type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
72/2003. (IV. 25.) KE határozata rendőr dandártábornok kinevezéséről.
A belügyminiszter előterjesztésére dr. Házi István r. ezredest, a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét, a Rendőrség Napja alkalmából a rendőri
munka végzésében és irányításában kifejtett eredményes
tevékenysége elismeréseként 2003. április 24-i hatállyal
rendőr dandártábornokká kinevezem. Budapest, 2003. április 22. Mádl Ferenc s. k.,
a Köztársaság elnöke


text:
460/2015. (XI. 18.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Ábrahám Juditot
a 2015. november 15. napjától 2018. november 14. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2015. november 2. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
498/2013. (XII. 7.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés f )  pontja, illetve a  Magyarország címerének és zászlajának használatáról,
valamint állami kitüntetéseiről szóló 2011. évi CCII. törvény 18.  § (1)  bekezdése alapján – a  miniszterelnök
előterjesztésére –
keresztény értékrenden alapuló példamutató életútja, az 1956-os forradalom és szabadságharc eszméjének ápolása
érdekében végzett tevékenysége, valamint a magyar értékek, hagyományok és az Amerikai Egyesült Államokban élő
magyar fiatalság identitásának megőrzése érdekében végzett kiemelkedő munkája elismeréseként
Tóth Attila Péter részére a
MAGYAR ÉRDEMREND LOVAGKERESZTJE
 polgári tagozata; kiemelkedő művészeti és közéleti tevékenységben gazdag életútja, valamint a  magyarság hírnevének öregbítése
érdekében végzett munkássága elismeréseként
Makk Imre festőművész, a Makk Studios társtulajdonosa részére a
MAGYAR ARANY ÉRDEMKERESZT
 polgári tagozata kitüntetést adományozom. Budapest, 2013. október 18.
Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
201/2014. (VIII. 14.) Korm. rendelete az állam tulajdonában álló egyes kiadó és tankönyvkiadó gazdasági társaságok állami feladatellátásának központi költségvetési szerv által történő átvételéről.
A Kormány az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 109. § (1) bekezdés 40. pontjában kapott felhatalmazás alapján,
az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § Az  1.  mellékletben meghatározott gazdasági társaságok által ellátott feladatot 2014. október 1-jétől
az Oktatáskutató és Fejlesztő Intézet mint átvevő költségvetési szerv látja el.
2. § Az  államot az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 11/C.  § (2)  bekezdése szerinti esetben az  átvevő
költségvetési szerv vezetője képviseli.
3. § Az átvételi felelőst az oktatásért felelős miniszter jelöli ki.
4. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
12/2015. (V. 14.) AB határozata a Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 7.Kpk.50100/2013/4. számú végzése alaptörvényellenességének megállapításáról és megsemmisítéséről, valamint alkotmányos követelmény megállapításáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése alkotmányjogi panasz tárgyában – dr. Dienes-Oehm Egon, dr. Kiss László és dr. Sulyok
Tamás alkotmánybírók különvéleményével – meghozta a következő
1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 7.Kpk.50100/2013/4. számú
végzése alaptörvény-ellenes, ezért azt megsemmisíti.
2. Az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdéséből fakadó alkotmányos követelményként
megállapítja, hogy a  közigazgatási és hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi
CXL.  törvény 15.  § (1), (3) és (8)  bekezdésének alkalmazása során a  telekalakítási eljárással érintett telekkel
közvetlenül szomszédos telek tulajdonosát is ügyfélnek kell tekinteni.
Az Alkotmánybíróság elrendeli e határozatnak a Magyar Közlönyben való közzétételét.
I. [1] 1. Az  indítványozó 2013. március 26-án, postai úton kapta kézhez a  2013. március 6-án kelt, 7477-2/13.IV. számú
jegyzői építési engedélyes határozatot. Ekkor szerzett tudomást arról, hogy közvetlen szomszédja részére
a  földhivatal telekcsoport-újraosztást engedélyezett az  indítványozó ingatlanja előtti üres telken, melynek
következtében az  indítványozó ingatlanával közös telekhatáron három építési telek alakult. Az  indítványozó
sérelmezte, hogy a  telekalakítási eljárásról őt nem tájékoztatták, az  iratokba történő betekintését nem tették
lehetővé. Jogos érdekét a következő hátrányos következmények miatt tartotta megállapíthatónak.
– a  telekhatáron álló beépítéssel három nagyméretű családi ház kerülne megépítésre a  terepszint jelentős
megemelésével;
– az ingatlan forgalmi értékét jelentős mértékben csökkenti három hatalmas lakóépület oldalhatáron történő
engedélyezése;
– a közforgalmi út létesítése közlekedési érdekét sérti;
– a szintkülönbség miatt a telek tulajdonosa az utat is érintő terepfeltöltést, tereprendezést tervez;
– a „közforgalom elől el nem zárt magánút” csapadékvíz-elvezetése nem biztosított;
– a jelentős terepszint-emelés folytán az ingatlan hidrológiai viszonyai várhatóan megváltoznak.
[2] A Nyíregyházi Járási Hivatal Járási Földhivatala elutasította az  indítványozó kérelmét, döntését a  Hajdú-Bihar
Megyei Kormányhivatal helybenhagyta, ez  utóbbi döntést a  Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
szintén helyben hagyta. Érvelése szerint a  földhivatalokról, a  Földmérési és Távérzékelési Intézetről, a  Földrajzinév
Bizottságról és az  ingatlan-nyilvántartási eljárás részletes szabályairól szóló 338/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet
(a  továbbiakban: Korm. r.) 9.  § (2)  bekezdése alapján az  indítványozót nem illeti meg az  ügyféli jogosultság, mert
a telekalakítási eljárást a Korm. r. II/A. fejezete szabályozza, amely nem biztosít ügyféli jogosultságot a szomszédos
ingatlannal rendelkezni jogosult számára a  telekalakítási eljárásban, az  indítványozó által hivatkozott § pedig
e  fejezeten kívül található. Az  indítványozó a  közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól
szóló 2004. évi CXL. törvény (a  továbbiakban: Ket.) 15.  § (1)  bekezdésének ügyfélfogalmára hivatkozva kérte
ügyféli minőségének a  telekalakítási eljárás vonatkozásában való megállapítását, kérelmét azonban a  hatóságok
és a  bíróság arra hivatkozva tagadták meg, hogy a  konkrét esetben a  Korm. r. speciális szabályt állapít meg, és
a Ket. ügyfélfogalma nem használható.
[3] 2. Az  indítványozó az  Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a  továbbiakban: Abtv.) 27.  §-a szerinti
alkotmányjogi panasszal fordult az  Alkotmánybírósághoz. Álláspontja szerint a  kifogásolt végzés ellentétes
az Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdésével, valamint ezzel összefüggésben az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésével,
R) cikk (1)–(2) bekezdéseivel, T) cikk (3) bekezdésével, I. cikk (1) és (3) bekezdéseivel, XV. cikk (1)–(2) bekezdéseivel,
továbbá XXIV.  cikk (1)  bekezdésével. Álláspontja szerint a  hatóságok és a  bíróság egyaránt a  Vidékfejlesztési
Minisztérium Földügyi és Térinformatikai Főosztálya jogi iránymutatását követték az ügyféli jogállás meghatározása
során, ami sérti az  Alaptörvény jogbiztonságot rögzítő B)  cikkét. Az  ügyféli jogállás megtagadásával sérül
a  szomszédos ingatlannal rendelkezni jogosult jogorvoslathoz való joga, hiszen a  telekalakítás engedélyezéséből
fakadó esetleges hátrányok ellen így nem tud védekezni. A  telekalakítási eljárásban alkalmazandó jogszabályok
nem tartalmaznak olyan rendelkezést, hogy a  határozatot közölni kell a  telekalakítással érintett ingatlanokkal
szomszédos telkek tulajdonosaival, ezért a határozatnak a szomszédok részére történő kézbesítése mint az ügyféli
jogkör jogellenes kiterjesztése jogszabálysértő. Ugyancsak sérti a  jogorvoslathoz való jogot az, hogy a  bíróság
az ügyféli jogállás vonatkozásában sem a Ket. 15. § (1) bekezdését, sem a Korm. r. 9. § (2) bekezdését nem tartotta
alkalmazhatónak. A  Kormány a  Ket. 174/A.  § a)–b)  pontjaiban foglalt felhatalmazásra alapozva alkotta meg
a  Korm. r.-t, ám e  rendelkezések nem adnak felhatalmazást a  Ket. 15.  §-ában meghatározott ügyféli jogállás
korlátozására. A  Korm. r. azonban korlátozza azt, ezért ellentétes az  Alaptörvény I.  cikk (1) és (3)  bekezdésével.
Az, hogy eljárása során a hatóságok és a bíróság a telekfelosztási érdeksérelmet az építésügyi hatóság hatáskörébe
utalták – ezáltal korlátozva az  indítványozó jogorvoslati lehetőségeit –, a  tisztességes eljárás követelményébe is
ütközik. Az eljárás egyúttal az Alaptörvény XV. cikke szerinti diszkriminációtilalmat is sérti, ugyanis a hatóságok és
a bíróság nem vizsgálták „egyenként és összességében” a szomszédos érdeksérelmet, megsértve ezáltal a pártatlan
és részrehajlás nélküli ügyintézés követelményét.
II. [4] 1. Az Alaptörvény érintett rendelkezései:
„B) cikk (1) Magyarország független, demokratikus jogállam.”
„R) cikk (1) Az Alaptörvény Magyarország jogrendszerének alapja.
(2) Az Alaptörvény és a jogszabályok mindenkire kötelezőek.”
„T) cikk (3) Jogszabály nem lehet ellentétes az Alaptörvénnyel.”
„I. cikk (1) AZ EMBER sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait tiszteletben kell tartani. Védelmük az állam
elsőrendű kötelezettsége.
(3) Az  alapvető jogokra és kötelezettségekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg. Alapvető jog más
alapvető jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték védelme érdekében, a  feltétlenül szükséges
mértékben, az  elérni kívánt céllal arányosan, az  alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával
korlátozható.”
„XV. cikk (1) A törvény előtt mindenki egyenlő. Minden ember jogképes.
(2) Magyarország az  alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem,
fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési
vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja.”
„XXIV.  cikk (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a  hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és
ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni.”
„XXVIII.  cikk (7) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogorvoslattal éljen az  olyan bírósági, hatósági és más
közigazgatási döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.”
