text:
143/B/2005. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő h a t á r o z a t o t: Az Alkotmánybíróság az orvosok, fogorvosok, gyógyszerészek és klinikai szakpszichológusok folyamatos továbbképzéséről szóló 52/2003. (VII. 22.) ESzCsM rendelet alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
I. Az indítványozó az orvosok, fogorvosok, gyógyszerészek és klinikai szakpszichológusok folyamatos továbbképzéséről szóló 52/2003. (VII. 22.) ESzCsM rendelet
(a továbbiakban: R.) egészének megsemmisítését kérte,
mert állítása szerint az sérti az Alkotmány 2. § (1) bekezdését, 9. § (2) bekezdését, 35. § (2) bekezdését, 70/A. §-át
és 70/B. §-át. Az indítványozó kifogásolta a kötelező szakmai továbbképzés bevezetését, mert más szakmákban ismeretlen módon kötelezi az orvosokat számukra súlyos
anyagi terhet jelentő továbbképzések elvégzésére. Visszaható hatályúnak is találta az indítványozó a rendelkezést,
mivel a korábban diplomát szerzett orvosokat is sújtja a továbbképzési kötelezettség. Az indítványozó állítása szerint a R. alacsony jogforrási szinten szabályoz alapjogokat
és túlterjeszkedett az egészségügyről szóló 1997. évi
CLIV. törvény (a továbbiakban: Eütv.) adta felhatalmazás
keretein is, ezért is alkotmányellenes. Mindezek alapján az
indítványozó a R. egészének megsemmisítését kérte.
Az indítvány benyújtását követően mind a R., mind az
Eütv. szabályai megváltoztak, az Alkotmánybíróság állandó gyakorlatának megfelelően az elbíráláskor hatályos
szabályokat vette figyelembe döntése meghozatalánál.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezése:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokra
tikus jogállam.”
„8. § (2) A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra
és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.”
„9. § (2) A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a
vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.”
„35. § (2) A Kormány a maga feladatkörében rendeleteket bocsát ki, és határozatokat hoz. Ezeket a miniszterelnök írja alá. A Kormány rendelete és határozata törvénnyel
nem lehet ellentétes. A Kormány rendeleteit a hivatalos
lapban ki kell hirdetni.”
„70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve
az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más
vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni,
születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen
hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.”
„70/B. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a munkához, a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához.
(2) Az egyenlő munkáért mindenkinek, bármilyen megkülönböztetés nélkül, egyenlő bérhez van joga.
(3) Minden dolgozónak joga van olyan jövedelemhez,
amely megfelel végzett munkája mennyiségének és
minőségének.
(4) Mindenkinek joga van a pihenéshez, a szabadidőhöz
és a rendszeres fizetett szabadsághoz.”
2. Az Eütv. vizsgálatba bevont lényegesebb rendelkezései: „112. § (3) Nem vehető fel a működési nyilvántartásba az,
…
c) aki – jogszabályban meghatározott esetekben – a
megfelelő szakmai nyelvismeret meglétét, vagy aki a
(7) bekezdés esetében a továbbképzési kötelezettsége teljesítését nem igazolja,”
„113. § (1) A működési nyilvántartásból a nyilvántartást
vezető szerv törli azt a személyt
… f) aki a 112. § (3) bekezdésének c) pontja szerinti továbbképzési kötelezettsége teljesítését a működési nyilvántartása időtartamának lejárta előtt, vagy legkésőbb a
113. § (5) bekezdés szerinti felhívásra nem igazolja,
…
(5) A működési nyilvántartást vezető szerv a működési
nyilvántartás megújítására nyitva álló határidő lejárta előtt
60 nappal írásban, az egészségügyi államigazgatási szerv
és – ha az egészségügyi dolgozó munkáltatója ismert – a
munkáltató egyidejű értesítése mellett értesíti az egészség-
ügyi dolgozót a működési nyilvántartása lejártáról és felhívja az egészségügyi dolgozót a továbbképzési kötelezettségének határidőben történő igazolására. A felhívást –
ha az egészségügyi dolgozó eddig az időpontig továbbképzési kötelezettsége teljesítését nem igazolta – az első
felhívás kézbesítését követő 30 nap elteltével meg kell ismételni. A felhívások eredménytelensége esetén a második felhívás kézbesítését követő 30. napon az egészségügyi dolgozót a működési nyilvántartásból törölni kell.”
„116/B. § (1) Az egészségügyi ellátás megfelelő szakmai színvonalának biztosítása érdekében – a megszerzett
ismeretek és készségek folyamatos szinten tartása, fejlesztése érdekében, a tudomány korszerű színvonalának és az
egészségügyi ellátás igényeinek megfelelően – az egészségügyi tevékenységet önállóan végző, egészségügyi
szakképesítéssel rendelkező személyek (a továbbiakban:
továbbképzésre kötelezett) egészségügyi szakmai továbbképzésben (a továbbiakban: továbbképzés) kötelesek részt
venni.
(2) A továbbképzés továbbképzési időszakokban történik. A továbbképzési időszak tartama 5 év. Az első továbbképzési időszak kezdete – a 112. § (7) bekezdésében
foglaltak kivételével – a továbbképzésre kötelezett működési nyilvántartásba történő felvételének a napja.
(3) A továbbképzési időszak alatt a továbbképzésre kötelezettnek a külön jogszabályban meghatározott kötelező
és szabadon választható elméleti és gyakorlati továbbképzési formákban kell részt vennie. Az elméleti és gyakorlati
feltételek teljesítésének mérése pontozással történik.”
III. Az indítvány nem megalapozott. 1. Az indítványozó azt is sérelmezte, hogy a rendelet alkotmányos jogokat korlátoz rendeleti szinten, erre a jogalkotó felhatalmazást sem adhatott volna. Véleménye szerint a miniszternek adott jogalkotási felhatalmazást túllépte a R. azzal, hogy kötelezően írta elő a továbbképzést,
holott a kötelező jelleg a felhatalmazó rendelkezésből
egyenesen nem következik.
Az indítványozó azt találta az alapjog korlátozásának,
hogy a jogalkotó a R.-ben előírta a kötelező szakmai továbbképzést. Alkotmánybíróság megállapította, hogy a
szakmai továbbképzésben való kötelező részvételt az
Eütv. 116/B. § (1) bekezdése írja elő, így az indítványozónak az az érve, amely szerint a továbbképzés kötelező jellegét rendeleti szinten írta elő a jogalkotó, nem alapos.
„Az Országgyűlés és a Kormány normaalkotási viszonyában a rendező elvet az Alkotmány 35. § (2) bekezdésében írt – a jogforrási hierarchiából következő – azon tilalom jelenti, amely szerint a Kormány rendelete törvénnyel
nem lehet ellentétes. A törvénnyel való ütközést jelenti az
is, ha az azonos szabályozási tárgyban a Kormány rendelete túlterjeszkedik a törvény által adott felhatalmazáson.
Egy korábbi ügyben az Alkotmánybíróság már megállapí
totta, hogy «[a] felhatalmazás kereteinek túllépése – a jogforrási hierarchia rendjének megsértésén keresztül alkotmányellenességet eredményez.»” [9/2003. (IV. 3.) AB határozat, ABH 2003, 89, 112.] Az Alkotmánybíróság ezért
megvizsgálta, hogy a Kormány tagja túlterjeszkedett-e a
jogalkotási felhatalmazáson. A R. Preambuluma szerint a
R. az Eütv. 116. §-a (2) bekezdésében, valamint 247. §-a
(2) bekezdésének i) pontjában foglalt felhatalmazáson
nyugszik. Az Eütv. 116. § (2) bekezdése a hatálybalépéstől
2009. december 31-éig tartalmazott ilyen felhatalmazást,
azonban az egyes egészségügyi tárgyú törvények módosításáról szóló 2009. évi CLIV. törvény (a továbbiakban:
Eütvm.) részletesen újraszabályozta az egészségügyi szakmai képzések és továbbképzések rendjét, ennek keretében
a kötelező szakmai továbbképzés törvényi alapját a 116/B.
§-ban részletezte. Az Eütv. V. fejezet 3. cím Egészségügyi
ágazati szakmai képzés címe azonban nem tartalmaz a korábbihoz hasonló felhatalmazó rendelkezést e helyütt.
Az R. Preambulumában megjelölt másik felhatalmazás az
Eütv. 247. § (2) bekezdés ie) alpontja, amelyet az Eütvm.
szintén újraszabályozott, s amely nagy részletességgel tartalmazza a miniszter jogalkotási feladatait. Ez alapján a
miniszter köteles az egészségügyi szakmai továbbképzés
teljesítésének feltételeit, elméleti és gyakorlati továbbképzési formáit, közreműködő szervek kiválasztásának szabályait, szervezésére való jogosultság megszerzésére irányuló engedélyezési eljárás részletes szabályait és az engedély
megadásának feltételeit, továbbképzési programjainak minősítési szempontjait rendeletben meghatározni [Eütv.
247. § (2) bekezdés i) pont, ie) alpont]. A R. szabályainak
áttekintése alapján az Alkotmánybíróság megállapította,
hogy az a képzés teljesítésének feltételeit [R. 1. §; 2. §
(1) bek., (4)–(8) bek.; 4-5. §], a továbbképzési formákat
[R. 2. § (2)–(3) bek.]; a képző szervek kiválasztásának és
engedélyezésének szabályait [R. 3. §; 6–8. §] tartalmazza.
Ebből következően a R. az Eütv. 247. § (2) bekezdés
i) pontjában adott felhatalmazáson nem terjeszkedett túl,
ezért az Alkotmánybíróság az indítványt az Alkotmány
35. § (2) bekezdése tekintetében elutasította.
2. Az indítványozó sérelmezte, hogy a R. az Alkotmány
2. § (1) bekezdését, a jogállami jogbiztonságot sérti azért,
mert a diplomájukat korábban megszerző szakembereket
is kötelezi a továbbképzés igénybevételére, holott ők diplomájukat korábban „abban bízva szerezték meg, hogy ehhez kötött foglalkozásukat további feltételekhez nem kötve gyakorolhatják …”.
Az Alkotmánybíróság gyakorlata alapján az Alkotmány
2. § (1) bekezdésében elismert jogállamiság részét képező
jogbiztonság sérelmét jelenti a Jat. 12. § (2) bekezdésében
megfogalmazott azon szabály megsértése, amely szerint
„jogszabály a kihirdetését megelőző időre nem állapíthat
meg kötelezettséget, és nem nyilváníthat valamely magatartást jogellenessé”. [34/1991. (VI. 15.) AB határozat, ABH
1991, 170, 172.] Ugyanez az alkotmányossági követelmény
irányadó a jogosultságok korlátozására vagy elvonására is.
Az Alkotmánybíróság gyakorlatában visszaható hatálynak
minősül, ha a jogszabály hatálybaléptetése „nem visszamenőlegesen történt ugyan, de a jogszabály rendelkezéseit – az
erre irányuló kifejezett rendelkezés szerint – a jogszabály
hatálybalépése előtt létrejött jogviszonyokra is alkalmazni
kell”. [57/1994. (XI. 17.) AB határozat, ABH 1994, 316,
324.] Ugyanakkor a közjegyzők utólagos szakvizsgára való
kötelezése kapcsán az Alkotmánybíróság kifejtette, hogy „a
jogbiztonság és a szerzett jog alkotmányos védelme nem értelmezhető akként, hogy a múltban keletkezett jogviszonyokat soha nem lehet alkotmányos szabályozásokkal megváltoztatni (515/B/1997. AB határozat. ABH 1998. 976, 977.).
(…) A közjegyzői intézmény működésének magas színvonala közérdek. A közjegyzői intézmény működésének színvonalát a jogalkotó közvetett módon, a díjszabásról, a közjegyzői állások számáról és székhelyéről, a szakmai előképzettségről szóló szabályok megalkotásával befolyásolja.
A közjegyzővé válás egyik szakmai feltétele a jogi szakvizsga letétele. A jogi szakvizsga előírása a közjegyzői intézmény jellegére figyelemmel nem tekinthető sem szükségtelen, sem aránytalan korlátozásnak. Ugyanígy önmagában
nem alkotmányellenes az sem, hogy a vizsgált törvény e feltétel teljesítését bizonyos esetben utóbb kívánja meg. A jogi
szakvizsga letételét elvileg bárki teljesítheti.” [27/1999.
(IX. 15.) AB határozat (a továbbiakban: Abh.), ABH 1999,
281, 286.]
