text:
48/2007. (VII. 3.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő
határozatot: 1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy Siófok
Város Önkormányzatának a helyi adókról és az adózás
rendjéről szóló 15/2001. (V. 25.) sz. rendeletének 6. §
a) pontja alkotmányellenes, ezért azt 2007. december 31.
napjával megsemmisíti.
2. Az Alkotmánybíróság Siófok Város Önkormányzatának a helyi adókról és az adózás rendjéről szóló 15/2001.
(V. 25.) sz. rendeletének 6. § b) pontja, a 21. § (2) bekezdés
e) pontja és a 24. §-a alkotmányellenességének megállapítására irányuló indítványokat elutasítja.
Az Alkotmánybíróság e határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
INDOKOLÁS I. Négy indítványozó közös indítványban kérte, hogy az
Alkotmánybíróság állapítsa meg Siófok Város Önkormányzatának a helyi adókról és az adózás rendjéről szóló
15/2001. (V. 25.) sz. rendeletének (a továbbiakban: Ör.)
6. § a) és b) pontjainak, a 21. § d) pontjának és a 24. §-ának
alkotmányellenességét és azokat semmisítse meg. Siófok
Város Önkormányzatának Képviselő-testülete (a továbbiakban: Képviselő-testület) a 37/2006. (XII. 15.) sz. ren
deletével (a továbbiakban: Örm1.) és az 5/2007. (III. 2.) sz.
rendeletével (a továbbiakban: Örm2.) – módosítva az Ör.
támadott rendelkezéseit – az idegenforgalmi adó és építményadó mértékét 2007. január 1-jétől megemelte, illetve
új mentességi szabályokat állapított meg.
Az indítványozók véleménye szerint az építményadóemelés mértékének az Ör. 24. §-ában történő megállapításánál a Képviselő-testület – amikor „Siófok Város egységes közigazgatási területét önkényesen két övezetre osztotta” – jogellenesen járt el, az I. övezetben lakó tulajdonosokat hátrányosan különböztette meg a II. övezetben lakó
tulajdonosokkal szemben a magasabb mértékű adó megállapításával. Az indítványozók álláspontja szerint ez sérti a
helyi adókról szóló 1990. évi C. törvény (a továbbiakban:
Htv.) 6. § c) pontját, mert az építményadót nem az adóalanyok teherviselő képességéhez igazodóan állapította meg,
illetve sérti az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdését, mivel
hátrányos megkülönböztetést tartalmaz az Ör. támadott
rendelkezése. Ugyancsak hátrányos megkülönböztetésnek
tartották az indítványozók az Ör. 21. § (1) bekezdés
d) pontját – az indítványozók tévesen 21. § d) pontjának
jelölték –, amely a II. övezetben lakó tulajdonosok javára
az építmények 80 m2 alapterületig mentességet adott, s
e mentességet az I. övezetben lakóknak nem biztosította.
Az indítványozók továbbá az Ör. 6. §-ában meghatározott idegenforgalmi adó szabályozást is jogszabályellenesnek vélték, egyrészt azért mert – véleményük szerint – az
építményadó-rendeletben azt nem lehet szabályozni,
továbbá az idegenforgalmi adó mértéke a törvényi felső
határt eléri és ugyancsak indokolatlan különbséget tesz a
II. övezetben lakók javára az I. övezetben lakókkal
szemben.
Az ötödik indítványozó önálló indítványában az Alkotmány 59. § (1) bekezdésére, a 70/A. § (1) és (2) bekezdésére, valamint a 70/E. § (1) bekezdésére hivatkozással az Ör.
21. § (1) bekezdés d) pontja és a 24. §-a alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte. Az
indítványozó szerint a támadott rendelkezések diszkriminatívak, mivel Siófok város közigazgatási területét két
övezetbe sorolta be az építményadó fizetési kötelezettség
mértéke szempontjából, és az I. övezetben lakókat „jogalap nélkül irreálisan magas adóval” sújtja, ami nem veszi
figyelembe az adózók teherbíró képességét és ellehetetleníti őket.
Az indítványozó továbbá a szociális biztonság veszélyeztetését is látta az építményadó nagymértékű emelésében.
Az indítványozó a magánlakás sérthetetlenségére vonatkozóan az Ör. támadott rendelkezései alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló
kérelmét nem indokolta.
Az indítványozó kiegészítő indítványában az Ör. támadott 21. § (1) bekezdés d) pontja és 24. §-a törvényellenességére vonatkozóan az Alkotmány 44/A. §
(2) bekezdését és a Htv. 6. § a) és e) pontját, valamint a 7. §
b) pontját is meghivatkozta.
Az Alkotmánybíróság az eljárása során megállapította,
hogy az indítványozók által támadott Ör. 21. § (1) bekezdés d) pontjának jelölése az Örm2. 2. §-a alapján 2007.
március 2-ától 21. § (2) bekezdés e) pontra változott, mivel
az Örm2. 1. §-a az Ör. 21. §-ába új (1) bekezdést, illetve az
Örm2. 2. §-a az Ör. korábbi 21. § (1) bekezdésének jelölését (2) bekezdésre módosította, valamint új d) pontot állapított meg a rendeletben és egyidejűleg a korábbi d) pont
jelölését e) pontra módosította. Ezért az Alkotmánybíróság a vizsgálatát az indítványok erre vonatkozó részében
az Ör. 21. § (2) bekezdés e) pontjára folytatta le.
Az Alkotmánybíróság a két indítványt – tartalmi azonosságukra tekintettel – az Alkotmánybíróság ideiglenes
ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, módosított és
egységes szerkezetbe foglalt 3/2001. (XII. 3.) Tü. határozat (ABH 2003, 2065.) 28. §-ának (1) bekezdése alapján
egyesítette, és egy eljárásban bírálta el.
II. Az Alkotmánybíróság a rendelkező részben foglalt döntését a következő jogszabályi rendelkezésekre alapozta.
1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezései a
következők:
„44/A. § (2) A helyi képviselőtestület a feladatkörében
rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb
szintű jogszabállyal.”
„59. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkit megillet a jóhírnévhez, a magánlakás sérthetetlenségéhez, valamint a magántitok és a személyes adatok védelméhez való
jog.”
„70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve
az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más
vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni,
születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen
hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.”
„70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak
joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség,
rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz
szükséges ellátásra jogosultak.”
2. A Htv. indítvánnyal érintett rendelkezései:
„1. § (1) E törvény felhatalmazása és rendelkezései sze
rint a települési (községi, városi, fővárosi és kerületi) önkormányzat képviselőtestülete (a továbbiakban: önkormányzat) rendelettel az illetékességi területén helyi adókat
(a továbbiakban: adót) vezethet be.”
„6. § Az önkormányzat adómegállapítási joga arra terjed ki, hogy:
a) az 5. §-ban meghatározott adókat vagy ezek valamelyikét bevezesse, a már bevezetett adót hatályon kívül helyezze, illetőleg módosítsa, azonban az évközi módosítás
naptári éven belül nem súlyosbíthatja az adóalanyok adóterheit,
b) az adó bevezetésének időpontját és időtartamát (határozott vagy határozatlan időre) meghatározza,
c) az adó mértékét a helyi sajátosságokhoz, az önkormányzat gazdálkodási követelményeihez és az adóalanyok teherviselő képességéhez igazodóan – az e törvényben meghatározott felső határokra, illetőleg a 16. §
a) pontjában, a 22. § a) pontjában, a 26. §-ában, a
29. §-ának (1) bekezdésében, a 33. §-ának a) pontjában
meghatározott felső határoknak 2005. évre a KSH által
2003. évre vonatkozóan közzétett fogyasztói árszínvonal-változással, 2006. évtől pedig a 2003. évre és az adóévet megelőző második évig eltelt évek fogyasztói árszínvonal változásai szorzatával növelt összegére (a felső határ
és a felső határ növelt összege együtt: adómaximum) figyelemmel – megállapítsa,
d) az e törvény második részében meghatározott mentességeket további mentességekkel, illetőleg kedvezményeket további kedvezményekkel kibővítse,
e) e törvény és az adózás rendjéről szóló törvény keretei között a helyi adózás részletes szabályait meghatározza.
7. § Az önkormányzat adómegállapítási jogát korlátozza az, hogy:
a) az adóalanyt egy meghatározott adótárgy esetében
(4. §) csak egyféle – az önkormányzat döntése szerinti – adó (5. §) fizetésére kötelezheti,
b) a vagyoni típusú adók körében az adót egységesen – vagy tételes összegben, vagy a korrigált forgalmi érték alapulvételével – határozhatja meg,
c) az általa bevezetett adó mértékeként nem állapíthat
meg többet az adómaximumnál, (...)”
„15. § Az adó alapja az önkormányzat döntésétől függően:
a) az építmény m2-ben számított hasznos alapterülete,
vagy
b) az építmény korrigált forgalmi értéke.”
„16. § Az adó évi mértékének felső határa:
a) a 15. § a) pontja szerinti adóalap-számítás esetén:
900 Ft/m2,”
„30. § (1) Adókötelezettség terheli azt a magánszemélyt
a) aki nem állandó lakosként az önkormányzat illeté
kességi területén legalább egy vendégéjszakát eltölt,
b) aki az önkormányzat illetékességi területén olyan
üdülésre, pihenésre alkalmas épületnek – a 12. §-ban meghatározottak szerinti – tulajdonosa, amely nem minősül lakásnak.”
„32. § Az adó alapja:
a) a 30. § (1) bekezdésének a) pontja szerinti adóköte
lezettség esetén
1. a megkezdett vendégéjszakák száma, vagy
2. a megkezdett vendégéjszakára eső
a) szállásdíj, ennek hiányában
b) a szállásért bármilyen jogcímen (pl. üdülőhasználati
jog) fizetendő ellenérték (pl. üzemeltetési költség);
b) a 30. § (1) bekezdésének b) pontja szerinti adóköte
lezettség esetén az építmény hasznos alapterülete.”
„33. § Az adó mértékének felső határa:
a) a 32. § a) 1. pontja alapján: személyenként és ven
dégéjszakánként 300 Ft;
b) a 32. § a) 2. pontja alapján: az adóalap 4%-a;
c) a 32. § b) pontja alapján: épület után évente
900 Ft/m2.” 4. Az Ör. indítvánnyal támadott – Örm1.-gyel megállapított – rendelkezései:
„6. § Az adó mértéke:
a) a 3. § (1) bekezdésének a) pontja alapján személyen
ként és vendégéjszakánként
I. övezetben: 340 Ft
II. övezetben: 250 Ft
b) A 3. § (1) bekezdésének b) pontja alapján épület után
évenként 1000 Ft/m2. Az adótételt csökkenteni kell a külterületen lévő építmények esetében 50%-kal.”
„21. § (1) Mentes az adó alól:
(...)
d) a II. övezetben található lakás, vagy a lakóház hasz
nos alapterülete 80 m2-ig (több tulajdonos esetén tulajdoni
hányadaik arányában), amennyiben a tulajdonos bejelentett (lakcímbejelentés szabályai szerint nyilvántartásba
vett) lakóhelye a tárgyi ingatlan,”
„24. § (1) Az adó mértéke:
I. övezetben:
a) 80 m2-nél nem nagyobb, lakás céljára szolgáló épü
let, épületrész után 600 Ft/m2;
b) 80 m2-nél nagyobb, lakás céljára szolgáló épület,
épületrész után 900 Ft/m2;
c) nem lakás céljára szolgáló épület, épületrész után
900 Ft/m2.
II. övezetben: 600 Ft/m2.
(2) Az övezeti határokat a rendelet 1. sz. melléklete tar
talmazza.” „1. sz. melléklet Övezeti besorolások
(a rendelet 24. §-ához)
Siófok város övezeti besorolása az itt tartózkodás alapján fizetendő idegenforgalmi adó megállapításához:
I. övezet: A Balaton és a Budapest-Nagykanizsa vasútvonal közötti terület.
II. övezet: Siófok város közigazgatási területe az I. övezet kivételével.”
5. Az Ör. indítvánnyal támadott – hatályos – rendelkezései:
„6. § Az adó mértéke:
a) a 3. § (1) bekezdésének a) pontja alapján személyen
ként és vendégéjszakánként
I. övezetben: 340 Ft
II. övezetben: 250 Ft
b) A 3. § (1) bekezdésének b) pontja alapján épület után
évenként 1000 Ft/m2. Az adótételt csökkenteni kell a külterületen lévő építmények esetében 50%-kal.”
„21. § (1) Kérelem alapján egyéni elbírálással mentesíthető részben vagy egészben az adó megfizetése alól az
I. övezetben siófoki lakcímmel rendelkező adózó, aki szociális rászorultsága alapján az általa lakott építményben a
ráeső adót megfizetni nem képes.
(2) Mentes az adó alól:
(...)
d) I. övezetben siófoki lakcímmel rendelkező adózó,
aki az adó alapjául szolgáló épületbe, épületrészbe 2006.
december 31. napja előtt létesített lakcímet és igazolja,
hogy életvitelszerűen ott is tartózkodik, mentes 80 m2-ig a
megállapított adó 60%-ának, 80 m2 felett pedig a megállapított adó 50%-ának megfizetése alól,
e) a II. övezetben található lakás, vagy a lakóház hasznos alapterülete 80 m2-ig (több tulajdonos esetén tulajdoni
hányadaik arányában), amennyiben a tulajdonos bejelentett (lakcímbejelentés szabályai szerint nyilvántartásba
vett) lakóhelye a tárgyi ingatlan,”
„24. § (1) Az adó mértéke:
I. övezetben:
a) 80 m2-ig a lakás céljára szolgáló épület, épületrész
után 600 Ft/m2;
b) 80 m2 felett a lakás céljára szolgáló épület, épület
rész után 900 Ft/m2;
c) nem lakás céljára szolgáló épület, épületrész után
900 Ft/m2.
II. övezetben: 600 Ft/m2.
(2) Az övezeti határokat a rendelet 1. sz. melléklete tar
talmazza.” „1. sz. melléklet Övezeti besorolások
(a rendelet 24. §-ához)
Siófok város övezeti besorolása az itt tartózkodás alapján fizetendő idegenforgalmi adó megállapításához:
I. övezet: A Balaton és a Budapest-Nagykanizsa vasútvonal közötti terület.
II. övezet: Siófok város közigazgatási területe az I. övezet kivételével.”
III. Az indítványok részben megalapozottak. 1. Az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdése alapján a helyi
képviselő-testület a feladatkörében rendeletet alkothat,
amely nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogsza
bállyal. A Htv. felhatalmazása és rendelkezései szerint a
települési önkormányzat képviselő-testülete rendelettel az
illetékességi területén helyi adókat vezethet be. Az önkormányzat adómegállapítási jogát a Htv. 6. §-a, az adómegállapítási jogának korlátait pedig a Htv. 7. §-a tartalmazza.