[5] 2. A Ket. érintett rendelkezései:
„15. § (1) Ügyfél az a természetes vagy jogi személy, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, akinek
jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti, akit hatósági ellenőrzés alá vontak, illetve akire nézve a hatósági nyilvántartás
adatot tartalmaz.
[…]
(3) Törvény vagy kormányrendelet meghatározott ügyfajtában megállapíthatja azon személyek körét, akik
az  (1)  bekezdésben foglaltak vizsgálata nélkül ügyfélnek minősülnek. Az  (1)  bekezdésben foglaltak vizsgálata
nélkül ügyfélnek minősül jogszabály rendelkezése esetén az  abban meghatározott hatásterületen lévő ingatlan
tulajdonosa és az, akinek az ingatlanra vonatkozó jogát az ingatlan-nyilvántartásba bejegyezték.
[…]
(8) Az  eljárás megindítására irányuló kérelmet benyújtó ügyfélen kívüli ügyféli jogállást megtagadó végzés ellen
önálló fellebbezésnek van helye.”
[6] 3. A Korm. r. érintett rendelkezései:
„I. Fejezet AZ INGATLAN-NYILVÁNTARTÁSI ELJÁRÁS RÉSZLETES SZABÁLYAI
9.  § (2) Az  az  érdekelt, akinek a  járási földhivatali határozatot bármilyen okból nem kézbesítették, és a  határozat
kézbesítését a bejegyzéstől számított egy éven belül kérte, a kézbesítéstől számított tizenöt napon belül terjeszthet
elő fellebbezést. E bekezdés alkalmazásában érdekeltnek a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló
törvény szerinti ügyfél minősül.
II/A. Fejezet TELEKALAKÍTÁSI ELJÁRÁS
17/A. § (1) A telekalakítási eljárás kérelemre induló eljárás. A kérelem tartalma szerint a telekalakítási eljárás típusai
a következők:
a) telekalakítási engedélyezési eljárás,
b) egyesített telekalakítási eljárás.
(2) Az egyesített telekalakítási eljárás lefolytatására vonatkozó kérelem alapján
a) a telekalakítás engedélyezésére és
b) a  telekalakítási engedély jogerőre emelkedését követően a  telek adataiban, továbbá a  bejegyzett jogok és
feljegyzett tények vonatkozásában a telekalakítással bekövetkező változásnak az ingatlan-nyilvántartásban történő
átvezetésére (e fejezet alkalmazásában: változásátvezetési eljárás) irányuló eljárás indul meg.
(3) A telekalakítás engedélyezése iránti kérelmet benyújthat:
a) a telekalakítással érintett bármelyik telek bármelyik tulajdonosa,
b) közös tulajdonban álló telek esetén bármelyik tulajdonostárs,
c) aki a telekalakítással érintett földrészlet tekintetében tulajdoni igényt érvényesít,
d) az elbirtoklás megállapítása iránt polgári peres eljárást kezdeményező,
e) ha a  telekalakítás során legalább nyolc új építési telek keletkezik, a  tulajdonostársaknak a  telek területnagyság
szerinti többsége,
f ) az a személy, aki a telekalakításról a tulajdonossal írásban megállapodott.
(4) Egyesített telekalakítási eljárás iránti kérelmet az  – a  (3)  bekezdés szerinti kérelem benyújtására jogosult –
nyújthat be, aki az  ingatlan-nyilvántartásról szóló törvényben foglaltak szerint az  ingatlan-nyilvántartási eljárás
megindítására egyébként jogosult.
(5) A  telekalakítási eljárás megindítása iránti kérelemnek a  közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános
szabályairól szóló törvényben meghatározottakon túl a következő adatokat kell tartalmaznia:
a) természetes személy kérelmező esetén a természetes személyazonosító adatokat,
b) gazdálkodó szervezet kérelmező esetén a gazdálkodó szervezet statisztikai számjelét,
c) a telekalakítással érintett tel(k)ek helyrajzi számát, a tel(k)ek fekvése szerinti település megjelölésével,
d) a  kérelmezett telekalakítási eljárás típusának (telekalakítási engedélyezési eljárás vagy egyesített telekalakítási
eljárás) megjelölését,
e) a telekalakítás célját, amely lehet:
ea) telekcsoport újraosztása,
eb) telekfelosztás,
ec) telekegyesítés,
ed) telek-határrendezés,
f ) az igazgatási szolgáltatási díj befizetésének igazolását.
(6) Az egyesített telekalakítási eljárás megindítására irányuló kérelemnek, az  (5) bekezdésben foglaltakon túl meg
kell felelnie az ingatlan-nyilvántartásról szóló törvény szerinti előírásoknak.
(7) A telekalakítási eljárás megindítása iránti kérelmet a miniszter által rendszeresített, és a földhivatalok honlapján
közzétett formanyomtatványon kell benyújtani. A telekalakítási eljárás megindítása iránti kérelemhez mellékelni kell
a telekalakítási dokumentációt, mely a 3. melléklet 1. pontjában felsorolt munkarészeket tartalmazza, a telekalakítás
céljának függvényében. Amennyiben a  telekalakítási eljárás megindításakor a  kérelmező rendelkezik hatályos,
záradékolt változási vázrajzzal, úgy a  3.  melléklet 1.1.  alpontjában foglalt munkarészek ismételt benyújtása nem
szükséges.
(8) Telekalakítási dokumentációt
a) építészeti-műszaki tervezési szakterületen geodéziai tervezési jogosultsággal és ingatlanrendező földmérő
minősítéssel rendelkező földmérő, vagy
b) az  a)  pont hatálya alá nem tartozó, de a  földmérési és térképészeti tevékenységről szóló jogszabályokban
meghatározott földmérési és térképészeti szakképzettséggel rendelkező személy a  (9)  bekezdésben foglaltak
figyelembevételével
készíthet.
(9) Ha a  telekalakítási dokumentációt a  (8)  bekezdés b)  pontja szerinti szakképzettséggel rendelkező személy
készíti, a  dokumentáció minőségét, valamint a  tartalmi és pontossági előírásoknak való megfelelőségét – felelős
tervezőként – a (8) bekezdés a) pontja szerinti jogosultsággal rendelkező szakember tanúsítja a változási vázrajzon
és a telekalakítási helyszínrajzon.”
III. [7] 1. Az  Alkotmánybíróság először megvizsgálta, teljesültek-e az  indítvány befogadhatóságának az  Abtv.-ben
meghatározott feltételei.
[8] 2. Az Abtv. 52. § (1) bekezdése értelmében az indítványnak határozott kérelmet kell tartalmaznia.
 [9] Az indítványozó az  Abtv. előírásainak megfelelően megjelölte az  Abtv.-nek az  Alkotmánybíróság hatáskörét,
valamint az  indítványozó jogosultságát megalapozó rendelkezéseit. Megjelölte azt, hogy mely Alaptörvényben
biztosított joga sérült. Sérelmének lényegét a  jogorvoslathoz való jog vonatkozásában indokolta. Emellett
megjelölte a vizsgálandó bírói döntést, és kifejezetten kérte annak megsemmisítését. Az indítványozó jogosultnak
tekinthető, hiszen a bírósági eljárásban félként vett részt.
[10] Az indítvány megfelel az Abtv. 27. § b) pontjában előírt feltételnek: az indítványozó kimerítette a rendes jogorvoslati
lehetőségeket, a támadott végzés ellen további rendes jogorvoslatnak nincs helye. A Korm. r. taxatív rendelkezései
közvetlenül nem biztosítanak ügyféli jogállást az  indítványozó részére. A  Ket. 15.  § (1)  bekezdése azonban úgy
fogalmaz, ügyfél az  a  természetes vagy jogi személy, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet,
akinek jogát vagy jogos érdekét az  ügy érinti, akit hatósági ellenőrzés alá vontak, illetve akire nézve a  hatósági
nyilvántartás adatot tartalmaz. Emellett a Ket. 15. § (8) bekezdése úgy rendelkezik, az eljárás megindítására irányuló
kérelmet benyújtó ügyfélen kívüli ügyféli jogállást megtagadó végzés ellen önálló fellebbezésnek van helye, amiből
következik, hogy az  Abtv. 27.  § b)  pontjának való megfeleléshez ezt a  lehetőséget is ki kell meríteni. {3237/2014.
(IX. 22.) AB végzés, Indokolás [11]} Az indítványozó kérte ügyféli minőségének elismerését a telekalakítási eljárásban,
és jogorvoslati lehetőségeit kimerítve támadta meg ügyfélként való elismerésének elutasítását az Alkotmánybíróság
előtt.
[11] Teljesült az Abtv. 30. § (1) bekezdésében előírt feltétel is. Az indítványozó 2013. november 20-án vette át a támadott
végzést, a panasz postai úton történő feladására pedig 2014. január 20-án került sor, a határidő 60. napján.
[12] Az indítvány megfelelt az  Abtv. 29.  §-ának is: alapvető alkotmányjogi jelentőségű az  a  kérdés, sérül-e
az Alaptörvényben biztosított joga a telekalakítási eljárással érintett ingatlannal szomszédos ingatlannal rendelkezni
jogosult személynek azáltal, hogy a  telekalakítási eljárásban nem vehet részt félként, a  telekalakítási eljárás során
hozott döntéssel szemben jogorvoslattal nem élhet.
IV. [13] Az indítvány megalapozott. [14] 1. Az  Alkotmánybíróság az  ügy elbírálásához először áttekintette a  telekalakítási engedély megadására irányuló
eljárást szabályozó korábbi, illetve jelenleg hatályos főbb rendelkezéseket.
[15] 1971-től 2000-ig a  telekalakítás speciális eljárási szabályait a  telekalakításról szóló 29/1971. (XII. 29.) ÉVM rendelet
határozta meg. Ezt a  85/2000. (XI. 8.) FVM rendelet váltotta fel, mely kimondta, hogy az  engedély megadásáról,
illetőleg megtagadásáról szóló határozatot kézbesítés útján kell közölni – egyebek között – a  közvetlenül
szomszédos, a  határozattal érintett ingatlannal közös határvonalú telekkel rendelkezni jogosultakkal,
akiknek adatait az  építésügyi hatóság hivatalból szerezte be [8.  § (3)  bekezdés d)  pont, illetve 13.  § d)  pont].
E rendelkezéseket a 37/2007. (XII. 13.) ÖTM rendelet helyezte hatályon kívül 2008. január 1-ével.
[16] A jelen panasz alapjául szolgáló egyedi ügyben a  Korm. r. utólagosan betoldott, II/A. fejezete szabályozza
a  telekalakítási eljárást. E  jogszabály 17/A.  § (1)  bekezdése rögzíti, hogy a  telekalakítási eljárás kérelemre induló
eljárás. A  17/A.  § (3)  bekezdése szerint kizárólag a  következő személyek nyújthatnak be kérelmet a  telekalakítás
engedélyezése iránt: a telekalakítással érintett bármelyik telek bármelyik tulajdonosa; közös tulajdonban álló telek
esetén bármelyik tulajdonostárs, aki a  telekalakítással érintett földrészlet tekintetében tulajdoni igényt érvényesít;
az  elbirtoklás megállapítása iránt polgári peres eljárást kezdeményező, ha a  telekalakítás során legalább nyolc új
építési telek keletkezik; a  tulajdonostársaknak a  telek területnagyság szerinti többsége; valamint az  a  személy,
aki a  telekalakításról a  tulajdonossal írásban megállapodott. Ebből a  felsorolásból az  tűnik ki, hogy a  Korm. r.
kifejezetten a tulajdonosi minőséghez kapcsolja a telekalakítási eljárás megindításának lehetőségét.
[17] A Korm. r.-et 2014. december 31-ével hatályon kívül helyezte a földhivatalok, valamint a Földmérési és Távérzékelési
Intézet feladatairól, illetékességi területéről, továbbá egyes földhivatali eljárások részletes szabályairól szóló
373/2014. (XII. 31.) Korm. r. (a  továbbiakban: új Korm. r.). Az  ebben található, releváns szabályozás tartalmilag
egyezik a  Korm. r. rendelkezéseivel. Az  Alkotmánybíróság mindemellett megállapítja, hogy az  új Korm. r.-nek
a záró rendelkezések között található 45. §-a szerint az új Korm. r. hatálybalépésekor folyamatban lévő eljárásokat
az  azok indulásakor hatályos rendelkezések szerint kell befejezni. Ennek következtében az  indítványozó által
kezdeményezett eljárásra a régi Korm. r. rendelkezései irányadók.
[18] 2. Ezt követően az  Alkotmánybíróság a  jogorvoslathoz való jog sérelmét állító indítványi elemet vizsgálta meg.
Ennek során áttekintette, milyen anyagi és eljárásjogi lehetőségeket biztosít a  jogrendszer az  indítványozó által
állított sérelem orvoslására. Az  indítványozó az  ingatlanjával szomszédos telkeket érintő telekalakítási eljárás
lefolytatásáról és a  telekalakítási engedély megadásáról úgy értesült, hogy az  időközben megindult építési
engedélyezési eljárásban született elsőfokú határozatot részére ügyféli jogállására tekintettel kézbesítették.
A  kérelmező kérelmét 2012. december 28-án érkeztették. Az  építésügyi és építésfelügyeleti hatósági eljárásokról
és ellenőrzésekről, valamint az  építésügyi hatósági szolgáltatásról szóló 312/2012. (XI. 8.) Korm. rendelet
(a  továbbiakban: Ér.) 74.  § (1)  bekezdése értelmében az  Ér. rendelkezéseit a  hatálybalépése (2013. január 1.) után
indult első és másodfokú eljárásokban kell alkalmazni. A  szóban forgó építési engedélyezési eljárásra tehát
az építésügyi hatósági eljárásokról és az építésügyi hatósági ellenőrzésről szóló 193/2009. (IX. 15.) Korm. rendelet
(a  továbbiakban: régi Ér.) rendelkezései irányadóak azzal a  kikötéssel, hogy az  Ér. hatálybalépésekor folyamatban
lévő eljárások esetén a döntést az építésügyi hatósági engedélyezési eljárást támogató elektronikus dokumentációs
rendszer (a továbbiakban: ÉTDR) által biztosított sablon alkalmazásával kell meghozni, illetve a kérelmező építtető
kérheti az Ér. hatálybalépésekor folyamatban lévő eljárásnak az ÉTDR-ben való folytatását, valamint az elektronikus
kapcsolattartást [Ér. 74. § (2)–(3) bekezdés]. Az indítványozónak az elsőfokú építési engedélyezési határozatról való
értesítését a régi Ér. 3. § (3) bekezdésének a) pontja alapozta meg, melynek értelmében vizsgálni kell a közterület
kivételével a  közvetlenül szomszédos – az  eljárással érintett ingatlannal, ingatlanokkal közös határvonalú
(telekhatárú) – telekkel rendelkezni jogosult ügyféli jogállását. Az  építési engedélyezési határozat kézbesítésével
az  indítványozó – mint az  építési engedélyezési eljárás ügyfele – számára megnyílt a  jogorvoslati kérelem
benyújtásának lehetősége – amellyel az alkotmányjogi panasz tanúsága alapján élt is. Az Ér. nem tartalmaz speciális
szabályt a  szomszédos telekkel rendelkezni jogosult ügyféli jogállását illetően, ezért a  Ket. 15.  § (1)  bekezdése
irányadó, vagyis a  szomszédos telekkel rendelkezni jogosult akkor minősülhet ügyfélnek, ha jogát vagy jogos
érdekét az ügy érinti.
[19] A régi Ér. emellett tartalmaz néhány olyan rendelkezést a  szakhatósági eljárást illetően, amelyek kifejezetten
a  szomszédos ingatlanokra tekintettel születtek. A  6.  § (1)  bekezdése alapján a  Kormány az  építésügyi
hatóságnak az  5.  melléklet szerinti első- és másodfokú építésügyi hatósági eljárásaiban, az  5.  mellékletben
meghatározott feltételek esetén és szakkérdésben, az  5.  melléklet szerinti hatóságokat szakhatóságként jelöli
ki, emellett az  ügyfélnek az  eljárás megindítása előtt benyújtott kérelmére a  szakhatóságként kijelölt hatóság
előzetes szakhatósági állásfoglalást ad ki. A  6.  § (3)  bekezdés b)  pontja alapján a  természet- és tájvédelmi
szakhatóság megkeresése esetén az  építésügyi hatóságnak csatolnia kell a  3.  melléklet szerinti dokumentációt,
amely egyebek között tartalmazza az  antennát befogadó ingatlan és a  szomszédos ingatlanok helyszínrajzát
1:1000  léptékben (3.  melléklet, I.1.  pont), valamint az  antenna és a  vele távközlési kapcsolatban lévő szomszédos
antennák elhelyezkedésének vázrajzát értelemszerű léptékben (3.  melléklet, I.5.  pont); épület építési, bontási és
fennmaradási engedélyezési eljárás esetén a  beépített térségben a  szomszédos ingatlanok, épületek látvány- és
alaprajzait, elhelyezkedésüket a  befoglaló telkeken (tervrajzzal, fotókkal, elhelyezkedési vázlattal dokumentálva)
[3. melléklet, II.1. a) pont], emellett az építési tevékenységgel érintett, valamint a szomszédos területre vonatkozó
természetvédelmi oltalom megjelölését [3.  melléklet, II.1. d)  pont]. Az  5.  melléklet kimondja továbbá, hogy
– egyebek között – a szomszédos telkeken álló épületek között tartandó tűztávolság mértékének, ennek hiányában
a  kialakítás feltételeinek meghatározása céljából elvi építési engedély, építési engedély, összevont építésügyi
hatósági engedély, használatbavételi engedély, valamint fennmaradási engedély megadása iránti eljárás esetén
a tűzvédelmi szakhatóságot kell megkeresni. Túl azon tehát, hogy a Ket. széles körű, átfogó ügyfélkört határoz meg,
a régi Ér. pedig előírta a közvetlenül szomszédos telekkel rendelkezni jogosult ügyféli jogállásának hivatalból való
vizsgálatát, a jogszabályban fellelhetők olyan rendelkezések, amelyek nyilvánvalóan a szomszédok jogos érdekeire
tekintettel születtek meg.
[20] Az Alkotmánybíróság megjegyzi továbbá, hogy az  építési engedélyezési eljárást szabályozó jogszabályokon
kívül más jogszabályok is tartalmaznak olyan rendelkezéseket, amelyek irányadóak az  olyan esetekre, amikor
az  építkezés hátrányt okoz vagy okozhat a  szomszédos telekkel rendelkezni jogosultnak. Így például az  országos
településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet 36.  §-a meghatározza
a szomszédos telkeken a meglévő épületektől a megengedett legkisebb távolságot.
[21] A Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 5:23. §-a rögzíti a szomszédjog általános
szabályát, amely – a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény 100. §-ával betűről-betűre egyező módon –
kimondja, hogy a  tulajdonos a  dolog használata során köteles tartózkodni minden olyan magatartástól, amellyel
másokat, különösen a  szomszédokat szükségtelenül zavarná, vagy amellyel jogaik gyakorlását veszélyeztetné.
Emellett a  Ptk. hatodik könyvének negyedik részében szabályozott kártérítési jog szabályai alkalmazhatók
abban az  esetben is, amikor az  építkezés a  szomszédos telekkel rendelkezni jogosultnak jogellenes kárt okoz.
E  rendelkezések alapján a  tulajdonost keresetindítási jog illeti meg abban az  esetben, ha a  szomszédos ingatlan
használata miatt az ő ingatlanában értékcsökkenés áll be, és a keresetet a szerződésen kívül okozott károkért való
felelősségre vonatkozó általános szabályok alapján kell elbírálni (BDT2013. 2887.). Noha megfigyelhetők bizonyos
visszatérő károkozási módok – így például a  kilátás eltakarása az  építkezés által, a  mobiltelefon-átjátszótorony
működése vagy az  autópálya építése, üzemeltetése –, az  irányadó rendelkezések absztrakt jellegére tekintettel
a  magatartások széles köre károkozónak bizonyulhat, amennyiben okozati összefüggésbe hozhatók a  felperes
ingatlanjában beálló értékcsökkenéssel. A  bírói gyakorlat emellett a  károkozás megállapításának szempontjai
között említi – egyebek mellett – azt, hogy építkezés esetén az  építési engedélynek való megfelelés önmagában
nem zárja ki a kártérítési felelősséget, illetve az építési engedélytől való eltérés sem elégséges önmagában annak
megállapításához (BH1992. 235.; BDT2001. 404.); hogy vizsgálni kell, az  építkezés során az  épület elhelyezésével
mindent megtettek-e a  szomszédok a  szükségtelen zavarás elkerülésére (BDT2007. 1552.); vagy hogy az  építkező
felet terheli annak bizonyítása, hogy az  épület elhelyezése során a  jogosult érdekeinek figyelembevételével járt
el, az  épület megvalósítása és elhelyezése során mindent megtett azért, hogy a  szükségtelen zavarást elkerülje
(BDT2007. 1567.).