Ahogy az Alkotmánybíróság a közjegyzők kapcsán
nem találta alkotmányellenesnek, hogy a közjegyzőket
utólagosan szakvizsga letételére – ezzel maguk képzésére
– kötelezte a jogalkotó, úgy jelen ügyben sem sérti a jogbiztonságot, a visszaható hatályú jogalkotás tilalmát, hogy
a R. kötelezővé teszi az egészségügyi tevékenységet végző
orvosok, fogorvosok, gyógyszerészek és klinikai szakpszichológusok folyamatos szakmai továbbképzésben
való részvételét. Ezért az Alkotmánybíróság a R. megsemmisítésére irányuló indítványt az Alkotmány 2. § (1) bekezdése tekintetében elutasította.
3. Az indítványozó azt is sérelmezte, hogy a vállalkozáshoz való jogot [Alkotmány 9. § (2) bekezdés] illetőleg a
munka szabad megválasztásához való jogot (Alkotmány
70/B. §) sérti a szakmai továbbképzés kötelező előírása.
„A munkához (foglalkozáshoz, vállalkozáshoz) való
alapjog a szabadságjogokhoz hasonló védelemben részesül az állami beavatkozások és korlátozások ellen. E korlátozások alkotmányossága azonban más-más mérce alapján
minősítendő aszerint, hogy a foglalkozás gyakorlását vagy
annak szabad megválasztását korlátozza-e az állam, s az
utóbbin belül is különbözik a megítélés az adott foglalkozásba kerülés szubjektív illetve az objektív korlátokhoz
kötésének megfelelően. (…) A szubjektív feltételek előírása is a választási szabadság korlátozása. Ezek teljesítése
azonban elvileg mindenkinek nyitva áll (ha nem, akkor a
korlát objektív). Ezért a jogalkotó mozgástere némileg nagyobb, mint az objektív korlátozásnál. Végül a foglalkozás
gyakorlásának korlátai jórészt szakmailag és célszerűségi
szempontokból indokoltak, alapjogi problémát határesetekben okoznak.” [21/1994. (IV. 16.) AB határozat, ABH
1994, 117, 121.] „A vállalkozás joga a foglalkozás szabad
megválasztásához való alkotmányos alapjog (Alkotmány
70/B § (1) bekezdés) egyik aspektusa, annak egyik, a különös szintjén történő megfogalmazása. (…) A vállalkozás
joga tehát nem abszolutizálható, és nem korlátozhatatlan:
senkinek sincs alanyi joga meghatározott foglalkozással
kapcsolatos vállalkozás, sem pedig ennek adott vállalkozási-jogi formában való gyakorlásához. A vállalkozás joga
annyit jelent – de annyit alkotmányos követelményként
feltétlenül –, hogy az állam ne akadályozza meg, ne tegye
lehetetlenné a vállalkozóvá válást.” [54/1993. (X. 13.) AB
határozat, ABH 1993, 340, 341–342.]
Az Abh. foglalkozott a foglalkozás szabad megválasztásához való jog szubjektív feltételekkel való korlátozásával is. „[A] szubjektív feltételek előírása is a választási
szabadság korlátozása. Ezek teljesítése azonban elvileg
mindenkinek nyitva áll. Ezért a jogalkotó mozgástere némileg nagyobb, mint az objektív korlátozásnál. A vizsgák
megkövetelése elvileg mindig szükséges feltétele lehet
egy foglalkozási ágba kerülésnek, hacsak nem tökéletesen
szakképzetlen segédmunkáról van szó – bár munkavédelmi vizsga még ott is előírható. A 40/1997. (VII. 1.) AB határozat olyan rendelkezések alkotmányellenességét vizsgálta, amelyek – a jövőre nézve – megszüntették azt a kivételes lehetőséget, hogy a csak középfokú szakképesítéssel rendelkező személyek az egyébként mindig is felsőfokú végzettséghez kötött építéstervezési tevékenységet, lényegesen korlátozott körben, külön engedély alapján gyakorolhassák. E határozat szerint «indokolt esetben az állam szigoríthatja, akár többször is, valamely foglalkozásba
kerülés feltételeit. E szigorítások azonban szintén nem állíthatnak objektív korlátot, a szigorított feltételek teljesítése elvileg továbbra is nyitva kell, hogy álljon mindenki
előtt» (ABH 1997, 282.). A szubjektív feltételeknél további különbséget kell tenni aszerint is, hogy a feltétel a foglalkozásba kerülést korlátozza-e, avagy utóbb, a már a foglalkozásba került személynél a foglalkozás további folytatását köti feltételhez. Utóbbi esetben a korlátozás alkotmányossága szigorúbban minősítendő. Vizsgálni kell, hogy
az újabb feltétel teljesítésének előírása – túlzott követelményeinél, vagy a képesítés céljával való összefüggés
nyilvánvaló hiánya miatt, vagy a feltétel teljesítésének
ésszerűtlen határidőhöz kötése miatt, vagy a feltétel teljesítése elmaradásának következményei miatt – a foglalkozás szabad megválasztását szükségtelenül és aránytalanul
korlátozza-e.” (Abh., ABH 1999, 281, 285.)
Jelen esetben az Alkotmánybíróság úgy találta, hogy a
folyamatos szakmai továbbképzés célja nyilvánvalóan
összefügg az eredeti orvosi képesítés céljaival. Egészségügyi tevékenységet csak megfelelő egészségügyi szakképesítés birtokában lehet végezni, ez utóbbinak pedig része
a megfelelő szakmai továbbképzés is [Eütv. 3. § q) és
y) pont]. A szakmai továbbképzés célját az Eütv. 116/B. §
(1) bekezdése határozza meg: „Az egészségügyi ellátás
megfelelő szakmai színvonalának biztosítása érdekében –
a megszerzett ismeretek és készségek folyamatos szinten
tartása, fejlesztése érdekében, a tudomány korszerű szín-
vonalának és az egészségügyi ellátás igényeinek megfelelően – az egészségügyi tevékenységet önállóan végző,
egészségügyi szakképesítéssel rendelkező személyek
(a továbbiakban: továbbképzésre kötelezett) egészségügyi
szakmai továbbképzésben (a továbbiakban: továbbképzés) kötelesek részt venni”. Ez a cél teljes mértékben összhangban áll az államnak azzal az alkotmányos kötelezettségével, hogy polgárai lehető legmagasabb szintű testi és
lelki egészségét biztosítsa. „Az Alkotmány 70/D. §-ában
foglalt lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog biztosítása olyan alkotmányos állami feladatot jelent, amelyet az állam központi szervei és a helyi önkormányzati – továbbá egyéb – szervek rendszere révén
valósít meg. Ennek keretében az állam – egyebek között –
egészségügyi intézményhálózat működtetésére és az orvosi ellátás megszervezésére köteles.” [54/1996. (XI. 30.)
AB határozat, ABH 1996, 173, 186.]
Ezt követően azt vizsgálta az Alkotmánybíróság, hogy a
R.-ben támasztott követelmények túlzottnak tekinthetők-e. A továbbképzésre kötelezettnek egy továbbképzési
időszak alatt összesen 250 pontot kell teljesítenie. A továbbképzési pontok az e rendeletben meghatározott elméleti továbbképzések és szakmai gyakorlati tevékenység
keretében szerezhetők meg. [R. 2. § (1) bek.] A továbbképzési időszak 5 év [Eütv. 116/B. § (2) bek. második mondat]
Egy évben 100 pontnál több pontérték nem ismerhető el.
Egy továbbképzési időszakból a következő időszakba legfeljebb 50 – a továbbképzési időszak utolsó évében szerzett – továbbképzési pont vihető át. [R. 2. § (8) bek.] Az elméleti továbbképzés szervezett továbbképzési tanfolyamok; munkahelyen belül szervezett rendszeres továbbképzés; szakmai célú tanulmányút; az adott szakterületen végzett tudományos tevékenység; egyéni továbbképzés, illetve távoktatás formában történik. [R. 2. § (2) bek.] A szervezett továbbképzési tanfolyamok az alábbi formákban
szervezhetők: a) a szakirányú szakképesítésnek megfelelő
szakterületenként szervezett kötelező szinten tartó tanfolyam; b) a szakirányú szakképesítésnek megfelelő szakterületenként szervezett kötelezően választható tanfolyam,
c) szabadon választható tanfolyam [R. 2. § (3) bek.]; továbbképzési időszak alatt legalább 50 pontot az a) pont
szerinti vizsgával záruló kötelező szinten tartó tanfolyam
teljesítésével kell megszerezni; legalább 25 pontot pedig a
b) pont szerinti tanfolyam teljesítésével kell megszerezni
[R. 2. § (4)–(5) bek.] A tanfolyamokat előzetesen vagy az
egyetemek által szervezett képzéseknél utólagosan minősíteni kell, amit az egyetemek végeznek [R. 2. § (2) bek.]
Az ismertetett jogszabályokból az derül ki, hogy átlagosan
egy évben 50 pontot kell teljesítenie egy továbbképzésben
részt vevő orvosnak, a képzési pontokat pedig bizonyos
feltételekkel akár át is viheti. A képzés folyamatosságát
biztosítja a kreditek évi 100 pontban való maximálása.
A képzési követelmények tartalmi túlzottságát az Alkotmánybíróság nem vizsgálta, azonban az a körülmény,
hogy azokat az orvosképzést folytató egyetemek előzetesen vagy utólagosan akkreditálják, kellő biztosítékot jelent
arra, hogy a szakmailag leginkább indokolt területeken
folyjék továbbképzés.
Ezt követően azt is vizsgálta az Alkotmánybíróság,
hogy ésszerűtlen határidőhöz kötötte-e a jogalkotó a továbbképzési feltételek teljesítését. Az Alkotmánybíróság
megítélése szerint a fentebb már hivatkozott ötéves képzési periódus, a kreditek átvitelének lehetősége megfelelő
határidőt biztosít a továbbképzési kötelezettség teljesítésére. Elméletileg két évben teljesített 100 pont – az elismerhető legtöbb pont – teljesítése esetén a továbbképzésben
részt vevőnek a képzési időszakból hátra lévő 3 évben elegendő ötven pontot gyűjtenie, s kellő ideje van a működési
engedély meghosszabbításához szükséges feltételek teljesítésére, a kérelem benyújtására. Az Eütv. 113. § (5) bekezdése szerint a „működési nyilvántartást vezető szerv a
működési nyilvántartás megújítására nyitva álló határidő
lejárta előtt 60 nappal írásban, az egészségügyi államigazgatási szerv és – ha az egészségügyi dolgozó munkáltatója
ismert – a munkáltató egyidejű értesítése mellett értesíti az
egészségügyi dolgozót a működési nyilvántartása lejártáról és felhívja az egészségügyi dolgozót a továbbképzési
kötelezettségének határidőben történő igazolására. A felhívást – ha az egészségügyi dolgozó eddig az időpontig továbbképzési kötelezettsége teljesítését nem igazolta – az
első felhívás kézbesítését követő 30 nap elteltével meg
kell ismételni. A felhívások eredménytelensége esetén a
második felhívás kézbesítését követő 30. napon az egészségügyi dolgozót a működési nyilvántartásból törölni
kell.” Az ismertetett jogszabályból az is következik, hogy
a továbbképzésre kötelezett személyeket a jogkövetkezmény alkalmazását megelőzően egy, szükség esetén két
alkalommal is felhívják a kötelezettségük teljesítésére, ezzel is elősegítve a továbbképzési kötelezettség teljesítését.
Végül a feltétel teljesítése elmaradásának jogkövetkezményét vizsgálta az Alkotmánybíróság. Az Eütv. 113. §
(1) bekezdés f) pontja szerint a működési nyilvántartásból
a nyilvántartást vezető szerv törli azt a személyt továbbképzési kötelezettsége teljesítését a működési nyilvántartása időtartamának lejárta előtt, vagy legkésőbb a külön
felhívásra nem igazolja. Mivel „[e]gészségügyi tevékenységet önállóan – külön törvényben foglaltakra is figyelemmel – az adott tevékenység folytatására jogosító egészségügyi szakképesítéssel rendelkező és az adott szakképesítés
tekintetében a kötelező továbbképzési kötelezettségét teljesített, a működési nyilvántartásba bejegyzett személy végezhet” [Eütv. 110. § (2) bek.], a működési nyilvántartásból való törlés súlyos jogkövetkezmény, amely meggátolja, hogy az adott személy a továbbiakban egészségügyi tevékenységet önállóan végezzen. Az Alkotmánybíróság
megítélése alapján azonban ez a fentebb részletezett érvek
alapján nem tekinthető szükségtelen és aránytalan jogkövetkezménynek, különös tekintettel arra is, hogy az állam
e folyamatos szakmai továbbképzési kötelezettség előírásával és megszervezésével biztosítja azt, hogy polgárai
minden egészségügyi tevékenységet végző személytől közel azonos szakmai szintű ellátásban részesülhessenek,
ezáltal testi és lelki egészségük lehető legmagasabb szintje
biztosítható legyen. Mindezek miatt az Alkotmánybíróság
a R. megsemmisítésére irányuló indítványt az Alkotmány
9. § (2) bekezdése és 70/B. §-a tekintetében elutasította.
4. Végül az indítványozó az Alkotmány 70/A. §-ának sérelmét állította, véleménye szerint a R. a felsőfokú végzettséget szerzett személyek között önkényesen különböztet azáltal, hogy csupán az egészségügyi tevékenységet végző orvosok, fogorvosok, gyógyszerészek és klinikai szakpszichológusok számára írja elő a kötelező szakmai továbbképzést.
„A R. egyetlen indoka a megkülönböztetés számára talán az
lehetnek, hogy az orvosok, fogorvosok, gyógyszerészek és
klinikai pszichológusok olymértékben lusták, hogy tőlük
önként szakmai továbbképzésük nem várható el.”
Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint alkotmányellenes megkülönböztetés csak akkor állapítható
meg, ha összehasonlítható helyzetben lévő, azaz homogén
csoportot alkotó személyek között tesz a jogalkotó olyan
különbséget, amely alapjogsérelmet okoz, illetőleg azzal
az egyenlő méltóság alkotmányos követelményét sérti.
[61/1992. (XI. 20.) AB határozat, ABH 1992, 280, 283.;
50/1996. (X. 30.) AB határozat, ABH 1996, 156, 157.] Az
Alkotmánybíróságnak az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésével való állítólagos ütközés elemzésekor azt kellett megvizsgálnia, hogy az összehasonlítható helyzetben lévő személyek alkotmányjogilag releváns homogén csoportját valamennyi felsőfokú végzettséggel rendelkező személy képezi-e, s igenlő válasz esetén azt kell vizsgálni, hogy önkényesen választotta-e ki a jogalkotó az egészségügyi tevékenységet végző orvosok csoportját, amikor számukra kötelező szakmai továbbképzést írt elő tevékenységi jogosultságuk feltételéül.
A 13/2008. (II. 21.) AB határozatban kifejtette az Alkotmánybíróság „az ügyvédek és a közjegyzők közötti «megkülönböztetést» vizsgálva mutatott rá arra, hogy alkotmányellenes megkülönböztetés esetükben sem állapítható
meg. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint a
diszkrimináció tilalma szempontjából csak az azonos
helyzetben lévő jogalanyok közötti különbségtétel alkotmányellenes, s a határozat szerint ebből a szempontból
még a jogászság sem tekinthető homogén csoportnak.
A jogászságon belül a szakmai végzettség kétségtelen azonosságot jelent ugyan, de ez «számos eltérő jogállású, feladat- és hatáskörű jogi hivatás gyakorlását teszi lehetővé»,
ami viszont indokolja a különböző tevékenységek gyakorlóira vonatkozó eltérő szabályok megalkotását. «A diszkrimináció tilalma ugyanis nemcsak azt jelenti, hogy nem
lehet különbséget tenni a jogalanyok között, hanem az
esélyegyenlőtlenség kiküszöbölése érdekében a jogalkotónak kötelessége a releváns sajátosságok figyelembevétele a szabályozás megalkotásakor. Az azonos végzettségű
szakmai csoportba tartozók között nem állapítható meg
diszkrimináció azon az alapon, hogy a törvényhozó közöttük eltérő jogállású foglalkozási csoportokat állít fel (...).»
(ABH 2008, 178, 182.) A pedagógusok kötelező továbbképzését vizsgálva az Alkotmánybíróság azt is megállapította, hogy „az indítványozó által hivatkozott csoportok
– a pedagógusok, illetve a más értelmiségi foglalkozást
folytatók – az Alkotmánybíróság eljárása szempontjából
nem tekinthetők ugyanazon (homogén) csoportba tartozóknak, így az Alkotmány 70/A. § (1) és (2) bekezdésében
meghatározott, a hátrányos megkülönböztetés tilalmára
vonatkozó rendelkezés sérelme sem állapítható meg.”
(1333/B/1996. AB határozat, ABH 2006, 1027,
1029-1030.) Jelen ügyben az indítványozó nem egy szakmai ágat, még csak nem is az értelmiségi foglalkozást folytatók (meglehetősen bizonytalan) csoportját tekinti az
összehasonlítás alapjának, hanem a felsőfokú végzettséget
szerzettek összességét véli homogén csoportnak. Az
Alkotmánybíróság fentebb ismertetett gyakorlata alapján
ez az alanyi kör túlságosan tág, jogaikban és kötelezettségeikben össze nem vethető pozícióban lévő személyeket
foglal magában, ezért az Alkotmány 70/A. §-ában meghatározott, a hátrányos megkülönböztetés tilalmára vonatkozó rendelkezés sérelme nem állapítható meg. Az Alkotmánybíróság ezért az indítványt e részében is elutasította.
Budapest, 2010. október 18. Dr. Holló András s. k., Dr. Kovács Péter s. k.,
alkotmánybíró alkotmánybíró


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
75/2014. (II. 25.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Bakos Réka Ilonát
2014. március 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2014. február 19. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1802/2014. (XII. 19.) Korm. határozata a Széchenyi Kereskedelmi Bank Zrt. „v. a.”-val kapcsolatos egyes intézkedésekről.
A Kormány
 1. megvizsgálta a  Széchenyi Kereskedelmi Bank Zrt. „végelszámolás alatt” (a  továbbiakban: Széchenyi Bank Zrt.)
tevékenységi engedélyének visszavonásával és végelszámolásának elrendelésével kialakult helyzetet, és
megállapította, hogy ehhez a Széchenyi Bank Zrt.-t ténylegesen irányító többségi tulajdonos tevékenysége vezetett,
amelyért a felelősséget neki kell viselnie;
2. kinyilvánítja elkötelezettségét a – részben vagy egészben – állami tulajdonban lévő hitelintézetekbe vetett fokozott
bizalom fenntartása és további megerősítése érdekében;
3. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, gondoskodjon arról, hogy a  betétesek Országos Betétbiztosítási Alap
(a továbbiakban: OBA) által biztosított betétei alapján – az OBA által kifizetett kártalanítás összegén felül – fennálló
követelései a  bankban fennálló állami tulajdonrész mértékével arányosan, azaz, 49%-ig kifizetésre kerüljenek,
valamint a kifizetéssel összefüggő feladatok elvégzéséről;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2015. január 16. 4. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy gondoskodjon az  OBA által a  Széchenyi Bank Zrt. betétesei részére
kifizetett kártalanításon túli, a 3. pontban foglalt kifizetést biztosító Kárenyhítési Keret létrehozásáról;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal 5. az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33.  § (1)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
a Kárenyhítési Keret létrehozása érdekében a X. Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium fejezet 24. Céltartalékok
cím 2. Közszférában foglalkoztatottak bérkompenzációja alcím terhére – figyelemmel az  előirányzaton várható
megtakarításra – 6000,0 millió forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el, elszámolási kötelezettséggel
a XLII. A költségvetés közvetlen bevételei és kiadásai fejezet, 43. Kárenyhítési Keret cím javára az 1. melléklet szerint.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 miniszterelnök-helyettes


text:
122/2018. (III. 23.) KE határozata bírói felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 90. §-a alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – nyugállományba helyezés iránti
kérelmére tekintettel dr. Tóta Erzsébetet 2018. augusztus 31-ei hatállyal bírói tisztségéből felmentem.
Budapest, 2018. március 12. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
106/2003. (X. 10.) OGY határozata a Közbeszerzések Tanácsának a közbeszerzések tisztaságával és átláthatóságával kapcsolatos tapasztalatairól, valamint a 2002. január 1.—december 31. közötti időszakban végzett tevékenységéről szóló beszámoló elfogadásáról.
Az Országgyűlés a Közbeszerzések Tanácsának a közbeszerzések tisztaságával és átláthatóságával kapcsolatos
tapasztalatairól, valamint a 2002. január 1.—december 31.
közötti időszakban végzett tevékenységéről szóló beszámolóját tudomásul veszi.
Dr. Szili Katalin s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
36/2018. (XII. 10.) AM rendelete a Madarasi Marhajárás természetvédelmi terület létesítéséről.
A természet védelméről szóló 1996. évi LIII. törvény 85. § (2) bekezdés 3., 4., 12. és 13. pontjában kapott felhatalmazás alapján,
a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 94/2018. (V. 22.) Korm. rendelet 79.  § 10.  pontjában meghatározott
feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § (1) Védetté nyilvánítom Madarasi Marhajárás természetvédelmi terület elnevezéssel a Madaras 044/2 helyrajzi számú,
43,76 hektár kiterjedésű területet.
(2) A  védetté nyilvánítás célja a  Bácskai löszös síkság jellegzetes, természeteshez közeli állapotban fennmaradt
tájrészletének és az egykor a tájra jellemző nagy kiterjedésű gyepes élőhelyekre, így különösen a löszpusztarétekre,
ezek zárt homoki sztyepprétek felé átmenetet képező típusaira és a  mocsárrétekre jellemző változatos élővilág
a területen megtalálható maradványainak megőrzése, fenntartása.
(3) A  Madaras 044/2 helyrajzi számú ingatlan az  európai közösségi jelentőségű természetvédelmi rendeltetésű
területekkel érintett földrészletekről szóló 14/2010. (V. 11.) KvVM rendelet alapján európai közösségi jelentőségű
természetvédelmi rendeltetésű terület.
2. § (1) A Madarasi Marhajárás természetvédelmi terület védőövezeteként az 1. mellékletben meghatározott, 2,1744 hektár
kiterjedésű területet jelölöm ki.
(2) A védőövezetben
a) a terület helyreállítása, jellegének, használatának megváltoztatása,
b) termőföldnek nem minősülő földterület rendeltetésének, termőföld művelési ágának a megváltoztatása,
c) az erdőről és az erdő védelméről szóló törvény hatálya alá nem tartozó fa, facsoport, fasor, fás legelőn lévő
fa kivágása, telepítése,
d) növényvédő szerek, bioregulátorok és egyéb irtószerek, valamint a  talaj termékenységét befolyásoló vegyi
anyagok felhasználása
a természetvédelmi hatóság engedélyével végezhető. 3. § A Madarasi Marhajárás természetvédelmi terület természetvédelmi kezelési tervét a 2. melléklet tartalmazza.
4. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba.
Dr. Nagy István s. k.,
 agrárminiszter


text:
397/2013. (XI. 14.) Korm. rendelete a Belvárosi Kollégiumok Ingatlanfejlesztő Korlátolt Felelősségű Társaság stratégiailag kiemelt jelentőségű gazdálkodó szervezetté minősítéséről.
A Kormány a  csődeljárásról és a  felszámolási eljárásról szóló 1991. évi XLIX. törvény 84/A.  § (2)  bekezdés a)  pontjában kapott
felhatalmazás alapján, az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § A Kormány a  Belvárosi Kollégiumok Ingatlanfejlesztő Korlátolt Felelősségű Társaság (Cg. 01-09-884037, székhely:
1092 Budapest, Ráday u. 43–45.) gazdasági társaságot (a továbbiakban: Társaság) a csődeljárásról és a felszámolási
eljárásról szóló 1991. évi XLIX. törvény (a továbbiakban: Cstv.) 65.  §-a alapján stratégiailag kiemelt jelentőségű
gazdálkodó szervezetté minősíti.
2. § A Kormány – figyelemmel a  Cstv. 65.  §-ra – megállapítja, hogy a Társaság, mint stratégiailag kiemelt jelentőségű
gazdálkodó szervezet vonatkozásában a Cstv. 65–67. §-át is alkalmazni kell.
3. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1794/2017. (XI. 8.) Korm. határozata az MFB Magyar Fejlesztési Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaságnak a NEG Nemzeti Energiagazdálkodási Zártkörűen Működő Részvénytársaságban fennálló részesedésének a Magyar Állam részéről történő megszerzéséről és a 100%-os állami tulajdonú részesedés felett a Magyar Államot megillető tulajdonosi jogok és kötelezettségek gyakorlásáról.
A Kormány
 1. egyetért azzal, hogy a  NEG Nemzeti Energiagazdálkodási Zártkörűen Működő Részvénytársaság (székhely:
1027 Budapest, Kapás utca 6–12., cégjegyzékszám: 01-10-048019, a  továbbiakban: NEG Zrt.) kizárólagosan és
közvetlenül az  állam tulajdonába kerüljön, és az  állami tulajdonú társasági részesedés felett a  Magyar Nemzeti
Vagyonkezelő Zártkörűen működő Részvénytársaság (a továbbiakban: MNV Zrt.) gyakorolja a tulajdonosi jogokat;
2. az 1.  pontban foglaltak teljesülése céljából felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert és a  postaügyért és a  nemzeti
pénzügyi szolgáltatásokért felelős kormánybiztost, hogy tegyék meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében,
hogy az állam nevében eljáró MNV Zrt., a független vagyonértékelő által megállapított piaci értéken, de legfeljebb
500 000 000 forint vételáron legkésőbb 2017. november 30-ig megvásárolja az  MFB Magyar Fejlesztési Bank
Zártkörűen Működő Részvénytársaság saját tulajdonú, NEG Zrt.-ben fennálló 49%-os részesedését;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
 a postaügyért és a nemzeti pénzügyi szolgáltatásokért felelős kormánybiztos
Határidő: azonnal
3. az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33.  § (2)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
a Magyarország 2017. évi központi költségvetéséről szóló 2016. évi XC. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 1. melléklet
XLIII. Az  állami vagyonnal kapcsolatos bevételek és kiadások fejezet, 2. Az  állami vagyonnal kapcsolatos kiadások
cím, 4. A vagyongazdálkodás egyéb kiadásai alcím, 6. Európai Uniós pályázatokhoz forrás biztosítása jogcímcsoport
terhére, a  Kvtv. 1.  melléklet XLIII. Az  állami vagyonnal kapcsolatos bevételek és kiadások fejezet, 2. Az  állami
vagyonnal kapcsolatos kiadások cím, 2. Társaságokkal kapcsolatos kiadások alcím, 1. Állami tulajdoni részesedések
növekedését eredményező kiadások jogcímcsoport, 1. Az  MNV Zrt. által végrehajtott részesedésvásárlás,
tőkeemelés, pótbefizetés jogcím javára 500 000 000 forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el, az  1.  melléklet
szerint;
Felelős: a forrásbiztosítás tekintetében a nemzetgazdasági miniszter
 az elszámolással kapcsolatban a nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal
4. visszavonja a  Zöldbank koncepció megszervezése érdekében szükséges intézkedésekről szóló 1114/2015. (III. 6.)
Korm. határozatot.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
355/2014. (IX. 19.) KE határozata egyetemi tanári kinevezésről.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés c) pontja, valamint a nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény 27. §
(3) bekezdése alapján – az emberi erőforrások miniszterének javaslatára – Dr. Szabó Attilát 2014. október 10. napjával
egyetemi tanárrá kinevezem.
Budapest, 2014. szeptember 8. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
81/2010. (IX. 3.) ME határozata a Nemzetközi Korrupcióellenes Akadémia nemzetközi szervezetként való létrehozásáról szóló Megállapodás szövegének végleges megállapítására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (2) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
a belügyminiszter, a közigazgatási és igazságügyi miniszter és a külügyminiszter előterjesztése alapján
1. felhatalmazom a közigazgatási és igazságügyi minisztert vagy az általa kijelölt személyt a Nemzetközi
Korrupcióellenes Akadémia nemzetközi szervezetként való létrehozásáról szóló Megállapodás (a továbbiakban:
Megállapodás) bemutatott szövegének – a megerősítés fenntartásával történő – végleges megállapítására;
2. felhívom a külügyminisztert, hogy a Megállapodás szövege végleges megállapításához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki;
3. felhívom a belügyminisztert és a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy a Megállapodás kihirdetéséről szóló
törvény tervezetét a Megállapodás szövegének végleges megállapítását követően haladéktalanul terjessze a Kormány
elé.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
33/2016. (VIII. 25.) KKM közleménye a Magyarország Kormánya és az Uruguayi Keleti Köztársaság Kormánya között a gazdasági és műszaki együttműködésről szóló megállapodás kihirdetéséről szóló 465/2013. (XII. 5.) Korm. rendelet 2–3. §-ának hatálybalépéséről.
A 465/2013. (XII. 5.) Korm. rendelettel a Magyar Közlöny 2013. december 5-i 202. számában kihirdetett, a Magyarország
Kormánya és az Uruguayi Keleti Köztársaság Kormánya között a gazdasági és műszaki együttműködésről szóló
megállapodás (a továbbiakban: Megállapodás) 9. cikke az alábbiak szerint rendelkezik a hatálybalépésről:
„A jelen Megállapodás a Szerződő felek saját belső jogrendje szerint az annak végrehajtásához szükséges alkotmányos
követelmények teljesüléséről az egyik Szerződő fél által a másiknak a diplomáciai úton megküldött utolsó írásbeli
értesítés kézhezvételétől számított 30. (harmincadik) napon lép hatályba.”
A Megállapodás hatálybalépéséhez szükséges utolsó írásbeli értesítés kézhezvételének napja: 2016. augusztus 5.
A Megállapodás hatálybalépésének napja: 2016. szeptember 4.
A fentiekre tekintettel, összhangban a 465/2013. (XII. 5.) Korm. rendelet 4. § (3) bekezdésével megállapítom,
hogy  a  Magyarország Kormánya és az Uruguayi Keleti Köztársaság Kormánya között a gazdasági és műszaki
együttműködésről szóló megállapodás kihirdetéséről szóló 465/2013. (XII. 5.) Korm. rendelet 2–3. §-ai
2016. szeptember 4-én, azaz kettőezer-tizenhat szeptember negyedikén lépnek hatályba.
Szijjártó Péter s. k.,
 külgazdasági és külügyminiszter


text:
1785/2016. (XII. 16.) Korm. határozata a „Fokozatváltás a felsőoktatásban középtávú szakpolitikai stratégia 2016” elfogadásáról.
A Kormány
 1. megtárgyalta és elfogadta a  részére bemutatott, a  „Fokozatváltás a  felsőoktatásban középtávú szakpolitikai
stratégia” című dokumentumot (a továbbiakban: stratégia);
 2. felhívja az  emberi erőforrások miniszterét, a  nemzetgazdasági minisztert, a  nemzeti fejlesztési minisztert és
a  földművelésügyi minisztert, hogy a  stratégiában meghatározott célok elérését szolgáló eszközöket építsék be
a szakpolitikai tevékenységeikbe és tegyék meg az e célok eléréséhez szükséges intézkedéseket;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 nemzetgazdasági miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
 földművelésügyi miniszter
Határidő: folyamatos
3. felhívja az  emberi erőforrások miniszterét, hogy gondoskodjon a  stratégia kormányzati portálon történő
közzétételéről.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1231/2009. (XII. 30.) Korm. határozata a Magyar Köztársaság Kormánya és a Magyarországi Zsidó Hitközségek Szövetsége között 1998. október 1-jén létrejött Megállapodás kiegészítéséről szóló megállapodásra adott felhatalmazásról.
1. A Kormány felhatalmazást ad az oktatási és kulturális miniszternek, hogy a Magyar Köztársaság Kormánya nevében
a Magyarországi Zsidó Hitközségek Szövetségével a következő megállapodást megkösse:
„MEGÁLLAPODÁS
a Magyar Köztársaság Kormánya és a Magyarországi Zsidó Hitközségek Szövetsége között
az 1998. október 1-jén létrejött Megállapodás kiegészítéséről
1. A Magyar Köztársaság Kormánya (a továb biak ban: Kormány) és a Magyarországi Zsidó Hitközségek Szövetsége
(a továb biak ban: MAZSIHISZ) az egyházak hitéleti és közcélú tevékenységének anyagi feltételeiről szóló 1997. évi
CXXIV. törvény 3. § (3) bekezdésének meg fele lően megvizsgálta a MAZSIHISZ-nek a nem természetben visszaigényelt
ingatlanokra vonatkozó pénzbeli igény járadékká alakítására vonatkozó kérését, és megállapította, hogy
az 1058/1999. (V. 28.) Korm. határozatban közzétett, a Magyar Köztársaság Kormánya és a Magyarországi Zsidó
Hitközségek Szövetsége között 1998. október 1-jén létrejött Megállapodásban megállapított járadék összege nem
elégséges ahhoz, hogy a MAZSIHISZ az általa már hosszabb ideje ténylegesen meg valósított, a magyarországi
zsidóság érdekében kifejtett tevékenységét a korábbi szinten fenn tudja tartani.
2. Mindezek figye lembe véte lével, annak érdekében, hogy a MAZSIHISZ tevékenységének szűkítésére ne
kényszerüljön, és biztosíthatóvá váljanak a MAZSIHISZ-t megillető, más egyházakkal azonos jogok és az azok
gyakorlását lehetővé tevő feltételek, a Kormány és a MAZSIHISZ a nem természetben visszaigényelt ingatlanok alapján
járó járadék kiegészítésében állapodnak meg. A járadék kiegészítésének összegét 2011. évtől – kölcsönösen
elfogadott szempontok és értékelés alapján – kettőszázmillió forintban állapítják meg. A járadék kiegészítését, amely
hitéleti és közszolgálati célokra egyaránt felhasználható, az 1058/1999. (V. 28.) Korm. határozatban közzétett
megállapodásban megállapított járadékkal együtt, azzal azonos feltételekkel és valorizációval kell a MAZSIHISZ
számára folyósítani.
3. A MAZSIHISZ a volt egyházi ingatlanok tulajdoni helyzetének rendezéséről szóló 1991. évi XXXII. törvényen alapuló,
annak 2. § (5) bekezdése alapján rendezendő ingatlanigényeiért járó kártalanítást a járadéknak az 1058/1999. (V. 28.)
Korm. határozatban közzétett megállapodás szerinti, továbbá a járadék kiegészítésének a jelen megállapodás szerinti
folyósításával kielégítettnek tekinti.”
2. A Kormány felhívja a feladatkörrel rendelkező minisztereket, hogy az 1. pont szerinti megállapodásban foglaltak
végrehajtásáról annak aláírását köve tően gondoskodjanak.
3. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
A miniszterelnök helyett: Kiss Péter s. k.,
a társadalompolitika összehangolásáért felelős


text:
1300/2016. (VI. 13.) Korm. határozata a gazdasági növekedés érdekében szükséges egyes fejlesztéspolitikai intézkedésekről.
A Kormány felhívja az  érintett minisztereket, hogy a  felelősségi körükbe tartozó, elsősorban a  versenyszféra számára
meghirdetett felhívások esetén gondoskodjanak
 1. az  irányításuk, felügyeletük alá tartozó költségvetési szervek, és a  tulajdonosi joggyakorlásuk alá tartozó
gazdasági társaságok által benyújtott – a  Kormány egyedi döntésével meg nem erősített – támogatási kérelmek
visszavonásáról,
Felelős: érintett miniszterek
Határidő: azonnal 2. arról, hogy az 1. pontban meghatározott költségvetési szervek, és gazdasági társaságok csak akkor nyújthassanak be
támogatási kérelmet, ha ahhoz a Kormány egyedi döntésével előzetesen hozzájárult,
Felelős: érintett miniszterek
Határidő: azonnal 3. a  Kormánynak az  1. és 2.  pont szerinti egyedi döntése esetén a  Kormány ügyrendjéről szóló 1144/2010. (VII. 7.)
Korm. határozat 44–56/A. pontjában szabályozott eljárás betartásáról.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
236/2018. (V. 29.) KE határozata bírói felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 90. §-a alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – a bírói felső korhatár betöltésére
tekintettel dr. Horváth Károlynét 2018. december 5-ei hatállyal bírói tisztségéből felmentem.
Budapest, 2018. május 16. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
40/2008. (IV. 17.) OGY határozata a 2008–2020 közötti időszakra vonatkozó energiapolitikáról.
Az Országgyűlés a 2008–2020 közötti időszakra vonatkozó energiapolitikáról az ellátásbiztonság, a versenyképesség és a fenntarthatóság, mint hosszú távra szóló elsődleges célok együttes érvényesülése, a gazdaság és a lakosság energiaigényeinek biztonságos, gazdaságos, a környezetvédelmi szempontok figyelembevételével történő kielégítése, az energiapiaci verseny erősítése, valamint az
Európai Unió keretében meghatározott közösségi célok
megvalósulásának elősegítése érdekében a következő határozatot hozza:
1. Az energiapolitika stratégiai célja, hogy hosszú távú
szempontokat is mérlegelve optimalizálja az ellátásbiztonság, a versenyképesség és a fenntarthatóság, mint elsődleges célok együttes érvényesülését.
2. Az ellátás biztonsága érdekében törekedni kell a kiegyensúlyozott energiaforrás-struktúra elérésére és fenntartására. Ebből a célból elő kell segíteni a hazai források
részarányának fenntartását, illetve növelését, az energiahordozó import szállítási útvonal és forrás szerinti diverzifikálását, az energiahordozó-szerkezetnek és a biztonsági
készleteknek az ellátás biztonsága szempontjából optimális kialakítását, valamint a regionális energiapiacok kialakulását elősegítő infrastruktúra fejlesztését.
3. Az energiapolitikának – az Európai Unió egységes
belső energiapiacába történő integrálódáson, az iparágban
bekövetkező technológiai előrehaladáson, a kutatás-fejlesztési tevékenységen, valamint a regionális piacon kialakuló árakon keresztül – hozzá kell járulnia Magyarország
gazdasági versenyképességének növeléséhez.
4. Az energiapolitikának a fajlagos energiafelhasználás
csökkentésén, a megújuló energiaforrások és a hulladékból nyert energia arányának – Magyarország természeti
adottságaival és a lakosság teherbíró képességével összhangban álló – növelésén, környezet- és természetbarát
technológiák fokozatos bevezetésén keresztül hozzá kell
járulnia a fenntartható fejlődéshez.
A határozatot az Országgyűlés a 2008. április 14-i ülésnapján fogadta
el.
5. Biztosítani kell a magyar energiapolitika és klímapolitika közötti összhangot. Az üvegházhatású gázkibocsátások csökkentésére vonatkozó vállalások során figyelembe
kell venni azoknak a magyar gazdaságra gyakorolt energia-ellátásbiztonsági, gazdasági és versenyképességi hatásait.
6. A magyar közlekedéspolitika kialakítása és végrehajtása során biztosítani kell az energiapolitikával való
összhangot, így különösen figyelembe kell venni a közlekedési célú energiaigények, üvegházhatású gáz- és károsanyag-kibocsátások növekedési üteme visszafogásának
szükségességét, valamint a megújuló forrásokból előállított üzemanyagok felhasználási arányának növekedési lehetőségeit.
7. Az energiapolitika céljait – az Európai Unió közös
energiapolitikájának kialakításához és megvalósításához
való hozzájárulás, valamint Magyarország energetikai tárgyú nemzetközi kapcsolatai kiegyensúlyozottsága fenntartásának és fejlesztésének érdekében – a magyar külpolitika és diplomácia prioritásrendszerébe kell illeszteni.
8. Az energiapolitika céljainak megvalósítását – különösen az energiahatékonyság javítása, az energiatakarékosság növelése, valamint a megújuló energiaforrások és a
hulladékból nyert energia felhasználásának ösztönzése terén – az állami támogatási politika eszközeivel, továbbá az
Európai Unió által Magyarország részére rendelkezésre
bocsátott forrásokkal is elő kell segíteni. A megújuló energiaforrások felhasználásának ösztönzése során kiemelt figyelmet kell fordítani a környezet- és természetvédelmi,
valamint az élelmiszer- és takarmánytermeléssel kapcsolatos hatásokra.
9. Biztosítani kell az energiapolitika céljaival összhangban álló – a piaci verseny feltételeit biztosító, a fogyasztóvédelem, az ellátásbiztonság, a műszaki biztonság,
a környezet- és természetvédelem és a munkaegészség
szempontjait figyelembe vevő –, az Európai Unió jogszabályainak megfelelő szabályozási környezet kialakítását
és fejlesztését.
10. Az energiapolitika céljainak megvalósulása érdekében elő kell segíteni az energia- és környezettudatos
szemlélet kialakítását és fejlesztését.
11. Az energiapolitika céljainak megvalósulása érdekében, az Európai Unió keretében meghatározott közösségi célokkal összhangban – különösen az épületek, a közlekedés és az energiaátalakítás területén – ösztönözni kell az
energiahatékonyság növelését, valamint az energiatakarékosságot.
12. Az Országgyűlés az 1–11. pontokban foglaltak
megvalósítása érdekében felkéri a Kormányt, hogy
a) az energiapolitika megvalósítása során a hosszú távú
szempontokat is mérlegelve gondoskodjon az ellátásbiztonság, a versenyképesség és a fenntarthatóság, mint elsődleges célok együttes érvényesüléséről, hogy a gazdaság és a lakosság energiaigényei mindenkor kellő biztonsággal, a környezetvédelmi szempontok figyelembevételével, gazdaságosan kielégítésre kerüljenek;
b) a földgáz- és villamosenergia-ellátásban az ellátásbiztonság megőrzése, a piacnyitás kiteljesítése, a fenntartható fejlődés szempontjainak figyelembevételével arra törekedjen, hogy a jogszabályi keretrendszer a hatékonyság
növelését és az ebből eredő haszonnak a fogyasztókhoz
történő eljuttatását eredményezze;
c) dolgozzon ki átfogó, országos energiahatékonysági
stratégiát és nemzeti energiahatékonysági cselekvési tervet, és gondoskodjon azok megfelelő végrehajtásáról;
d) a rendelkezésére álló eszközökkel segítse elő a kiegyensúlyozott energiaforrás-struktúra elérését és fenntartását;
e) kísérje figyelemmel a nagyhatékonyságú kapcsolt
energiatermelés támogatási szabályrendszerét, valamint a
megújuló energiaforrások és a hulladékból nyert energia
alkalmazásával kapcsolatos jogszabályi környezetet;
f) kezdje meg az új atomerőművi kapacitásokra vonatkozó döntés-előkészítő munkát. A szakmai, környezetvédelmi és társadalmi megalapozást követően a beruházás
szükségességére, feltételeire, az erőmű típusára és telepítésére vonatkozó javaslatait kellő időben terjessze az Országgyűlés elé;
g) gondoskodjon a nukleáris hulladékok végleges elhelyezésére irányuló programok megfelelő végrehajtásáról
és megvalósításáról, az ehhez szükséges feltételek biztosításáról;
h) a földgáz-importfüggőség növekedési ütemének
mérséklése, valamint a központi költségvetési bevételek
növelése érdekében szabályozási eszközökkel segítse elő a
hazai inert-tartalmú földgázvagyon minél teljesebb felhasználását;
i) az importdiverzifikáció, a verseny és az ellátásbiztonság érdekében kezdeményezze a regionális energiapiacok
mielőbbi kialakítását, különös tekintettel Magyarország regionális elosztó és tranzit szerepének erősítésére. Segítse
elő a határokon átnyúló villamosenergia- és földgázhálózati
infrastruktúra-fejlesztések – így különösen a Nabucco, a
Déli Áramlat, LNG terminálról vételező földgázszállító vezeték –, valamint új földgáztárolók megvalósítását;
j) kezdeményezze a villamosenergia-rendszer szabályozhatóságának felülvizsgálatát és a nemzetközi követelményeknek megfelelő szabályozhatóság tartós fenntartásához szükséges döntések előkészítését;
k) teremtse meg, és folyamatosan tartsa fenn azokat a
szervezeti, intézményi, szervezési, pénzügyi és jogi feltételeket, illetve eszközöket, amelyek lehetővé teszik a hazai energetikai kutatás, fejlesztés és oktatás magas szintű folytatását;
l) dolgozza ki a megújuló energiaforrások felhasználásának – Magyarország természeti és gazdasági adottságainak, a lakosság teherbíró képességének, a legkisebb költség és a környezeti fenntarthatóság elvének megfelelő, valamint az Európai Unió célkitűzéseivel összhangban álló –
növelésére vonatkozó stratégiát, amely hozzájárul a hazai
üvegházhatású gáz kibocsátás-csökkentési célok megvalósításához is;
m) vizsgálja meg a távhőtermeléssel kapcsolatos árszabályozási és jogi rendelkezések végrehajtásának, valamint
a távhőszolgáltatást igénybe vevők támogatásának tapasztalatait, és amennyiben indokolt, ez alapján dolgozza át a
szabályozást a gazdaságos távhőszolgáltatás versenyképességének biztosítása érdekében; n) gondoskodjon a Nemzeti Alaptantervnek az energiatudatossággal kapcsolatos ismeretek oktatásával való kiegészítéséről, mind az általános iskolai, mind a középiskolai képzésben;
o) az energiatudatos szemlélet kialakulásának elősegítése érdekében a rendelkezésére álló eszközökkel segítse
elő az épületek, illetve épületrészek fajlagos energiafelhasználási adatainak összehasonlítható módon történő
megismerhetőségét;
p) kísérje figyelemmel az energiafelhasználás szociális
támogatási rendszerét, és célzott szociálpolitikai intézkedésekkel hatékonyan biztosítsa az energia- és szociálpolitika összhangját;
q) gondoskodjon a közlekedési infrastruktúrának a
fenntartható fejlődéssel összhangban való fejlesztésére
irányuló országos koncepció kidolgozásáról;
r) gondoskodjon az energiapolitika céljainak hatékony
megvalósulását elősegítő pályázatok és források megfelelő koordinációjáról;
s) Magyarországnak az Európai Unióval, annak tagállamaival, valamint más államokkal és nemzetközi szervezetekkel kialakított nemzetközi kapcsolatainak fenntartása és
fejlesztése során kiemelt figyelmet fordítson azoknak az
energiapolitikai célok megvalósítására gyakorolt hatásaira;
t) legalább kétévenként készítsen tájékoztatót az energiapolitika megvalósulásáról az Országgyűlés feladatkörrel rendelkező bizottsága részére, és amennyiben az energiapolitika feltételrendszerében bekövetkezett változások
indokolják, a tájékoztató benyújtásával együtt tegyen javaslatokat az energiapolitikai koncepció felülvizsgálatára.
13. E határozat közzétételének napján lép hatályba, ezzel egyidejűleg hatályát veszti a magyar energiapolitikáról
szóló 21/1993. (IV. 9.) OGY határozat.
Dr. Szili Katalin s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
361/2016. (XI. 29.) Korm. rendelete a Bevándorlási és Menekültügyi Hivatalról.
A Kormány az  Alaptörvény 15.  cikk (2) és (3)  bekezdésében meghatározott eredeti jogalkotói hatáskörében, az  Alaptörvény
15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § A Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (a továbbiakban: Hivatal) az idegenrendészetért és menekültügyért felelős
miniszter (a továbbiakban: miniszter) irányítása alá tartozó, központi hivatalként működő központi költségvetési
szerv.
2. § (1) A Hivatalt főigazgató vezeti.
 (2) Főigazgatói megbízást az  a  kormánytisztviselő kaphat, aki állam- és jogtudományi egyetemi végzettséggel,
valamint jogi vagy közigazgatási szakvizsgával rendelkezik. 3. § A Hivatal központi szervből és a Hivatal területi szerveként az 1. mellékletben meghatározott illetékességi területen
működő igazgatóságokból áll.
4. § (1) A Hivatal ellátja a jogszabályokban hatáskörébe utalt idegenrendészeti és menekültügyi feladatokat.
 (2) A Hivatal a befogadó állomás és a menekültügyi őrzött befogadó központ középirányító szerveként
a) jóváhagyja a  befogadó állomás és a  menekültügyi őrzött befogadó központ szervezeti és működési
szabályzatát,
b) gyakorolja a  befogadó állomás és a  menekültügyi őrzött befogadó központ vezetője tekintetében
a kinevezés, felmentés, megbízás vagy megbízás visszavonásának jogát és az egyéb munkáltatói jogköröket,
c) gyakorolja a befogadó állomás és a menekültügyi őrzött befogadó központ gazdasági vezetője tekintetében
a kinevezés, felmentés, megbízás vagy megbízás visszavonásának jogkörét,
d) jogszabályban meghatározott esetekben gyakorolja a befogadó állomás és a menekültügyi őrzött befogadó
központ döntéseinek előzetes egyetértése vagy utólagos jóváhagyása jogkörét,
e) egyedi utasítást adhat feladat elvégzésére vagy mulasztás pótlására,
f ) a  befogadó állomást és a  menekültügyi őrzött befogadó központot jelentéstételre vagy beszámolóra
kötelezheti,
g) kezeli a  befogadó állomás és a  menekültügyi őrzött befogadó központ kezelésében lévő közérdekű
adatokat és közérdekből nyilvános adatokat, valamint a b)–f ) pont szerinti irányítási jogkörök gyakorlásához
szükséges, törvényben meghatározott személyes adatokat.
5. § Ez a rendelet 2017. január 1-jén lép hatályba.
6. § Hatályát veszti a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatalról szóló 162/1999. (XI. 19.) Korm. rendelet.