A Htv. 11. §-a határozza meg az építményadó vonatkozásában az adótárgyakat, a 12. § az adóalanyokat, a 13. § a
törvényi mentességi eseteket.
Az önkormányzat a Htv. keretei között szabadon dönt
arról, hogy vezet-e be adót, ha igen, akkor a helyi adók melyikét vezeti be, meghatározhatja a helyi adó bevezetésének időpontját. A Htv. 6. § c) pontja arra hatalmazza fel az
önkormányzatot, hogy a helyi sajátosságok, az önkormányzat gazdálkodási követelményeinek, az adóalanyok
teherbíró-képességének figyelembevételével állapítsa
meg az adók mértékét, illetve a 6. § d) pontja pedig arra ad
felhatalmazást, hogy az önkormányzat a Htv. második részében meghatározott mentességeket további mentességekkel, illetőleg kedvezményeket további kedvezményekkel kibővítse.
Az Alkotmánybíróság több határozatában vizsgálta a
Htv. rendelkezéseit és megállapította, hogy a Htv. az önkormányzatok helyi adó megállapítási jogának kereteit
szabályozza. „A helyi adó megállapítása az önkormányzat
képviselő-testületének a joga. A képviselő-testületet a helyi adók megállapítása során – a törvény keretei között – széles körű döntési szabadság illeti meg. A képviselő-testület a Htv. 6. §-ának c) pontja alapján az adó mértékét úgy köteles megállapítani, hogy az igazodjon az adózók teherviselő képességéhez.” (14/B/2001. AB határozat,
ABH 2003, 1309, 1313.) „A Htv. és az annak alapján megalkotható, helyi adókat megállapító önkormányzati rendeletek célja a helyi közszolgáltatások pénzügyi feltételeinek
biztosítása, a helyi adó is a közterhekhez való hozzájárulás
egy formája. A Htv. a helyi adóztatás kereteit határozza
meg. A törvény keretei között az önkormányzat kötelessége, hogy rendeletben az állampolgárok vagyoni és jövedelmi viszonyainak megfelelő adókat vezessen be.”
(791/B/2005. AB határozat, ABH 2006, 2126, 2128.)
Az indítványozók szerint az építményadó és idegenforgalmi adó mértékének megállapításánál a Képviselő-testület az I. övezetben lakó tulajdonosokat hátrányosan különböztette meg, mivel Siófok városát két övezetbe sorolta be,
s az adófizetési kötelezettség mértéke szempontjából a
II. övezetben lakó tulajdonosokkal szemben az I. övezetben lakó tulajdonosokra magasabb mértékű adót állapított
meg. Ugyancsak hátrányos megkülönböztetésnek tartotta
négy indítványozó az Ör. 21. § (2) bekezdés e) pontját,
amely a II. övezetben lakó tulajdonosok javára az építmények 80 m2 alapterületig mentességet adott, s e mentességet az I. övezetben lakóknak nem biztosította.
Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében rögzített hátrányos megkülönböztetés tilalma az Alkotmánybíróság gyakorlatában a jogrendszer egészét átható alkotmányos alapelvként kap értelmezést. Alkotmányellenes megkülönböztetésről csak akkor lehet szó, ha a jogszabály egymással
összehasonlítható, a szabályozás szempontjából azonos
csoportba tartozó jogalanyok között tesz különbséget anélkül, hogy annak alkotmányos indoka lenne. A megkülönböztetés csak akkor alkotmányellenes, ha alapjogsérelmet
okoz, illetve önkényes.
„Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében megfogalmazott megkülönböztetési tilalom értelmezésével az is megállapítható: a diszkrimináció tilalma nem jelenti azt, hogy
minden, még a végső soron nagyobb társadalmi egyenlőséget célzó megkülönböztetés is tilos. A megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit
egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, azaz az emberi méltóság alapjogán nem eshet csorba,
azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és a kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni.” [9/1990. (IV. 25.) AB határozat, ABH 1990, 46,
48.]
A vizsgált kérdésben központi elem annak megállapítása, hogy a szabályozási koncepció szempontjából mit kell
csoportnak tekinteni.
1.1. Az építményadó vagyoni típusú adó, az adó tárgya
az építmény, az adó alanya az építmény tulajdonosa. Az
építményadónak, mint vagyoni típusú adónak célja az
igazságos közteherviselés elvének megvalósítása, amely
elvet az Alkotmány 70/I. §-a a következőképpen fogalmaz
meg: „Minden természetes személy, jogi személy és jogi
személyiséggel nem rendelkező szervezet köteles jövedelmi és vagyoni viszonyainak megfelelően a közterhekhez
hozzájárulni.”
Az Alkotmánybíróság a hátrányos megkülönböztetés
alkotmányi tilalmával kapcsolatosan korábbi határozatában megállapította: „Az Alkotmánybíróság már több határozatában foglalkozott az Alkotmány 70/A. §-ának értelmezésével. Bár a jogegyenlőség fogalma csupán a hivatkozott § (3) bekezdésének szövegében lelhető fel, a jogegyenlőség követelménye jelen van a 70/A. § valamennyi
szabályában.
A jogegyenlőség lényege, hogy az állam, mint közhatalom, s mint jogalkotó köteles egyenlő elbánást biztosítani
a területén tartózkodó minden személy számára. Ebben az
összefüggésben nem tehet különbséget közöttük faj, szín,
nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti
vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb
helyzet szerint.
Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében foglalt tilalom
nem csak az emberi, illetve az alapvető állampolgári jogokra irányadó, hanem e tilalom – amennyiben a különbségtétel sérti az emberi méltósághoz való jogot – kiterjed
az egész jogrendszerre, ideértve azokat a jogokat is, amelyek nem tartoznak az emberi jogok, illetőleg az alapvető
állampolgári jogok közé.
A jogegyenlőség nem jelenti a természetes személyeknek a jogon kívüli szempontok szerinti egyenlőségét is. Az
ember, mint a társadalom tagja hivatása, képzettsége, kere
seti viszonyai stb. szerint különbözhet és ténylegesen különbözik is más emberektől.
Az állam joga – s egyben bizonyos körben kötelezettsége is –, hogy a jogalkotás során figyelembe vegye az emberek között ténylegesen meglévő különbségeket. Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdése ugyanis nem bármifajta
különbségtételt tilt – egy ilyen általános tilalom összeegyeztethetetlen lenne a jog rendeltetésével –, hanem csupán az emberi méltósághoz való jogot sértő megkülönböztetéseket.
Ezzel kapcsolatban az Alkotmánybíróság nyomatékosan rámutat: az Alkotmány hivatkozott rendelkezésének a
vagyoni helyzet szerinti különbségtételt tiltó szabályát is
csak ekként szabad értelmezni. Amikor tehát az Alkotmány 70/I. §-a kifejezetten a vagyoni viszonyoknak megfelelő közteherviselést írja elő, ez nem jelent az alaptörvényen belüli ellentétet a 70/A. § (1) bekezdésével. Sem a
jogegyenlőségből, sem a hátrányos megkülönböztetés tilalmából nem következik ugyanis, hogy
– vagyoni helyzetére való tekintet nélkül mindenki
azonos mértékben lenne köteles hozzájárulni a közterhekhez, illetőleg
– az állam bizonyos, kifejezetten a hátrányos szociális
helyzet ellensúlyozását szolgáló jogok (pl. a szociális bérlakás kiutalására való jogosultság), segélyek vagy kedvezmények szabályozásánál ne vehetné figyelembe az érintett
személyek vagyoni helyzetét.” [61/1992. (XI. 20.) AB határozat, ABH 1992, 280, 281–282.]
Az elbírált ügyben az Alkotmánybíróság arra a következtetésre jutott, hogy az indítványozók által övezeti besorolási-szabály az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésével
nem áll ellentétben. Az ingatlanok értékét befolyásolja,
hogy azok az ország mely részén találhatóak, továbbá az
országon belüli elhelyezkedésen túl befolyásolja az ingatlannak az adott településen belüli helye is. Minden településnek van frekventált és kevésbé frekventált területe,
amelyen az ingatlanok értéke – akár azonos terv alapján
készült építmények forgalmi értéke is – különbözik a fekvés szerinti hely függvényében. Az arányos közteherviselés elve érvényesítésének egyik megnyilvánulási formája
lehet a Htv. 16. § a) pontjának alkalmazásakor a frekventált és kevésbé frekventált területek szerinti eltérő mértékű
adómegállapítás. Az építményadó mértékének megállapításánál, ahol nem a Htv. 16. § b) pontja szerinti korrigált
forgalmi érték az alapja az adómérték megállapításának,
hanem a Htv. 16. § a) pont szerint az építmény alapterülete, ott a Htv. 6. § c) pontjában meghatározott, a helyi sajátosságok szerinti adómegállapítási jog érvényesítésével az
önkormányzat két vagy több övezetre oszthatja a települést az adótárgyak településen belüli fekvési helye szerint.
Az Ör. támadott rendelkezése esetében a Képviselő-testület két övezetet állapított meg. Az Alkotmánybíróság korábbi eljárásában sem találta alkotmányellenesnek az
olyan önkormányzati rendeleti szabályozást, ahol a telepü
lésen fizetendő építményadó mértékét az önkormányzati
rendelet mellékletében meghatározott övezeti besorolások
alapján differenciáltan állapította meg az önkormányzat
(791/B/2005. AB határozat, ABH 2006, 2126, 2129.)
Az Ör. szabályozása kétségtelenül különbségtételt jelent a Siófok két része közötti ingatlantulajdonosok között,
ám e különbségtétel a kifejtettek szerint nem alkotmányellenes, s ezért az Alkotmánybíróság az indítványt e vonatkozásban elutasította.
1.2. Az idegenforgalmi adó kommunális jellegű adó, az
adó tárgya a vendégéjszaka, illetve az olyan üdülésre, pihenésre alkalmas épület, amely nem minősül lakásnak, az
adó alanya a nem állandó lakos vendég, illetve az épület
tulajdonosa. Ez esetben az adó tárgya nem valamilyen vagyontárgy. Az idegenforgalmi adó esetében az adó alanya
az a személy, aki nem állandó lakosként az önkormányzat
illetékességi területén legalább egy vendégéjszakát eltölt,
illetve aki az önkormányzat illetékességi területén olyan
üdülésre, pihenésre alkalmas épületnek – a Htv. 12. §-ában
meghatározottak szerinti – tulajdonosa, amely nem minősül lakásnak. Az idegenforgalmi adó célja nem valamilyen
vagyontárgy adóztatása, hanem az önkormányzat által biztosított és igénybe vett kommunális szolgáltatás, helyi
közszolgáltatás biztosításához – az önkormányzat gazdálkodási követelményeihez igazodó – közteherként történő
hozzájárulás. Mivel az adófizetési kötelezettség alapja a
helyi közszolgáltatás igénybevétele – és nem az adóalany
vagyoni helyzete –, ezért az idegenforgalmi adó mértékének megállapításánál a szálláshely településen belüli frekventált vagy kevésbé frekventált helyen lévő elhelyezkedésén alapuló eltérő nagyságú adómérték megállapításának, a szálláshelyet igénybe vevő nem állandó lakos esetében az adómérték differenciálásának nincs alkotmányosan
elfogadható indoka. Az ilyen differenciálás az azonos csoportba tartozó adóalanyok között sérti az Alkotmány
70/A. § (1) bekezdésében meghatározott jogegyenlőség
követelményét, ezért alkotmányellenes.
A Htv. 6. § a) pontja alapján a már bevezetett helyi adó
évközi módosítása naptári éven belül nem súlyosbíthatja
az adóalanyok terheit. Az Ör. idegenforgalmi adóról szóló
rendelkezéseinek részleges megsemmisítésével az egységes adómérték megállapítására az Alkotmánybíróságnak
hatásköre nincs. Az Ör. indítvánnyal támadott rendelkezésének az Alkotmánybíróság határozatának kihirdetése
napjával történő megsemmisítése az önkormányzat gazdálkodását, az ellátandó feladatok tárgyévi finanszírozását
veszélyeztetné, mivel az önkormányzat költségvetésében
az idegenforgalmi adó a helyi adó bevétel jelentős részét
képezi. Ezekre tekintettel az Alkotmánybíróság az Ör. 6. §
a) pontját pro futuro, 2007. december 31. napjával semmisítette meg. A pro futuro megsemmisítéssel egyben a Képviselő-testületnek is lehetősége nyílik arra, hogy még a
2007. évben 2008. január 1-jétől oly módon módosítsa az
Ör.-t, hogy annak szabályozása megfeleljen a jogegyenlőség követelményéinek.
A Htv. 30. § b) pontján alapuló az Ör. 6. § b) pontjában
az adómérték megállapításánál – a belterületen és a külterületen biztosított helyi közszolgáltatás eltérő volta
miatt –, illetve az Ör. 21. §-ában a Képviselő-testület a
Htv. 6. § d) pontjában kapott törvényi felhatalmazás alapján biztosított adókedvezményt, illetve adómentességet.