[22] 3. Az  indítványozótól a  Ket. 15.  § (1)  bekezdésére hivatkozva tagadták meg az  ügyféli minőséget. Ezért
az  Alkotmánybíróság áttekintette az  e  rendelkezéshez kapcsolódó bírói gyakorlatot, illetve releváns
alkotmánybírósági állásfoglalásokat. A  Ket. 15.  § (1)  bekezdése mérlegelési jogot biztosít az  eljáró közigazgatási
hatóságok részére azzal, hogy általánosságban definiálja az  ügyfél fogalmát, és eszerint ügyfél az  a  természetes
vagy jogi személy, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, akinek jogát vagy jogos érdekét az ügy
érinti, akit hatósági ellenőrzés alá vontak, illetve akire nézve a hatósági nyilvántartás adatot tartalmaz. A gyakorlat
alapján az  ügyfélképesség általános feltétele a  közvetlen és nyilvánvaló érdekeltség megléte. A  Legfelsőbb
Bíróság Kfv.IV.37.629/2009/70. számú eseti döntése szerint „[a] Ket. 15.  § (1)  bekezdésében megfogalmazott
ügyféli fogalom és az  azzal megteremtett ügyféli jogállás olyan általános érvényű és garanciális jellegű
rendelkezése a  törvénynek, melyet mindig az  adott hatósági ügy tárgyát képező alanyi jogok és jogos érdekek
vizsgálata alapján lehet tartalommal megtölteni”, és a legfőbb bírói fórum ebből arra a megállapításra jutott, hogy
a  közigazgatási határozattal érintett ingatlannal vagy ingatlanokkal való közvetlen vagy közvetett szomszédság
megalapozhatja a  Ket. szóban forgó rendelkezése szerinti ügyféli minőséget. Másrészt viszont a  Legfelsőbb
Bíróság Kfv.II.39.231/2008/6. számú eseti döntése szerint az ügyféli minőséget nem alapozza meg önmagában az,
ha a  szomszédos házon építési munkálatokat végeznek. Valakinek „a jogát, jogos érdekét az  ügy akkor érinti, ha
közvetlen és nyilvánvaló érdekeltsége fűződik ahhoz, hogy az egyébként másra vonatkozó jogot (kötelezettséget)
a  hatóság megállapít[ja]-e, és ha igen, milyen tartalommal. A  szomszéd ingatlan tulajdonosai kizárólag az  őket
közvetlenül érintő építési munkálat tekintetében tehetnek kifogást és kérhetnek vizsgálatot.” A Legfelsőbb Bíróság
megítélése szerint pusztán annak ténye, hogy a  szomszédban építkeznek – a  konkrét esetben a  tulajdonos
háza felé néző padlástéri ablakot alakítottak ki –, nem alapozza meg az  eljárásban való részvételt. Emellett Kfv.
II.37.502/2007/11. számú eseti döntésében a  Legfelsőbb Bíróság a  Ket.-ben, illetve a  Ket.-en kívüli jogszabályban
meghatározott ügyfélfogalom kollíziójával foglalkozva megállapította, hogy a  közigazgatási határozatot
felülvizsgáló bíróság tévesen hivatkozott a  lex generalis-nak tekintendő Ket. 15.  § (1)  bekezdésére, ugyanis
a  konkrét ügyben az  ügyféli jogállás megállapítására a  lex specialis-ként funkcionáló, az  ingatlan-nyilvántartásról
szóló 1997. évi CXLI. törvény 25. § (2) bekezdése volt irányadó, márpedig „[a]mennyiben külön jogszabály (törvény,
kormányrendelet) eltérő ügyfélfogalmat határoz meg, akkor az adott közigazgatási eljárásban az ügyféli jogállásról
a külön jogszabályi rendelkezés és nem a Ket. 15. §-ának (1) bekezdése alapján kell dönteni”.
[23] A lex specialis derogat legi generali elve rendszerint a  jogforrási hierarchiában azonos szinten álló jogszabályok
viszonyában alkalmazandó, noha a  legutóbb hivatkozott eseti döntésben a  Legfelsőbb bíróság a  magasabb
szinten álló lex generalis és az  alacsonyabb szinten álló lex specialis vonatkozásában is irányadónak tartotta.
Az  Alkotmánybíróság azonban ettől eltérő megállapításra jutott. A  36/2008. (IV. 3.) AB határozatában (ABH 2008,
1367.; a  továbbiakban: Abh.) – történetesen épp egy telekalakítási vonatkozású ügyben – alkotmányellenesnek
nyilvánította az  FVM rendelet 9.  § (1)  bekezdését, és a  konkrét ügyben kizárta annak alkalmazhatóságát
(az alkotmányellenesnek ítélt rendelkezést időközben hatályon kívül helyezték, ezért megsemmisíteni nem lehetett)
azon az  alapon, hogy az  ügyfélkörnek a  szóban forgó § általi meghatározása mind az  államigazgatási eljárás
általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) 3. § (4) és (8) bekezdéseivel, mind a Ket. 15. §
(1)  bekezdésével ellentétes volt, mert szűkebb körben határozta meg az  ügyfél fogalmát, mint arra az  említett
eljárási törvényekben sor került. Noha az Alaptörvény a Záró és vegyes rendelkezések 5. pontjában hatályon kívül
helyezte az  Alaptörvény hatálybalépése előtt hozott alkotmánybírósági határozatokat, az  Alkotmánybíróság
a 13/2013. (VI. 17.) AB határozata alapján nem látta akadályát e korábbi álláspontja fenntartásának a jelen ügyben.
[24] 4. Az  indítványozó érvelése szerint amiatt sérült a  jogorvoslathoz való joga, hogy az eljáró bíróság sem a Ket.-nek
az  ügyfél általános definícióját tartalmazó 15.  § (1)  bekezdését, sem a  Korm. r. 9.  § (2)  bekezdését nem tartotta
alkalmazhatónak az egyedi ügyben, ezért az indítványozót az ügyféli jogállás nem illette meg az eljárásban, ebből
kifolyólag jogorvoslati kérelem benyújtására sem volt lehetősége, noha megítélése szerint a telekalakítási eljárásban
hozott határozat jogos érdekét érintette.
[25] Az Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdése értelmében mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogorvoslattal
éljen az  olyan bírósági, hatósági és más közigazgatási döntés ellen, amely a  jogát vagy jogos érdekét sérti.
A  jogorvoslathoz való jog olyan alkotmányos alapjog, amely tárgyát tekintve a  bírói, illetőleg a  hatósági (más
közigazgatási) döntésekre terjed ki, tartalmát tekintve pedig azt kívánja meg, hogy valamennyi, az  érintett
jogát vagy jogos érdekét (helyzetét) érdemben befolyásoló érdemi határozat felülvizsgálata érdekében legyen
lehetőség más szervhez, vagy azonos szerv magasabb fórumához fordulni. A  jogorvoslathoz való jog törvényben
meghatározottak szerint gyakorolható, ezért az egyes eljárásokban eltérő szabályozás lehetséges. „Az Alaptörvény
megköveteli, hogy a  jogorvoslati jog nyújtotta jogvédelem hatékony legyen, vagyis ténylegesen érvényesüljön
és képes legyen a  döntés által okozott sérelem orvoslására. A  jogorvoslat jogának hatékony érvényesülését
számos tényező befolyásolhatja, így többek között a  felülbírálati lehetőség terjedelme, a  jogorvoslat elintézésére
meghatározott határidő, vagy a sérelmezett határozat kézbesítésének szabályai és megismerhetőségének tényleges
lehetősége.” {22/2013. (VII. 19.) AB határozat, Indokolás [26]} Minden jogorvoslat lényegi, immanens eleme
továbbá a  jogorvoslás lehetősége, vagyis a  jogorvoslat fogalmilag és szubsztanciálisan tartalmazza a  jogsérelem
orvosolhatóságát.
[26] Nem következik mindebből, hogy a  jogorvoslatot elbíráló szervnek a  kérelemnek minden körülmények között
helyt kell adnia, az azonban feltétlenül, hogy az eljárási szabályok által meghatározott keretek között a jogorvoslati
eljárást lefolytassák és a jogorvoslati kérelemben írtakat a jogszabályban foglaltak szerint érdemben megvizsgálják.
A jogorvoslati út igénybevételének nem előfeltétele továbbá valamely jog – esetleg alapjog – tényleges sérelmének
a  bekövetkezése, elegendő, ha az  érintett megítélése szerint jogát (jogos érdekét) sérti a  támadott döntés.
A jogorvoslathoz való jog mint alapjog sérelme tehát akként is megvalósulhat, hogy más (alap)jogi sérelem esetleg
nem állapítható meg az ügyben. {3064/2014. (III. 26.) AB határozat, Indokolás [16]–[17]}
[27] A Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság szerint a „jelen eljárásban vizsgálandó ügyfél fogalom alapja
a Ket. 15. § (1) bekezdése, ehhez képest speciális szabályt állapít meg a rendelet”, és az indítványozó „nem tekinthető
ügyfélnek sem a  Ket. 15.  § (1)  bekezdése, sem a  (3)  bekezdése alapján”. Ebből a  szóhasználatból az  állapítható
meg, hogy a  bíróság a  Ket. 15.  § (1)  bekezdéséből következő értelmezési szabadságát gyakorolva tagadta meg
az  indítványozótól az  ügyféli jogállást, vagyis nem zárja ki ab ovo az  ügyféli jogállásnak valamely személy jogára
vagy jogos érdekére történő alapozását abban az esetben, ha egy alacsonyabb szintű jogszabály speciális ügyfélkört
állapít meg. Az Alkotmánybíróság mindemellett megállapítja, hogy az indítványozó által felsorolt sérelmek csaknem
kivétel nélkül olyan sérelmek, amelyek a  telekalakítási eljárástól eltérő eljárásban orvosolhatók. Az  esetleges
értékcsökkenés tipikusan polgári jogi kérdés, amelyre a  Ptk.-nak a  szükségtelen zavarásra irányadó rendelkezése
alkalmazandó, az  út létesítésére pedig az  utak építésének, forgalomba helyezésének és megszüntetésének
engedélyezéséről szóló 93/2012. (V. 10.) Korm. rendelet szerinti engedélyezési eljárás alapján kerülhet sor,
az  építkezési munkálatok megkezdéséhez pedig az  Ér., illetve – a  jelen alkotmányjogi panasz eljárás alapjául
szolgáló egyedi ügyben – az indítványozóra egyébként kedvezőbb előírásokat tartalmazó régi Ér. szerinti engedély
szükséges.
[28] Az Alkotmánybíróság ugyanakkor felhívja a  figyelmet arra, hogy már a  telekalakítás során is felmerülhet olyan
körülmény, amely a  telekalakítással érintett telekkel szomszédos ingatlan tulajdonosa vagy az  azzal rendelkezni
jogosult számára hátrányos következménnyel járhat. Az  indítványozó hivatkozik arra, hogy a  terepszintnek
megemelése következtében ingatlanja „hidrológiai viszonyai várhatóan megváltoznak”, ami hátrányos lehet „családi
házas és művelés alá is vont kertes ingatlan[á]ra”. Ez  az  állapot a  teleknek az  engedély alapján az  építéshez való
kialakítása folytán állhat be. Ilyenkor már a  telekalakítási eljárásban felmerülhet olyan jogos érdek, ami indokolttá
teszi az  indítványozó számára, hogy ügyfélként részt vehessen az  eljárásban és előadhassa érveit, illetve hogy
jogorvoslattal élhessen a számára jogtalan hátrányt jelentő közigazgatási döntéssel szemben.
[29] Az Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy a  Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság támadott végzése
nem biztosítja az  indítványozó számára ezt a  lehetőséget, mert – az Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdése által is
védett – jogos érdekére tekintet nélkül kizárta őt az eljárásból.
[30] Az Alkotmánybíróság erre tekintettel a Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság végzését megsemmisítette.
[31] 5. Az  Alkotmánybíróság álláspontja szerint a  Ket. ügyfél definíciójának célja az, hogy a  közigazgatási eljárásban
mindenki, akinek jogát, jogos érdekét az  ügy érinti, érvényesíthesse ezzel kapcsolatos igényeit. A  Ket. 15.  §
(1)  bekezdése ezért rugalmas megfogalmazású, és ahelyett, hogy valamilyen taxatív felsorolást alkalmazna, csak
annyit mond ki, hogy az a  természetes vagy jogi személy, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet
tekintendő ügyfélnek – egyebek között –, akinek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti. A Ket. főszabályát egészíti
ki a  törvény 15.  § (3)  bekezdése, melynek értelmében törvény vagy kormányrendelet meghatározott ügyfajtában
megállapíthatja azon személyek körét, akik az  (1)  bekezdésben foglaltak vizsgálata nélkül ügyfélnek minősülnek;
a  (8)  bekezdés szerint pedig az  eljárás megindítására irányuló kérelmet benyújtó ügyfélen kívüli ügyféli jogállást
megtagadó végzés ellen önálló fellebbezésnek van helye. Ez  utóbbi szabályra tekintettel kérte az  indítványozó
– mint az  eljárás megindítására kérelmet benyújtó ügyfélen kívüli személy – ügyféli minőségének elismerését
a jelen ügyben. Az Alkotmánybíróság megítélése szerint az Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdésével nem fér össze
a Ket. 15. § (8) bekezdés olyan – a jelen ügyben a hatóságok, valamint a bíróság által is alkalmazott – értelmezése,
amely szerint az  ügyféli minőség megtagadható olyan személytől, akinek a  konkrét ügyben megállapítható
az  érintettsége. Ezért az  Alkotmánybíróság alkotmányos követelményként megállapítja, hogy e  rendelkezés
alkalmazása során a telekalakítási eljárással érintett telekkel közvetlenül szomszédos telek tulajdonosát is ügyfélnek
kell tekinteni.
[32] 6. Az  indítványozó a  támadott bírósági döntésnek az  Alaptörvény B), R), T), I., XV., valamint XXIV.  cikkével való
ellentétét is állította. Mivel azonban az  Alkotmánybíróság a  Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
végzését a  jogorvoslathoz való jog alapján alaptörvény-ellenesnek találta és megsemmisítette, az  Alaptörvény
további előírásaival való összhang érdemi vizsgálata indokolatlanná vált, így attól az Alkotmánybíróság eltekintett.
[33] 7. A határozat Magyar Közlönyben való közzététele az Abtv. 44. § (1) bekezdésének második mondatán alapul.
Budapest, 2015. május 11. Dr. Lenkovics Barnabás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
5/2012. (VI. 15.) EMMI rendelete a minősített előadó-művészeti szervezetek körének meghatározásáról.
Az előadó-művészeti szervezetek támogatásáról és sajátos foglalkoztatási szabályairól szóló 2008. évi XCIX. törvény 47. §
(2) bekezdés b) pontjában foglalt felhatalmazás alapján – az egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár
feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 41. § j) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva
– a következőket rendelem el: 1. § A nemzeti előadó-művészeti szervezetnek minősített szervezetek körét előadó-művészeti ágak, valamint fenntartói
szerkezet szerinti bontásban az 1. melléklet tartalmazza. 2. § A kiemelt előadó- művészeti szervezetnek minősített szervezetek körét előadó-művészeti ágak, valamint fenntartói
szerkezet szerinti bontásban a 2. melléklet tartalmazza. 3. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Balog Zoltán s. k.,
emberi erőforrások minisztere


text:
19/2015. (V. 29.) KKM közleménye Magyarország Kormánya és a Macedón Köztársaság Kormánya között a minősített adatok cseréjéről és kölcsönös védelméről szóló egyezmény hatálybalépéséről.
A 2015. évi XXIV. törvénnyel a Magyar Közlöny 2015. március 26-ai 41. számában kihirdetett, Magyarország Kormánya
és a Macedón Köztársaság Kormánya között a minősített adatok cseréjéről és kölcsönös védelméről szóló egyezmény
(a továbbiakban: Egyezmény) 14. cikke az alábbiak szerint rendelkezik a hatálybalépésről:
„Jelen Egyezmény a Felek az Egyezmény hatálybalépéshez szükséges belső feltételek teljesítésére vonatkozó,
diplomáciai úton küldött utolsó értesítése kézhezvételének napját követő második hónap első napján lép hatályba.”
A Megállapodás hatálybalépéséhez szükséges belső jogi eljárások befejezéséről szóló utolsó értesítés
kézhezvételének napja: 2015. április 21.
A Megállapodás Magyarország tekintetében történő hatálybalépésének napja: 2015. június 1.
A fentiekre tekintettel, összhangban a 2015. évi XXIV. törvény 4. § (3) bekezdésével megállapítom, hogy Magyarország
Kormánya és a Macedón Köztársaság Kormánya között a minősített adatok cseréjéről és kölcsönös védelméről szóló
egyezmény kihirdetéséről szóló 2015. évi XXIV. törvény 2–3. §-ai 2015. június 1-jén, azaz kettőezer-tizenöt június
elsején lépnek hatályba.
Szijjártó Péter s. k.,
 külgazdasági és külügyminiszter


text:
49/2015. (III. 12.) Korm. rendelete a tatabányai multifunkcionális sportcsarnok beruházás megvalósításával összefüggő közigazgatási hatósági ügyek kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról és az eljáró hatóságok kijelöléséről.
A Kormány a  nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és
egyszerűsítéséről szóló 2006. évi LIII. törvény 12.  § (5)  bekezdés a), b), d) és e)  pontjában, valamint a  közigazgatási hatósági
eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 174/A. § (1) bekezdés a) pontjában kapott felhatalmazás
alapján,
a 3. § tekintetében az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62. § (1) bekezdés 16.2., 17. és
24. pontjában kapott felhatalmazás alapján,
az 5. § tekintetében az Alaptörvény 15. cikk (3) bekezdésében meghatározott eredeti jogalkotó hatáskörében,
az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § (1) A  Kormány nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánítja a  tatabányai multifunkcionális
sportcsarnok építésére irányuló, a Tatabánya Megyei Jogú Város közigazgatási területén fekvő, 2075/2, 2076/7 és
2084 helyrajzi számú ingatlanokon megvalósuló beruházással összefüggő, az 1. mellékletben felsorolt közigazgatási
hatósági ügyeket.
(2) A Kormány az (1) bekezdés szerinti közigazgatási hatósági ügyekben eljáró
a) elsőfokú hatóságként azt a  hatóságot jelöli ki, amely az  adott ügyfajtára vonatkozó jogszabály szerint
elsőfokú hatóságként jár el,
b) elsőfokú szakhatóságként azt a  hatóságot jelöli ki, amely az  adott ügyfajtára vonatkozó jogszabály szerint
elsőfokú szakhatóságként jár el.
 (3) A Kormány az (1) bekezdés szerinti közigazgatási hatósági ügyekben eljáró
a) másodfokú hatóságként azt a  hatóságot jelöli ki, amely az  adott ügyfajtára vonatkozó jogszabály szerint
másodfokú hatóságként jár el,
b) másodfokú szakhatóságként azt a hatóságot jelöli ki, amely az adott ügyfajtára vonatkozó jogszabály szerint
másodfokú szakhatóságként jár el.
2. § A Kormány az  1.  § (1)  bekezdése szerinti kiemelt jelentőségű ügyek koordinációjára – a  fővárosi és megyei
kormányhivatalokról szóló 288/2010. (XII. 21.) Korm. rendelet 8/A. §-ában foglaltak szerinti – feladat- és hatáskörrel
rendelkező kormánymegbízottként a Komárom-Esztergom Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottat jelöli ki.
3. § Az 1. § (1) bekezdése szerinti beruházással összefüggésben
a) nem kell építészeti-műszaki tervtanácsi véleményt beszerezni,
b) nem kell településképi véleményezési eljárást lefolytatni és
c) településképi bejelentési eljárásnak nincs helye.
4. § (1) Az ügyfélnek az eljárás megindítása előtt benyújtott kérelmére az 1. § (1) bekezdése szerinti hatósági eljárásokban
a szakhatóság – a hatóság határozatának meghozataláig felhasználható – előzetes szakhatósági állásfoglalást ad ki
azzal, hogy a kérelemhez benyújtott előzetes szakhatósági hozzájárulást a hatóság a közigazgatási hatósági eljárás
és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 44. § (8) bekezdése szerint használja fel.
(2) Az 1. § (1) bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekben hozott döntés fellebbezésre tekintet nélkül végrehajtható.
5. § (1) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti beruházás hivatalos közbeszerzési tanácsadója, beruházás-lebonyolítója és építési
műszaki ellenőre kizárólagos joggal a BMSK Beruházási, Műszaki Fejlesztési, Sportüzemeltetési és Közbeszerzési Zrt.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti beruházás-lebonyolítói feladatkörbe az  épített környezet alakításáról és védelméről
szóló 1997. LXXVIII. törvény 43.  § (1)  bekezdés c)–d), f ), j) és k)  pontjában, valamint az  építőipari kivitelezési
tevékenységről szóló 191/2009. (IX. 15.) Korm. rendelet 7.  § (3)  bekezdésében foglalt feladatokon túlmenően
– az építésügyi szakmagyakorlásra vonatkozó összeférhetetlenségi szabályok betartásával – minden olyan feladat,
illetve tevékenység ellátása beletartozik, ami az  építési tevékenység szakszerű megvalósításának előkészítésével,
ellenőrzésével vagy irányításával kapcsolatos.
6. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1036/2004. (IV. 27.) Korm. határozata az európai uniós tagságból eredő jogharmonizációs feladatok meghatározásának, programozásának és teljesítésük ellenőrzésének rendjéről.
A Kormány az Európai Unióhoz való csatlakozást követő időszakra az európai uniós tagságból eredő jogharmonizációs feladatok meghatározásának, programozásának
és teljesítésük ellenőrzésének rendjét a következők szerint
határozza meg:
A jogharmonizációs javaslat 1. A belső jogalkotást (jogharmonizációt) igénylő
— elfogadott és kihirdetett — uniós jogi aktusok vonatkozásában javaslatot kell készíteni az elvégzendő belső jog
alkotási feladatokról (a továbbiakban: jogharmonizációs
javaslat). A jogharmonizációs javaslat elkészítéséért
felelős szerv
2. A jogharmonizációs javaslat elkészítéséért az a minisztérium (egyéb állami szerv) felelős, amely — a kormányzati feladat- és hatáskörmegosztás rendjével összhangban — az Európai Unió döntéshozatali tevékenységében való részvételről és az ehhez kapcsolódó kormányzati
koordinációról szóló 1007/2004. (II. 12.) Korm. határozat
alapján az adott uniós tervezet vonatkozásában első helyi
felelősséggel vett részt a tárgyalási álláspont kialakítására
irányuló eljárásban, illetve az EU döntéshozatali tevékenységében.
3. Ha az Európai Bizottság mellett tagállami részvétellel működő bizottságok részvételével születik olyan uniós
jogi aktus, amely belső jogalkotást tesz szükségessé, az
uniós jogi aktus tárgyköre szerint hatáskörrel rendelkező,
illetve az adott bizottságban részt vevő minisztérium köteles a jogharmonizációs javaslatot elkészíteni.
A jogharmonizációs javaslat tartalma 4. A jogharmonizációs javaslatnak meg kell jelölnie az
uniós jogi aktust, tartalmaznia kell az elvégzendő belső
jogalkotási lépéseket, azok jogforrási szintjét, az esetlegesen módosítandó jogszabályokat, a főfelelős minisztériumot, és a feladat elvégzésének határidejét. A határidőt
év/hónap pontossággal kell megadni, megjelölve a közigazgatási egyeztetésre bocsátás időpontját, valamint a Kormány döntésének (illetve a miniszteri rendelet kiadásának)
időpontját, továbbá az országgyűlési döntés kívánt időpontját. A jogharmonizációs javaslat mintáját a határozat
melléklete tartalmazza.
A jogharmonizációs javaslat egyeztetése 5. A jogharmonizációs javaslatot legkésőbb az uniós
jogi aktus kihirdetésétől számított 30 napon belül kell
elkészíteni és megküldeni az európai integrációs ügyek
koordinációjáért felelős tárca nélküli miniszter, az Igazságügyi Minisztérium, a Külügyminisztérium, a Pénzügyminisztérium, valamint — tájékoztatásul, a véleménynyilvánítás lehetőségét biztosítva — a Miniszterelnöki Hivatal
részére. Ha az első helyi felelős minisztérium jogharmonizációs javaslata szerint olyan jogalkotási lépésre is szükség
van, amely más minisztérium feladatkörébe tartozik, a javaslatot e minisztériumnak is meg kell küldeni.
6. Abban az esetben, ha az uniós jogi aktus kivételesen
sürgős intézkedést igényel, és ezért a jogharmonizációs
javaslat elkészítésével nem lehet bevárni az uniós jogi aktus kihirdetését, az uniós jogi aktus elfogadását követően
olyan időpontban kell megtenni a javaslatot az első helyi
felelős minisztériumnak, hogy az uniós jogi aktus által
megkívánt határidőre a szükséges jogharmonizáció teljesíthető legyen.
7. Az első helyi felelős és az egyeztetésbe bevont minisztériumok 30 napon belül — a 6. pontban foglalt esetben
haladéktalanul — egyeztetik egymás között a jogharmonizációs javaslatot. Az egyeztetés eredményét állami vezetői
szinten kell megerősíteni.
8. Ha a jogharmonizációs feladat teljesítésével kapcsolatos kiemelkedően fontos, koncepcionális kérdést illetően nem jön létre megegyezés, az ügyet az Európai Koordinációs Tárcaközi Bizottság (EKTB) állásfoglalását követően döntés végett a Kormány elé kell terjeszteni.
A jogharmonizációs adatbázis 9. Az egyeztetés eredményeként véglegesített jogharmonizációs javaslatban szereplő adatokat az Igazságügyi
Minisztérium által kialakított és vezetett jogharmonizációs adatbázisban rögzíteni kell.
A jogharmonizációs javaslatok beépítése a jogalkotási
programokba 10. A Kormány féléves munkatervének és törvényalkotási programjának előkészítése során a jogharmonizációs
célú jogalkotás tekintetében a jogharmonizációs javaslatok figyelembevételével kell eljárni. A munkaterv és törvényalkotási program szerinti esetleges módosításokat a
jogharmonizációs adatbázisban át kell vezetni. A miniszteri rendeletek vonatkozásában a miniszterek kötelesek a
minisztérium munkatervében figyelembe venni az elfogadott jogharmonizációs javaslatokat.
A jogharmonizáció ellenőrzése 11. Az igazságügy-miniszter és a külügyminiszter rendszeresen ellenőrzi a jogharmonizációs javaslatok elkészítésére e határozatban előírtak betartását.
12. A jogharmonizációs feladatok teljesítésének ellenőrizhetősége érdekében a jogszabály-tervezetekhez a tervezetet kidolgozó minisztériumnak, illetve az előterjesztőnek részletes táblázatot kell csatolnia, melyben fel kell
tüntetni, hogy az uniós jogi aktus egyes rendelkezéseinek
a tervezet mely rendelkezései felelnek meg.
13. Az igazságügy-miniszter folyamatosan figyelemmel
kíséri a jogharmonizációs feladatok teljesítését, a jogharmonizációs jogszabály-tervezetek előkészítését. Ha egyes
jogharmonizációs feladatok teljesítése tekintetében jelentős elmaradás, vagy azonnali intézkedés szükségessége állapítható meg, ezekről az igazságügy-miniszter indokolt
esetben előterjesztést készít a Kormány részére.
Notifikáció 14. A jogharmonizációs célú jogi szabályozás előkészítéséért felelős minisztérium állami vezetői szinten — az
Európai Bizottság számára való bejelentés (notifikáció)
céljából — haladéktalanul értesíti a Külügyminisztériumot
a jogharmonizációt megvalósító jogszabály kihirdetéséről,
valamint jelzi, hogy az az álláspontja szerint mely közösségi
jogi aktusokkal teremt teljes harmonizációt. A Külügyminisztérium a harmonizáció teljességét illetően beszerzi az Igazságügyi Minisztérium álláspontját. A Külügyminisztérium felel az irányelveket átültető hazai jogszabályoknak az Európai Bizottság részére történő bejelentéséért.
Záró rendelkezések 15. A Kormány ügyrendjéről szóló 1088/1994. (IX. 20.)
Korm. határozat 10. pontjának második mondata helyébe
a következő rendelkezés lép:
,,10. Ha a jogszabály vagy a nemzetközi szerződés az
Európai Unió jogi aktusainak tárgykörét érinti, az előterjesztésben tájékoztatást kell adni arról is, hogy a javasolt
szabályozás milyen mértékben tesz eleget az Európai
Unió jogi aktusaihoz való közelítés követelményének,
illetőleg az összeegyeztethető-e az Európai Unió jogi
aktusaival.’’
16. A jogharmonizációs programról és a végrehajtásával összefüggő feladatokról szóló 2065/2004. (III. 18.)
Korm. határozat 2004. december 31. napján hatályát veszti.
17. Ez a határozat 2004. május 1-jén lép hatályba.
Dr. Medgyessy Péter s. k.,
miniszterelnök


text:
150/2003. (VIII. 29.) KE határozata tábornoki kinevezésről.
A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi
XX. törvény 30/A. § (1) bekezdés i) pontja, valamint a
Magyar Honvédség hivatásos és szerződéses állományú
katonáinak jogállásáról szóló 2001. évi XCV. törvény 83. §
(1) bekezdése alapján a honvédelmi miniszter előterjesztésére — 2003. szeptember 1-jei hatállyal — kinevezem
dandártábornokká Horváth Ferenc ezredest, az MH Híradó Parancsnokság
parancsnokát.
Budapest, 2003. augusztus 26. Mádl Ferenc s. k.,
a Köztársaság elnöke


text:
40/2017. (II. 8.) KE határozata rendkívüli és meghatalmazott nagykövet megbízás alóli felmentéséről és megbízásáról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés b)  pontja alapján – a  külgazdasági és külügyminiszter előterjesztésére –
dr. Ternák Gábor rendkívüli és meghatalmazott nagykövetet – Magyarország abujai nagykövetségének a vezetésére,
valamint Magyarországnak a  Benini Köztársaságban és a  Kameruni Köztársaságban való képviseletére kapott
megbízása érintetlenül hagyása mellett – felmentem Magyarországnak a Togói Köztársaságban és Burkina Fasóban
való képviseletére kapott megbízása alól, egyúttal megbízom Magyarországnak a Közép-afrikai Köztársaságban való
képviseletével.
Budapest, 2016. november 22.
Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1166/2013. (III. 28.) Korm. határozata a TEN-T projektek fejezeti kezelésű előirányzat 2012. kötelezettségvállalással terhelt, de meghiúsult maradványa egy részének felhasználásáról.
A Kormány – az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33. § (1) bekezdésében és az államháztartásról szóló
törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet 153. § (1) bekezdésében biztosított jogkörében –
a központi költségvetés XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet, 20. fejezeti kezelésű előirányzatok cím,
32. Közlekedési ágazati programok alcím, 5. TEN-T projektek jogcím-csoporton keletkezett 1000,0 millió forint
kötelezettségvállalással terhelt, de meghiúsult maradványt visszahagyja és az 1. melléklet szerinti átcsoportosítását
rendeli el. Felelős: nemzetgazdasági miniszter nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
170/2011. (IX. 26.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2011. szeptember 19-én megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva D. Zs. magánszemély (a továbbiakban: beadványozó) által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz címzett
kifogást lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Arany J. u. 25.; levélcím: 1357 Budapest,
Pf. 2; fax: 06-1-7950-143).
Indokolás I. A beadványozó 2011. augusztus 31-én aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási
Bizottsághoz az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.)
2. §-a szerinti hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy amennyiben egy lakáscélú ingatlant mint biztosítékot tartozás ellenében árvereznek el, majd
ugyanazt az ingatlant az árverezést követő 5 éven belül az árverésen befolyt érték legalább kétszereséért értékesítenek úgy,
hogy igazolható értéknövelő beruházások, értéknövelő környezeti változás nem történtek és az adásvételi szerződés sem
tartalmaz az értéknövekedésre indokot, akkor a jelentős értékkülönbség okán az illeték kiszabásáért felelős hatóságnak
kötelező legyen feljelentést tennie csalás gyanújával az ügylet vonatkozásában, és az ingatlan-nyilvántartásba történő
tulajdonosváltozást ne jegyezzék be a vizsgálat lezárultáig!”
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy az országos népszavazáson feltenni kívánt kérdés nem felel meg
az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében foglalt egyértelműség követelményének. Az egyértelműség követelménye azt jelenti,
hogy a népszavazásra szánt kérdésnek egyértelműen megválaszolhatónak kell lennie. Ahhoz, hogy a választópolgár
a népszavazásra feltett kérdésre egyértelműen tudjon válaszolni, az szükséges, hogy a kérdés világos és kizárólag
egyféleképpen értelmezhető legyen, a kérdésre „igen”-nel vagy „nem”-mel lehessen felelni.
A kérdés egyértelműségének vizsgálatakor az Országos Választási Bizottságnak határozata meghozatala során
figyelemmel kell lennie arra is, hogy a népszavazás eredménye alapján az Országgyűlés – a hatályban lévő
jogszabályok szerint – el tudja-e dönteni, hogy terheli-e jogalkotási kötelezettség, ha igen, milyen jogalkotásra köteles.
[51/2001. (XI. 29.) AB határozat, ABH 2001, 392, 396.; 25/2004. (VII. 7.) AB határozat, ABH 2004, 381, 386.; 105/2007.
(XII. 13.) AB határozat, ABH 2007, 891, 895.] A kérdés egyértelműsége annak tükrében dönthető el, hogy az a hatályos
jogi szabályozáshoz képest milyen jogalkotásra irányul.
Az Alkotmánybíróság gyakorlata során számos határozatban kifejtette, hogy az egyértelműség követelményének
része, hogy választópolgárok a kérdés megválaszolásának lehetséges következményeit világosan lássák.
„Az egyértelműség követelményének lényege, hogy a népszavazási kérdésnek döntésre alkalmasnak kell lennie,
aminek a jogalkotói és a választópolgári egyértelműség feltétlenül szükséges, de nem egyetlen feltétele.
Az egyértelműség részének tekinti az Alkotmánybíróság azt is, hogy a népszavazási kérdésben foglalt döntési
kötelezettség ne legyen kivitelezhetetlen, végrehajthatatlan, következményeiben kiszámíthatatlan” (ABH 2007, 332,
337.).
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a kezdeményezésben szereplő kérdés – tartalmát tekintve – több
részkérdést foglal magában. Önmagában az, hogy az aláírásgyűjtő íven szereplő kérdés több tagmondatból áll, nem
sérti az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében foglalt egyértelműség követelményét. Ha azonban a részkérdések
ellentmondanak egymásnak, vagy egymáshoz való viszonyuk nem egyértelmű, vagy nem következnek egymásból,
illetve tartalmilag nem is kapcsolódnak, az már az Nsztv. 13. § (1) bekezdésének sérelmét jelenti [52/2001. (XI. 29.) AB
határozat, ABH 2001, 399, 404-405.]. Ebben az esetben a kérdés megfogalmazása túl bonyolult, a népszavazásra
feltenni kívánt kérdés tárgya rendkívül összetett, ellentmondásokat is tartalmaz, valamint több jogterület
vonatkozásában is tartalmaz megállapításokat. Ezáltal a kezdeményezés a választópolgár számára nem egyértelmű,
ugyanis nem lenne világos számára, hogy aláírásával milyen kezdeményezést támogat, egy eredményes népszavazást
követően megalkotásra kerülő jogszabály milyen következményekkel járna.
Fentiek értelmében a népszavazásra feltenni kívánt kérdés nem felel meg a törvényben foglalt követelményeknek,
így a Bizottság az Nsztv. 10. § c) pontja értelmében az aláírásgyűjtő ív hitelesítését megtagadja.
II. A határozat az Nsztv. 2. §-án, 10. § c) pontján, 13. § (1) bekezdésén, a jogorvoslatról szóló tájékoztatás a Ve. 130. §-ának
(1) bekezdésén alapul.
Dr. Bordás Vilmos s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
143/2017. (IV. 24.) KE határozata dandártábornoki kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés e)  pontja, valamint a  rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos
állományának szolgálati jogviszonyáról szóló 2015.  évi XLII.  törvény 32.  § (1)  bekezdése és 265.  § (4)  bekezdése
alapján – a belügyminiszter javaslatára – Kovács Gyula nyugállományú határőr ezredest 2017. április 24-ei hatállyal
nyugállományú rendőr dandártábornokká kinevezem.
Budapest, 2017. április 10. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
2018. XLII. törvény a Magyarország Kormánya és az Ománi Szultánság Kormánya között a diplomata, szolgálati és különleges útlevéllel rendelkező állampolgáraik vízummentességéről szóló Megállapodás kihirdetéséről.
1. § Az  Országgyűlés e  törvénnyel felhatalmazást ad a  Magyarország Kormánya és az  Ománi Szultánság Kormánya
között a  diplomata, szolgálati és különleges útlevéllel rendelkező állampolgáraik vízummentességéről szóló
Megállapodás (a továbbiakban: Megállapodás) kötelező hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés a Megállapodást e törvénnyel kihirdeti.
3. § A Megállapodás hiteles angol és magyar nyelvű szövege a következő:
A törvényt az Országgyűlés a 2018. július 20-i ülésnapján fogadta el.
„MEGÁLLAPODÁS MAGYARORSZÁG KORMÁNYA ÉS AZ OMÁNI SZULTÁNSÁG KORMÁNYA KÖZÖTT
A DIPLOMATA, SZOLGÁLATI ÉS KÜLÖNLEGES ÚTLEVÉLLEL RENDELKEZŐ ÁLLAMPOLGÁRAIK
VÍZUMMENTESSÉGÉRŐL
Magyarország Kormánya és az Ománi Szultánság Kormánya (a továbbiakban: „Fél” illetve „Felek”),
Azzal a  szándékkal, hogy elősegítsék az  érvényes diplomata, szolgálati és különleges útlevéllel rendelkező
állampolgáraiknak az országaik területére történő belépését,
Attól a  szándéktól vezérelve, hogy elősegítsék a  két ország közötti baráti kapcsolatok és együttműködés további
fejlődését,
Az alábbiakban állapodnak meg: 1. Cikk
A Megállapodás rendelkezéseinek hatálya az alábbi útlevelek birtokosaira terjed ki:
1. Magyarország vonatkozásában az érvényes diplomata, külügyi szolgálati és szolgálati útlevelekre (a továbbiakban:
szolgálati útlevelek),
2. az Ománi Szultánság vonatkozásában az érvényes diplomata, szolgálati és különleges útlevelekre.
2. Cikk
A Felek azon állampolgárai, akik az 1. Cikkben meghatározott útlevéllel rendelkeznek, vízum nélkül utazhatnak be
a másik Fél területére, hagyhatják azt el, utazhatnak rajta át, valamint tartózkodási engedély nélkül tartózkodhatnak
ott bármely beutazástól számított száznyolcvan (180) napon belül kilencven (90) napot meg nem haladó
időtartamban, a tartózkodás minden egyes napját megelőző 180 napot figyelembe véve.
3. Cikk
A Felek 1. Cikk szerinti útlevéllel rendelkező állampolgárai a másik Fél területén való tartózkodásuk időtartama alatt
nem folytathatnak olyan keresőtevékenységet, melynek folytatása munkavállalási engedélyhez kötött.
4. Cikk
A Felek 1. Cikk szerinti útlevéllel rendelkező állampolgárai a másik Fél állama területén való tartózkodásuk ideje alatt
kötelesek a hatályos jogszabályokat betartani.
5. Cikk
A Felek 1. Cikkben említett állampolgárai útlevelének a  másik Fél államának területére történő beutazás
időpontjától számított legalább hat (6) hónapig érvényesnek kell lenniük.
6. Cikk
A Felek 1. Cikk szerinti útlevéllel rendelkező állampolgárai a  nemzetközi határforgalom számára kijelölt
határátkelőhelyeken léphetnek be, tartózkodhatnak, léphetnek ki, utazhatnak át a  másik Fél államának területén,
korlátozás nélkül, kivéve a biztonsági, bevándorlási, vám-, egészségügyi és egyéb korlátozásokat, melyek jogszerűen
alkalmazandóak ezen útlevelek birtokosaira.
7. Cikk
 1. Az egyik Fél államának azon állampolgárai, akik az 1. Cikkben meghatározott útlevéllel rendelkeznek, és a másik Fél
államában akkreditált diplomáciai vagy konzuli képviseletek vagy nemzetközi szervezetek tagjai, valamint a velük
közös háztartásban élő családtagjai, és a  tartózkodásuk időtartama nem haladja meg a  2. Cikkben írt mértéket,
ugyancsak vízum nélkül utazhatnak a  másik Fél területére. Amennyiben a  tartózkodásuk időtartama meghaladja
a  2.  Cikkben írt mértéket, úgy előzetesen kiállított beutazó vízum birtokában léphetnek be és tartózkodhatnak
a másik Fél államának területén.
2. A Felek diplomáciai úton tájékoztatják egymást a fent említett állampolgáraik érkezéséről.
8. Cikk
 1. A Megállapodás nem érinti a  Felek illetékes hatóságainak azon jogát, hogy megtagadják a  területükre történő
beutazást, illetve korlátozzák a  tartózkodás időtartamát, vagy visszavonják a  tartózkodás jogát az  1. Cikk szerinti
útlevéllel rendelkező azon személyektől, akiknek a  területükön való jelenlétét nemkívánatosnak tartják, vagy
amennyiben ezen személyek közrendi, közbiztonsági vagy közegészségügyi kockázatot jelentenek, vagy ha az állam
területén illegális módon tartózkodnak.
2. Amennyiben a másik Fél állampolgára az e Cikk szerinti intézkedésben érintett, az intézkedést tevő Fél a másik Felet
haladéktalanul, írásban, diplomáciai úton értesíti.
9. Cikk
 1. Amennyiben a  diplomata és szolgálati útlevél a  másik Fél államának területén elveszik, azt eltulajdonítják,
megrongálódik vagy érvénytelenné válik, erről az  érintett állampolgár haladéktalanul értesíti a  fogadó állam
illetékes hatóságait az állampolgársága szerinti állam diplomáciai vagy konzuli képviseletén keresztül, és az érintett
diplomáciai vagy konzuli képviselet az említett személynek hazatérésre jogosító úti okmányt állít ki.
2. Az említett diplomáciai vagy konzuli képviselet a másik Fél illetékes hatóságait az ilyen eseményről diplomáciai úton
haladéktalanul értesíti.
10. Cikk
 1. A Felek a  Megállapodás aláírásától számított harminc (30) napon belül diplomáciai úton megküldik egymásnak
az 1. Cikkben meghatározott útleveleik megszemélyesített mintaokmányait.
 2. Amennyiben az egyik Fél új diplomata, szolgálati vagy speciális útlevelet bocsát ki, vagy azt módosítja az említett
útlevél megszemélyesített mintaokmányait legalább harminc (30) nappal a kibocsátásukat megelőzően, diplomáciai
úton eljuttatja a másik Fél részére.
11. Cikk
A Felek a Megállapodást közös írásbeli megegyezésük alapján módosíthatják. A módosítás jegyzőkönyv formájában
történik, és a Megállapodás elválaszthatatlan részét képezi. A módosítások hatálybalépésére a 16. Cikk 1. bekezdése
az irányadó.
12. Cikk
A Megállapodás nem érinti a  Felek nemzetközi megállapodásokból, vagy a  közöttük létrejött kétoldalú
megállapodásokból fakadó kötelezettségeit.
13. Cikk
A Felek a Megállapodást a területükön érvényben lévő törvényekkel és egyéb jogszabályokkal összhangban hajtják
végre.
14. Cikk
A Megállapodás értelmezéséből vagy alkalmazásából a  Felek között felmerülő vitákat a  Felek barátságos módon,
diplomáciai tárgyalások és konzultációk útján rendezik.
15. Cikk
 1. A Megállapodás alkalmazását nemzetbiztonsági, közrendi vagy közegészségügyi okból, vagy abban az esetben, ha
a Megállapodás rendelkezéseivel nyilvánvalóan visszaéltek, a Felek bármelyike részben vagy egészben, ideiglenesen
felfüggesztheti.
2. A felfüggesztést alkalmazni kívánó Fél legalább hét (7) nappal a felfüggesztés hatálybalépése előtt diplomáciai úton,
írásban értesíti a másik Felet a felfüggesztésről és annak okairól, valamint szintén írásban, diplomáciai úton értesíti
a másik Felet a felfüggesztés megszüntetéséről legalább hét (7) nappal annak vége előtt.
3. A Megállapodás felfüggesztése nem érinti azon, 1. Cikk szerinti útlevéllel rendelkező azon személyek jogállását, akik
a másik állam területén életvitelszerűen tartózkodnak.
16. Cikk
 1. A Megállapodás a  Feleknek a  hatálybalépéshez szükséges belső jogi követelményeik teljesítéséről szóló írásbeli,
diplomáciai úton küldött értesítései közül az  utolsónak a  kézhezvételétől számított harmincadik (30.) napon lép
hatályba.
2. A Megállapodás határozatlan időre jön létre, kivéve, ha valamely Fél a  Megállapodás 17. Cikk szerinti
megszüntetésének szándékáról szóló írásbeli értesítést küld a másik Fél részére.
17. Cikk
Bármelyik Fél jelen Megállapodást a  másik Félhez diplomáciai úton intézett, a  felmondás hatályba lépését
megelőzően legalább 90 nappal korábban kelt írásbeli értesítés útján bármikor felmondhatja.
Készült Maszkatban, 2018. április 25-én két eredeti példányban, magyar, arab és angol nyelven, mindhárom szöveg
egyaránt hiteles. Értelmezésbeli különbségek esetén az angol nyelvű szöveg az irányadó.
Magyarország Kormánya az Ománi Szultánság Kormánya
 nevében nevében”
4. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) A 2. § és a 3. § a Megállapodás 16. Cikk 1. bekezdésében meghatározott időpontban lép hatályba.
 (3) A Megállapodás, valamint a 2. § és a 3. § hatálybalépésének naptári napját a külpolitikáért felelős miniszter – annak
ismertté válását követően – a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett közleményével állapítja meg.
5. § Az e törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről a külpolitikáért felelős miniszter gondoskodik.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
1619/2017. (IX. 5.) Korm. határozata a KEHOP-2.1.5-16-2017-00001 azonosító számú („Budapest ivóvízellátó hálózatának fejlesztése” című) nagyprojektjavaslat jóváhagyásáról.
A Kormány
 1. jóváhagyja a  KEHOP-2.1.5-16-2017-00001 azonosító számú, „Budapest ivóvízellátó hálózatának fejlesztése” című
nagyprojektjavaslatot (a továbbiakban: nagyprojektjavaslat) az 1. melléklet szerint,
 2. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy gondoskodjon a  nagyprojektjavaslat támogatására irányuló
kérelemnek az Európai Bizottsághoz történő benyújtásáról.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a 2014–2020 közötti programozási időszakban uniós forrásból megvalósítani tervezett
nagyprojektekkel kapcsolatos feladatokról szóló 1374/2017. (VI. 13.) Korm. határozat
(a továbbiakban: Kormányhatározat) 1.  mellékletében foglalt táblázat E–I oszlopa szerinti
feladatoknak a  Kormányhatározat 1.  mellékletében foglalt táblázat E:6–I:6 mezőiben
meghatározott ütemezés szerinti végrehajtását követően, legkésőbb 2018. december 31-éig
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
47/2015. (I. 16.) KE határozata rendkívüli és meghatalmazott nagykövet megbízásáról.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés b) pontja alapján – a külgazdasági és külügyminiszter előterjesztésére – Heizer
Antal rendkívüli és meghatalmazott nagykövetet megbízom Magyarország tiranai nagykövetségének vezetésével.
Budapest, 2014. augusztus 1. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1463/2015. (VII. 10.) Korm. határozata a KÖZOP-2.5.0-09-11-2015-0005 azonosító számú („Rákos–Hatvan vonalszakasz kiviteli terveinek és támogatási kérelmének elkészítése” című) projektjavaslat támogatásának jóváhagyásáról, akciótervi nevesítéséről, és az azzal kapcsolatos kötelezettségvállalásról.
A Kormány
 1. jóváhagyja a  KÖZOP-2.5.0-09-11-2015-0005 azonosító számú, „Rákos–Hatvan vonalszakasz kiviteli terveinek és
támogatási kérelmének készítése” című, egymilliárd forintot meghaladó támogatási igényű projektjavaslatot
(a továbbiakban: projekt) az 1. melléklet szerint,
2. elfogadja a projekt kiemelt projektként történő nevesítését az 1. melléklet szerint,
 3. hozzájárul a  projekt tekintetében a  kötelezettségvállaláshoz a  2007–2013 közötti programozási időszak operatív
programjai eredményes zárásával összefüggő 2015. évi feladatokra vonatkozó cselekvési tervről és a  Nemzeti
Stratégiai Referencia Keret 2014. évi munkatervéről szóló 1051/2014. (II. 7.) Korm. határozat módosításáról szóló
1014/2015. (I. 22.) Korm. határozat I.8. pontja alapján,
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2015. július 15.
4. jóváhagyja a  Magyarország 2015. évi központi költségvetéséről szóló 2014. évi C. törvény (a  továbbiakban: Kvtv.)
31. § (3) és (5) bekezdése alapján a Kvtv. 1. melléklet XIX. Uniós fejlesztések fejezet, 2. Fejezeti kezelésű előirányzatok
cím, 4. Nemzeti Stratégiai Referenciakeret alcím, 2. Közlekedés Operatív Program jogcímcsoport 2. prioritása
keretének 1 522 237 921 forint összeggel történő átmeneti növelését a projekt megvalósítása érdekében,
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2015. július 15.
5. hozzájárul a projekt támogatási szerződésének megkötéséhez,
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2015. július 31.
6. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy gondoskodjon a  Közlekedés Operatív Program (a  továbbiakban:
KÖZOP) 2. prioritása keretében finanszírozott azon projektek támogatási szerződéseinek módosításáról, amelyekkel
összefüggésben forrás szabadul fel,
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal 7. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy tegye meg a  4.  pont szerinti többlet-kötelezettségvállalás
megszüntetéséhez szükséges intézkedéseket és kezdeményezze az  ehhez szükséges döntések meghozatalát,
ha a  KÖZOP 2. prioritása esetén a  befejezett projektek finanszírozására felhasznált keret maradványösszege eléri
a 4. pontban meghatározott összeget,
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a 4. pont szerinti összeg rendelkezésre állását követően azonnal
8. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy gondoskodjon a  KÖZOP módosításának előkészítéséről, ha
a KÖZOP 2. prioritása esetén a forrásfelhasználás várható mértéke a 110%-os korlátot meghaladja.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: folyamatos Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 miniszterelnök-helyettes