7. § A Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal elnevezése Bevándorlási és Menekültügyi Hivatalra változik.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
301/2019. (VII. 26.) KE határozata bírói felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 90. §-a alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – a bírói felső korhatár betöltésére
tekintettel Rózsáné dr. Markó Zsuzsannát 2020. január 9-ei hatállyal bírói tisztségéből felmentem.
Budapest, 2019. július 11. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
439/2017. (XI. 27.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9. cikk (3) bekezdés k) pontja, valamint a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Árva-Szabó Péter
Ferencet a 2017. december 1. napjától 2020. november 30. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2017. november 15. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
52/2010. (VII. 8.) ME határozata az országos rend őrfőkapitány felmentéséről.
A rend őrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 6. § (2) bekezdése alapján, a rendészetért felelős miniszter javaslatára
dr. Bencze József országos rend őrfőkapitányt e tisztségéből
– 2010. június 30-ai hatállyal – felmentem. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
1586/2016. (X. 27.) Korm. határozata a Zala Megyei Kormányhivatal szervezeti egységei elhelyezésével kapcsolatos intézkedésekről és a szükséges források biztosításáról.
A Kormány a Zala Megyei Kormányhivatal hatékony működésének biztosítása érdekében
 1. egyetért azzal, hogy a  Zala Megyei Kormányhivatal egyes szervezeti egységei a  Zalaegerszeg belterület
3690  helyrajzi számon nyilvántartott, természetben a  Zalaegerszeg, Munkácsy Mihály utca 2. szám alatt található
ingatlanban (a továbbiakban: Ingatlan) kerüljenek elhelyezésre, az Ingatlannak a Zala Megyei Kormányhivatal céljára
történő megfelelő kialakításával, korszerűsítésével és felújításával (a továbbiakban: Beruházás);
2. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy – a  Miniszterelnökséget vezető miniszter közreműködésével  –
gondoskodjon a Beruházás során felmerülő költségek fedezetének biztosítása érdekében
a) a Beruházás megvalósításához 2016.  évben szükséges 40,0 millió forint összegű forrás rendelkezésre
állásáról a  Magyarország 2016.  évi központi költségvetéséről szóló 2015.  évi C.  törvény 1.  melléklet
XI. Miniszterelnökség fejezet, 12. Fővárosi, megyei kormányhivatalok és járási kormányhivatalok címen,
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: azonnal b) a Beruházás megvalósításához 2017.  évben szükséges 239,0 millió forint összegű forrás rendelkezésre
állásáról a  Magyarország 2017.  évi központi költségvetéséről szóló 2016.  évi XC.  törvény 1.  melléklet
XI. Miniszterelnökség fejezet, 12. Fővárosi, megyei kormányhivatalok és járási kormányhivatalok címen;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: a felmerülés ütemében 3. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a  Beruházásra vonatkozóan vizsgálja meg a  fejlesztési keret
tekintetében a  KEHOP-5.2.2. „Középületek kiemelt épületenergetikai fejlesztései” elnevezésű projekt keretében
a Beruházás megvalósításához szükséges 67,0 millió forint összegű forrás rendelkezésre állását;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal 4. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a  Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zártkörűen Működő
Részvénytársaság útján tegye meg a  szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy az  Ingatlan 1/1 tulajdoni
hányadban, per-, teher- és igénymentesen, ingyenesen a  Magyar Állam tulajdonába, illetve ezt követően a  Zala
Megyei Kormányhivatal vagyonkezelésébe kerüljön;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: az Ingatlan állami tulajdonba vétele tekintetében: 2017. január 31.
az Ingatlan Zala Megyei Kormányhivatal vagyonkezelésébe adása tekintetében: 2017. február 28.
 5. egyetért azzal, hogy a  Beruházással összefüggésben a  Kormány irányítása alá tartozó fejezetek költségvetési
szerveinek eszközbeszerzéseiről szóló 1982/2013. (XII. 29.) Korm. határozat rendelkezéseit nem kell alkalmazni.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1027/2013. (I. 25.) Korm. határozata a Miniszterelnökség és a Külügyminisztérium fejezetek közötti előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány 1. az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33. § (1) bekezdésében biztosított jogkörében az egyszerűsített
honosítási, valamint a magyar állampolgárság megállapítására irányuló kérelmek hatékonyabb külföldi átvétele
érdekében 1481,4 millió forint 1. melléklet szerinti egyszeri átcsoportosítását rendeli el a Magyarország 2013. évi
központi költségvetéséről szóló 2012. évi CCIV. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 1. melléklet XI. Miniszterelnökség
fejezet, 5. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 1. Célelőirányzatok alcím, 12. Diaszpóra magyarsággal kapcsolatos
feladatok jogcímcsoport terhére, a Kvtv. 1. melléklet XVIII. Külügyminisztérium fejezet, 2. Külképviseletek igazgatása
cím javára; a fennmaradó forrásigényről 2013 júniusában rendelkeznek a felek,
Felelős: nemzetgazdasági miniszter Miniszterelnökséget vezető államtitkár külügyminiszter Határidő: azonnal
2. engedélyezi, hogy a magyar állampolgárság megállapítására irányuló eljárás további eljárási egyszerűsítéséről szóló
1682/2012. (XII. 29.) Korm. határozat 1. pontjában foglalt feladat végrehajtása érdekében a Külügyminisztérium
Külképviseletek igazgatása engedélyezett létszáma – 2014. június 30-ig – 50 fővel megemelésre kerüljön és ezzel
egyidejűleg a szükséges feladatok ellátásához 50 fő konzul és konzuli adminisztrátor álláshely létesüljön.
Felelős: külügyminiszter Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
70/2004. (IV. 28.) GKM rendelete a megmunkálatlan ötvözetlen alumíniumra vonatkozó kedvezményes vámkontingens engedélyezésének rendjéről.
A közösségi vámjog végrehajtásáról szóló 2003. évi
CXXVI. törvény 82. §-ának (5) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján — a külügyminiszterrel egyetértésben — a következőket rendelem el:
1. § (1) A KN 76011000 vámtarifaszámú megmunkálatlan
ötvözetlen alumíniumra kedvezményes vámkontingens
(a továbbiakban: vámkontingens) kerül megnyitásra. A
vámkontingenseket az európai uniós csatlakozási tárgyalásokon az 1997—2000 bázisidőszak alapján állapították
meg.
A vámkontingens és a vám évenkénti mértéke a következő:
a) a 2004. május 1-jétől 2005. április 30-áig terjedő
időszakban 110 000 tonnás mennyiségre, 2%-os ad valorem, vagy — ha az a magasabb — az érvényes Közös
Vámtarifában meghatározott vámtétel egyharmadának
megfelelő vámtétellel,
b) a 2005. május 1-jétől 2006. április 30-áig terjedő
időszakban 70 000 tonnás mennyiségre, 4%-os ad valorem,
vagy — ha az a magasabb — az érvényes Közös Vámtarifá
ban meghatározott vámtétel kétharmadának megfelelő
vámtétellel, c) a 2006. május 1-jétől 2007. április 30-áig 20 000 tonnás mennyiségre, 4%-os ad valorem, vagy — ha az a magasabb — az érvényes Közös Vámtarifában meghatározott
vámtétel kétharmadának megfelelő vámtétellel.
 (2) A rendelet alapján engedélyezett vámkedvezmény az
1. § (1) bekezdésében említett éves időszakok végéig a
Magyar Köztársaság államterületén vám elé állított árura
vehető igénybe.
2. § A Magyar Köztársaság részére a Csatlakozási Szerződés
X. Mellékletének 9. pontjában foglaltak alapján biztosított
vámkontingens igénybevételére jogosító engedélyt a
Magyar Kereskedelmi Engedélyezési Hivatal (a továbbiakban: Hivatal) adja ki.
3. § (1) A vámkontingens keretében behozott áru Magyarország területén bocsátható szabadforgalomba és használható fel, vagy vethető alá közösségi származást eredményező feldolgozásnak.
 (2) Az áru a közösségi vámkódex létrehozásáról szóló
2913/92/EGK tanácsi rendelet 21. és 82. cikkében, illetve a
végrehajtásáról szóló 2454/93/EGK bizottsági rendelet
291—300. cikkében rögzített, a meghatározott célra történő felhasználásra vonatkozó rendelkezéseknek megfelelően vámfelügyelet alatt marad.
4. § (1) A vámkontingens igénybevételére azok a gazdasági
társaságok jogosultak, amelyek az 1997. január 1-je és
2000. december 31. közötti időszakban (a továbbiakban:
bázisidőszak) az 1. §-ban említett árut legalább évi 3000
tonna mennyiségben importálták.
 (2) A vámkontingens igénybevétele iránt benyújtott kérelemben az alábbi adatokat kell feltüntetni:
— a vámkontingens azonosító száma,
— a kérelmező teljes neve és címe, telefon- és faxszáma,
adószáma, VPID száma (ha van),
— a kedvezményezett teljes neve és címe, telefon- és
faxszáma, adószáma, VPID száma (ha van),
— az exportőr neve és teljes címe,
— a származó ország neve, ISO kódja,
— a szerződő ország neve, ISO kódja,
— a termék megnevezése és KN vámtarifaszáma,
— az áru leírása,
— a mennyiségi egység,
— a kérelmezett mennyiség,
— a kérelmező kötelezettségvállalása, hogy az áru Magyarországon kerül szabad forgalomba bocsátásra, felhasználásra, illetőleg közösségi származást eredményező feldolgozásra,
— az áru felhasználás szerinti telephelye,
— a kérelem kelte és a kérelmező cégszerű aláírása.
(3) Az importőrnek a kérelemhez mellékelnie kell azokat az okmányokat, amelyekből a Hivatal a bázisidőszakban lebonyolított import mennyiségét megállapíthatja.
 (4) Az engedélyezési eljárás lefolytatásáért az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény mellékletének XVIII. fejezetében meghatározott illetéket kell megfizetni.
5. § A kedvezményes vámtétel érvényesítéséhez a vámkezelést kérőnek be kell nyújtania a Hivatal által kiadott, a
kedvezményes vámkontingens igénybevételére jogosító
engedélyt.
6. § (1) Az importőrök az első éves időszakra vonatkozó
kérelmeiket e rendelet hatálybalépésétől számított 15 napon belül, a továbbiakban minden év május 15-éig postai
úton nyújthatják be. A Hivatal az engedélyeket a következők szerint adja ki:
a) amennyiben az importőr által benyújtott kérelem
nem haladja meg a bázisidőszakban elért részarányának
megfelelően számára engedélyezhető mennyiséget, az engedély kiadásra kerül;
b) amennyiben a kérelem eléri, vagy meghaladja a
bázisidőszakban elért részarányának megfelelő mennyiséget, úgy a kontingens felosztása a bázisidőszakban elért
aránynak megfelelően történik.
 (2) Az engedély a kiadás időpontjától számított 4 hónapig érvényes.
 (3) Az engedély birtokosa a lejáratot követő 10 munkanapon belül köteles a Hivatalt az engedély visszaszolgáltatása
mellett tájékoztatni az igénybe nem vett mennyiségekről.
 (4) A Hivatal az (1) bekezdés szerint fennmaradt, illetve
a (3) bekezdés szerint ki nem osztott mennyiségeket újra
kérelmezésre meghirdetheti és a tárgyéven belül újra engedélyezheti.
7. § Ez a rendelet a Magyar Köztársaságnak az Európai
Unióhoz történő csatlakozásáról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésének napján lép hatályba.
Dr. Csillag István s. k.,
gazdasági és közlekedési miniszter


text:
1675/2015. (IX. 22.) Korm. határozata a GRUNDFOS South East Europe Kft. és a GRUNDFOS Magyarország Kft. magyarországi nagybefektetőkkel való stratégiai együttműködési megállapodás megkötéséről.
A Kormány felhívja a  külgazdasági és külügyminisztert, illetve az  általa kijelölt személyt, hogy gondoskodjon
a  Magyarország Kormánya és a  GRUNDFOS South East Europe Korlátolt Felelősségű Társaság (székhelye:
2045 Törökbálint, Tópark utca 8.; cégjegyzékszáma: 13-09-088196), illetve a  GRUNDFOS Magyarország Gyártó
Korlátolt Felelősségű Társaság (székhelye: 2800 Tatabánya, Búzavirág u. 14.; cégjegyzékszáma: 11-09-007853) között
kötendő stratégiai együttműködési megállapodás Kormány nevében történő aláírásáról.
Felelős: külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
29/2016. (XI. 24.) KKM utasítása a Külgazdasági és Külügyminisztérium külképviseletei által foglalkoztatott munkavállalóknak adható elismerésekről és jutalmakról, továbbá válsághelyzet esetén történő segélyezésről.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjában kapott felhatalmazás alapján a következő utasítást
adom ki:
I. Fejezet
Általános rendelkezések 1. Az utasítás hatálya, értelmező rendelkezések
1. § (1) Az  utasítás hatálya a  külgazdasági és külügyminiszter irányítása és felügyelete alá tartozó külképviseletek
(a továbbiakban: külképviselet) által foglalkoztatott munkavállalókra (a továbbiakban: munkavállaló) terjed ki.
(2) Az utasítás alkalmazásában
a) válsághelyzet: a külképviseletekről és a tartós külszolgálatról szóló 2016. évi LXXIII. törvény (a továbbiakban:
Külszoltv.) 2. § 18. pontjában meghatározott válsághelyzet;
b) munkavállaló: a Külszoltv. 2. § 15. pontjában meghatározott természetes személy.
II. Fejezet
Az elismerés 2. Az elismerés nyújtásának esetei és az elismerés fajtái
2. § Elismerésben részesülhet a munkavállaló a nyugdíjba vonulása alkalmával, amennyiben a külképviselettel fennálló
munkaviszonyának időtartama eléri vagy meghaladja a 10 évet.
3. § Elismerésben részesíthető a munkavállaló:
a) ha munkáját tartósan magas színvonalon végzi, és a külképviselettel fennálló munkaviszonyának időtartama
eléri az 5 évet;
b) a munkaviszonya megszűnésekor, amennyiben a munkaviszony a munkavállalón kívül álló okból szűnt meg,
és a munkaviszony időtartama eléri vagy meghaladja a 10 évet;
c) válsághelyzetben tanúsított helytálló magatartásáért;
d) ha a külképviselet számára kiemelten fontos feladat ellátásában vett részt, és munkáját magas színvonalon
látta el. 4. § A munkavállaló részére elismerésként:
a) külképviselet-vezetői köszönőlevél;
b) emléklap;
c) pénzjutalom
adható.
5. § A  munkavállalónak a  2.  §-ban meghatározott esetben emléklap és legfeljebb háromhavi bruttó munkabérnek
megfelelő pénzjutalom adható.
6. § A 3. § a) pontban előírt feltételek fennállása esetén a munkavállalónak:
a) az  5 évet elérő, külképviselettel fennálló munkaviszony esetén külképviselet-vezetői köszönőlevél vagy
külképviselet-vezetői köszönőlevél és legfeljebb egyhavi bruttó munkabér összegének megfelelő pénzjutalom;
b) a 10 évet elérő, külképviselettel fennálló munkaviszony esetén emléklap vagy emléklap és legfeljebb kéthavi
bruttó munkabére összegének megfelelő pénzjutalom
adható. 7. § A 3. § b) pontban előírt feltételek fennállása esetén a munkavállalónak emléklap vagy emléklap és legfeljebb kéthavi
bruttó munkabére összegének megfelelő pénzjutalom adható.
8. § A 3. § c) pontban foglalt feltétel fennállása esetén a munkavállalónak külképviselet-vezetői köszönőlevél és legfeljebb
egyhavi bruttó munkabére összegének megfelelő pénzjutalom adható.
9. § A  3.  § d)  pontban foglalt feltétel fennállása esetén a  munkavállalónak külképviselet-vezetői köszönőlevél vagy
külképviselet-vezetői köszönőlevél és legfeljebb egyhavi bruttó munkabére összegének megfelelő, de 1000 euró
összeget el nem érő pénzjutalom adható.
3. A pénzjutalom forrása és feltételei 10. § (1) A pénzjutalmat a külképviselet költségvetésének terhére, egyéb megtakarításokból kell biztosítani.
 (2) A fedezetnek költségoptimalizációs megtakarításból kell származnia (nem eredhet feladatelmaradásból).
11. § A  munkavállaló pénzjutalomban legfeljebb háromévente részesülhet, ide nem értve a  2.  §, valamint a  3.  §
b)–d) pontjában foglalt eseteket.
12. § Az  évente pénzjutalomban részesíthetők száma – ide nem értve a  2.  §, valamint a  3.  § b)–d)  pontjában foglalt
eseteket – nem haladhatja meg
a) a legfeljebb 10 fő létszámú munkavállalót foglalkoztató külképviselet esetében az évi egy;
b) a 10 fő létszámot meghaladó munkavállalót foglalkoztató külképviselet esetében az évi kettő
főt.
4. Az elismerésről történő döntés és nyilvántartása 13. § Az  elismerésről – pénzjutalom esetében a  külképviselet éves költségvetésének terhére – a  külképviselet vezetője
dönt.
14. § Az  elismerésről – annak átadását követő 5 munkanapon belül – a  Költségvetési Főosztályt (a továbbiakban: KFO)
és a Személyügyi és Képzési Főosztályt hivatalos úton tájékoztatni szükséges.
15. § Az  elismerésekről évente nyilvántartást szükséges vezetni, amelyet a  munkavállalók személyügyi nyilvántartása
részeként kell kezelni.
5. A köszönőlevél és emléklap kiállítására, valamint a pénzjutalom kifizetésére vonatkozó rendelkezések
16. § (1) A külképviselet-vezetői köszönőlevél, valamint az emléklap kiállításáról és átadásáról a külképviselet gondoskodik.
 (2) Emléklap elismerés esetén az 1. melléklet szerinti emléklapot kell a munkavállaló részére átadni.
 (3) Az 1. melléklet szerinti emléklap a magyar mellett idegen nyelven – a külképviselet által elkészített fordításban – is
kiállítható. 17. § A  pénzjutalom kifizetése kizárólag a  fogadó állam járulék- és adófizetési előírásainak betartása mellett,
a munkaszerződés szerinti munkabérnek megfelelő pénznemben történhet.
III. Fejezet
A munkavállalók segélyezése, a segély folyósításának feltételei, kérelmezésének eljárási szabályai
18. § A  legalább fél éve a  külképviseleten foglalkoztatott munkavállaló életét és vagyonbiztonságát közvetlenül
veszélyeztető válsághelyzet esetén háromhavi bruttó munkabérének összegét meg nem haladó összegű segélyben
(a továbbiakban: válságsegély) részesíthető.
19. § A  18.  § szerinti válsághelyzet esetén a  külképviselet vezetője haladéktalanul köteles tájékoztatni a  válságsegélyre
jogosult munkavállalókat a válságsegély kérelmezésének lehetőségéről.
20. § (1) A munkavállaló a válságsegély iránti írásbeli kérelmet a külképviselet vezetőjéhez köteles benyújtani.
 (2) Az (1) bekezdés szerinti kérelemnek tartalmaznia kell:
a) a munkavállaló személyes adatait;
b) a fennálló munkaviszonyának kezdő időpontját;
c) a válsághelyzet bekövetkezésének rövid ismertetését.
21. § (1) A külképviselet vezetője a kérelmet javaslatával együtt haladéktalanul felterjeszti a KFO részére, amely soron kívül
továbbítja azt az illetékes területi főosztály, valamint a Biztonsági, Informatikai és Távközlési Főosztály részére.
(2) Az  (1)  bekezdésben meghatározott szervezeti egységek a  kérelmet 3 munkanapon belül kötelesek véleményezni
és azt javaslatukkal együtt a KFO részére megküldeni.
(3) A (2) bekezdés szerinti vélemények beérkezését követően a KFO haladéktalanul feljegyzést készít a gazdasági ügyekért
felelős helyettes államtitkár és a közigazgatási államtitkár részére a válságsegély kifizetésére vonatkozó javaslatról.
(4) A válságsegély kifizetéséről a gazdasági ügyekért felelős helyettes államtitkár javaslatára a közigazgatási államtitkár
dönt.
22. § A  válságsegély kifizetéséről szóló döntés alapján a  KFO a  válságsegélyt pótelőirányzat formájában biztosítja
a külképviselet részére.
23. § A válságsegély kifizetésére kizárólag a fogadó állam járulék- és adófizetési előírásainak betartása mellett, valamint
az utasítás 2. melléklete szerinti nyomtatvány kitöltésével kerülhet sor.
24. § (1) A  külképviselet saját hatáskörben, a  közigazgatási államtitkár engedélyének hiányában segélykifizetést nem
teljesíthet.
(2) Válságsegély nyújtására a külképviselet előirányzatot nem tervezhet.
25. § A válságsegélyek kifizetésének bizonylatolását a KFO munkafolyamatba épített ellenőrzés keretében rendszeresen
ellenőrzi.
IV. Fejezet
Záró rendelkezések 26. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő hónap első napján lép hatályba.
 (2) Hatályát veszti
a) a  Magyar Köztársaság külképviseletei által foglalkoztatott helyi alkalmazottaknak adható elismerésekről
és jutalmakról szóló 3/2006. KüM utasítás,
b) a külképviseletek által munkaszerződéssel foglalkoztatott helyi alkalmazottak szükséghelyzet, veszélyhelyzet
esetén történő segélyezésének rendjéről szóló 3/2005. KÁT ügyviteli rendelkezés.
Szijjártó Péter s. k.,
 külgazdasági és külügyminiszter


text:
2014. LXIX. törvény az Európai Unió, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság között az Európai Unió tagállamai, valamint Izland és Norvégia közötti átadási eljárásról szóló Megállapodásban meghatározott nyilatkozatok megtételéről.
1. § (1) Magyarország az  Európai Unió, valamint az  Izlandi Köztársaság és a  Norvég Királyság között az  Európai
Unió tagállamai, valamint Izland és Norvégia közötti átadási eljárásról szóló Megállapodás (a  továbbiakban:
Megállapodás) 3. cikk (4) bekezdése és 38. cikk (2) bekezdése alapján az alábbi nyilatkozatot teszi:
„Magyarország kijelenti, hogy a  3.  cikk (2)  bekezdésében meghatározott feltételt nem alkalmazza a  3.  cikk
(4) bekezdésében szereplő bűncselekmény-kategóriák esetén, amennyiben ezeknél a kibocsátó állam joga szerint
a kibocsátó államban a büntetési tétel felső határa legalább háromévi szabadságvesztés vagy szabadságelvonással
járó intézkedés, feltéve hogy a kibocsátó állam hasonló nyilatkozatot tett.”
(2) Magyarország a Megállapodás 5. cikk (2) bekezdése és 38. cikk (2) bekezdése alapján az alábbi nyilatkozatot teszi:
„Magyarország kijelenti, hogy államának végrehajtó igazságügyi hatósága az  elfogatóparancs végrehajtását
kötelezően megtagadja az 5. cikk (1) bekezdés a), b), c), d), e) és f ) pontjában meghatározott esetekben.”
(3) Magyarország a  Megállapodás 7.  cikk (2)  bekezdése, 8.  cikk 3.  pontja és 38.  cikk (2)  bekezdése alapján az  alábbi
nyilatkozatot teszi:
„Magyarország kijelenti, hogy ha az  elfogatóparancsot büntetőeljárás lefolytatása céljából bocsátották ki, és
a  keresett személy olyan magyar állampolgár, aki Magyarország területén lakóhellyel rendelkezik, csak akkor
adható át, ha a  kibocsátó igazságügyi hatóság megfelelő jogi garanciát nyújt arra, hogy szabadságvesztés vagy
szabadságelvonással járó intézkedés jogerős kiszabása esetén a  keresett személyt kérelmére a  büntetés vagy
az intézkedés végrehajtására visszaszállítják Magyarország területére.
Amennyiben Izland vagy Norvégia olyan nyilatkozatot tesz, mely szerint saját állampolgárait nem adja ki, vagy
az átadást bizonyos feltételekhez köti, Magyarország a viszonosság alapján hasonlóan fog eljárni.”
(4) Magyarország a Megállapodás 9. cikk (3) bekezdése és 38. cikk (2) bekezdése alapján az alábbi nyilatkozatot teszi:
„Magyarországon az  elfogatóparancs végrehajtásával kapcsolatban kizárólag a  Fővárosi Törvényszék jár
el egyesbíróként. A  határozata ellen benyújtott fellebbezést a  Fővárosi Ítélőtábla bírálja el tanácsülésen.
A fellebbezésnek a határozat végrehajtására nincs halasztó hatálya.”
A törvényt az Országgyűlés a 2014 . november 18-i ülésnapján fogadta el.
(5) Magyarország a Megállapodás 10. cikk (1) bekezdése és 38. cikk (2) bekezdése alapján az alábbi nyilatkozatot teszi:
„Magyarország kijelenti, hogy a  központi hatóság feladatát az  igazságügyért felelős miniszter látja el.
A Megállapodás alapján kibocsátott elfogatóparancsot minden esetben az  igazságügyért felelős miniszter fogadja
és továbbítja.”