Az Alkotmánybíróság számos döntésében – elvi jelleggel
a 670/B/1997. AB határozatban – mutatott rá arra, hogy a
helyi önkormányzat kizárólag törvény keretei között rendelkezik döntési szabadsággal a helyi adópolitika kialakításában. E döntés azt is hangsúlyozta: „a helyi adók körében az adómentességek és adókedvezmények megállapításának a joga a helyi önkormányzat adómegállapítási jogának egyik részjogosítványa. Az adómentességek, kedvezmények meghatározása során az önkormányzat a helyi sajátosságokat, gazdaságpolitikai, adópolitikai szempontokat, a lakosság szociális körülményeit mérlegelve, szabadon dönt arról, hogy az adóalanyok mely csoportját vonja
az általánostól eltérő kedvezőbb megítélés alá, az adóalanyok mely csoportja számára nyújt adómentességet, adókedvezményeket”. (ABH 1999, 600., 604.) Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság az Ör. 6. § b) pontja és a
21. § (2) bekezdés e) pontja alkotmányellenességének
megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványokat e vonatkozásban elutasította.
2. Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint, ha az indítvánnyal támadott jogszabályt vagy annak
részét az Alkotmány valamely rendelkezésébe ütközőnek
minősíti, és ezért azt megsemmisíti, akkor a további alkotmányi rendelkezés esetleges sérelmét – a már megsemmisített jogszabályi rendelkezéssel összefüggésben – érdemben nem vizsgálja. [44/1995. (VI. 30.) AB határozat, ABH
1995, 203, 205.; 4/1996. (II. 23.) AB határozat, ABH
1996, 37, 44.; 61/1997. (XI. 19.) AB határozat, ABH 1997,
361, 364.; 15/2000. (V. 24.) AB határozat, ABH 2000,
420, 423.; 16/2000. (V. 24.) AB határozat, ABH 2000,
425, 429.; 29/2000. (X. 11.) AB határozat, ABH 2000,
193, 200.; 32/2005. (IX. 15.) AB határozat, ABH 2005,
329, 342–343.]
Mivel az Alkotmánybíróság az Ör. 6. § a) pontját az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében foglalt rendelkezésbe
ütközőnek minősítette, ezért az Ör. 6. § a) pontjának a Htv.
6. § c) pontjával ellentétét már nem vizsgálta.
3. Az állampolgárok alapvető alkotmányos kötelezettsége, hogy jövedelmi és vagyoni viszonyainak megfelelően a közterhekhez hozzájáruljanak. A közterhekhez való
hozzájárulás mértéke tekintetében követelmény, hogy annak meg kell felelnie az állampolgár jövedelmi és vagyoni
viszonyainak, vagyis azzal arányban kell állnia. „A hozzájárulás módját és mértékét a helyi adók esetében a Htv. és a
helyi képviselő-testületeknek a helyi adók megállapításáról szóló rendeletei határozzák meg. A Htv. az adóalanyok
teherviselő képességének védelmében szabályozza a helyi
adók megállapításának kereteit, korlátozva ezzel az önkormányzatok adómegállapítási jogát. A 6. § c) pontjában kimondja, hogy az önkormányzat a helyi adó mértékét – a
törvény keretei között – a helyi sajátosságokhoz, az önkormányzat gazdálkodási követelményeihez és az adóalanyok teherviselő képességéhez igazodóan állapítja meg. A
törvény maga állapít meg adómentességeket és adókedvezményeket, és felhatalmazást ad az önkormányzatnak
arra, hogy további kedvezményeket, mentességeket állapítson meg rendeletében.” [49/1993. (VII. 6.) AB határozat, ABH 1993, 493, 496.]
Az Alkotmánybíróság az eljárása során megállapította,
hogy a Htv. 6. § c) pontjának rendelkezése alapján az építményadó esetében az adómaximum a 2007. évre az építmény m2-ben számított hasznos alapterülete alapján
1042,60 Ft/m2, valamint az idegenforgalmi adó esetében
az adómaximum a 2007. évre vendégéjszaka alapján
347,50 Ft/személy, illetve épület után évente 1042,60
Ft/m2. A Képviselő-testület az Ör. 6. § b) pontjában (épület
után 1000 Ft/m2 és a 24. § (1) bekezdésében (építményadó
I. övezetben 80 m2 feletti lakás céljára szolgáló épület,
épületrész, valamint nem lakás céljára szolgáló épület,
épületrész után 900 Ft/m2, 80 m2-ig lakás céljára szolgáló
épület, épületrész után 600 Ft/m2, II. övezetben 600 Ft/m2 a
Htv. 6. § c) pontjában, valamint a 16. § a) pontjában és
33. § c) pontjában meghatározott keretek között, a törvényi
felső határként meghatározott adómaximum évi mértéknél
alacsonyabb összegekben állapította meg az adóköteles
adótárgy után fizetendő építményadó, illetve az idegenforgalmi adó 2007. január 1-jétől fizetendő mértékét. Ezzel a
Képviselő-testület eleget tett azon törvényi kötelezettségének is, amely szerint a vagyoni típusú adók körében az
építményadót egységesen – jelen esetben tételes összegben – határozhatja meg [Htv. 7. § b) pontja], illetve az általa bevezetett adó mértékeként nem állapíthat meg többet
az adómaximumnál [Htv. 7. § c) pontja]. Az Ör. 6. §
b) pontja és a 24. §-a a fizetendő adó mértéke tekintetében
az Ör. 1. számú mellékletében meghatározott övezeti besorolások alapján differenciált, emiatt az adó mértékét az
Alkotmánybíróság nem minősítette aránytalannak. Az Alkotmánybíróság az eddigi gyakorlata alapján a vagyoni típusú adó mértékét azokban az esetekben minősítette alkotmányellenesnek a Htv. 6. § c) pontjában foglaltak mérlegelésének hiánya miatt, amikor az önkormányzat az adó
mértékét a Htv.-ben meghatározott törvényi adómaximumban határozta meg [1531/B/1991. AB határozat,
ABH 1993, 707, 710.; 22/2001. (VI. 29.) AB határozat,
ABH 2001, 620, 622–623.; 507/B/2000. AB határozat,
ABH 2002, 1500, 1506.]. A Htv. keretei között az adómérték megállapítása a jogalkotó képviselő-testület szabad
mérlegelésén nyugszik, aminek célszerűségét az Alkotmánybíróság nem vizsgálja. Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság az Ör. 6. § b) pontja, valamint a 24. § (1)
és (2) bekezdése vonatkozásában azok Htv. 6. § c) pontjába ütközéséből eredő alkotmányellenességének megálla
pítására és megsemmisítésére irányuló indítványokat elutasította. 4. Négy indítványozó az Ör. 6. §-ában meghatározott
idegenforgalmi adó szabályozást azért is jogszabályellenesnek tartották, mert – véleményük szerint – azt az építményadó-rendeletben nem lehet szabályozni. A Htv. 1. §
(1) bekezdése alapján a települési (községi, városi, fővárosi és kerületi) önkormányzat képviselő-testülete rendelettel az illetékességi területén helyi adókat vezethet be. Arra
vonatkozóan sem a Htv., sem más jogszabály nem tartalmaz rendelkezést, hogy a Htv.-ben meghatározott egyes
helyi adókat az önkormányzat csak adótípusonként önálló
rendeletben állapíthatja meg. Tehát annak jogszabályi
akadálya nincs, hogy az önkormányzat akár több helyi
adót is egy önkormányzati rendeletben vezessen be, állapítsa meg az egyes adótípusokra vonatkozó – Htv. által az
önkormányzat hatáskörébe utalt – szabályokat. Az
Ör. – már a jogszabályszerkesztésről szóló 12/1987.
(XII. 29.) IM rendelet 1. § (1) bekezdésében a jogszabály
megjelölésére vonatkozó szabályok figyelembevételével – az önkormányzati rendelet tárgyának a helyi adókat
és az adózás rendjét jelölte meg, és nem az indítványozók
által hivatkozott építményadót. Ezért az önkormányzati
rendelet tárgya és szabályozási tartalma nem ellentétes
egymással. A fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság az
indítványt e vonatkozásban is elutasította.
5. Az ötödik indítványozó továbbá a szociális biztonság veszélyeztetését is látta az építményadó nagymértékű
emelésében, és ezért az Alkotmány a 70/E. § (1) bekezdésére hivatkozással az Ör. 21. § (2) bekezdés e) pontja és a
24. §-a alkotmányellenességének megállapítását is kérte.
Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint a szociális
biztonsághoz való jog tartalma, az állami kötelezettségvállalásban megnyilvánuló „ellátáshoz való jogot” jelenti. Az állam eleget tesz alkotmányi kötelezettségének, ha a szociális ellátás biztosítására megszervezi és
működteti a társadalombiztosítás és a szociális támogatás egyéb rendszereit.
„Az Alkotmány 70/E. § (1) bekezdése szerint a Magyar
Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak. A (2) bekezdés szerint a Magyar Köztársaság az ellátásra való jogot a társadalombiztosítás útján és szociális intézmények rendszerével valósítja meg.
Az idézett rendelkezésekkel összefüggésben az Alkotmánybíróság – az indítványokban megfogalmazott sérelmek kapcsán – a szociális biztonsághoz való jog kérdéseit
vizsgálta és értelmezte, mert nyilvánvalóan jogilag csak ez
releváns. Álláspontja szerint a szociális biztonság nem jelent sem biztosított jövedelmet, sem pedig azt, hogy az állampolgárok egyszer elért életszínvonala a gazdasági vi
szonyok kedvezőtlen alakulása következtében ne csökkenhetne. Az államnak polgárai szociális biztonsága tekintetében fennálló kötelezettségeit az Alkotmány 70/E. §
(1) bekezdésében foglaltak általános jelleggel nevesítik.”
[32/1991. (VI. 6.) AB határozat, ABH 1991, 146,
162–163.]
„Az Alkotmány 70/E. § (1) bekezdése szerinti szociális
biztonsághoz való jog a szociális ellátások összessége által
nyújtandó megélhetési minimum állam általi biztosításának kötelezettségét tartalmazza. A megélhetési minimum
garantálásából konkrétan meghatározott részjogok mint
alkotmányos alapjogok nem vezethetők le.” [42/2000.
(XI. 8.) AB határozat, ABH 2000, 329, 334.]
Az Alkotmánybíróság mindezekre tekintettel megállapította, hogy az Ör. támadott rendelkezései és az Alkotmány idézett 70/E. §-a között nincs alkotmányjogilag értékelhető tartalmi összefüggés, mert a helyi adókkal kapcsolatos jogalkotás nem a szociális jogok vonatkozásában
fennálló alkotmányos állami feladatok körébe esik. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint az érdemi alkotmányossági összefüggés hiánya az indítvány elutasítását eredményezi [35/1994. (VI. 24.) AB határozat, ABH
1994, 716, 717.; 19/2004. (V. 26.) AB határozat, ABH
2004, 321, 343.], ezért az Alkotmánybíróság az Ör. 21. §
(2) bekezdés e) pontja és a 24. §-a alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló
indítványt e vonatkozásban is elutasította.
6. Az ötödik indítványozó az Ör. 21. § (2) bekezdés
e) pontja és a 24. §-a alkotmányellenességének megállapítását kérve az Alkotmány 59. § (1) bekezdésére a magánlakás sérthetetlenségére vonatkozóan is hivatkozott, de erre
irányuló kérelmét nem indokolta. Az Ör. 21. § (2) bekezdés e) pontja és a 24. §-a, valamint az Alkotmány 59. §
(1) bekezdése között alkotmányjogilag értékelhető összefüggés nem állapítható meg. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint az érdemi alkotmányossági összefüggés hiánya az indítvány elutasítását eredményezi, ezért
az Alkotmánybíróság az Ör. 21. § (2) bekezdés e) pontja és
a 24. §-a alkotmányellenességének megállapítására és
megsemmisítésére irányuló indítványt e vonatkozásban is
elutasította.
A határozat közzététele az Alkotmánybíróságról szóló
1989. évi XXXII. törvény 41. §-ának rendelkezésén
alapul.
Dr. Holló András s. k., Dr. Kiss László s. k.,
alkotmánybíró előadó alkotmánybíró


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
415/2019. (X. 1.) KE határozata állampolgárság visszavonással történő megszüntetéséről.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés i) pontja, valamint a magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény 9. §-a
alapján – a  Miniszterelnökséget vezető miniszter KSZ-1/1101/3/2019. számú előterjesztésére – Dracsa Nedelyko
(születési hely, idő: Újverbász [Jugoszlávia], 1963. január 13.) magyar állampolgárságát visszavonom.
Budapest, 2019. szeptember 9. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
385/2014. (XII. 31.) Korm. rendelete a hulladékgazdálkodási közszolgáltatás végzésének feltételeiről.
A Kormány a hulladékról szóló 2012. évi CLXXXV.  törvény 88. § (1) bekezdés 1. és 31. pontjában kapott felhatalmazás alapján,
az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. A rendelet hatálya 1. § (1) E rendelet hatálya
a) a hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladékra, valamint
b) a hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladékkal kapcsolatos tevékenységekre
terjed ki.
(2) E rendelet hatálya a gazdálkodó szervezet ingatlanhasználó tevékenysége során képződött háztartási hulladékhoz
hasonló hulladék részét képező elkülönítetten gyűjtött hulladékra akkor terjed ki, ha azt a  gazdálkodó szervezet
ingatlanhasználó a közszolgáltatónak adja át kezelésre.
(3) E  rendelet alkalmazásában hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladékkal kapcsolatos
tevékenységnek minősül
a) a hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék átvétele, gyűjtése, szállítása, kereskedelme,
közvetítése, kezelése;
b) a hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék gyűjtését, kezelését végző
hulladékgazdálkodási létesítmények üzemeltetése. 2. Értelmező rendelkezések 2. § (1) E rendelet alkalmazásában:
1. fajlagos mennyiség: háztartások esetében lakosonként, nem háztartások esetében az adott ingatlant használó
természetes személy ingatlanhasználókként évente átlagosan képződő települési hulladék kilogrammban
vagy térfogategységben kifejezett mennyisége;
2. hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék: a  hulladékról szóló 2012.  évi CLXXXV.  törvény
(a továbbiakban: Ht.) 42. § (1) bekezdés a)–d) pontjában meghatározottak szerint összegyűjtött, átvett, illetve
elszállított hulladék, ideértve az ilyen hulladék kezeléséből származó másodlagos hulladékot is;
3. másodlagos hulladék: a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék kezelése során
képződő, további kezelést igénylő maradék hulladék;
4. zöldhulladék: kertben vagy kertészeti tevékenység során képződő növényi eredetű települési hulladék.
 (2) A  házi, a  közösségi és a  telepi komposztálásra a  biohulladék kezeléséről és a  komposztálás műszaki
követelményeiről szóló miniszteri rendeletben meghatározott fogalmakat kell alkalmazni.
 (3) A  konténer és a  válogatómű tekintetében az  egyes hulladékgazdálkodási létesítmények kialakításának és
üzemeltetésének szabályairól szóló kormányrendeletben meghatározott fogalmakat kell alkalmazni.
3. A közszolgáltató tevékenységére vonatkozó általános szabályok 3. § (1) A  közszolgáltató által végzett hulladékgazdálkodási tevékenység – a  (3)  bekezdésben foglaltak kivételével –
a hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladékra terjed ki.
(2) Ha a  Ht. 56.  § (1)  bekezdésében foglalt összekeverési tilalom ellenére a  háztartási, vagy a  háztartási hulladékhoz
hasonló hulladék gyűjtésére szolgáló gyűjtőedénybe szilárd halmazállapotú veszélyes hulladék kerül,
a  közszolgáltatónak a  veszélyes hulladékot az  elszállítást megelőzően, vagy a  telephelyére történő beszállítást
követően a nem veszélyes hulladéktól el kell különítenie, ha erre a műszaki lehetőségei biztosítottak.
(3) A  közszolgáltató – ha a  Ht.-ban meghatározott, a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás végzésével kapcsolatos
kötelezettségeinek teljesítését nem veszélyezteti – a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó
hulladékkal kapcsolatos hulladékgazdálkodási tevékenységeken kívül a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás
körébe nem tartozó hulladék kezelését végezheti az általa üzemeltett hulladékkezelő létesítményben.
4. A települési hulladék gyűjtésére vonatkozó szabályok 4. § (1) A települési hulladékot az ingatlanhasználó
a) a hulladék képződésének helye szerinti ingatlan területén,
b) a hulladék képződéséhez legközelebb eső gyűjtésre alkalmas területen vagy helyiségben, vagy
c) a települési önkormányzat által kijelölt helyen,
szabványos gyűjtőedényben vagy hulladékgyűjtő zsákban gyűjti.
(2) A  települési papír-, üveg-, műanyag, fém- és zöldhulladékot a  vegyes hulladéktól elkülönítetten kell gyűjteni, ide
nem értve a (4) és (7) bekezdés szerinti esetet.
(3) Az elkülönített gyűjtés céljára szolgáló gyűjtőedénybe kizárólag olyan típusú, fajtájú vagy jellegű települési hulladék
helyezhető el, amelynek gyűjtésére a gyűjtőedényen szereplő jelzés vagy felirat vonatkozik.
(4) A  környezetvédelmi és a  gazdasági szempontból hatékonyabb válogatás érdekében vegyes hulladék gyűjtésének
céljára szolgáló gyűjtőedénybe
a) száraz,
b) folyadékot és biológiailag lebomló hulladékot nem tartalmazó, vagy
c) más hulladékkal össze nem tapadó vagy ragadó
műanyag-, üveg-, fém- és papírhulladék, valamint hulladékká vált ruhanemű és egyéb textília nem helyezhető el.
(5) A  csomagolási hulladékot laposan, lehetőség szerint kupak nélkül, az  újságpapír hulladékot kötegelve kell
a  gyűjtőedényben elhelyezni. A  kartonpapírból készült nagyméretű doboz gyűjtőedénybe nem helyezhető, azt
laposra hajtogatva és kötegelve kell a közszolgáltatónak átadni.
(6) A  képződés helyén a  zöldhulladékot a  zöldhulladék elkülönített gyűjtésének céljára gyártott szabványos
gyűjtőedényben vagy hulladékgyűjtő zsákban kell gyűjteni, kivéve a (7) bekezdés szerinti, valamint azt az esetet, ha
a zöldhulladékot házi vagy közösségi komposztálás útján komposztálják.
(7) Ha a zöldhulladékot házi vagy közösségi komposztálás útján nem komposztálják, vagy a zöldhulladék szabványos
gyűjtőedényzetben vagy hulladékgyűjtő zsákban történő gyűjtésének feltételeit a közszolgáltató a közszolgáltatási
területen nem biztosítja, a zöldhulladékot – a (8) bekezdés szerinti fenyőfa hulladék kivételével – a vegyes hulladék
céljára szolgáló gyűjtőedényben kell gyűjteni. Az elkülönítetten gyűjtött papír-, fém-, üveg- és műanyag hulladékot
tartalmazó gyűjtőedényben zöldhulladékot elhelyezni nem lehet.
(8) Ha a  december 25-e és január 31-e között képződött fenyőfa hulladék gyűjtőedényben nem helyezhető el, akkor
azt hulladékgyűjtő udvarba vagy a  közösségi komposztálás céljára fenntartott gyűjtőhelyre kell vinni, vagy
a  közszolgáltató által meghatározott módon és időben közterületen kell elhelyezni. Társasházi lakóközösségben
képződött fenyőfa hulladékot a közszolgáltató által történő elszállításig egy helyen kell gyűjteni.
(9) Radioaktív hulladékot, robbanóanyagot a  települési hulladék gyűjtésére szolgáló gyűjtőedényben elhelyezni nem
lehet.
5. § (1) Az  ingatlanhasználó a  települési hulladék gyűjtésére szolgáló gyűjtőedényt az  ingatlanon belül tartja, azt
közterületen tartósan csak a  közterület használatára vonatkozó önkormányzati rendeletben meghatározottak
szerint helyezheti el. Nem tekinthető tartós közterület használatnak a  gyűjtőedény ürítési célból történő
közterületre helyezése.
(2) Az  ingatlanhasználó gondoskodik arról, hogy a  települési hulladék közszolgáltatónak történő átadása, továbbá
az  ingatlanhasználó által gyűjtőhelyre történő elszállítása biztonságosan, a  környezet veszélyeztetését,
szennyezését, károsítását, valamint a hulladék kiszóródását kizáró módon történjen.
6. § (1) Az elkülönített gyűjtéssel kapcsolatos széleskörű lakossági tájékoztatás, valamint az elkülönített gyűjtés ösztönzése
és hatékonyságának növelése érdekében a közszolgáltató az ingatlanhasználót folyamatosan tájékoztatja
a) a vegyes, az  elkülönítetten gyűjtött, a  biohulladék, a  lomhulladék, valamint, ha arra a  közszolgáltatási
szerződés kiterjed, a  háztartásban képződő veszélyes hulladék elszállításának rendjéről, időpontjáról,
módjáról, feltételeiről,
b) az elkülönített gyűjtés céljáról,
c) az újrahasználati központok működésének rendjéről, nyitvatartásáról, elérhetőségéről (ha ilyen
a közszolgáltató közszolgáltatási területén működik),
d) a hulladékgyűjtő szigetek, hulladékgyűjtő udvarok működési rendjéről, nyitvatartásáról, elérhetőségéről,
valamint
e) az általa nyújtott egyéb szolgáltatások rendjéről.
(2) A közszolgáltató az (1) bekezdésben foglaltakat a honlapján és a települési önkormányzat vonatkozásában szokásos
egyéb módon közzéteszi.
(3) A közszolgáltató – a társasházi lakóközösség kérésére – az (1) bekezdés szerinti tartalommal az ingatlanhasználónak
nyomtatott tájékoztatót tesz elérhetővé.
(4) A közszolgáltató által a társasházi lakóközösség rendelkezésére bocsátott nyomtatott tájékoztatót a közös képviselő
a társasház hirdetmények közzétételére szolgáló közös tulajdonú helyiségében kifüggeszti.
5. A települési hulladék gyűjtésére szolgáló gyűjtőedény méretére és jelölésére vonatkozó szabályok
7. § (1) A vegyes hulladék szabványos gyűjtőedényben történő gyűjtéséhez a közszolgáltatónak biztosítania kell azt, hogy
az ingatlanhasználó legalább 2 különböző űrmértékű gyűjtőedény közül választhasson.
(2) A  választási lehetőséget az  ingatlanhasználó számára a  közszolgáltató úgy ajánlja fel, hogy a  választható
gyűjtőedény űrmértéke igazodjon az érintett ingatlanon képződő hulladék mennyiségéhez, figyelembe véve
a) a településen képződő vegyes és elkülönítetten gyűjtött hulladék fajlagos mennyiségét,
b) az érintett ingatlant használó természetes személyek számát, valamint
c) a települési szilárd és folyékony hulladékkal kapcsolatos közegészségügyi követelményekről szóló miniszteri
rendeletben meghatározott szállítási gyakoriságot. 8. § (1) A  közszolgáltató a  települési hulladék elkülönített gyűjtésére szolgáló gyűjtőedényt – a  (2)  bekezdésben foglalt
kivétellel – a  gyűjtőedényben elhelyezhető hulladékfajtára és -jellegre vagy -típusra utaló, egyértelműen
felismerhető és megkülönböztethető színnel, valamint jelzéssel vagy felirattal látja el. A  feliratnak tartósnak, jól
láthatónak és olvashatónak kell lennie.
(2) Ha a települési hulladékot hulladékgyűjtő zsákban gyűjtik, a zsákot olyan színnel, jelzéssel vagy felirattal kell ellátni,
amelyből egyértelműen kiderül, hogy a zsák milyen hulladékot tartalmaz.
6. A hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék szállítására vonatkozó szabályok
9. § (1) A  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék elszállítását zárható konténer vagy a  kiporzást és
kiszóródást megakadályozó, ideiglenes takarású konténer alkalmazásával, és az  e  feltételeket biztosító, az  egyes
hulladékfajták átvételére alkalmas felépítménnyel rendelkező célgéppel, szállítójárművel kell végezni a  környezet
veszélyeztetését, szennyezését, károsítását kizáró módon.
(2) A  közszolgáltató az  elkülönítetten gyűjtött települési hulladékot szükség szerinti gyakorisággal, a  vegyes
hulladéktól elkülönítve szállítja el.
(3) A  közszolgáltató a  vegyes hulladékot a  települési szilárd és folyékony hulladékkal kapcsolatos közegészségügyi
követelményekről szóló miniszteri rendeletben meghatározott gyakorisággal szállítja el.
(4) A  közszolgáltató – a  (6)  bekezdésben meghatározott kivétellel – az  ingatlanhasználótól legalább a  következő
hulladékfajtákat házhoz menő gyűjtési rendszerben szállítja el:
a) műanyaghulladék,
b) fémhulladék,
c) papírhulladék,
d) vegyes hulladék.
(5) A  házhoz menő gyűjtési rendszer mellett a  közszolgáltató az  egyes hulladékgazdálkodási létesítmények
kialakításának és üzemeltetésének szabályairól szóló 246/2014. (IX. 29.) Korm. rendelet 1.  mellékletében
meghatározott műanyag-, fém- és papírhulladék elkülönített gyűjtését az  általa üzemeltetett hulladékgyűjtő
udvarban is biztosítja. Ha az  üveghulladék elkülönített gyűjtését a  közszolgáltató házhoz menő gyűjtési rendszer
keretében nem biztosítja, az üveghulladékot legalább hulladékgyűjtő udvarban és hulladékgyűjtő szigeten veszi át.
(6) Ha a  közszolgáltatási területre jellemző speciális területi vagy domborzati viszonyok miatt az  adott ingatlan
a  házhoz menő gyűjtéshez használt céljárművel biztonságosan nem közelíthető meg, a  közszolgáltató
a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék gyűjtéséhez az  ingatlanhasználók részére
ideiglenes jelleggel konténeres gyűjtést biztosít. Az  áru- vagy hulladékszállítás céljára használatos fémkonténert
az  érintett ingatlanokhoz legközelebbi és a  gyűjtésre leginkább alkalmas közlekedési csomópont mellett kell
elhelyezni. Ha a fémkonténer megtelt, azt el kell szállítani.
(7) A  (6)  bekezdés szerinti konténeren tájékoztató táblát kell elhelyezni annak érdekében, hogy az  ingatlanhasználó
számára egyértelmű legyen, hogy a fémkonténerben milyen fajtájú hulladék helyezhető el.
10. § (1) Ha a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék közszolgáltató által történő átvételekor,
összegyűjtésekor, elszállításakor a  hulladék a  gyűjtőedényből kiesik vagy kiszóródik, a  hulladék felszedéséről és
elszállításáról, valamint a terület megtisztításáról a közszolgáltató gondoskodik.
(2) A  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék ingatlanhasználótól történő átvételét,
összegyűjtését és elszállítását végző közszolgáltató gyűjtőjárművén munkát végző alkalmazottak közül legalább
egy jelenlévőnek a  hulladék átvételére, összegyűjtésére vonatkozó alapfokú szakirányú képesítéssel kell
rendelkeznie.
(3) Ha az  ingatlanhasználó kérésére a  közszolgáltató áru- vagy hulladékszállítás céljára használatos fémkonténert
helyez el közterületen, annak érdekében, hogy abban az  ingatlanhasználó a hulladékgazdálkodási közszolgáltatás
körébe tartozó hulladékot helyezhessen el, a  fémkonténer kizárólag annak hulladékkal való megtöltéséig tartható
közterületen, azt követően a közszolgáltatónak haladéktalanul el kell szállítania.
7. A hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék kezelésére vonatkozó szabályok
11. § (1) A közszolgáltató az elkülönítetten gyűjtött hulladék hasznosítását vagy ártalmatlanítását megelőzően gondoskodik
a  hulladék válogatóműbe történő elszállításáról, valamint a  hasznosítható összetevőknek a  hulladékgazdálkodási
tevékenységek nyilvántartásba vételéről, valamint hatósági engedélyezéséről szóló 439/2012. (XII. 29.)
Korm. rendelet 2. melléklete szerinti előkészítő művelet útján történő válogatásáról.
(2) Anyagában kell hasznosítani a  válogatóműben válogatott olyan hulladékot, amely anyagának összetétele és
minősége alapján erre alkalmas.
(3) A hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék – a hulladéklerakással, valamint a hulladéklerakóval
kapcsolatos egyes szabályokról és feltételekről szóló miniszteri rendeletben meghatározott részletes
követelményekre figyelemmel – hulladéklerakóban akkor rakható le, ha
a) a hulladék olyan fizikai, kémiai vagy biológiai előkezelési műveleten ment keresztül, amellyel a  hulladék
mennyisége vagy környezetre gyakorolt szennyező hatása csökken,
b) a rendelkezésre álló és gazdaságosan üzemeltethető kezelési technológiával nem tehető hasznos
alapanyaggá, valamint
c) anyagában és energetikailag gazdaságosan nem hasznosítható.
12. § (1) A hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék kezelését közvetlenül irányító vezetőnek legalább
középfokú környezetvédelmi szakirányú végzettséggel kell rendelkeznie.
(2) A hulladékgazdálkodási közszolgáltatást ellátó hulladékkezelő létesítmény kezelését közvetlenül irányító vezetőnek
felsőfokú műszaki vagy felsőfokú környezetvédelmi végzettséggel kell rendelkeznie.
8. Záró rendelkezések 13. § (1) Ez a rendelet – a (2) és (3) bekezdésben meghatározott kivétellel – 2015. január 1-jén lép hatályba.
 (2) A 15. § (1) és (2) bekezdése 2015. július 1-jén lép hatályba.
 (3) A 15. § (3) bekezdése 2016. január 1-jén lép hatályba.
14. § E rendelet a  belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12-i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi
irányelvnek való megfelelést szolgálja.
15. § (1) A 7. § a következő (1a)–(1c) bekezdéssel egészül ki:
„(1a) A  közszolgáltató a  vegyes hulladék gyűjtésére szolgáló 2 különböző űrmértékű gyűjtőedény közül
– az (1c) bekezdésben meghatározott kivétellel –
a) a  természetes személy ingatlanhasználó részére legalább egy olyan gyűjtőedény választásának lehetőségét
biztosítja, amelynek az űrmértéke a 80 litert,
b) a lakóingatlant egyedül és életvitelszerűen használó természetes személy ingatlanhasználó részére legalább egy
olyan gyűjtőedény választásának lehetőségét biztosítja, amelynek űrmértéke a 60 litert
nem haladja meg.
(1b) Az  (1a)  bekezdés b)  pontja szerinti jogosultságot az  ingatlanhasználó csak abban az  esetben veheti igénybe,
ha annak tényét, hogy a lakóingatlant egyedül és életvitelszerűen használja, a települési önkormányzat által kiadott
igazolás útján a közszolgáltató részére bizonyítja.
(1c) A  közszolgáltató által felajánlott mindkét gyűjtőedény űrmértéke abban az  esetben haladhatja meg
az  (1a)  bekezdés szerinti űrmértéket, ha a  közszolgáltató által felajánlott gyűjtőedény egyedi azonosító jellel
rendelkezik, és az adott ingatlanhoz tartozó gyűjtőedény ürítésének tényét az azon elhelyezett egyedi azonosító jel
alapján az ürítéskor elektronikus úton rögzíti.”
(2) A 7. § (2) bekezdése a következő d) ponttal egészül ki:
(A választási lehetőséget az ingatlanhasználó számára a közszolgáltató úgy ajánlja fel, hogy a választható gyűjtőedény
űrmértéke igazodjon az érintett ingatlanon képződő hulladék mennyiségéhez, figyelembe véve)
„d) az érintett ingatlant használó természetes személy (1a) bekezdés b) pontja szerinti jogosultságát (ha van ilyen
személy)”
(3) A 4. § (6) bekezdésében a „zöldhulladék elkülönített gyűjtésének céljára gyártott szabványos gyűjtőedényben vagy
hulladékgyűjtő zsákban kell gyűjteni” szövegrész helyébe a „zöldhulladék elkülönített gyűjtésének céljára gyártott
gyűjtőedényben vagy biológiailag lebomló hulladékgyűjtő zsákban kell gyűjteni” szöveg lép.
16. § (1) Hatályát veszti a  közszolgáltató hulladékgazdálkodási tevékenységéről és a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás
végzésének feltételeiről szóló 438/2012. (XII. 29.) Korm. rendelet.
(2) Hatályát veszti a települési hulladékkal kapcsolatos tevékenységek végzésének feltételeiről szóló 213/2001. (XI. 14.)
Korm. rendelet.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
406/2019. (IX. 25.) KE határozata bírói felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló
2011. évi CLXII. törvény 90.  §-a alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – nyugállományba
helyezés iránti kérelmére tekintettel Záloghné dr. Szepesi Juditot 2020. március 31-ei hatállyal bírói tisztségéből
felmentem.
Budapest, 2019. szeptember 16. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1096/2003. (IX. 11.) Korm. határozata a közpénzek felhasználásáról, a köztulajdon használatának nyilvánosságáról, átláthatóbbá tételéről és ellenőrzésének bővítéséről szóló ,,Üvegzseb’’ törvényből eredő és az államháztartási információs és működési rendszer korszerűsítését szolgáló egyes feladatokról.
A Kormány az államháztartás pénzeszközei felhasználásának és a köztulajdon használatának nyilvánossága, a
költségvetési fejezetek, illetve a költségvetési szervek ezzel
kapcsolatos feladatellátásának és gazdálkodásának átláthatóbbá tétele, a közérdekű adatnak minősülő államháztartási információk hozzáférhetősége, s ehhez kapcsolódóan e rendszer és tartalma korszerűsítésére céljából
1. felhívja a minisztereket és felkéri más, fejezetek felügyeletét ellátó szervek vezetőit
a) a szakmai és pénzügyi közérdekű adatok nyilvánossága elősegítésére, az állampolgárok hiteles és közérthető
tájékoztatására, a rendelkezésre álló adatok közzétételi
lehetőségének vizsgálatára, az államháztartási információrendszer korszerűsítésére vonatkozóan a hatáskörükbe
tartozó feladatok áttekintésére, ennek alapján
b) intézkedési terv — beleértve az államháztartási körbe tartozó közérdekű adatok nyilvánosságával összefüggő
kommunikációs feladatok meghatározását — kidolgozására, valamint ennek közzétételére;
Felelős: a fejezetek felügyeletét ellátó szervek
 vezetői az adatvédelmi biztos véleményé nek kikérésével
Határidő: az a) pont tekintetében: folyamatos
a b) pont tekintetében: 2003. szeptember 30.
2. felhívja a minisztereket, hogy tegyenek javaslatot
azon jogszabályok módosítására, amelyekben indokolt
előírni meghatározott közérdekű adatok közzétételi kötelezettségét;
Felelős: érintett miniszterek az adatvédelmi biztos
 véleményének kikérésével
Határidő
a javaslattételre: először azonnal, majd
     folyamatos 3. felhívja a Miniszterelnöki Hivatalt vezető minisztert,
az informatikai és hírközlési minisztert, a belügyminisztert, a pénzügyminisztert és az érintett minisztereket, hogy
— a Magyar Államkincstár elnökével egyeztetve — vizsgálják meg és dolgozzák ki a program működésének informatikai és információ-technológiai követelmény- és feltételrendszerét, valamint gondoskodjanak annak fokozatos
megteremtéséről;
A vizsgálatért felelős: a Miniszterelnöki Hivatalt
 vezető miniszter
informatikai és hírközlési
 miniszter
pénzügyminiszter
belügyminiszter
érintett miniszterek
A feltételek megteremtéséért
felelős: miniszterek Határidő a vizsgálatra: 2003. december 15.
Határidő a feltételrendszer
megteremtésére: folyamatos 4. felhívja a minisztereket és felkéri más, fejezetek
felügyeletét ellátó szervek vezetőit, hogy — ahol ez értelmezhető — dolgozzák ki az államháztartás alrendszereiből támogatott költségvetési és más, közfeladatot
ellátó szervek, személyek feladatellátásának, kapacitásának jellemzésére és teljesítményének mérésére alkalmas
mutatókat;
A koordinációért felelős: a Miniszterelnöki Hivatalt
 vezető miniszter
A módszertan kidolgozásáért
felelős: a Központi Statisztikai Hivatal elnöke
miniszterek
pénzügyminiszter
A mutatók kidolgozásáért
felelős: a fejezetek felügyeletét ellátó szervek vezetői
Határidő a módszertan
kidolgozására: 2004. április 30.
Határidő a mutatók
kidolgozására: 2004. szeptember 30.
5. felhívja a minisztereket, valamint felkéri más, fejezetek felügyeletét ellátó szervek vezetőit, hogy gondoskodjanak a fejezet költségvetésére és végrehajtására, a saját és
intézményeik, valamint más támogatott szervek, személyek szakmai tevékenységére, eredményességére vonatkozóan az ezeket jól jellemző, rendszerszerűen alkalmazott információk, valamint a finanszírozást megalapozó,
annak értékelésére alkalmas adatok előállításáról és közzétételéről;
Felelős: a fejezetek felügyeletét ellátó szervek
 vezetői Határidő: először 2004. december 31., majd folyamatos
6. felhívja a minisztereket, valamint felkéri más, fejezetek felügyeletét ellátó szervek vezetőit, hogy mérjék fel a
határozatban foglaltak megvalósításához szükséges tárgyi,
személyi és szervezeti feltételeket, az ezzel kapcsolatos
egyszeri, illetve folyamatos kiadásokat, s gondoskodjanak
a feltételek megteremtéséről a 7. pont figyelembevételével;
Felelős: a fejezetek felügyeletét ellátó szervek
 vezetői Határidő a részletes
felmérésre: 2003. szeptember 15.
Határidő a feltételek
megteremtésére: a feladatok ellátásával
összhangban 7. felhívja a minisztereket, valamint felkéri más, fejezetek felügyeletét ellátó szervek vezetőit, hogy az előterjesz
tésben foglaltak megvalósításához szükséges feltételek
megteremtéséről, s a 2003. évi kiegészítő költségvetési támogatásról — az ,,Államháztartási reform és az »üvegzseb« program végrehajtásával összefüggő feladatok’’ fejezeti kezelésű előirányzat felhasználásáról — egyeztessenek
a pénzügyminiszterrel és a Miniszterelnöki Hivatalt vezető
miniszterrel. Felhívja a pénzügyminisztert, hogy gondoskodjék ezen előirányzatnak a 2004. évi költségvetésben
való létrehozásáról;
Felelős: pénzügyminiszter
a fejezetek felügyeletét ellátó szervek
 vezetői
Határidő: 2003. szeptember 30. 8. felhívja a minisztereket, valamint felkéri más, fejezetek felügyeletét ellátó szervek vezetőit, hogy gondoskodjanak a közfeladatok ellátását, a közérdeklődésre számot
tartó fontosabb aktuális ügyeket, folyamatokat közérthető
módon bemutató és kommunikáló tájékoztatók folyamatos elkészítéséről és — az általuk választott módon való —
közzétételéről;
Felelős: a fejezetek felügyeletét ellátó szervek
 vezetői Határidő: folyamatos
9. felhívja a minisztereket, valamint felkéri más, fejezetek felügyeletét ellátó szervek vezetőit, hogy gondoskodjanak a saját szakterületen jelentkező, az államháztartás
forrásaiból vagy vagyonának felhasználásával történő közfeladat-ellátással — kivéve a nemzetbiztonsági szolgálatok
tevékenységét — való állampolgári elégedettség rendszeres vizsgálatáról és az eredmények közzétételéről;
Felelős: a fejezetek felügyeletét ellátó szervek
 vezetői Felelős a koordinációért: Miniszterelnöki Hivatalt
 vezető miniszter
Határidő a vizsgálatra: először 2004. július 31.
 és folyamatos
10. felhívja a minisztereket és a KSH elnökét, hogy
— az érintett más szervek bevonásával — gondoskodjanak
e határozat mellékletében megjelölt kiegészítő feladatok
teljesítéséről.
Felelős: miniszterek
a mellékletben megjelölt szervek vezetői Határidő: a melléklet szerint
Dr. Medgyessy Péter s. k.,
miniszterelnök


text:
61/2013. (HK 9.) HM KÁT–HVKF együttes intézkedése a Magyar Honvédség Építmény-fenntartási és Elhelyezési szabályzata kidolgozásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről
szóló 2011. évi CXIII. törvény 52. § (1) bekezdése, valamint a honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről
szóló 2011. évi CXIII. törvény egyes rendelkezéseinek
végrehajtásáról szóló 290/2011. (XII. 22.) Korm. rendelet
6. § (1) bekezdés a) pontja, illetve 11. § p) pontja alapján a
következő
együttes intézkedést adjuk ki: 1. A Magyar Honvédség (a továbbiakban: MH) Építmény-fenntartási és Elhelyezési szabályzata (a továbbiakban: Kiadvány) kidolgozásával kapcsolatos feladatok végrehajtása céljából kidolgozó csoportot hozunk létre.
2. A Kiadvány kidolgozását az MH Vezetési és Doktrinális
Központ (a továbbiakban: MH VDK) parancsnoka irányítja.
3. A kidolgozó csoport
a) vezetője a Honvédelmi Minisztérium Védelemgazda
sági Hivatal (a továbbiakban: HM VGH) Infrastrukturális
Igazgatóság igazgató,
b) vezető helyettese a HM VGH Infrastrukturális Igazgatóság Ingatlanfenntartási Osztály osztályvezető.
4. A kidolgozó csoport tagjai:
a) HM VGH Infrastrukturális Igazgatóság Osztályai
(1-1 fő),
b) HM Hadfelszerelési és Vagyonfelügyeleti Főosz
tály,
c) HM Hatósági Hivatal,
d) MH Logisztikai Központ.
5. A kidolgozó csoport tagjait a küldő szervezetek vezetői jelölik ki. A kijelölt tag nevéről és elérhetőségéről az
MH VDK parancsnokát az együttes intézkedés hatályba
lépését követő 8. napig tájékoztatni kell.
6. Felkérjük a Nemzeti Közszolgálati Egyetem Hadtudományi és Honvédtisztképző Kar dékánját, hogy a kidolgozó csoport munkájának segítésére delegáljon szakembert és erről az 5. pontban írtak szerint az MH VDK parancsnokát tájékoztatni szíveskedjen.
7. A Kiadvány kidolgozása során az alábbi követelményeket kell érvényesíteni:
a) a fejezetek tartalma legyen összhangban a jelenleg
hatályban lévő, építmény- fenntartási és elhelyezési szabályzókkal;
b) biztosítsa az építmény-fenntartási és elhelyezési tevékenység és a kiképzési feladatok tervezését, szervezését, irányítását, vezetését, végrehajtását;
c) biztosítsa a személyi állomány állandó, magas szintű
oktatását, képzését;
d) feleljen meg az MH-ban bevezetett, vonatkozó
NATO egységesítési egyezmények előírásainak és követelményeinek;
e) feleljen meg a hatályos és normatív módon kötelező
NATO és magyar terminológiának.
8. A Kiadvány kidolgozásának rendje:
a) Az MH VDK parancsnoka a Kiadvány kidolgozási
ütemtervét a Honvéd Vezérkar főnöke részére 2013. szeptember 30-ig terjessze fel jóváhagyás céljából;
b) A Kiadvány véglegesítése érdekében az MH VDK
parancsnoka a kidolgozó csoport tagjai részére a szolgálati
út betartásával szakmai összevonást kezdeményezhet;
c) A Kiadvány hatálybalépésének tervezett időpontja
2014. január 01.
9. A lektor a szakmai felelős szerv illetve szervezet vezetője által kijelölt vagy felkért személy vagy személyek.
Kijelölés vagy felkérés hiányában a lektor a kidolgozó
csoport vezetője. A lektori munkába a kidolgozó csoport
vezetője a kidolgozó csoport vezető helyettest szükség
esetén bevonhatja. A lektorálási feladatokkal megbízott
személy vagy személyek feladatukat szolgálati tevékenységük keretében végzik.
10. A kidolgozó csoport ezen együttes intézkedés hatályba lépését követő 30 napon belül kezdje meg munkáját.
11. Ez az együttes intézkedés a közzététele napján lép
hatályba, és 2014. december 31-én hatályát veszti.
Dr. Dankó István s. k.,
közigazgatási államtitkár


text:
20/2010. (IV. 27.) KüM határozata a Magyar Köztársaság és a Szerb Köztársaság között a bűnüldöző szerveknek a határokat átlépő bűnözés megelőzésében és a szervezett bűnözés elleni harcban folytatott együttműködéséről szóló Megállapodás kihirdetéséről szóló 2009. XXXIV. törvény 2. és 3. §-ainak hatályba lépéséről.
A 2009. évi XXXIV. törvénnyel a Magyar Közlöny 2009. május 14-i, 67. számában kihirdetett, a Magyar Köztársaság és a Szerb
Köztársaság között a bűnüldöző szerveknek a határokat átlépő bűnözés megelőzésében és a szervezett bűnözés elleni harcban
folytatott együttműködéséről szóló megállapodás 30. cikke az alábbiak szerint rendelkezik a hatályba lépésről:
„A Szerződő Felek diplomáciai úton értesítik egymást arról, hogy a Megállapodás hatályba lépéséhez szükséges belső
jogszabályi követelményeknek eleget tettek. A Megállapodás a későbbi jegyzék kézhezvételétől számított 30.
(harmincadik) napon lép hatályba.”
Az első jegyzék dátuma: 2009. május 27.
A későbbi jegyzék kézhezvételének időpontja: 2010. április 6.
A Megállapodás hatálybalépésének időpontja: 2010. május 6.
A fentiekre tekintettel, összhangban a 2009. évi XXXIV. törvény 4. § (3) bekezdésével megállapítom, hogy a Magyar
Köztársaság és a Szerb Köztársaság között a bűnüldöző szerveknek a határokat átlépő bűnözés megelőzésében és
a szervezett bűnözés elleni harcban folytatott együttműködéséről szóló Megállapodás kihirdetéséről szóló 2009. évi
XXXIV. törvény 2. és 3. §-ai 2010. május 6-án, azaz kettőezer-tíz, május hatodikán hatályba lépnek.
Dr. Balázs Péter s. k.,
külügyminiszter


text:
17/2015. (II. 16.) ME határozata a Magyar Köztársaság Kormánya és a Multinacionális Erők és Megfigyelők (MFO) között az Egyiptomi Arab Köztársaság és Izrael Állam közötti Békeszerződés Jegyzőkönyve alapján békefenntartói feladatokat ellátó MFO kötelékében történő magyar részvételről szóló Megállapodás megszüntetésére adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (1) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
a honvédelmi miniszter és a külgazdasági és külügyminiszter előterjesztése alapján
 1. egyetértek a  Magyar Köztársaság Kormánya és a  Multinacionális Erők és Megfigyelők (MFO) között az  Egyiptomi
Arab Köztársaság és Izrael Állam közötti Békeszerződés Jegyzőkönyve alapján békefenntartói feladatokat ellátó
MFO kötelékében történő magyar részvételről szóló Megállapodás megszüntetésére vonatkozó Megállapodás
(a továbbiakban: Megállapodás) létrehozásával;
2. felhatalmazom a  honvédelmi minisztert, hogy – az  érintett miniszterekkel egyetértésben – a  tárgyalásokon részt
vevő személyeket kijelölje;
3. felhatalmazom a honvédelmi minisztert vagy az általa kijelölt személyt, hogy a tárgyalások eredményeként előálló
szövegtervezetet kézjegyével lássa el;
4. felhívom a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy a  Megállapodás létrehozásához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki;
5. felhívom a  honvédelmi minisztert és a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy a  Megállapodás létrehozását
követően a  Megállapodás végleges szövegének megállapítására való felhatalmazásról szóló határozat tervezetét
haladéktalanul terjesszék a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
124/2009. (IX. 16.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdése j) pontja, valamint a Magyar Köztársaság kitüntetéseiről szóló 1991. évi XXXI. törvény 2. §
(1) bekezdése alapján a külügyminiszter elő ter jesz tésére
Bernhard J. Holzner-nek, a Hopi-Media sajtófotósának, dr. Eva Hahn-nak, az Alsó-Ausztriai Gazdasági Kamara (St. Pölten) nemzetközi ügyeinek igazgatójának a
MAGYAR KÖZTÁRSASÁGI ARANY ÉRDEMKERESZT
polgári tagozata kitüntetést adományozom.
Budapest, 2009. augusztus 25. Sólyom László s. k.,
köztársasági elnök


text:
1/2018. (I. 25.) BVOP utasítása a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága Közszolgálati Szabályzatáról.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontja, valamint a közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi
CXCIX. törvény 75. § (5) bekezdése alapján kiadom a következő utasítást:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. A Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: BVOP) Közszolgálati Szabályzatának
(a  továbbiakban: Szabályzat) hatálya kiterjed a  BVOP állományában a  közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi
CXCIX. törvény alapján foglalkoztatott kormánytisztviselőkre (a továbbiakban: kormánytisztviselő).
2. A kormánytisztviselő jogaira és kötelezettségeire, a  munkáltatói jogok gyakorlására, az  egyes juttatásokra,
támogatásokra a Szabályzatot a vonatkozó jogszabályokkal, közjogi szervezetszabályozó eszközökkel és egyéb belső
szabályozó eszközökkel együttesen kell alkalmazni.
3. Ezen utasítás alkalmazásában
a) munkáltatói jogkör gyakorlója: a  büntetés-végrehajtás országos parancsnoka (a továbbiakban: országos
parancsnok);
b) munkakör: a  jogszabályban és a  munkaköri leírásban meghatározott azon feladatoknak az  összefoglaló
megnevezése, amelyben a kormánytisztviselőt foglalkoztatja;
c) munkaköri leírás: azoknak a feladatoknak az írásbeli összefoglalása, amelyet a kormánytisztviselő köteles ellátni.
II. FEJEZET
A MUNKÁLTATÓI JOGOKKAL KAPCSOLATOS RENDELKEZÉSEK 4. Az országos parancsnok a munkáltatói jogkörébe tartozó kormánytisztviselők tekintetében dönt
a) a kormányzati szolgálati jogviszony létesítéséről és megszüntetéséről,
b) a kormánytisztviselő kinevezésének módosításáról,
c) a címek adományozásáról,
d) a szociális és lakhatási támogatásban részesítésről,
e) a kormánytisztviselő átirányításáról, kirendeléséről,
f ) a tanulmányi szerződés megkötéséről,
g) a minősítésről és a teljesítményértékelésről a vonatkozó jogszabályokban meghatározottak szerint,
h) a rendelkezésre állási és a munkavégzési kötelezettség teljesítése alóli mentesítés időtartamáról,
i) a helyettesítési díj mértékéről, illetménypótlékra jogosultságról,
j) a további jogviszony létesítésének engedélyezéséről,
k) az összeférhetetlenség megállapításáról,
l) a rendkívüli munkaidő elrendeléséről.
III. FEJEZET
A KORMÁNYZATI SZOLGÁLATI JOGVISZONY LÉTESÍTÉSE 5. A BVOP szervezeti egységének vezetője a  kormánytisztviselői kinevezés kezdeményezéséről a  Humán Szolgálat
vezetőjét – a kinevezés tervezett napját legalább 5 munkanappal megelőzően – értesíti. A kinevezés előkészítését
a Humán Szolgálat végzi.
6. A kinevezésről addig nem lehet érdemi nyilatkozatot tenni, amíg a szervezeti egység vezetője a Humán Szolgálat
vezetőjével együttesen a  kormányzati szolgálati jogviszony jogszabályban előírt feltételeinek fennállását nem
állapította meg.
7. A kormányzati szolgálati jogviszony létesítéséhez a közszolgálati nyilvántartáshoz szükséges okiratokat, adatokat és
nyilatkozatokat a  kormánytisztviselőknek eredeti okirattal vagy közjegyző vagy a  kibocsátó szerv által hitelesített
másolattal kell igazolnia.
8. Amennyiben a  kormánytisztviselő adataiban változás történik, köteles azt 8 napon belül a  Humán Szolgálatnál
bejelenteni.
9. A kormányzati szolgálati jogviszony létesítéséhez a  közszolgálati tisztviselők képesítési előírásairól szóló
kormányrendeletnek – az  ott meghatározott iskolai végzettség, szakképzettség tekintetében – való megfelelést
a kinevezést megelőzően a személyügyi és szociális szakterület vizsgálja.
10. A kormányzati szolgálati jogviszony létesítése vagy új munkakörbe kinevezés előtt az  érintettel közölni kell, ha
a betölteni kívánt munkakör betöltője nemzetbiztonsági ellenőrzés alá esik, illetve ha a betölteni kívánt munkakör
vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettség alá tartozik.
11. A kormányzati szolgálati jogviszony létesítése vagy új munkakörbe kinevezés előtt az  érintettel közölni kell, hogy
kinevezésére csak akkor kerülhet sor, ha írásban nyilatkozik arról, hogy vele szemben jogszabályban meghatározott
összeférhetetlenségi ok nem áll fenn, valamint nyilatkozik arról, hogy az  összeférhetetlenséggel kapcsolatos
jogkövetkezményeket tudomásul veszi. A  kormánytisztviselőnek a  tájékoztatás tudomásulvételét és
az  összeférhetetlenségről szóló nyilatkozatát írásba kell foglalni, amelyet az  érintett személyi anyagában kell
elhelyezni.
IV. FEJEZET
KORMÁNYZATI SZOLGÁLATI JOGVISZONY MEGSZŰNÉSE, MEGSZÜNTETÉSE 12. A kormányzati szolgálati jogviszony megszűnésekor, tartós távollét esetében vagy munkakör változás esetén
a  szervezeti egység vezetője gondoskodik arról, hogy a  kormánytisztviselő legkésőbb az  utolsó munkában
(munkakörben) töltött napon a munkaköri feladatait, a nála lévő ügyiratokat, nyomtatványokat, a részére kiadott és
a szervezeti egység leltárában levő munkaeszközöket és felszerelési tárgyakat a szervezeti egység vezetőjének vagy
az általa meghatározott személynek jegyzőkönyvileg átadja (munkakörátadás).
13. A Humán Szolgálat a  kormányzati szolgálati jogviszony megszűnésekor vagy tartós távollét esetén, az  utolsó
munkában töltött napot megelőzően, a kormánytisztviselőt „Leszerelő lappal” látja el. A kormánytisztviselő köteles
a  „Leszerelő lapon” feltüntetett szervezeti egységeknél megjelenni és az  ott meghatározott eszközöket,
dokumentumokat leadni.
V. FEJEZET
A KORMÁNYZATI SZOLGÁLATI JOGVISZONY TARTALMA 14. A kormánytisztviselő részére a  szervezeti egység vezetője a  kinevezésről szóló okmány átadásával egyidejűleg,
a  munkavégzés megkezdése előtt átadja a  munkaköri leírását, amelynek átvételét igazoló egy példányt
a kormánytisztviselő személyi anyagában kell elhelyezni.
15. A munkaköri leírás csak olyan jellegű és mértékű feladatokat állapíthat meg, amelyeket a  munkakört betöltő
kormánytisztviselő a  jogviszonyára vonatkozó jogszabályok, így különösen a  munkavégzésre és a  munkaidőre
irányuló rendelkezések alapján felelősségteljesen, az elvárt szakmai színvonalon képes ellátni.
16. A munkaköri leírás jóváhagyója az országos parancsnok.
17. A kormánytisztviselő mentesül a  munkavégzési kötelezettség alól a  büntetés-végrehajtási szervezet ünnepnapja,
Szent Adorján napja (szeptember 8.) alkalmából.
VI. FEJEZET
SZOCIÁLIS ÉS LAKHATÁSI TÁMOGATÁS 18. A kormánytisztviselő – szociális helyzetére figyelemmel, rászorultság alapján – a költségvetési források által biztosított
keret erejéig pénzbeli támogatásban részesíthető.
19. A szociális keret terhére a következő pénzbeli támogatások nyújthatók:
a) szociális segély,
b) születési segély,
c) beiskolázási segély,
d) temetési segély,
e) lakhatási támogatás,
f ) béren kívüli juttatás.
20. Szociális segélyben azt a  kormánytisztviselőt lehet részesíteni, akinek jövedelemcsökkenés vagy váratlan, nagy
összegű kiadások miatt a megélhetése átmenetileg veszélybe került.
21. Születési segélyben kell részesíteni a kormánytisztviselőt, ha gyermeke született és annak ellátásáról, neveléséről saját
háztartásában gondoskodik.
22. A kormánytisztviselő tankötelezettség alapján oktatásban részt vevő vagy középfokú oktatási intézményben nappali
munkarend szerint tanuló, vele egy háztartásban élő gyermeke – ide értve a nevelt gyermeket is – után beiskolázási
segélyben részesíthető. A  beiskolázási segély igénylését nem zárja ki a  cafetéria keretében igényelt iskolakezdési
támogatás. Beiskolázási segélyben kell részesíteni
a) a kormánytisztviselőt, ha
aa) 3 vagy több gyermeket nevel,
ab) fogyatékkal élő gyermeket nevel, emelt összegű családi pótlékra jogosult vagy tartósan beteg
gyermeket nevel,
ac) gyermekét egyedül neveli, b) a büntetés-végrehajtási szervezet halottjává minősített elhunyt árváját.
23. Temetési segélyben részesíthető szociális helyzetének figyelembevételével a  kormánytisztviselő a  hozzátartozója
vagy más olyan hozzátartozója halála esetén, akinek eltartására kötelezett volt, feltéve, hogy a szociális igazgatásról
és szociális ellátásokról szóló törvény alapján nem részesült temetési segélyben.
24. A kormánytisztviselő bérleti, albérleti támogatásban, valamint lakáscélú munkáltatói kölcsönben részesül a bérleti,
albérletidíj-hozzájárulás szabályairól szóló BVOP utasítás, valamint a  lakáscélú munkáltatói kölcsönről szóló
44/2012. (VIII. 29.) BM rendelet végrehajtásáról szóló belső szabályozó szerint.
25. A kormánytisztviselő választható béren kívüli juttatásban részesül a választható béren kívüli juttatások rendszeréről
szóló szakutasítás alapján.
VII. FEJEZET
A KÖZIGAZGATÁSI ALAPVIZSGA, A KÖZIGAZGATÁSI SZAKVIZSGA
26. A kormánytisztviselőnek a  közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény alapján előírt alapvizsga- és
szakvizsga-kötelezettsége teljesítésének határidejét a kinevezésben az országos parancsnok állapítja meg.
27. A közigazgatási alapvizsgára történő jelentkezés a  közigazgatási és az  ügykezelői alapvizsgáról szóló
kormányrendeletnek megfelelően elektronikusan, a  Közigazgatási Továbbképzési és Vizsgaportálon keresztül
történik, amelynek használatáról – a kormánytisztviselő kérésére – a személyügyi és szociális szakterület tájékoztatást
nyújt.
28. A képzésre kötelezett az  oktatáson való részvétel időtartamára, valamint a  vizsgákra való felkészülés érdekében
munkaidő-kedvezményre jogosult. A  vizsgára járó munkaidő-kedvezmény mértéke a  vizsga napját is beszámítva
négy munkanap (ide nem értve az önhibából megismételt vizsgákat).
VIII. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 29. Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Tóth Tamás bv. vezérőrnagy s. k.,
 országos parancsnok


text:
15/2013. (IV. 26.) KIM utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján a következő utasítást adom ki:
1. § A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII. törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 38. § (2) bekezdés b) pontja alapján 2013. április 27. napjától 2013. október 27.
napjáig dr. Guller Zoltánt miniszteri biztossá nevezem ki.
2. § A miniszteri biztos az Államreform Operatív Program vonatkozásában
a) felügyeli valamennyi projekt megvalósulását,
b) beszámoltatja a kedvezményezett projektgazdákat a projektek megvalósulásáról,
c) monitoring rendszert működtet.
3. § A miniszteri biztos a 2. §-ban meghatározott feladatai ellátása körében irányítja a Közigazgatási és Igazságügyi Hivatal
Államreform Operatív Programmal kapcsolatos tevékenységét.
4. § A miniszteri biztos a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Államreform Operatív Program projektjeinek
vonatkozásában
a) irányítja a projektek menedzsmentjével kapcsolatos feladatokat,
b) részt vesz a 2014–2020-as európai uniós tervezési időszakra vonatkozó közigazgatás-fejlesztéssel kapcsolatos
feladatok ellátásában. 5. § A miniszteri biztos az Elektronikus Közigazgatási Operatív Program vonatkozásában ellátja a Közigazgatási és
Igazságügyi Minisztériumot érintő projektmenedzsmenttel kapcsolatos feladatokat.
6. § A miniszteri biztos az Erzsébet-program vonatkozásában
a) előkészíti az Erzsébet-program megvalósításához szükséges jogszabályok tervezetét, kezdeményezi
a koordinációját;
b) felelős a Magyar Nemzeti Üdülési Alapítvány és a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium között, valamint
az egyéb intézmények közötti kapcsolattartásért;
c) az Erzsébet-program megvalósítása érdekében koordinálja a szükséges közigazgatási egyeztetéseket,
végrehajtja az egyeztetés eredményeként hozott döntéseket;
d) kidolgozza az Erzsébet-programra vonatkozó fejlesztési javaslatokat, indítványt tesz a program üdültetési
hátterét képező ingatlan portfólió véglegesítésére, használatbavételére;
e) előkészíti és irányítja az Erzsébet téri Kulturális Központ és Park (Gödör Klub és a Design Terminál) építési
munkáinak befejezését, az ingatlan együttes fejlesztését, kialakítja az új, egységes intézmény működési
modelljét;
f ) uniós források bevonását kezdeményezi az Erzsébet-program továbbfejlesztése érdekében;
g) az Erzsébet-program nemzetközi megismertetése érdekében együttműködik szociális, valamint gyermek- és
ifjúságvédelmi célú nemzetközi szervezetekkel. 7. § A miniszteri biztos
a) szakmai irányítást gyakorol a minisztérium tulajdonosi joggyakorlása alá tartozó, valamint a Balassi Intézet
szakmai felügyelete alatt álló gazdasági társaságok vonatkozásában,
b) összehangolja a Bejárható Magyarország Keretprogrammal kapcsolatos feladatokat.
8. § A miniszteri biztos gyakorolja a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Szervezeti és Működési Szabályzatáról
szóló 17/2010. (VIII. 31.) KIM utasítás 50. § b) és c) pontjában meghatározott feladatköröket.
9. § A miniszteri biztost a Ksztv. 38. § (10) bekezdés a) pontja alapján megállapított havi 200 000 forint összegű díjazás illeti
meg.
10. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
11. § Hatályát veszti a miniszteri biztos kinevezéséről szóló 37/2012. (X. 31.) KIM utasítás.
Dr. Navracsics Tibor s. k.,
 közigazgatási és igazságügyi miniszter


text:
337/2017. (VIII. 29.) KE határozata bírói felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 90. §-a alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – nyugállományba helyezés iránti
kérelmére tekintettel dr. Vukov Irén Máriát 2017. december 31-ei hatállyal bírói tisztségéből felmentem.
Budapest, 2017. augusztus 16. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1236/2018. (IV. 25.) Korm. határozata a Szeged-Csanádi Egyházmegye beruházásainak támogatása érdekében szükséges kormányzati intézkedésekről.
A Kormány
 1. egyetért a Szeged-Csanádi Egyházmegye beruházásainak támogatásával;
 2. a beruházással összefüggésben, a  Beruházás Előkészítési Alap felhasználásával kapcsolatos döntési hatáskörökről
szóló 222/2017. (VIII. 11.) Korm. rendelet (a  továbbiakban: Rendelet) 2.  § (2) bekezdés a)–o)  pontja szerinti
előkészítési fázisokra – a  kifizetésekhez kapcsolódó pénzügyi tranzakciós illetékkel és kincstári díjakkal együtt  –
összesen 1 225 641 132 forint forrást biztosít a  Magyarország 2018.  évi központi költségvetéséről szóló 2017.  évi
C.  törvény (a  továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű
előirányzatok cím, 61. Beruházás Előkészítési Alap alcím terhére az 1. melléklet szerint azzal, hogy az  előkészítési
fázisokat legkésőbb 2019. december 31-ig kell megvalósítani;
3. az 1. pont szerinti beruházás előkészítésének kormányzati felelőseként az emberi erőforrások miniszterét jelöli ki;
 4. az államháztartásról szóló 2011.  évi CXCV.  törvény (a  továbbiakban: Áht.) 33.  § (2)  bekezdése szerinti jogkörében
eljárva – a 2. pontban foglaltak megvalósítása érdekében – összesen 1 220 271 935 forint egyszeri átcsoportosítását
rendeli el a Kvtv. 1. melléklet XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím,
61.  Beruházás Előkészítési Alap alcím terhére, a  Kvtv. 1.  melléklet XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezet,
20.  Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 55. Egyházi célú központi költségvetési hozzájárulások alcím, 9. Egyházi
közösségi célú programok és beruházások támogatása jogcímcsoport javára, a  fel nem használt rész tekintetében
a Beruházás Előkészítési Alapba történő visszafizetési kötelezettséggel;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: az átcsoportosítás tekintetében azonnal
 a fel nem használt rész visszafizetése tekintetében a  8.  pont a)  alpontja szerinti jelentés
tudomásulvételét követő 15 napon belül
 5. az Áht. 33. § (2) bekezdése szerinti jogkörében eljárva – a 2. pontban foglaltak megvalósítása érdekében – összesen
5  369  197  forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el a  Kvtv. 1.  melléklet XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium
fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 61. Beruházás Előkészítési Alap alcím terhére, a  Kvtv. 1.  melléklet
XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 48. Kincstári díj és pénzügyi
tranzakciós illeték alcím javára, a  fel nem használt rész tekintetében a  Beruházás Előkészítési Alapba történő
visszafizetési kötelezettséggel;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: az átcsoportosítás tekintetében azonnal
 a fel nem használt rész visszafizetése tekintetében a  8.  pont a)  alpontja szerinti jelentés
tudomásulvételét követő 15 napon belül
 6. egyetért azzal, hogy a 2. pont szerinti előkészítési fázisokat a Szeged-Csanádi Egyházmegye valósítsa meg;
 7. felhívja az  emberi erőforrások miniszterét, hogy – a  4.  pont szerint biztosított forrás terhére – a  6.  pont szerinti
kedvezményezett részére az államháztartásról szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet
101/A. §-a hatálya alá tartozó támogatást nyújtson;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: a 4., illetve az 5. pontban foglalt átcsoportosítást követően azonnal
8. felhívja az emberi erőforrások miniszterét, hogy
a) készítsen jelentést a  Rendelet 7.  § (1)  bekezdése szerinti beszámolási kötelezettség teljesítése érdekében
a  2.  pontban meghatározott előkészítési fázisok végrehajtásának állapotáról, valamint a  felhasznált forrás
összegéről,
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2020. január 30.
b) az  előkészítési fázisok eredménye alapján készítsen előterjesztést a  Kormány részére az  1.  pont szerinti
beruházás megvalósításának kérdésében, a  kivitelezéshez és az  üzemeltetéshez kapcsolódó feladatok,
költségek, forrásigény, ütemezés és felelősök bemutatásával;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: a jelentés elfogadását követően azonnal
9. rögzíti, hogy a  jövőben költöztetésre kerülő szegedi Apáthy István Kollégium (a  továbbiakban: Kollégium)
működését e kormányhatározat közzététele középtávon nem akadályozza;
10. rögzíti, hogy a Kollégium költöztetését követően az érintett diákok elhelyezéséről gondoskodik.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
45/2011. (VI. 9.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottságnak az országos népszavazás kitűzésére irányuló kezdeményezés aláírásgyűjtő íve mintapéldányának, illetve az azon szereplő kérdés hitelesítésével kapcsolatban hozott határozata ellen benyújtott kifogás alapján meghozta a következő
határozatot: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 634/2010. (X. 1.) OVB határozatát a jelen határozatban foglalt
indokolással helybenhagyja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. Indítványozó országos népszavazási kezdeményezés aláírásgyűjtő ívének mintapéldányát nyújtotta be hitelesítés
céljából az Országos Választási Bizottsághoz (a továbbiakban: OVB). Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy jogerős ítélet nélkül legfeljebb 1 évig tarthasson az elő zetes fogvatartás?”
Az OVB az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését a 634/2010. (X. 1.) OVB határozatával (a továbbiakban:
OVBh.) megtagadta.
Az OVB döntését azzal indokolta, hogy „a kérdésben tartott eredményes népszavazás alkotmányellenes eljárásra
kötelezné az Országgyűlést, így a kérdés burkolt alkotmánymódosításra irányul”. Az OVBh. indokolásában foglaltak
szerint „a kérdésben tartott eredményes népszavazás következményeként megalkotandó szabályozás szerint a bíró
mérlegelésétől függetlenül egy évet követően megszűnne a terhelt elő zetes letartóztatása”. Így nem lenne biztosított
az, „hogy az állam teljesítse a büntető hatalom gyakorlására vonatkozó alkotmányos jogát és kötelezettségét”. Az OVB
határozatában megállapította, hogy a kérdésben nem lehet országos népszavazást tartani, így az országos
népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 10. § b) pontja alapján
megtagadta az aláírásgyűjtő ív hitelesítését.
A kezdeményező a törvényes határidőn belül kifogást nyújtott be az Alkotmánybírósághoz az OVB határozatával
szemben. Álláspontja szerint az OVB tévesen állapította meg, hogy sikeres népszavazás esetén sérülne az állam joga és
kötelessége a büntető hatalom gyakorlására. A sikeres népszavazás a hatályos szabályozásban foglalt időtartamot
csökkentené, ezért nem ütközik jogszabályba. Álláspontja szerint a kérdés megfelel a népszavazási kezdeményezés
követelményeinek és az aláírásgyűjtő ív hitelesíthető.
Ezért kérte, hogy az Alkotmánybíróság az OVB határozatát semmisítse meg, és az OVB-t kötelezze új eljárás
lefolytatására.
II. Az Alkotmánybíróság a kifogást az alábbi jogszabályok alapján vizsgálta meg:
1. Az Nsztv. vonatkozó rendelkezései:
„10. § Az Országos Választási Bizottság megtagadja az aláírásgyűjtő ív hitelesítését, ha
(...)
c) a kérdés megfogalmazása nem felel meg a törvényben foglalt követelményeknek,”
„13. § (1) A népszavazásra feltett konkrét kérdést úgy kell megfogalmazni, hogy arra egyértelműen lehessen
válaszolni.”
2. A választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) vizsgálatba bevont rendelkezései:
„130. § (1) Az Országos Választási Bizottságnak az aláírásgyűjtő ív, illetőleg a konkrét kérdés hitelesítésével kapcsolatos
döntése elleni kifogást a határozat közzétételét követő tizenöt napon belül lehet – az Alkotmánybírósághoz címezve –
az Országos Választási Bizottsághoz benyújtani.
(...)
(3) Az Alkotmánybíróság a kifogást soron kívül bírálja el. Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság,
illetőleg az Országgyűlés határozatát helybenhagyja, vagy azt megsemmisíti, és az Országos Választási Bizottságot,
illetőleg az Országgyűlést új eljárásra utasítja.”
III. A kifogás nem megalapozott.
1. Az Alkotmánybíróság hatáskörét a jelen ügyben az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 1. §
h) pontjában foglaltaknak megfelelően a Ve. 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróság kifogás alapján lefolytatott
eljárása jogorvoslati eljárás, amelynek során az Alkotmánybíróság azt vizsgálja, hogy a beérkezett kifogás megfelel-e
a Ve. 77. § (2) bekezdése a)–c) pontjaiban, valamint a 130. § (1) bekezdésében foglalt feltételeknek, továbbá az OVB
az aláírásgyűjtő ív hitelesítési eljárásában az Alkotmánynak és az irányadó törvényeknek megfelelően járt-e el. Eljárása
során az Alkotmánybíróság e feladatát alkotmányos jogállásával és rendeltetésével összhangban látja el. [25/1999.
(VII. 7.) AB határozat, ABH 1999, 251, 256.]
A kifogás a törvényi feltételeknek megfelel, ezért azt az Alkotmánybíróság a Ve. 130. § (3) bekezdése alapján érdemben
bírálta el.
2. Az Alkotmánybíróság elsőként azt vizsgálta, hogy a népszavazásra feltenni kívánt kérdés – amely az elő zetes
fogvatartás idejének limitálására irányul – az OVB határozatában foglalt indokoláson túlmenően megfelel-e
az egyértelműség követelményének.
Az Alkotmánybíróság már több határozatában foglalkozott az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében foglalt a népszavazásra
feltenni kívánt kérdésekkel szemben támasztott egyértelműség követelményével [51/2001. (XI. 29.) AB határozat, ABH
2001, 392, 396.; 25/2004. (VII. 7.) AB határozat, ABH 2004, 381, 386.; 24/2006. (VI. 15.) AB határozat, ABH 2006, 358, 362.;
26/2007. (IV. 25.) AB határozat, ABH 2007, 332, 342.]. Az Alkotmánybíróság gyakorlata az egyértelműség
követelményét a népszavazáshoz való jog érvényesülésének alkotmányos garanciájaként értelmezi. A népszavazásra
bocsátott kérdésnek egyrészt a választópolgár, másrészt a jogalkotó számára egyértelműnek kell lennie.
A választópolgári egyértelműség követelménye szerint a népszavazásra feltett kérdésnek egyértelműen
eldönthetőnek kell lennie, arra a választópolgárnak „igen”-nel vagy „nem”-mel kell tudnia válaszolni. Ebből
következően a túl bonyolult, érthetetlen, értelmezhetetlen, félreérthető vagy félrevezető kérdés nem tekinthető
egyértelműnek.
Az Alkotmánybíróság a 26/2007. (IV. 25.) AB határozatában azt is megállapította: a választópolgári egyértelműség
követelményének része, hogy a választópolgárok a kérdés megválaszolásának lehetséges következményeit világosan
lássák. Következésképpen az Alkotmánybíróság álláspontja szerint a választópolgárokat félrevezető, félreérthető
kérdések nem felelnek meg az egyértelműség követelményének (ABH 2007, 332, 337.). Az Alkotmánybíróság
e határozatában hangsúlyozta továbbá, hogy „[a]z egyértelműség követelményének lényege, hogy a népszavazási
kérdésnek döntésre alkalmasnak kell lennie, aminek a jogalkotói és a választópolgári egyértelműség feltétlenül
szükséges, de nem egyetlen feltétele. Az egyértelműség részének tekinti az Alkotmánybíróság azt is, hogy
a népszavazási kérdésben foglalt döntési kötelezettség ne legyen kivitelezhetetlen, végrehajthatatlan,
következményeiben kiszámíthatatlan. Ezért az Alkotmánybíróság a jövőben az egyes népszavazási kérdések
alkotmányos megengedhetőségéről szóló döntéseiben e szempontot is figyelembe fogja venni.” (ABH 2007, 332,
337.)
A jelen esetben népszavazásra bocsátandó kérdés arra irányul, hogy az elő zetes fogvatartás időtartama jogerős ítélet
nélkül legfeljebb egy évig tarthasson. A kérdés egyértelműségének vizsgálata során két pontot kell részletezni:
egyrészt meg kell vizsgálni, hogy mely időszak tartozik az „elő zetes fogvatartás időtartamába”, másrészt át kell
tekinteni az „elő zetes fogvatartás” fogalmát.
2.1. Az elő zetes letartóztatás tartamának részletes szabályait a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény
(a továbbiakban: Be.) 131. és 132. §-ai tartalmazzák. A Be. az elő zetes letartóztatás tartamát több szempont alapján is
differenciálja. Az első megkülönböztetési szempont, hogy a vádirat benyújtása előtt, vagy azt követően rendelik-e el:
a vádirat benyújtása előtt ugyanis a nyomozási bíró rendelheti el az elő zetes letartóztatást az elsőfokú bíróságnak
a tárgyalás előkészítése során hozandó határozatáig, de legfeljebb egy hónapra. Ezt követően a nyomozási bíró dönt
az elő zetes letartóztatás meghosszabbítása kérdésében, alkalmanként legfeljebb három hónappal hosszabbíthatja
meg a terhelt fogva tartását, összesen legfeljebb az elő zetes fogva tartás elrendelésétől számított egy éves tartamig.
A vádirat benyújtását követő időszakra vonatkozóan a Be. 131. § (4) bekezdése tartalmaz rendelkezéseket. Ennek
alapján „a vádirat benyújtása után az elsőfokú bíróság által elrendelt vagy fenntartott elő zetes letartóztatás
az elsőfokú bíróság ügydöntő határozatának kihirdetéséig tart”.
A másodfokú bíróság tekintetében a Be. a továbbiakban különbséget tesz a másodfokú bíróság előtt még
folyamatban lévő ügy – ilyen esetben az elő zetes letartóztatás a másodfokú eljárás befejezéséig tart —, és az ügydöntő
határozattal befejezett ügy között, amikor is az elő zetes letartóztatás a harmadfokú eljárás befejezéséig tart. A törvény
tehát megkülönböztet aszerint, hogy az eljárás első fokon, másodfokon, vagy harmadfokon van folyamatban.
Az elő zetes letartóztatás elrendelésének kérdése felmerülhet a rendkívüli perorvoslatok körében is, a Be. 413. §
(1) bekezdése értelmében ugyanis, „ha a bíróság a perújítási indítványt alaposnak találja, a perújítást elrendeli, és
az ügyet a megismételt eljárás lefolytatása végett megküldi az alapügyben eljárt elsőfokú bíróságnak, illetőleg
a megismételt eljárás lefolytatására hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bírósághoz teszi át, egyidejűleg (...)
a szükséges kényszerintézkedést elrendelheti”.
A hatályos Be. az elő zetes letartóztatás tartamát az ügy tárgyát képező bűncselekmény tárgyi súlyától is függővé teszi.
A Be. 132. § (3) bekezdése a legkisebb tárgyi súlyú bűncselekmények esetén egy évben maximálja az elő zetes
letartóztatás időtartamát. Ha a terhelttel szemben öt évnél nem súlyosabb szabadságvesztéssel büntetendő
bűncselekmény miatt van folyamatban eljárás, az elő zetes letartóztatásban töltött idő a két évet nem haladhatja meg.
Az elő zetes letartóztatás felső határidejét a Be. négy évben határozza meg, ha a terhelttel szemben kiemelkedő tárgyi
súlyú, azaz tizenöt évig terjedő vagy életfogytig tartó szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekmény miatt van
folyamatban eljárás.
2.2. A népszavazásra bocsátandó kérdésben feltüntetett „elő zetes fogvatartás” kifejezés minden személyi szabadságot
korlátozó kényszerintézkedést jelölhet. E körbe tartozik az őrizetbe vétel, az elő zetes letartóztatás, a házi őrizet,
valamint az ideiglenes kényszergyógykezelés is. A Be. 129. § (1) bekezdése szerint az elő zetes letartóztatás „a terhelt
személyi szabadságának bírói elvonása a jogerős ügydöntő határozat meghozatala előtt”. Valószínű, hogy
a kezdeményező az elő zetes letartóztatást érti az „elő zetes fogvatartás” fogalma alatt, ám ez a kérdésből
egyértelműen nem tűnik ki.
Mindezek alapján megállapítható, hogy a kezdeményező által feltett kérdés két ponton sem egyértelmű. Nem
tisztázott, hogy a büntetőeljárás mely szakaszában elrendelt kényszerintézkedésre utal, valamint az sem, hogy
pontosan mit ért az „elő zetes fogvatartás” fogalma alatt.
Így a népszavazásra feltenni kívánt kérdés alapján a választópolgárok számára nem lehet világos, hogy pontosan
melyik – a büntetőeljárás során alkalmazandó – kényszerintézkedésről van szó. Ezért a választópolgár döntése
meghozatalakor nem lehetne tisztában azzal, hogy a kérdésre igennel vagy nemmel szavazás esetén pontosan miről
döntene. A népszavazásra bocsátandó kérdésről tehát úgy kellene döntésüket meghozniuk, hogy nem volna
egyértelmű számukra, a népszavazás sikere milyen változásokkal járna.
Habár az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint az Nsztv. 13. § (1) bekezdése nem támaszt olyan követelményt
a népszavazás kezdeményezőjével szemben, hogy a kérdés megfogalmazásakor pontosan használja a hatályos
jogszabályok terminológiáját, illetőleg pontosan meghatározza azt, hogy a népszavazási kezdeményezés mely
jogszabályok módosítására, hatályon kívül helyezésére, vagy változatlan állapotban való fenntartására irányul
[43/2007. (VI. 27.) AB határozat, ABH 2007, 571, 575.], a kérdésből mind a választópolgárok, mind az Országgyűlés
számára ki kell derülnie, hogy milyen lehetséges következményekkel járhat a népszavazás. Ugyanakkor ahhoz, hogy
a választópolgár a népszavazásra feltett kérdésre egyértelműen tudjon válaszolni, szükséges, hogy a kérdés világos és
kizárólag egyféleképpen értelmezhető legyen.
A jelen eljárásban vizsgált esetben megállapítható, hogy a választópolgárok a kérdés alapján nem lehetnének
tisztában döntésük tartalmával; de a törvényhozó számára sem lenne világos, hogy sikeres – érvényes és eredményes –
népszavazás esetén milyen jogalkotási kötelezettsége van.
Mindezek alapján az Alkotmánybíróság az OVB végső döntésével megegyezően, de az Alkotmánybíróság jelen
határozatában foglalt indokolás szerint megállapította, hogy az aláírásgyűjtő íven szereplő kérdés nem felel meg
a választópolgári egyértelműség követelményének.
Így az Alkotmánybíróság az OVB 634/2010. (X. 1.) OVB határozatának rendelkező részét helybenhagyta,
az Alkotmánybíróság jelen határozatában kifejtett indokok alapján.
Az Alkotmánybíróság határozatának közzétételét az OVB határozatnak a Magyar Közlönyben való megjelenésére
tekintettel rendelte el.
Budapest, 2011. június 7. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke