállalkozás adóztatható nyereségének megállapítására ugyanolyan feltételek mellett levonható,
mintha azokat az elsőként említett területen belföldi illetőségű személy részére fizették volna, kivéve, ha a 9. cikk
1. bekezdésének, a 11. cikk 7. bekezdésének vagy a 12. cikk 6. bekezdésének rendelkezései alkalmazandók.
4. Az egyik terület olyan vállalkozásai, amelyeknek tőkéje teljesen vagy részben, közvetlenül vagy közvetve, a másik
területen belföldi illetőségű egy vagy több személy tulajdonában vagy ellenőrzése alatt van, nem vethetők az elsőként
említett területen olyan adóztatás vagy azzal összefüggő kötelezettség alá, amely más vagy terhesebb, mint az az
adóztatás és azzal összefüggő kötelezettség, amelynek az elsőként említett terület más hasonló vállalkozásai alá
vannak vagy alá lehetnek vetve.
5. E cikk rendelkezései ezen Egyezmény alá tartozó adókra alkalmazandók.
24. Cikk
Kölcsönös egyeztetési eljárás 1. Ha egy személy véleménye szerint az egyik vagy mindkét terület intézkedései rá nézve olyan adóztatáshoz vezetnek
vagy fognak vezetni, amely nem felel meg ezen Egyezmény rendelkezéseinek, úgy ezeknek a területeknek a belső
jogszabályai által biztosított jogorvoslati lehetőségektől függetlenül, ügyét előterjesztheti annak a területnek
az illetékes hatóságához, amelyben belföldi illetőségű, vagy ha ügye a 23. cikk 1. bekezdése alá tartozik, annak
a területnek az illetékes hatóságához, amelynek állampolgára. Az ügyet az Egyezmény rendelkezéseinek meg nem
felelő adóztatáshoz vezető intézkedésre vonatkozó első értesítést követő három éven belül kell előterjeszteni.
2. Az illetékes hatóság, amennyiben a kifogást megalapozottnak találja, és önmaga nem képes kielégítő megoldást
találni, törekedni fog arra, hogy az ügyet a másik terület illetékes hatóságával együtt kölcsönös egyetértéssel rendezze
azzal a céllal, hogy elkerüljék az olyan adóztatást, amely nem áll összhangban az Egyezménnyel. Az így létrejött
megállapodást a területek belső jogszabályaiban előírt határidőktől függetlenül végre kell hajtani.
3. A területek illetékes hatóságai törekedni fognak arra, hogy az Egyezmény értelmezésével vagy alkalmazásával
kapcsolatos nehézségeket vagy kétségeket kölcsönös egyetértéssel oldják fel. Közös tanácskozásokat tarthatnak
annak érdekében, hogy olyan esetekben is elkerüljék a kettős adóztatást, amelyekről az Egyezmény nem rendelkezik.
4. A területek illetékes hatóságai közvetlenül érintkezhetnek egymással, abból a célból, hogy az előző bekezdések
értelmében egyetértésre jussanak.
25. Cikk
Információcsere 1. A területek illetékes hatóságai tájékoztatni fogják egymást a jelen Egyezmény rendelkezéseinek végrehajtásához,
vagy a területek vagy azok helyi hatóságai által kivetett, bármilyen fajtájú vagy megnevezésű adóra vonatkozó belső
jogszabályi rendelkezések végrehajtásához és érvényesítéséhez előreláthatóan fontos információról, amennyiben
az ezek alapján való adóztatás nem ellentétes az Egyezménnyel. Az információcserét az 1. és a 2. cikk nem korlátozza.
2. A területnek az 1. bekezdés alapján kapott bármely információt ugyanúgy titokként kell kezelnie, mint az ennek
a területnek a saját belső jogszabályai alapján megszerzett információkat és csak olyan személyek vagy hatóságok
(beleértve a bíróságokat és a közigazgatási szerveket) részére szabad felfednie, amelyek az 1. bekezdésben említett
adók megállapításával vagy beszedésével, ezek érvényesítésével és a vonatkozó peres eljárással, vagy az ezekkel
az adókkal kapcsolatos jogorvoslat elbírálásával vagy a fentiek felügyeletével foglalkoznak. Ezek a személyek vagy
hatóságok az információt csak ilyen célokra használhatják fel. Nyilvános bírósági tárgyalásokon vagy bírósági
határozatokban az információt nyilvánosságra hozhatják.
3. Az 1. és 2. bekezdés rendelkezései semmilyen esetben sem értelmezhetők úgy, mintha valamelyik területet arra
köteleznék, hogy:
a) az egyik vagy a másik terület jogszabályaitól vagy államigazgatási gyakorlatától eltérő államigazgatási
intézkedést hozzon;
b) olyan információt nyújtson, amely az egyik vagy másik terület jogszabályai szerint, vagy az államigazgatás
szokásos rendjében nem szerezhető be;
c) olyan információt nyújtson, amely bármely szakmai, üzleti, ipari, kereskedelmi vagy foglalkozási titkot vagy
szakmai eljárást fedne fel, vagy amelynek felfedése sértené a közrendet.
4. Ha az egyik terület a jelen cikknek megfelelően információt kér, a másik terület saját információszerzési intézkedéseit
alkalmazza a kért információ megszerzése érdekében, még akkor is, ha e másik területnek az információra saját
adóügyi céljaira nincs szüksége. A megelőző mondatban foglalt kötelezettségre a 3. bekezdés korlátozásai
vonatkoznak, de ezek a korlátozások semmilyen esetben sem értelmezhetők úgy, hogy a terület számára megengedik
az információszolgáltatás megtagadását kizárólag azért, mert az információhoz nem kapcsolódik hazai érdeke.
5. A 3. bekezdés rendelkezései semmilyen esetben sem értelmezhetők úgy, hogy a terület számára megengedik
az információszolgáltatás megtagadását kizárólag azért, mert az információ banknak, más pénzintézetnek, kijelölt
személynek vagy képviselői vagy bizalmi minőségben eljáró személynek áll rendelkezésére, vagy mert az egy
személyben lévő tulajdonosi érdekeltségre vonatkozik.
26. Cikk
Kedvezmények korlátozása
Tekintet nélkül ezen Egyezmény bármely más cikkének rendelkezéseire, az egyik területen belföldi illetőségű személy
nem kapja meg az ezen Egyezményben a másik terület által biztosított bármilyen adócsökkentést vagy adómentesítés
kedvezményét, ha a másik terület illetékes hatósága megállapítja, hogy az ilyen belföldi illetőségű személynek, vagy
az ilyen belföldi illetőségű személlyel kapcsolatban állt személynek a fő célja vagy fő céljainak egyike az volt, hogy
megkapja ezen egyezmény kedvezményeit.
27. Cikk
Hatálybalépés 1. A Tajpeji Magyar Kereskedelmi Iroda és a Magyarországi Tajpej Képviseleti Iroda írásban értesítik egymást arról, hogy
a vonatkozó területeiken az Egyezmény hatálybalépéséhez szükséges belső követelmények teljesültek.
2. Ez az Egyezmény az 1. bekezdésben említett értesítések közül a későbbinek a kézhezvételét követő 30. napon lép
hatályba, és rendelkezései mindkét területen alkalmazandók:
a) a forrásnál levont adók tekintetében az Egyezmény hatálybalépésének évét közvetlenül követő naptári év
január 1-jén vagy azt követően fizetett, jóváírt vagy fizetendő jövedelmekre;
b) az egyéb jövedelemadók tekintetében az Egyezmény hatálybalépésének évét közvetlenül követő naptári év
január 1-jén vagy azt követően kezdődő bármely adóévre kivethető adókra.
28. Cikk
Felmondás
Ez az Egyezmény mindaddig hatályban marad, ameddig az egyik terület fel nem mondja. Az Egyezményt bármelyik
terület az Egyezmény hatálybalépésének időpontját követően felmondhatja bármelyik naptári év végét legalább hat
hónappal megelőzően adott írásbeli értesítéssel.
Ebben az esetben az Egyezmény mindkét területen hatályát veszti:
a) a forrásnál levont adók tekintetében a felmondásról szóló értesítés adásának évét közvetlenül követő naptári év
január 1-jén vagy azt követően fizetett, jóváírt vagy fizetendő jövedelmekre;
b) az egyéb jövedelemadók tekintetében a felmondásról szóló értesítés adásának évét közvetlenül követő naptári év
január 1-jén vagy azt követően kezdődő bármely adóévre kivethető adókra.
Ennek hiteléül az arra kellő meghatalmazással rendelkező alulírottak az Egyezményt aláírták.
Készült két példányban Budapesten 2010. április 19. napján magyar, kínai és angol nyelven, mindegyik szöveg
egyaránt hiteles. Eltérő értelmezés esetén az angol nyelvű szöveg irányadó.
a Tajpeji Magyar Kereskedelmi Iroda nevében a Magyarországi Tajpej Képviseleti Iroda nevében
(aláírások) JEGYZŐKÖNYV
a Tajpeji Magyar Kereskedelmi Iroda és a Magyarországi Tajpej Képviseleti Iroda között
a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról
a jövedelemadók területén
Budapesten, 2010. április 19-én aláírt
Egyezményhez
A Tajpeji Magyar Kereskedelmi Iroda és a Magyarországi Tajpej Képviseleti Iroda Budapesten, 2010. április 19-én aláírt,
a jövedelemadók területén a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról szóló
Egyezményben foglaltakon túlmenően az alábbi rendelkezésekben állapodtak meg, amelyek az említett Egyezmény
szerves részét képezik:
1. Hivatkozással a 3. cikk 1 b) albekezdésére és a 4. cikk 1. és 2. bekezdéseire:
az Egyezményt a 2. cikk 3 a) albekezdésében hivatkozott terület belső jogszabályai szerint alapított személyegyesítő
társaságra a jövedelemadó tekintetében a nyereség azon részére kell alkalmazni, amely a területen illetőséggel bíró
bármely tagjának betudható.
2. Hivatkozással a 3. cikk 1 c) albekezdésére:
megállapítást nyert, hogy a 2. cikk 3 b) albekezdésében hivatkozott területen alapított személyegyesítő társaságokat
(betéti társaság, közkereseti társaság) ezen a területen mint társaságot adóztatják, és ezért a „társaság” meghatározás
alá esnek.
3. Hivatkozással a 25. cikkre:
megállapítást nyert, hogy
a) információcserére csak kifejezett kérés vétele esetén kerülhet sor;
b) a cikk nem hoz létre kötelezettséget automatikus vagy spontán információcserére a Szerződő területek között;
c) a Szerződő területek biztosítják az átadott személyes adatoknak az Egyezmény és hazai joguk szerinti védelmét.
A Szerződő területek a személyes adatok kezelése tekintetében követni fogják az Egyezmény információcsere
bizalmasságára és használatára vonatkozó rendelkezéseit. Csak olyan személyes adatokat adnak át egymásnak,
amelyek előreláthatóan lényegesek és alkalmasak a 25. cikkben meghatározott célok meg valósítására és az átvett
adatokat csak az Egyezmény végrehajtásához szükséges ideig kezelik. A Szerződő területek biztosítják
az adatkezelés törvényszerűségének elkülönült hatóság általi ellenőrzését összhangban hazai jogukkal.
Az adatalanynak továbbá az Egyezmény rendelkezéseivel és a vonatkozó hazai joggal összhangban:
(i) joga van a róla kezelt adatokról információt kérni,
(ii) joga van a jogellenesen kezelt adatok törlését és a pontatlanul kezelt adatok helyesbítését kezdeményezni,
és
(iii) joga van az adatok kezeléséhez kapcsolódó jogok sérelme esetén független hatóság általi jogorvoslathoz.
4. A jelen Egyezmény semmilyen módon nem befolyásol semmilyen európai uniós tagságból fakadó kötelezettséget.
Mindazonáltal, ha bármelyik terület úgy találja, hogy ennek az Egyezménynek a rendelkezései nincsenek összhangban
az európai uniós tagságból fakadó bármely kötelezettséggel, bármelyik terület konzultációt kérhet az Egyezmény
módosításának lehetséges tárgyalása tekintetében.
Ennek hiteléül az arra kellő meghatalmazással rendelkező alulírottak a Jegyzőkönyvet aláírták.
Készült két példányban Budapesten 2010. április 19. napján magyar, kínai és angol nyelven, mindegyik szöveg
egyaránt hiteles. Eltérő értelmezés esetén az angol nyelvű szöveg irányadó.
a Tajpeji Magyar Kereskedelmi Iroda nevében a Magyarországi Tajpej Képviseleti Iroda nevében
(signatures)” 4. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) E törvény 2. és 3. §-a az Egyezmény 27. Cikkében meghatározott időpontban lép hatályba.
(3) Az Egyezmény, illetve e törvény 2. és 3. §-a hatálybalépésének naptári napját a külpolitikáért felelős miniszter – annak
ismertté válását követően – a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett egyedi határozatával állapítja meg.
(4) E törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről az adópolitikáért felelős miniszter gondoskodik.
Dr. Schmitt Pál s. k., Dr. Kövér László s. k.,
köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
20/2008. (HÉ 54.) ÖM utasítása az Észak-alföldi Regionális Államigazgatási Hivatal Szervezeti és Működési Szabályzatának kiadásáról.
A Kormány általános hatáskörű területi államigazgatási
szervéről szóló 318/2008. (XII. 23.) Korm. rendelet 8. §
(1) bekezdésében meghatározott hatáskörömben eljárva, a
Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter, a 9. § (9) bekezdése, a 12. § (11)–(12) bekezdései, a 17. § c) pontja, a 37. §
és 38. §, valamint a 45. § (14)–(15) és (18)–(19) bekezdései tekintetében a szociális és munkaügyi miniszter, valamint a 9. § (7) és (8) bekezdései, a 12. § (6)–(9) bekezdései, a 17. § c) pontja, a 34. § és a 35. §, illetve a 45. § (16) és
(18), valamint (19) bekezdései tekintetében a nemzeti fejlesztési és gazdasági miniszter egyetértésével – tekintettel
a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény 49. § (1) bekezdésére – kiadom a következő
utasítást: 1. Az Észak-alföldi Regionális Államigazgatási Hivatal
(a továbbiakban: Hivatal) szervezetét és működési rendjét
a jelen utasítás mellékletét képező Szervezeti és Működési
Szabályzat (a továbbiakban: Szabályzat) tartalmazza.
2. A Hivatal szervezeti egységei ügyrendjüket ezen utasítás hatálybalépésétől számított 30 napon belül készítik
el, amelyet a hivatalvezető hagy jóvá.
3. Az ügyrendnek tartalmaznia kell az irányításra, a felügyeletre és a szervezet vezetésére vonatkozó legfontosabb szabályokat, a belső munkamegosztást, a szervezeti
egységek részletes feladatait, a kiadmányozás és a helyettesítés rendjét.
4. Ez az utasítás 2009. január 1-jén lép hatályba.
Dr. Gyenesei István s. k.,
önkormányzati miniszter


text:
4/2009. (XII. 16.) IRM határozata a Bűnügyi Szakértői és Kutatóintézet besorolásáról.
1. A költségvetési szervek jogállásáról és gazdálkodásáról szóló 2008. évi CV. törvény (a továbbiakban: Ktv.) 11. §
(2) bekezdése és 18. § (1) bekezdése alapján 2010. január 1-jei bejegyzéssel az igazságügyi és rendészeti miniszter
irányítása alá tartozó, lent megjelölt költségvetési szervet az alábbiak szerint sorolom be:
A Bűnügyi Szakértői és Kutatóintézet a Ktv. 16. § (1) bekezdése, valamint a 18. § (1) bekezdése alapján közszolgáltató
közintézmény, önállóan működő és gazdálkodó költségvetési szerv. 2. A határozatban szereplő költségvetési szerv alapító okiratát a vonatkozó jogszabályokra tekintettel a fentieknek
megfelelően kell módosítani. 3. A határozatot a Hivatalos Értesítőben kell közzé tenni.
Budapest, 2009. december 11. Dr. Draskovics Tibor s. k.,
igazságügyi és rendészeti miniszter


text:
2010/2015. (XII. 29.) Korm. határozata a Nemzeti Drogellenes stratégia 2016. év végéig szóló szakpolitikai programjáról.
1. A Kormány elfogadja a Nemzeti Drogellenes Stratégiáról 2013–2020 szóló 80/2013. (X. 16.) OGY határozatban foglalt
feladat végrehajtása érdekében készített, az 1. melléklet szerinti szakpolitikai programot.
2. A Kormány
a) felhívja az  érintett minisztereket, hogy a  megvalósítás érdekében – a  költségvetési lehetőségeknek
megfelelően – a központi költségvetésről szóló törvény végrehajtása során vegyék figyelembe a szakpolitikai
programban meghatározott célokat;
Felelős: érintett miniszterek
Határidő: folyamatos
b) felhívja az  érintett minisztereket, hogy a  szakpolitikai programban foglalt feladatok végrehajtásáról
készítsenek beszámolót és azt küldjék meg a  kábítószer-megelőzésért és kábítószerügyi koordinációs
feladatokért felelős miniszternek;
Felelős: érintett miniszterek
Határidő: 2017. január 31.
c) felhívja a  kábítószer-megelőzésért és kábítószerügyi koordinációs feladatokért felelős minisztert, hogy
a  b)  pont szerinti beszámolók alapján készítsen jelentést a  Kormány számára a  szakpolitikai programban
foglalt feladatok végrehajtásáról;
Felelős: kábítószer-megelőzésért és kábítószerügyi koordinációs feladatokért felelős miniszter
Határidő: 2017. június 30.
d) felhívja az  emberi erőforrások miniszterét, hogy a  végrehajtáshoz szükséges költségvetési források
ütemezéséről tájékoztassa  nemzetgazdasági minisztert;
Felelős: kábítószer-megelőzésért és kábítószerügyi koordinációs feladatokért felelős miniszter
Határidő: 2016. február 20.
e) felhívja a  nemzetgazdasági minisztert,   hogy intézkedjen a  szakpolitikai programban foglalt feladatok
végrehajtásához szükséges költségvetési forrás biztosításáról.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2016. március 30.
3. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
37/2003. (VIII. 14.) BM rendelete a Magyar Közigazgatási Minőség Díjról.
A Magyar Köztársaság kitüntetéseiről szóló 1991. évi
XXXI. törvény 7. §-ának (1) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján a következőket rendelem el:
1. § A minőségügyben kiemelkedő eredményt felmutató
közigazgatási szervek tevékenységének elismerésére
Magyar Közigazgatási Minőség Díjat (a továbbiakban:
Díj) alapítok.
2. § (1) A Díjat pályázat útján a (2) bekezdésben meghatározott közigazgatási szervek az alábbi általános feltételek
fennállása esetén nyerhetik el:
a) a folyamatos stratégiai jellegű minőségfejlesztés a
szervezet működésének meghatározó részét képezi;
b) minőségbiztosítási rendszerrel, illetve közigazgatás
specifikus minőségfejlesztési modell (Common Assessment Framework — CAF) alkalmazásával támogatják a
folyamatos minőségfejlesztést;
c) folyamatosan figyelemmel kísérik és értékelik szolgáltatásaikat igénybe vevő ügyfelek elégedettségének alakulását;
d) gyakorlatban alkalmazzák az egymástól való tanulás,
az összehasonlításon alapuló fejlesztés, valamint a sikeres
megoldások elsajátításának elvét.
(2) A Díj elnyerésére a köztisztviselők jogállásáról szóló
1992. évi XXIII. törvény 1. §-a (1) és (2) bekezdésének
hatálya alá tartozó közigazgatási szervek pályázhatnak.
3. § (1) A részletes pályázati kiírást a Magyar Közigazgatási
Minőség Díj Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) készíti
el, amelyet jóváhagyásra minden év február 15-éig a belügyminiszterhez (a továbbiakban: miniszter) felterjeszt.
(2) A pályázati kiírást a Magyar Közlönyben közzé kell
tenni.
4. § (1) A Bizottság kinevezett, valamint a minisztériumok
és a Miniszterelnöki Hivatal (a továbbiakban együtt:
minisztériumok) által delegált tagokból áll. A Bizottság
elnöke a Belügyminisztérium közigazgatási államtitkára,
titkára a Belügyminisztérium Közigazgatásszervezési és
Közszolgálati Hivatal vezetője.
(2) A Bizottság 5 kinevezett tagját az elnök javaslatára
a miniszter nevezi ki a közigazgatás és a minőségügy elismert elméleti és gyakorlati szakemberei közül. A Bizottság
delegált tagjai közé a minisztériumok egy-egy, a minőségügy területén elismert személyt delegálhatnak.
(3) A tagok megbízatása öt évre szól. A tagok tisztségükről indokolás nélkül lemondhatnak, a megüresedett helyet
60 napon belül be kell tölteni. A tagok számára a tisztség
ellátásáért tiszteletdíj nem jár.
(4) A Bizottság működési rendjét maga alakítja ki, és
jóváhagyásra a miniszterhez felterjeszti.
(5) A Bizottság a munkarendjének megfelelő rendben
és gyakorisággal ülésezik. Az üléseken a Bizottság által
felkért külső szakértők tanácskozási joggal részt vehetnek.
A Bizottság döntését egyszerű szótöbbséggel hozza meg,
szavazategyenlőség esetén az elnök szavazata dönt.
5. § (1) A beérkezett pályázatokat a Bizottság a pályázati
kiírásban meghatározott szempontok alapján bírálja el. Az
eljárás menetét, a pályázati feltételeket, valamint a részletes követelményrendszert a pályázati kiírás tartalmazza.
Az elbírálási eljárás végén a Bizottság tagjai szavazással
döntenek az adott évben a Díjra javasolt közigazgatási
szervekről.
(2) A Bizottság a Díj odaítélésére irányuló javaslatát a
miniszter elé terjeszti. A díj odaítéléséről a Bizottság javaslatára a miniszter dönt.
6. § A díjazott közigazgatási szerv az elismerést tartalmazó
oklevelet és rézből készített táblát kap. Az 50× 40 centiméteres tábla gravírozott szövege tartalmazza a közigazgatási szerv nevét, a ,,MAGYAR KÖZIGAZGATÁSI
MINŐSÉG DÍJ’’ szöveget, a díj odaítélésének évét és
,,A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG BELÜGYMINISZTERÉTŐL’’ szöveget.
7. § (1) Minden évben legfeljebb öt Díj kerülhet kiosztásra,
a Díjat a miniszter adományozza.
(2) A Díjat a miniszter ünnepélyes keretek között adja
át minden év július 1-jén, a Köztisztviselők Napján.
(3) A díjazottak névsorát a Magyar Közlönyben közzé
kell tenni.
(4) A Bizottság javaslatára a miniszter a Díjat visszavonhatja, ha a díjazott közigazgatási szerv működése nem felel
meg a 2. § (1) bekezdésének a)—d) pontjaiban meghatározott általános követelményeknek. A Díj visszavonását a
Magyar Közlönyben közzé kell tenni.
8. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba.
Dr. Lamperth Mónika s. k.,
belügyminiszter


text:
17/2012. (III. 28.) NEFMI rendelete a helyi önkormányzatok által fenntartott muzeális intézmények 2012. szakmai támogatásáról.
A Magyarország 2012. évi központi költségvetéséről szóló 2011. évi CLXXXVIII. törvény 5. melléklet 6. pontjában kapott
felhatalmazás alapján, az egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló
212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 41. § j) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva – az egyes miniszterek, valamint
a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 73. § b) pontjában
meghatározott feladatkörében eljáró nemzetgazdasági miniszter, és az egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető
államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 37. § p) pontjában meghatározott feladatkörében eljáró
belügyminiszter véleményének kikérésével – a következőket rendelem el:
1. § (1) Szakmai támogatásban (a továbbiakban: támogatás) az a helyi önkormányzat (a továbbiakban: kérelmező)
részesülhet, amely működési engedéllyel rendelkező muzeális intézményt (a továbbiakban: kedvezményezett) tart
fenn. A támogatás utólagos elszámolás melletti előfinanszírozott, egy összegben folyósított, nem visszatérítendő
támogatás. (2) A támogatásra fordítható összeg a Magyarország 2012. évi központi költségvetéséről szóló 2011. évi
CLXXXVIII. törvény 5. melléklet 6. pontjában meghatározott összeg 32%-a.
2. § A támogatás állandó kiállítás előkészítésére, létrehozására, teljes körű felújítására, vagy korszerűsítésére – kiemelten
a közönség számára eddig nem hozzáférhető műtárgyak bemutatására – kérelmezhető, beleértve a nemzetiségi
kultúra értékeit bemutató kiállításrész kialakítását, valamint a kiállításhoz kapcsolódó több idegen nyelven előállított
katalógusok, kiállítási vezetők, ismertetők és elektronikus tárlatvezetők megjelentetését.
3. § (1) A támogatás feltétele a teljes fejlesztési költség 10%-ának megfelelő saját forrás biztosítása, valamint az, hogy
a kérelmező köteles a támogatott fejlesztés keretében létrehozott kapacitásokat, szolgáltatásokat a fejlesztés
befejezését követő legalább 5 évig fenntartani. Amennyiben a megítélt támogatás nem éri el a kérelmezett összeget,
a saját forrást a megítélt összeg alapul vételével kell számítani.
(2) Amennyiben a kedvezményezett önállóan működő és gazdálkodó költségvetési szerv, a kérelmezőnek az (1) bekezdés
szerinti saját forrást nem kell biztosítania. (3) A támogatás feltétele továbbá az, hogy amennyiben a 9. §-ban meghatározott bármely körülmény bekövetkezik,
a támogatott tevékenység összköltsége a tervezetthez képest csökken, a kedvezményezett adólevonási
jogosultságában, valamint a saját vagy a kedvezményezett más adataiban, vagy a költségvetésből nyújtott támogatás
egyéb – az e rendeletben vagy a támogatási szerződésben rögzített – feltételeiben változás következik be, a kérelmező
a tudomására jutástól számított 8 napon belül köteles azt írásban bejelenteni a kultúráért felelős miniszternek
(a továbbiakban: miniszter). (4) Az államháztartásról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Ávr.) 76. § (1) bekezdésében foglaltakon
túl nem nyújtható támogatás olyan kérelmező részére, amely
a) esedékessé vált és meg nem fizetett köztartozással rendelkezik, az Európai Mezőgazdasági Garancia Alapból,
az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból és az Európai Halászati Alapból, nyújtott támogatások
kivételével, valamint b) a 2. §-ban meghatározott és az általa vállalt feladatokra támogatást nyert el az Európai Regionális Fejlesztési
Alapból támogatott regionális operatív programok, vagy az Európai Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Program
finanszírozása keretében. 4. § (1) A kérelmező a támogatásra vonatkozó kérelmét a Magyar Államkincstár (a továbbiakban: Kincstár) által üzemeltetett
elektronikus rendszerben 2012. április 29-ig történő rögzítéssel és az 1. melléklet szerinti adatlapon papír alapon postai
úton 2012. április 30-ig együttesen nyújthatja be a miniszterhez a Kincstár – kérelmező székhelye szerint – illetékes
területi szerve (a továbbiakban: Igazgatóság) útján. Az igénylést 1 eredeti példányban papír alapon, valamint
1 példányban CD vagy DVD lemezen kell benyújtani. A benyújtási határidő elmulasztása jogvesztő, a kizárólag postai
úton benyújtott kérelem érvénytelen. (2) A kérelemhez csatolni kell a következő mellékleteket:
a) a tervezett fejlesztés várható eredményeit, a közösségi, közművelődési és gazdasági hatásokat bemutató
hatástanulmányt, valamint a marketingtervet, a közönséghasznosítási és kommunikációs tervet,
b) feladatokra és költségnemekre lebontott részletes költségvetést a saját forrás feltüntetésével, valamint
a pénzügyi ütemezést, c) a kiállítás szakmai forgatókönyvét,
d) a kiállítás látványtervét, e) a kiállítást a látogatók számára tudományos-ismeretterjesztő formában bemutató kiállítási vezető kéziratát,
f) a kiállítás múzeumpedagógiai foglalkoztató füzetének tartalmi és módszertani összefoglaló vázlatát legalább
3 oldal terjedelemben, g) a kiállítás műtárgyvédelmi szakvéleményét,
h) építésügyi hatósági engedélyhez kötött tevékenységek esetén a jogerős építési engedélyt és a kapcsolódó
műszaki tervdokumentációt, i) műemlék épület esetén a kulturális örökségvédelmi hatóság engedélyét, amennyiben a munkálatok jellege
alapján jogszabály ezt előírja, j) a kedvezményezett biztonságvédelmi helyzetének leírását a kiállítóterekre és raktárakra vonatkozóan, és
k) a képviselő-testületi határozatot, vagy a képviselő-testület költségvetési rendeletbe foglalt – a tartalék feletti
rendelkezési jogot átruházó – felhatalmazása alapján a polgármester nyilatkozatát a saját forrás biztosításáról.
(3) A kérelemhez csatolni kell az Ávr. 72. § (2) bekezdésében foglaltakon túl a támogatást kérelmező írásbeli nyilatkozatát
a) az Ávr. 88. § (2) bekezdésében foglaltakról,
b) arról, hogy nem áll adósságrendezési eljárás alatt, és hogy rendelkezik-e lejárt esedékességű, meg nem fizetett
köztartozással, valamint c) arról, hogy a 2. §-ban meghatározott és az általa vállalt feladatokra nem nyert el támogatást az Európai Regionális
Fejlesztési Alapból támogatott regionális operatív programok, valamint az Európai Mezőgazdasági és
Vidékfejlesztési Program finanszírozása keretében. (4) A nyilatkozatokat egy okiratba foglalva szükséges a kérelemhez csatolni, amely nem lehet a támogatási kérelem
benyújtásának napjától számított 30 napnál régebbi. 5. § (1) Az Igazgatóság az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény szerinti vizsgálat során a nem megfelelő, hiányos
kérelem esetében legfeljebb 8 napos határidő kitűzésével szólítja fel hiánypótlásra a kérelmezőt. A vizsgálat lezárását
követően a formailag megfelelő kérelmet, valamint a CD vagy DVD lemezen beküldött pályázatot legkésőbb
2012. május 25-ig az Igazgatóság továbbítja a miniszternek, akit egyúttal tájékoztat arról is, hogy mely pályázatokat
nem továbbította részére. (2) A pályázatok elsődleges értékelését a miniszter által felkért szakemberekből álló bizottság (a továbbiakban: értékelő
bizottság) végzi el. Az értékelő bizottság az értékelés kialakítása során a 4. § (2) bekezdése szerinti szakmai
mellékleteket mérlegeli, és az észrevételeiről a 2. mellékletben meghatározott tartalommal részletes értékelőlapot
(a továbbiakban: értékelőlap) készít. (3) Az értékelőlapok alapján a kultúrpolitikáért felelős helyettes államtitkárból, a muzeális intézményekért felelős
főosztály vezetőjéből, az értékelő bizottság képviselőjéből, valamint a miniszter által felkért múzeumi szakmai
testületek tagjaiból álló bíráló bizottság (a továbbiakban: bíráló bizottság) javaslatot tesz a miniszternek a pályázatok
elbírálására. (4) A támogatásról a miniszter a bírálóbizottság javaslatait mérlegelve 2012. július 10-ig dönt, és a döntést legkésőbb
2012. július 25-ig közzéteszi az általa vezetett minisztérium (a továbbiakban: minisztérium) honlapján.
(5) A támogatási szerződéseket a miniszteri döntést követően a nyertes kérelmezőkkel legkésőbb 2012. augusztus 31-ig
kell megkötni. E határidőnek a kérelmező érdekkörében felmerült okból történő elmulasztása jogvesztő.
6. § (1) A miniszter jogosult a támogatási szerződésben kikötni a felmondása, a tőle történő elállás esetén visszafizetendő
költségvetésből nyújtott támogatás visszafizetésének biztosítékait. (2) A kikötött biztosítékok rendelkezésre állását legkésőbb a támogatás folyósítását megelőzően kell biztosítani.
A biztosítékoknak a támogatási jogviszony alapján fennálló kötelezettségek megszűnéséig rendelkezésre kell állniuk.
(3) Ha a támogatott tevékenység beruházás, a beruházással létrehozott vagyonra nézve – amennyiben az a kérelmező
tulajdonába vagy vagyonkezelésébe kerül – a miniszter jogosult a támogatási szerződésben meghatározni azt az
időpontot, ameddig az csak a miniszter előzetes jóváhagyásával és a foglalkoztatási, illetve a szolgáltatási és az egyéb
kötelezettségek átvállalásával, átruházásával idegeníthető el, adható bérbe vagy más használatába, vagy terhelhető
meg. A miniszter a jóváhagyás feltételeként kikötheti, hogy a kötelezettségek átvállalásának biztosítása érdekében
a beruházással létrehozott vagyon elidegenítése esetén az új tulajdonos a kérelmező helyébe – részleges elidegenítés
esetén a kérelmező mellé –, bérbe vagy más módon történő használatba adás esetén – e jogviszony fennállásának
idejére – a kérelmező mellé a támogatási szerződésbe lépjen be, vagy a kötelezettségek átvállalásáról egyoldalú
nyilatkozatot tegyen. 7. § (1) A miniszter a támogatási szerződések egy-egy eredeti példányát, valamint a támogatásban részesített kérelmezők és
a részükre jóváhagyott támogatási összegek jegyzékét legkésőbb 2012. szeptember 15-ig utalványozás céljából
megküldi a helyi önkormányzatokért felelős miniszternek. (2) A megítélt támogatást a kincstári finanszírozás általános szabályai szerint közvetlenül teljesített kifizetéssel egy
összegben a helyi önkormányzatokért felelős miniszter utalványozása alapján a Kincstár a támogatási szerződések
és az (1) bekezdés szerinti jegyzéknek a helyi önkormányzatokért felelő miniszterhez történő beérkezését követő
21 napon belül, de legkésőbb 2012. szeptember 30-ig folyósítja a kérelmezők költségvetési elszámolási számlájára.
8. § (1) A kérelmező gondoskodik arról, hogy a kapott támogatást az e rendeletben előírt célra használják fel, valamint hogy
a kérelemben megjelölt kedvezményezett – a 3. § (1) bekezdés szerinti saját forrással együtt – a támogatási összeghez
a kérelmező költségvetési elszámolási számlájára történő megérkezésétől számított 10 napon belül hozzáférhessen.
(2) A kérelmező a kapott támogatás felhasználásáról december 31-i fordulónappal a mindenkori zárszámadás keretében
és annak rendje szerint köteles elszámolni. A támogatásnak a 2012. december 31-én kötelezettségvállalással terhelt
maradványát 2013. november 30-ig lehet felhasználni. (3) A miniszter a szakmai megvalósulást folyamatosan ellenőrizheti és vizsgálhatja, hogy a támogatás a 2. §-ban
meghatározott és a támogatásban részesített kérelmező által vállalt feladat megvalósítására került-e felhasználásra.
(4) A támogatásnak a kedvezményezett által levont vagy áthárított adóval érintett része tekintetében a jogosulatlanul
igénybe vett támogatásra vonatkozó szabályok alkalmazandók. 9. § Az Ávr. 82. §-ában foglaltakon túl a miniszter jogosult – az általa meghatározott egyéb esetek mellett – a támogatási
szerződéstől elállni, azt felmondani, ha a kérelmező a 4. § (3) bekezdés a)–c) pontja alapján adott nyilatkozatok
bármelyikét visszavonja. 10. § E rendelet alapján kizárólag az Európai Bizottság N 357/2007. számú, a miniszter által vezetett minisztérium
költségvetési fejezetének fejezeti kezelésű előirányzataiból és a Nemzeti Kulturális Alapból nyújtott támogatás
tárgyában hozott határozatával összhangban nyújtható támogatás. 11. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba, és 2013. december 31-én hatályát veszti.
Dr. Réthelyi Miklós s. k.,
nemzeti erőforrás miniszter