(6) Magyarország a Megállapodás 11. cikk (2) bekezdése és 38. cikk (2) bekezdése alapján az alábbi nyilatkozatot teszi:
„Magyarország az  elfogatóparancsot magyarul, vagy magyar nyelvű fordítással ellátva fogadja el. Amennyiben
Izland vagy Norvégia az elfogatóparancsot elfogadja angol, francia vagy német nyelven készült fordítással ellátva,
Magyarország e tekintetben viszonosságot alkalmaz.”
(7) Magyarország a Megállapodás 20. cikk (5) bekezdése és 38. cikk (2) bekezdése alapján az alábbi nyilatkozatot teszi:
„Magyarország kijelenti, hogy abban az  esetben, ha az  a  személy, akivel szemben az  elfogatóparancsot
kibocsátották menekültkénti vagy menedékeskénti elismerését kéri, vagy menedékjogi eljárása van folyamatban,
a  Megállapodás 20.  cikk (3) és (4)  bekezdésében meghatározott határidő – a  menedékjogi eljárás jogerős
befejezését figyelembe véve – oly módon hosszabbodik meg, hogy a  menekültkénti vagy menedékeskénti
elismerés megtagadását követően legalább negyven nap álljon rendelkezésre az  elfogatóparancs végrehajtásáról
való döntésre és a személy átadására. Az átadási letartóztatás időtartama azonban ebben az esetben sem haladhatja
meg a letartóztatás kezdetétől számított huszonnégy hónapot.”
(8) Magyarország a Megállapodás 28. cikk (2) bekezdése és 38. cikk (2) bekezdése alapján az alábbi nyilatkozatot teszi:
„Magyarország kijelenti, hogy az átszállítás iránti kérelmek és szükséges iratok, valamint az átszállítási kérelmekkel
kapcsolatos bármely egyéb hivatalos irat átvételére az igazságügyért felelős miniszter illetékes.”
2. § Ha a  Megállapodás szerinti elfogatóparancs és egy harmadik ország kiadatási kérelme ütközik, az  igazságügyért
felelős miniszter dönti el, hogy az elfogatóparancsnak vagy a kiadatási kérelemnek ad-e elsőbbséget.
3. § (1) Ez a törvény a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) E törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről az igazságügyért felelős miniszter gondoskodik.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
10/2013. (IV. 16.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2013. április 10-én megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva dr. L. S. magánszemély (a továbbiakban: beadványozó) által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a  Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – a  Kúriához címzett kifogást
lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Arany J. u. 25.; levélcím: 1357 Budapest, Pf. 2;
fax: 06-1-7950-143). A bírósági eljárásban az ügyvédi képviselet kötelező. A  jogi szakvizsgával rendelkező személy
saját ügyében ügyvédi képviselet nélkül is eljárhat. A bírósági eljárás nem tárgyi illetékmentes. Az  illeték mértéke
15 000 Ft. Faxon benyújtott beadványon az illeték nem róható le.
Indokolás I. Beadványozó 2013. március 14-én aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási Bizottsághoz
az  országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a  továbbiakban: Nsztv.) 2.  §-a
szerinti hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy a téves bírósági ítéletekkel okozott károkért való bírói polgári jogi felelősség soha ne évülhessen el.”
Magyarország Alaptörvénye (a továbbiakban: Alaptörvény) 26.  cikk (1)  bekezdése szerint a  bírák függetlenek, és
csak a  törvénynek vannak alárendelve, ítélkezési tevékenységükben nem utasíthatóak. A  bírákat tisztségükből
csak sarkalatos törvényben meghatározott okból és eljárás keretében lehet elmozdítani. A  függetlenség jelentése
a  hatalommegosztás alkotmányos elvéből is következően egyrészt szervezeti függetlenséget jelent, másrészt
az  ítélkező bírák személyes függetlenségét. Utóbbi funkciója a  szakszerű és pártatlan döntés lehetőségének
biztosítása – ezt erősíti a  bírák mentelmi joga, a  szigorú összeférhetetlenségi szabályok, valamint az  a  körülmény,
hogy a  bírák ítélkező tevékenységük során nem utasíthatók. Az  Országos Választási Bizottság álláspontja szerint
a téves ítéletekhez társuló polgári jogi felelősséget megalapozó fenyegetettség jelentős mértékben csorbítja a bíró
személyes függetlenségét, ugyanis reálisan fennáll annak a veszélye, hogy ítélkező tevékenysége során e körülmény
gátolja a szakmai meggyőződésének megfelelő, szabad döntés meghozatalában.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a  kérdésben megtartásra kerülő országos népszavazás
eredményének az  Országgyűlés csak úgy tudna eleget tenni, ha az  Alaptörvényben meghatározott alkotmányos
jogokat korlátozná. Mindezek alapján a Bizottság álláspontja, hogy a kérdés az Alaptörvény módosítását is szükségessé
tenné, ami viszont az Alaptörvény 8. cikk (3) bekezdés a) pontja alapján tiltott tárgykör, így a kérdésben nem tartható
népszavazás.
Az Országos Választási Bizottság álláspontja szerint a huzamosabb ideig rendezetlen jogi helyzetek lezárása kifejezetten
összhangban áll a  jogbiztonság követelményét is magában foglaló, az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdésében írt
jogállami tétellel, így azt sérti, ha valamely kár okozásáért fennálló felelősség soha nem évül el.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a  kezdeményezésben foglalt kérdés az  Nsztv. 13.  §
(1) bekezdésében foglalt egyértelműségi követelménynek sem felel meg. Az egyértelműség követelménye azt jelenti,
hogy a népszavazásra szánt kérdésnek egyértelműen megválaszolhatónak kell lennie. Ahhoz, hogy a választópolgár
a  népszavazásra feltett kérdésre egyértelműen tudjon válaszolni az  szükséges, hogy a  kérdés világos és kizárólag
egyféleképpen értelmezhető legyen, a kérdésre igennel vagy nemmel lehessen felelni. A kérdés egyértelműségének
megállapításakor továbbá azt is vizsgálni kell, hogy a népszavazás eredménye alapján az Országgyűlés – az akkor
hatályban lévő jogszabályok szerint – el tudja-e dönteni, hogy terheli-e jogalkotási kötelezettség, és ha igen, milyen
jogalkotásra köteles.
A népszavazásra feltenni kívánt kérdés megtévesztő mind a választópolgár, mind a jogalkotó számára azért, mert nem
állapítható meg egyértelműen, hogy a kezdeményező pontosan mit ért a „téves bírósági ítélet” kifejezés alatt, ezáltal
a népszavazásra feltenni kívánt kérdésre nem lehet egyértelműen válaszolni. Az egyértelműség követelménye olyan
kritériumot is tartalmaz, amely szerint a kérdésben tartott eredményes népszavazás a törvényalkotót meghatározott
és egyértelmű jogalkotási kötelezettséggel lássa el. Azonban a kezdeményezésből a téves ítéletek kifejezés jelentésére
vonatkozóan, valamint a jogalkotás tartalmára semmilyen következtetést nem lehet levonni. Kezdeményezésből nem
derül ki, hogy egy eredményes népszavazás esetén téves ítéletként értelmezhető-e a bíróság eljárásjogi vagy anyagi
jogi jogszabálysértése, jogértelmezési tévedése vagy bizonyos körülmények, bizonyítékok helytelen mérlegelésén
alapuló értékelése is. Az  Országos Választási Bizottság álláspontja szerint a  téves ítéletek fogalma atekintetben
sem egyértelműen, hogy az  első-, másodfokon, illetve a  felülvizsgálat során hozott, eltérő ítéletek közül melyiket
kellene tévesnek minősíteni, illetve az ítéletet tévesnek minősítő határozattal szemben milyen jogorvoslati fórumhoz
lehetne fordulni. A kérdés megfogalmazása atekintetben sem egyértelmű, hogy a tanácsban ítélkező bírák esetében
a felelősséget, hogyan rendezné.
Fentiek alapján az Országos Választási Bizottság – az Nsztv. 10. § b) és c) pontjai alapján, mivel a kérdésben nem lehet
országos népszavazást tartani és a kérdés megfogalmazása nem felel meg a törvényben foglalt követelményeknek –
az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
II. A határozat az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésén, a 8. cikk (3) bekezdés a) pontján, az Nsztv. 2. §-án, a 10. § b) és
c) pontjain és a 13. § (1) bekezdésén, a jogorvoslatról szóló tájékoztatás a Ve. 130. §-ának (1) bekezdésén, az illetékekről
szóló tájékoztatás az 1990. évi XCIII. törvény 37. § (1) bekezdésén, 39. § (3) bekezdés d) pontján, 42. § (1) bekezdés
g) pontján alapul.
Dr. Bordás Vilmos s. k.,
 az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
1828/2018. (XII. 27.) Korm. határozata a Modern Városok Program keretében az „Érd megyei jogú város köznevelési, szakképzési, szociális intézményrendszerének fejlesztése” beruházás megvalósítása érdekében történő többlettámogatás biztosításáról.
A Kormány a  Magyarország Kormánya és Érd Megyei Jogú Város Önkormányzata közötti együttműködési megállapodás
végrehajtásával összefüggő feladatokról szóló 1504/2015. (VII. 23.) Korm. határozat 1. pont a) alpontja figyelembevételével
 1. egyetért a  Modern Városok Program keretében az  Érd megyei jogú város köznevelési, szakképzési, szociális és
egészségügyi intézményrendszerének fejlesztésével (a továbbiakban: Beruházás);
 2. egyetért a  Beruházás a  Modern Városok Program keretében Érd megyei jogú város köznevelési, szakképzési,
szociális és egészségügyi intézményeinek fejlesztése érdekében támogatás biztosításáról szóló 1408/2017.
(VI.  28.) Korm. határozatban meghatározott összegen felüli, a  kapcsolódó közbeszerzési eljárások eredményeként
megkötendő szerződésben meghatározásra kerülő összegű, de legfeljebb 9 195 011 577 forint költségvetési
támogatás biztosításával, az alábbi költségvetési évek szerinti bontásban:
a) a 2018. évben 4 695 011 577 forint,
b) a 2019. évben 4 500 000 000 forint;
3. egyetért a  Modern Városok Program megvalósításáról szóló 250/2016. (VIII. 24.) Korm. rendelet 4/A.  §-a alapján
a  Beruházás megvalósításához a  szükséges, a  kapcsolódó közbeszerzési eljárások eredményeként megkötendő
szerződésben meghatározásra kerülő összegű, de legfeljebb 9 195 011 577 forint összeg Érd Megyei Jogú Város
Önkormányzata (a továbbiakban: Önkormányzat) részére történő biztosításával;
4. felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy a  Beruházás megvalósítása érdekében kiadott támogatói
okiratot – a  Modern Városok Program Bizottságnak jóváhagyó döntése esetén – a  2.  pont szerinti többlet
költségvetési támogatás biztosítása érdekében módosítsa, és a  támogatói okirat módosítását követően
a 2018. évben szükséges 4 695 011 577 forintot a Magyarország 2018. évi központi költségvetéséről szóló 2017. évi
C. törvény 1.  melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 30. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 1. Célelőirányzatok
alcím, 78. Modern Városok Program jogcímcsoport terhére az  Önkormányzat részére támogatási előlegként
folyósítsa;
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: Modern Városok Program Bizottságnak jóváhagyó döntését követően azonnal
5. felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy a  2019. évben szükséges 4 500 000 000 forintot
a  Magyarország 2019. évi központi költségvetéséről szóló 2018. évi L. törvény 1.  melléklet XI. Miniszterelnökség
fejezet, 30. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 1. Célelőirányzatok alcím, 78. Modern Városok Program
jogcímcsoport terhére az Önkormányzat részére támogatási előlegként folyósítsa;
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: a 2019. évben a felmerülés ütemében
6. az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 36.  § (4b)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
engedélyezi a  Miniszterelnökséget vezető miniszter számára, hogy a  Beruházás megvalósítása érdekében
a  2019. költségvetési év kiadási előirányzata terhére legfeljebb 4 500 000 000 forint összeg mértékéig éven túli
kötelezettséget vállaljon;
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: a támogatóiokirat-módosítás kiadásakor
7. felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy a  Beruházás tekintetében a  Beruházást finanszírozó
támogatás nyújtása során gondoskodjon arról, hogy az  Önkormányzat kötelezettséget vállaljon az  állami
beruházások központi nyilvántartásáról és ellenőrzéséről szóló 1830/2016. (XII. 23.) Korm. határozat 3.  pontjában
foglaltak teljesítésére.
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: a támogatóiokirat-módosítás kiadásakor
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök