text:
67/2015. (XI. 18.) NFM rendelete a tengeri hajók hajózásra alkalmasságának a Tengerészeti Munkaügyi Egyezményen alapuló feltételeiről.
A víziközlekedésről szóló 2000. évi XLII. törvény 88.  § (2)  bekezdés 2.  pontjában kapott felhatalmazás alapján, a  Kormány
tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 109. § 13. pontjában meghatározott feladatkörömben
eljárva
a következőket rendelem el:
1. § E rendelet alkalmazásában:
a) éjszaka: a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény A1.1 Előírás – A foglalkoztatás alsó korhatára 2. pont szerinti
időszak;
b) hajótulajdonos: a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény II. cikk 1. pont (j) alpontja szerinti hajótulajdonos;
c) repatriálás: a  Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény szerinti jogosultság, amely a  tengerész hazatérését
a költségek meghatározott mértékű átvállalásával biztosítja; d) tengerész: a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény II. cikk 1. pont (f ) alpontjában meghatározott személy;
e) Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény: a 2013. évi IV. törvénnyel kihirdetett, a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet
Általános Konferenciája 94. ülésszakán elfogadott 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény.
2. § A hajótulajdonosnak biztosítania kell, hogy a  magyar lobogójú tengeri hajón rendelkezésre álljon a  tengerészeti
munkaügyi bizonyítvány és a tengerészeti munkaügyi megfelelőségi nyilatkozat.
3. § A tengerészeti munkaügyi bizonyítványt a  Tengerészeti Munkaügyi Egyezményben és az  e  rendeletben foglalt
követelményeknek való megfelelést követően a hajózási hatóság a tengeri hajó részére a hajótulajdonos kérelmére
adja ki.
4. § A hajótulajdonos a  Tengerészeti Munkaügyi Egyezményben és az  e  rendeletben foglalt követelményeknek való
megfelelés érdekében a  hajó hatósági ellenőrzése közötti időszakban intézkedéseket köteles megfogalmazni,
amelyeket a tengerészeti munkaügyi megfelelési nyilatkozat I. részében rögzít.
5. § A hajótulajdonosnak biztosítania kell, hogy a tengeri hajón a fiatalkorú tengerész a következő tevékenységeket ne
végezhesse:
a) nehéz terhek vagy tárgyak emelése, mozgatása, szállítása;
b) kazánokba, tartályokba és vízgátakba való belépés;
c) káros szintű zaj- és rezgésterhelésnek való kitettség;
d) emelőgépek és más erőgépek, szerszámok működtetése, valamint az  ilyen berendezések kezelői mellett
jelzőként való közreműködés;
e) kikötő- vagy vontatókötelek, valamint kikötő-horgonyberendezések kezelése;
f ) kötélmunkák;
g) magasban vagy fedélzeten viharos időben végzett munka;
h) éjszakai őrszolgálat;
i) villamos berendezések kezelése;
j) potenciálisan káros anyagoknak, káros fizikai hatásoknak, veszélyes vagy toxikus anyagoknak és ionizáló
sugárzásoknak való kitettség;
k) étkeztetéshez kapcsolódó gépi berendezések tisztítása;
l) a hajók csónakjainak kezelése vagy irányítása;
m) a hajószakács tevékenység.
6. § (1) A tengerész négy hónap szolgálatban töltött időszak után repatriálásra jogosult:
a) ha a  tengerész munkaviszonya a  hajó külföldi tartózkodása közben jár le, a  tengerész munkaszerződése
rendelkezéseinek megfelelően megadott felmondási időszak lejártával;
b) a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény A2.5 Előírás – Repatriálás 1. pont (b) és (c) bekezdése szerint:
ba) a  repatriálást szükségessé tevő betegség, sérülés vagy egyéb egészségi állapot miatt úgy, hogy
a repatriálással járó utazás megtételére még egészségileg alkalmasnak nyilvánítják a tengerészt;
bb) hajótörés esetén;
bc) abban az esetben, ha a hajótulajdonos – mint a  tengerész munkáltatója – fizetésképtelenségéből,
a  hajó eladásából, a  hajó lajstromozásának megváltozásából, vagy bármely más hasonló okból
kifolyólag nem képes a  továbbiakban teljesíteni jogszabály szerinti vagy szerződésben vállalt
kötelezettségeit;
bd) abban az esetben, ha a hajó háborús övezetbe tart, és emiatt a tengerész a hajózási szolgálatot nem
folytatja; valamint
be) abban az  esetben, ha a  tengerész munkaviszonya valamely bírósági ítéletnek vagy kollektív
szerződésnek megfelelően megszűnik vagy szünetel, vagy ha a tengerész munkaviszonya bármely
más hasonló okból kifolyólag megszűnik.
(2) A repatriálásnak a hajótulajdonos által a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény A2.5 Előírás – Repatriálás szerint viselt
költségei magukban foglalják
a) a repatriálás célállomásaként kiválasztott helyre való eljutás költségeit;
b) a szállás és élelmezés költségeit a hajó elhagyásától a repatriálás célállomására érkezésig;
c) a munkabért a hajó elhagyásától a repatriálás célállomására érkezéséig;
d) a  tengerész személyes poggyászának a  repatriálás célállomásáig való elszállításával járó költségeit
30 kilogrammig terjedően; valamint
e) szükség szerint az  orvosi kezelés költségeit mindaddig, amíg a  tengerész egészségileg alkalmas nem lesz
arra, hogy elutazhasson repatriálásának célállomására.
(3) A  hajótulajdonos mindaddig köteles fedezni a  repatriálás költségeit, amíg az  érintett tengerész a  (7)  bekezdés
szerinti célállomáson partra nem száll, vagy megfelelő alkalmazásba nem áll valamely olyan hajón, amely ezen
célállomás felé tart. A  hajótulajdonos a  repatriálás költségeit a  Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény A2.5. Előírás
– Repatriálás 3. pontja szerint a tengerésztől nem követelheti meg.
(4) A repatriálás megkezdéséig eltelt, valamint a repatriáláshoz kapcsolódó utazással töltött idő a tengerészeknek járó
fizetett szabadság idejéből nem vonható le.
(5) A  repatriálás ideje alatt a  tengerészt a  munkaszerződésében meghatározott bér illeti meg, kivéve, ha
a hajótulajdonos a tengerész munkaviszonyát azonnali hatályú felmondással szüntette meg.
(6) A  hajótulajdonosnak felelősséget kell vállalni a  repatriálás megfelelő és gyors megszervezéséért. A  tengerészek
repatriálásakor az utazás módja elsősorban a légiközlekedés.
(7) A tengerészek repatriálásának célállomása a tengerész munkaszerződésében meghatározott hely, ennek hiányában
a tengerész döntése szerint
a) a tengerész munkaszerződése megkötésének helye;
b) a kollektív szerződésben meghatározott hely; vagy
c) a tengerész tartózkodási helye szerinti ország.
7. § (1) A hajótulajdonos köteles a tengerészek repatriálásának biztosítása érdekében tengerészenként másfél millió forint
vagyoni biztosíték letétbe helyezésére.
(2) A  vagyoni biztosíték a  hajótulajdonos által hitelintézetnél vagy pénzügyi vállalkozásnál lekötött és elkülönítetten
kezelt pénzbeli letét.
(3) Vagyoni biztosítékként csak olyan letéti szerződés vehető figyelembe, amely tartalmazza, hogy a  letét kizárólag
a tengerészek repatriálásának biztosítására használható fel.
8. § A tengerész a repatriálás költségeit a hajótulajdonos számára köteles megtéríteni, ha a hajótulajdonos a tengerész
munkaviszonyát azonnali hatályú felmondással szüntette meg.
9. § (1) Ha a hosszújáratú útja során négy hónapot szolgált fiatalkorú tengerészről a hajózási szolgálat alatt nyilvánvalóan
bebizonyosodik, hogy nem alkalmas a  tengeri hajón való munkavégzésre, a  hajótulajdonos a  tengerész
térítésmentes repatriálására köteles az első olyan alkalmas érintett kikötőből, amelyben a lobogó szerinti államnak,
vagy az  adott fiatalkorú tengerész állampolgárság szerinti vagy tartózkodási hely szerinti államának konzuli
szolgálata működik.
(2) A  hajótulajdonos a  repatriálásról – annak okait is megadva – értesíti azt a  hatóságot, amely az  érintett fiatalkorú
tengerész számára kibocsátotta a tengeri hajózási szolgálathoz szükséges okiratokat.
10. § A hajótulajdonos a repatriálás részletes szabályait köteles a hajón a tengerészek számára magyar és angol nyelven
hozzáférhetővé tenni.
11. § A hajótulajdonos a hajó elpusztulása, vagy elsüllyedése esetén a munkanélküli tengerésznek a munkaviszonyából
eredő legalább kéthavi munkabérének megfelelő összegű kártalanítást köteles fizetni. A jogosultság nem korlátozza
a  tengerész munkanélküliséggel össze nem függő, a  hajó megsemmisüléséből vagy elsüllyedéséből eredő egyéb
kárigényét.
12. § A hajótulajdonos a  maláriát terjesztő és az  egyéb vérszívó szúnyogok által érintett területeken közlekedő hajókat
szúnyoghálóval, valamint szúnyogriasztó szerekkel és eszközökkel, a  tengerészeket profilaktikus szerekkel köteles
ellátni.
13. § A tengeri hajók lakótereinek követelményeit az 1. melléklet tartalmazza.
14. § A hajótulajdonosnak a tengeri hajón biztosítania kell a hajózási hatóság által a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény
A2.7. Előírás – A  személyzet létszámának szintje szerint megállapított és a  hajóbizonyítványba bejegyzett, a  hajó
hajózásra alkalmasságához szükséges legkisebb személyzeti létszámot, és e  létszám szakképzettség szerinti
összetételét.
15. § (1) A  tíz főnél több előírt személyzettel üzemelő tengeri hajók esetében a  hajózási képesítésekről szóló miniszteri
rendeletben meghatározott hajószakácsot kell foglalkoztatni.
(2) A tíz főnél kevesebb előírt személyzettel üzemelő tengeri hajók esetében a hajótulajdonos eltekinthet a hajószakács
alkalmazásától abban az esetben, ha a hajókonyhán olyan személy foglalkozik élelmiszer-feldolgozással, aki igazolja,
hogy az élelmiszer- és személyi higiénia, élelmiszerkezelés és -tárolás hajókon érvényes szabályait a hajózási hatóság
által elismert és a hajózási hatóság honlapján közzétett képzésen elsajátította.
(3) Az  (1) és (2)  bekezdésben foglaltak alól a  hajózási hatóság a  Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény A3.2. Előírása
alapján adhat felmentést.
16. § A hajótulajdonosnak biztosítania kell a  hajón a  megfelelő minőségű, tápértékű és mennyiségű élelmiszert és
ivóvizet a 2. mellékletben foglalt minimumkövetelményeknek megfelelően.
17. § (1) A  hajótulajdonos viseli a  hajón munkát végző tengerészeknek a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény A4.2 Előírás
– A hajótulajdonosok felelőssége 1. és 3. pontjában felmerült költségeit.
(2) A  hajótulajdonos betegség és sérülés esetén a  sérülés bekövetkeztétől és a  betegség kezdetének időpontjától
számított tizenhat hétig a tengerész felmerült költségeit és az elmaradt munkabérét köteles megfizetni.
(3) A hajótulajdonos felelősségvállalási kötelezettsége nem áll fenn a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény A4.2. Előírás
– A hajótulajdonosok felelőssége 5. pontjában rögzített esetekben.
(4) A  hajótulajdonosoknak intézkedéseket kell hozni abból a  célból, hogy a  beteg, sérült, valamint elhalálozott
tengerészek által a  hajófedélzeten hátrahagyott vagyontárgyakat megőrizzék, majd visszajuttassák nekik vagy
a legközelebbi hozzátartozóiknak.
(5) A  hajótulajdonos köteles a  tulajdonában lévő hajón dolgozó tengerészekre vonatkozóan élet-, baleset- és
egészségbiztosítást kötni, és azt a  tengerész munkahelyi sérülése, betegsége, veszély következtében beálló
halála vagy tartós rokkantsága esetén az érintett tengerész részére kártalanítás biztosítása érdekében díjfizetéssel
hatályban tartani.
18. § A hajótulajdonos az egészség- és biztonságvédelem, továbbá a baleset-megelőzés érdekében köteles
a) az egyes veszélyes tevékenységek biztonsági követelményeiről szóló szabályzatok kiadásáról szóló 17/1993.
(VII. 1.) KHVM rendelet 4. számú mellékletében lévő „Hajózási Munkák Biztonsági Szabályzatában”,
b) a  hajózási képesítésekről szóló 15/2001. (IV. 27.) KöViM rendelet [a továbbiakban: 15/2001. (IV. 27.)
KöViM rendelet] 3. számú mellékletének I. fejezetében részletezett vészhelyzettel, a  munkavédelemmel,
az  elsősegélynyújtással és a  túléléssel kapcsolatos feladatokra vonatkozó követelmények és képesítési
előírásokban, valamint
c) a  hajózási egészségi alkalmasság feltételeiről és vizsgálati rendjéről szóló 21/2002. (XI. 8.) GKM–ESZCSM
együttes rendeletben
foglalt követelmények érvényre juttatása érdekében munkabiztonsági és munkaegészségügyi előírásokat
tartalmazó munkavédelmi célú fedélzeti programokat és eljárásokat kidolgozni, és azokat a  technológiai
fejlődésben és a tudományos kutatásban bekövetkezett fejleményeknek megfelelően rendszeresen felülvizsgálni és
megújítani.
19. § (1) A munkavédelmi célú fedélzeti programokat és eljárásokat tartalmazó munkavédelmi követelmények szabályzatát
(a továbbiakban: Munkavédelmi Követelmények Szabályzata) a hajózási hatóság hagyja jóvá.
(2) A hajótulajdonos köteles a  Munkavédelmi Követelmények Szabályzatát a  tengeri hajón a  tengerészek számára
hozzáférhetővé tenni.
(3) A hajótulajdonos vagy a  megbízottja köteles rendszeresen ellenőrizni, hogy a  hajó kielégíti-e a  biztonsági és
egészségvédelmi követelményeket, és mindent meg kell tennie azok folyamatos biztosítása érdekében.
(4) A hajótulajdonosnak rendelkeznie kell kockázatértékeléssel, amelyben köteles minőségileg és szükség esetén
mennyiségileg értékelni a  tengerészek egészségét és biztonságát veszélyeztető kockázatokat, különös tekintettel
az  alkalmazott munkaeszközökre, veszélyes anyagokra és keverékekre, a  tengerészeket érő terhelésekre, valamint
a munkahelyek kialakítására. A kockázatértékelés során a hajótulajdonosnak azonosítania kell a várható veszélyeket
(veszélyforrásokat, veszélyhelyzeteket), valamint a  veszélyeztetettek körét, fel kell becsülnie a  veszély jellegét
(baleset, egészségkárosodás) és a veszélyeztetettség mértékét.
20. § (1) A hajóparancsnok köteles a  tengerészek közül az  egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzéssel
összefüggő munkavállalói jogok és érdekek képviseletére képviselőt vagy képviselőket (a  továbbiakban:
munkavédelmi képviselő) kijelölni.
(2) A munkavédelmi képviselő és a  hajóparancsnok felel a  hajó munkavédelmi politikájának és programjának
megvalósításáért és betartásáért.
(3) Az öt vagy annál több tengerésszel közlekedő hajókon munkavédelmi bizottságot kell létrehozni, amelynek tagjai
közt van a hajóparancsnok és a munkavédelmi képviselő.
21. § (1) A tengerészeket rendszeres és megfelelő oktatásban kell részesíteni a  hajó fedélzetén betartandó biztonsági
és egészségvédelmi szabályokról, az  elvégzendő speciális feladatokról, a  munkavédelemről szóló törvényben
meghatározottak szerint. A  tengerésznek az  adott hajóra történő behajózását követő 48 órán belül hajóismereti
oktatásban kell részesülnie a 15/2001. (IV. 27.) KöViM rendelet 3. számú melléklet I. fejezet 4. pontjában részletezett
ismeretek szerint.
(2) Az (1)  bekezdésben említett oktatásnak ki kell térnie különösen a  tűz elleni védekezésre, az  életmentő és
túlélőeszközök használatára, valamint a  különféle – a  hajón fellelhető – jelekre, vészjelzésekre különös tekintettel
a  jelzésadásra és ennek megértésére. A  fedélzeti tevékenység változásainak megfelelően az  oktatást ki kell
egészíteni vagy meg kell ismételni.
22. § (1) A tengeren előforduló minden olyan rendkívüli hajózási eseményről, amely érinti a  tengerészek egészségét
vagy biztonságát, a  hajózási hatóságnak, a  bekövetkezett munkabalesetekről, valószínűsíthetően foglalkozási
megbetegedésnek minősülő esetekről a  munkavédelemre vonatkozó szabályoknak megfelelően az  illetékes
hatóságoknak részletes jelentést kell küldeni. Az eseményt pontosan és részletesen be kell jegyezni a hajónaplóba,
továbbá a munkabaleseti nyilvántartásba.
(2) A hajótulajdonosnak megfelelő utasításokat tartalmazó hivatalos figyelmeztetések elhelyezésével a  tengerészeket
tájékoztatnia kell a hajó fedélzetén felmerülő egyes veszélyekről.
(3) A légi-, a vasúti és a víziközlekedési balesetek és egyéb közlekedési események szakmai vizsgálatáról szóló törvény
alapján a közlekedésbiztonsági szerv a víziközlekedési balesetek és az egyéb víziközlekedési események megelőzése
érdekében biztonsági ajánlást készít. A  szakmai vizsgálatot a  közlekedésbiztonsági szerv zárójelentéssel fejezi be,
és azt honlapján közzéteszi. A közlekedésbiztonsági szerv a honlapján közzéteszi továbbá az előző évben végzett
vizsgálatokról, a  kiadott biztonsági ajánlásokról és a  korábban kiadott biztonsági ajánlásokkal összhangban
végrehajtott intézkedésekről készített beszámolóját, és azt az Európai Bizottság részére megküldi.
(4) A munkavédelem kérdésének kezelésével kapcsolatban kockázatértékelést végző hajótulajdonosoknak
e  tevékenység végzése során figyelembe kell venniük a saját hajóikról a közlekedésbiztonsági szerv által készített
biztonsági ajánlásokat és a közlekedésbiztonsági szerv honlapján lévő beszámolók adatait.
23. § (1) A  hajótulajdonosnak a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény, e  rendelet, valamint az  állam, a  hajótulajdonosok és
a  tengerészek érdekképviseleti szervei között létrejött megállapodásban foglalt, a  tengerészeket megillető jogok
sérelmének megszüntetése érdekében a hajón alkalmazandó panaszkezelési eljárási szabályzatot (a továbbiakban:
panaszkezelési szabályzat) kell kidolgoznia.
(2) A panaszkezelési szabályzat egy példányát valamennyi tengerész számára át kell adni.
 (3) A  panaszkezelési szabályzatnak tartalmaznia kell a  lobogó szerinti állam és – ha az  előbbitől eltér – a  tengerész
tartózkodási hely szerinti országa illetékes hatóságának elérhetőségeit, valamint a  Tengerészeti Munkaügyi
Egyezmény 5.1.5. Szabályában foglaltakat.
(4) A hajótulajdonos intézkedni köteles annak érdekében, hogy a hajóparancsnok egy fedélzeti vagy géptisztet bízzon
meg a panasztételi eljárással kapcsolatos tanácsadói feladatok ellátására.
24. § (1) A tengerésznek panaszával – a (3)–(5) bekezdés kivételével – először közvetlen elöljárójához kell fordulnia.
 (2) Ha a  panasz elbírálása két héten belül nem történik meg, a  tengerész jogosult panaszával a  hajóparancsnokhoz
fordulni. (3) Ha a panasz elbírálása a tengeri hajón nem lehetséges, vagy arra a panasz előterjesztését követő három héten belül
nem került sor, a panaszt a hajóparancsnok továbbítani köteles a hajótulajdonosnak. A hajótulajdonosnak a panaszt
a beérkezéstől számított harminc napon belül kell elbírálnia.
(4) Ha az  elbírálást megalapozó vizsgálat előreláthatólag harminc napnál hosszabb ideig tart, erről a  panaszost
– az elintézés várható időpontjának és az eljárás meghosszabbodása indokainak egyidejű közlésével – tájékoztatni kell.
(5) A  tengerész – az  (1)–(3)  bekezdéstől eltérően, választása szerint – közvetlenül is fordulhat a  hajóparancsnokhoz,
a hajó tulajdonosához, a hajózási hatósághoz, valamint a sérelem kivizsgálásban eljárni jogosult más hatósághoz,
vagy a bírósághoz.
(6) A  panaszt tevő tengerészt a  panasz megtétele miatt hátrány nem érheti, ha a  panasz megtétele nem zaklatás
céljából vagy nem rosszhiszeműen történt.
(7) A  panasztételi eljárásban a  tengerész képviselővel vagy képviselő útján is eljárhat, aki egy másik tengerész vagy
bármely más megbízott személy, vagy jogi képviselő is lehet.
(8) A hajóparancsnok a panaszkezelési eljárást rögzíti a hajónaplóba. A panaszosnak a hajónaplóba rögzítettekről egy
másolatot kell átadni.
25. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba.
26. § Ez a rendelet
a) az  Európai Közösség Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és az  Európai Közlekedési és Szállítási
Dolgozók Szövetsége (ETF) között létrejött, a  2006. évi tengerészeti munkaügyi egyezmény alapján kötött
megállapodás végrehajtásáról, valamint az  1999/63/EK irányelv módosításáról szóló 2009. február 16-i
2009/13/EK tanácsi irányelvnek,
b) a 2006. évi tengerészeti munkaügyi egyezménynek való megfelelés és annak végrehajtása vonatkozásában
a lobogó szerinti államokra háruló egyes kötelezettségekről szóló, 2013. november 20-i 2013/54/EU európai
parlamenti és tanácsi irányelvnek
való megfelelést szolgálja. Dr. Seszták Miklós s. k.,
 nemzeti fejlesztési miniszter


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1619/2012. (XII. 18.) Korm. határozata a rendkívüli kormányzati intézkedésekre szolgáló tartalékból történő előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 21. § (6) bekezdése alapján az anyakönyvi,
állampolgársági, a személyiadat- és lakcímnyilvántartással összefüggő eljárásokhoz kapcsolódó fejlesztési feladatok
támogatásához 293,0 millió Ft, az állampolgárság megállapítására irányuló egyszerűsítéséhez kapcsolódó feladatok
támogatásához 158,0 millió Ft 1. melléklet szerinti egyszeri átcsoportosítását rendeli el elszámolási, a fel nem használt
rész tekintetében visszafizetési kötelezettséggel a Magyarország 2012. évi központi költségvetéséről szóló 2011. évi
CLXXXVIII. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 1. melléklet X. Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium fejezet,
5. Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatala cím, valamint a XIV. Belügyminisztérium fejezet,
13. Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal cím, javára, a Kvtv. 1. melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 3. Rendkívüli
kormányzati intézkedések cím terhére. Felelős: átcsoportosításért: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Felelős: elszámolásért és a visszafizetési kötelezettségért: közigazgatási és igazságügyi miniszter,
belügyminiszter Határidő: 2013. június 30. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
1870/2016. (XII. 28.) Korm. határozata a 2019. Maccabi Európa Játékok Budapesten történő megrendezése érdekében szükséges intézkedésekről.
A Kormány a  2019. évi Maccabi Európa Játékok (EMG 2019) Budapesten történő megrendezése érdekében a  rendezvény
helyszínének biztosítása céljából
 1. felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy gondoskodjon a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zártkörűen Működő
Részvénytársaság (a továbbiakban: MNV Zrt.) útján az 1087 Budapest, Kerepesi út 17. szám alatt található, Budapest
VIII. kerület 38821/1, valamint 38831 helyrajzi számon nyilvántartott ingatlanok, továbbá az  1087 Budapest,
Kerepesi   út 15. és 17. alatt található, Budapest VIII. kerület 38830/2 helyrajzi számon nyilvántartott ingatlan
(a továbbiakban együtt: Ingatlanok) legfeljebb 500,0 millió forint vételáron – a  kármentesítési kötelezettség
átvállalásával – a Magyar Állam részére adásvételi szerződés megkötésével történő megszerzéséről;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal 2. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy az  Ingatlanok állami tulajdonba kerülését követően az  MNV Zrt.
útján gondoskodjon az  Ingatlanokon található, további hasznosításra alkalmatlan felépítmények vagy építmények
bontása, az Ingatlanok kármentesítése érdekében szükséges intézkedések megtételéről;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: az 1. pont végrehajtását követően azonnal
3. felhívja a nemzetgazdasági minisztert és a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy gondoskodjanak
a) az Ingatlanok megvásárlásához szükséges 500,0 millió forint biztosításáról a  Magyarország 2016. évi
központi költségvetéséről szóló 2015. évi C. törvény 1.  melléklet XLIII. Az  állami vagyonnal kapcsolatos
bevételek és kiadások fejezet, 2. Állami vagyonnal kapcsolatos kiadások cím, 1. Felhalmozási jellegű kiadások
alcím, 1. Ingatlan-beruházások, ingatlanvásárlás jogcímcsoport, 2. Az  MNV Zrt. ingatlan-beruházásai,
ingatlanvásárlásai jogcím javára;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal
b) az Ingatlanokon található, hasznosításra alkalmatlan felépítmények vagy építmények bontási munkálatai
elvégzéséhez 2266,5 millió forint biztosításáról a  Magyarország 2017. évi központi költségvetéséről szóló
2016. évi XC. törvény 1. melléklet XLIII. Az állami vagyonnal kapcsolatos bevételek és kiadások fejezet javára;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a felmerülés ütemében
c) az Ingatlanok kármentesítéséhez 307,8 millió forint biztosításáról a  Magyarország 2017. évi központi
költségvetéséről szóló 2016. évi XC. törvény 1. melléklet XLIII. Az állami vagyonnal kapcsolatos bevételek és
kiadások fejezet javára.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a felmerülés ütemében
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
32/2017. (XII. 20.) BM rendelete a Terrorelhárítási Központ műveleti kötéltechnikai tevékenysége ellátásának szabályairól.
A munkavédelemről szóló 1993. évi XCIII. törvény 88.  § (3)  bekezdés a)  pontjában kapott felhatalmazás alapján, a  Kormány
tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 21.  § 22.  pontjában meghatározott feladatkörömben
eljárva a következőket rendelem el:
1. Általános rendelkezések 1. § E rendelet alkalmazásában:
 1. alapszintű műveleti kötéltechnikai képzés: a  Terrorelhárítási Központ (a  továbbiakban: TEK) által szervezett
olyan képzés, amely kötéltechnikai oktató irányításával a kötélen való önálló mozgás alapvető ismereteinek
elsajátítására és a műveleti kötéltechnikai tevékenység sajátosságainak összehangolására irányul;
2. alrendszer: a lezuhanásgátló rendszer részét képező elemek, illetve részegységek együttese;
 3. beülő hevederzet: egyéni védőeszköz, amely hevederből, szerelvényekből, csatokból és más elemekből áll, és
amely alkalmas a hivatásos és a közalkalmazotti állomány (a továbbiakban együtt: személyi állomány) tagja
munkahelyzetének pozícionálására, valamint a kötélen való mozgásra;
4. csatlakozó: a  lezuhanásgátló rendszer eleme vagy részegysége, amely lehet karabiner vagy zárkapocs és
horog vagy kampó;
5. dinamikus kötél: a  személyi állomány tagjának zuhanása során fellépő erőhatás csökkentése érdekében
alkalmazott olyan körszövött kötél, amelyet a gyártó vagy szabvány dinamikus kötélként jelöl meg;
6. elölmászás: a  műveleti kötéltechnikai tevékenység előkészítő része, amelynek során a  személyi állomány
e  tevékenységre kiképzett elölmászó tagja köztes biztosítási pontokat helyez el, miközben a  személyi
állomány egy független rögzítési ponton kikötött másik tagja dinamikus vagy erre a célra alkalmas félstatikus
kötéllel biztosítja;
7. energiaelnyelő: a lezuhanásgátló rendszer azon része, amely a zuhanás során keletkező energia egy részének
elnyelésével a zuhanás hatását az emberi szervezet számára elviselhető mértékűre csökkenti;
8. ereszkedő eszköz: a  teljes testhevederzethez csatlakoztatott fékező eszköz, amelynek használatával
a függőleges irányban lefelé történő ereszkedés sebessége csökkenthető;
9. esési tényező: a  zuhanó test felfogásakor az  esési magasság és a  zuhanás megállításában részt vevő
kiengedett kötél hosszának a  hányadosa, ahol a  kiengedett kötél hossza az  a  távolság, amelyet a  mászó
a  zuhanás bekövetkeztéig a  biztosítási ponttól megtett; az  esési tényező értéke akkor a  legnagyobb, 2-es
értékű, ha a zuhanás hossza kétszer akkora, mint a biztosításban kiengedett kötél hossza;
10. félstatikus kötél: a  személyi állomány tagja statikus vagy dinamikus terhelésének megtartása érdekében
alkalmazott olyan körszövött kötél, amelyet a gyártó vagy szabvány félstatikus kötélként jelöl meg;
11. karabiner: véletlenszerű kinyílás ellen önzáródó elemmel ellátott, vagy kézzel zárható csatlakozó, amely
gyorsan oldható kapcsolatot biztosít a különböző eszközök között;
12. kötéltechnikai oktató: az  Országos Képzési Jegyzékben meghatározott ipari alpinista szakképesítéssel
vagy ipari alpintechnika végzésére jogosító, jogszabály alapján elismert vagy honosított külföldi
bizonyítvánnyal vagy oklevéllel és munkavédelmi technikusi szakképesítéssel vagy felsőfokú munkavédelmi
szakképzettséggel rendelkező személy;
13. kötélzsák: a  kötél tárolására, szállítására és védelmére szolgáló felszerelés, amely egyben a  munkavégzés
során a használatban nem lévő kötélrész védelmére is használható;
14. lezuhanásgátló rendszer: az egyéni védőeszközöknek a magasból való lezuhanás megakadályozására szolgáló
olyan együttese, amely legalább egy teljes testhevederzetből és egy kapcsolódó alrendszerből áll;
15. mászógép: olyan mechanikus szerkezet, amely terhelés alatt az egyik irányban zár, a másik irányba szabadon
csúszik úgy, hogy e  közben a  záróelemével meggátolja annak a  kötélnek a  kicsúszását, amelyre fel van
szerelve; rendelkezik egy legalább 13 milliméter átmérőjű nyílással vagy lyukkal a  karabiner vagy gyűrű
csatlakozására;
16. műveleti kötéltechnikai tevékenység: a  TEK szolgálati feladatainak elvégzése érdekében, nem állandóan és
megszakításokkal – szervezett tevékenység keretében – folytatott olyan munkavégzés, amely során a  2 méter
szintkülönbséget meghaladó műveleti terület megközelítése, az ott-tartózkodás, a szolgálati feladat végrehajtása
és a  műveleti terület elhagyása e  rendelet szerint meghatározott egyéni védőeszközök és meghatározott
felszerelések igénybevételével történik;
17. műveleti terület: a műveleti kötéltechnikai tevékenység végrehajtásához szükséges munkahely;
18. műveletvezető: a hivatásos állomány azon tagja, aki a műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátását irányítja;
19. műveletvégrehajtó: a  hivatásos állomány azon tagja, aki a  műveleti kötéltechnikai tevékenységet
műveletvezető irányításával, kötéltechnikai módszerrel hajtja végre;
20. nem rendvédelmi célú egyéni védőeszköz: nem kifejezetten a  rendvédelmi szervek részére, illetve
a  rendfenntartás során történő felhasználásra tervezett, közforgalomban kapható, EK-típustanúsítvánnyal
vagy EU-típusvizsgálati tanúsítvánnyal rendelkező egyéni védőeszköz;
21. rögzítési pont: az az elem, amelyhez csatlakoztatni lehet az egyéni védőeszközt a rögzítő eszköz felszerelése
után;
22. rögzítő eszköz: elem, elemek, illetve tartozékok sorozata, amely egy vagy több rögzítési pontot foglal
magában;
23. rögzítő kötél: a szerkezeti rögzítések közötti kötél, amelyhez az egyéni védőeszközt lehet csatlakoztatni;
24. szerkezeti rögzítő: egy szerkezethez olyan módon rögzített elem vagy elemek, amelyről több személyt lehet
biztosítani oly módon, hogy a teherbírása alkalmas egy elölmászó 2-es értékű esési tényezőjű zuhanásának
a megtartására is;
25. teljes testhevederzet: egyéni védőeszköz, amely hevederből, szerelvényekből, csatokból és más elemekből áll,
és amely alkalmas a  személyi állomány tagja teljes testének rögzítésére és megfogására a  zuhanás alatt és
a zuhanás megállítását követően, a zuhanás megállításakor fellépő erők elosztására a testfelületen, valamint
a test függőleges vagy ahhoz közeli helyzetben tartására;
26. vezetői szintű műveleti kötéltechnikai képzés: a  TEK által szervezett olyan képzés, amely kötéltechnikai
oktató irányításával az  alapszintű műveleti kötéltechnikai képzésen elsajátított ismeretekre épülően
a  műveletvezetői ismeretek, a  rendkívüli munkavégzési körülmények között végrehajtandó műveleti
kötéltechnikai ismeretek, továbbá a mentési ismeretek elsajátítására irányul;
27. vezérelt típusú lezuhanásgátló: olyan önzáró képességgel és vezérlési lehetőséggel rendelkező szerkezet,
amely a felfelé vagy lefelé történő helyzetváltoztatáshoz nem igényel kézi beavatkozást, a személyi állomány
tagjával összekapcsolva mozog a  rögzített vezeték mentén és a  zuhanás bekövetkezésekor automatikusan
zár a rögzített vezetékre;
28. visszahúzható típusú lezuhanásgátló: olyan önzáró szerkezet, amely önműködően feszíti és húzza vissza
a rögzítő kötelet vagy hevedert.
2. § (1) A  műveleti kötéltechnikai tevékenység csak akkor kezdhető meg, illetve folytatható, ha az  megfelel
az  e  rendeletben, valamint az  egészséget nem veszélyeztető, biztonságos munkavégzésre vonatkozó egyéb
jogszabályokban meghatározott előírásoknak.
(2) A  műveleti kötéltechnikai tevékenység és annak műveleti területe a  munkavédelemről szóló törvény szerinti
veszélyes technológiának, munkahelynek minősül. A munkavédelmi üzembe helyezést a munkavégzés megkezdése
előtt kell elrendelni.
2. A TEK alapvető munkavédelmi kötelezettségei 3. § (1) A  TEK alapvető kötelezettsége, hogy az  egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés céljából
műszaki, illetve szervezési intézkedésekkel a  műveleti kötéltechnikai tevékenység alkalmazásakor a  személyi
állomány tagjának lezuhanását megelőzze, illetve az esetleges lezuhanás hatását csökkentse.
(2) A TEK köteles:
a) a  személyi állomány tagját a  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátásához szükséges egyéni
védőeszközökkel és felszereléssel ellátni,
b) a  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátásához szükséges egyéni védőeszközökről és felszerelésekről
nyilvántartást vezetni, c) az egyéni védőeszközök gyártó által előírt időszakos biztonsági felülvizsgálatát elvégezni,
d) a  személyi állomány tagja részére a  műveleti kötéltechnikai tevékenység egészséget nem veszélyeztető
és biztonságos ellátásához szükséges ismeretek megszerzését szolgáló képzést, valamint munkavédelmi
oktatást tartani, a  tevékenység megkezdéséhez szükséges vizsgáztatást megszervezni, a  szükséges
igazolásokat kiállítani,
e) a  műveleti kötéltechnikai tevékenységre vonatkozó kockázatértékelést elvégezni, annak megállapításait
a képzések, illetve a munkavédelmi oktatás anyagába beépíteni.
(3) A  műveletvezető köteles az  előzetes információk alapján a  szolgálati feladat megkezdése előtt a  műveleti
kötéltechnikai tevékenység ellátásának módszerét, végrehajtási körülményeit és annak kockázatait szóban
meghatározni, különös tekintettel a műveleti terület, illetve munkakörnyezete sajátosságaira, továbbá az általános
és elvárható ismereteket meghaladó munkabiztonsági követelményekre.
(4) A  (2)  bekezdés e)  pontja szerinti kockázatértékelés keretében munkavédelmi szempontból azonosítani kell
a várható veszélyeket, a veszélyeztetettséget, illetve annak mértékét. Ennek részeként figyelembe kell venni:
a) a személyi állomány tagja esetleges lezuhanásának valószínűségét és a lezuhanás hatását,
b) az alkalmazott felszerelések, egyéni védőeszközök és felhasznált anyagok kölcsönhatását,
c) a  személyi állomány tagjára ható, a  műveleti kötéltechnikai tevékenységből és a  munkakörnyezetből
származó megterheléseket,
d) a  helyi körülményekből adódó hatásokat – különösen feszültség alatt álló berendezések közelsége, vegyi
anyagok hatása –, valamint
e) a környezetre gyakorolt hatás mérséklését.
3. A műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátásának szabályai 4. § (1) A TEK köteles a műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során műveletvezetőt kijelölni.
 (2) A  műveletvezető feladata – az  egészséget nem veszélyeztető és a  biztonságos munkavégzés követelményeit
figyelembe véve – minden feladat-végrehajtás előtt
a) a műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása módszerének meghatározása,
b) a műveleti terület kijelölése,
c) a  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során végrehajtandó feladatok egyedileg történő
meghatározása és azok irányítása, valamint
d) a műveletvégrehajtó munkavégzésre alkalmas állapotának ellenőrzése.
(3) A műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátásának módszerét úgy kell meghatározni, és a műveleti területet úgy kell
kijelölni, hogy az a műveletvégrehajtó és más személy egészségét vagy biztonságát, illetve a vagyonbiztonságot ne
veszélyeztesse.
(4) A  műveletvezető a  műveleti kötéltechnikai tevékenység megkezdése előtt köteles eligazítást tartani
a  műveletvégrehajtók részére, annak során a  műveletvégrehajtókat az  adott körülmények közötti végrehajtásra
felkészíteni, ennek érdekében ismertetni a  szolgálati feladat végrehajtásához kapcsolódó egyedi tudnivalókat,
az esetleges mentésre vonatkozó különleges ismereteket.
(5) A  műveletvezető köteles a  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során a  munkabiztonsági követelmények
teljesítését folyamatosan ellenőrizni és a  veszélyhelyzetek megelőzése érdekében minden szükségessé váló, tőle
elvárható műszaki és szervezési intézkedést megtenni.
(6) Amennyiben a műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során a biztosítókötél használata nagyobb kockázatot
jelent a műveletvégrehajtó biztonsága és a szolgálati feladat eredményessége szempontjából, mint az egyköteles
technika, akkor a műveletvezető dönt az egyköteles technika alkalmazásáról.
(7) A  kijelölt műveletvezetőnek a  műveleti területen való jelenléte nélkül műveleti kötéltechnikai tevékenység nem
látható el.
(8) A munkavégzésre alkalmatlan állapotban lévő műveletvégrehajtó – az alkalmatlanságot kiváltó ok megszűnéséig –
műveleti kötéltechnikai tevékenységet nem láthat el.
(9) A  műveletvezető írásban köteles rögzíteni, hogy a  műveleti kötéltechnikai tevékenység megkezdése előtt
meggyőződött a műveletvégrehajtó írásbeli kijelölésének megtörténtéről és a műveleti kötéltechnikai tevékenység
ellátására alkalmas állapotáról.
5. § (1) A  TEK a  személyi állomány műveleti kötéltechnikai tevékenységet ellátó tagjait írásban jelöli ki. A  műveleti
kötéltechnikai tevékenység ellátására történt kijelölést követően a  feladatot a  személyi állomány tagjának
munkaköri leírásában is rögzíteni kell.
(2) Műveletvégrehajtónak kizárólag a hivatásos állomány azon tagja jelölhető ki, aki alapszintű műveleti kötéltechnikai
képzésen vett részt, eredményes vizsgát tett és az elméleti és gyakorlati tudásáról igazolással rendelkezik, valamint
a  konkrét műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátását megelőző három hónapban műveleti kötéltechnikai
tevékenységet végzett vagy kötéltechnikai képzésen vett részt, és ezt írásos dokumentummal is igazolja.
(3) Műveletvezetőnek kizárólag a hivatásos állomány azon tagja jelölhető ki, aki vezetői szintű műveleti kötéltechnikai
képzésen vett részt, eredményes vizsgát tett, és az elméleti és gyakorlati tudásáról igazolással rendelkezik, valamint
konkrét műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátását megelőző három hónapban műveleti kötéltechnikai
tevékenységet végzett vagy kötéltechnikai képzésen vett részt, és ezt írásos dokumentummal igazolja.
(4) Műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátására kijelölhető a TEK személyi állományába tartozó kötéltechnikai oktató is.
 (5) A  TEK a  műveleti kötéltechnikai tevékenységet ellátó állományt köteles az  egészséget nem veszélyeztető és
biztonságos munkavégzéshez szükséges szakmai ismeretekkel ellátni, a  műveleti kötéltechnikai tevékenység
alkalmazásával kapcsolatos általános, illetve a  meghatározott módszer sajátosságait ismertető munkavédelmi
oktatást tartani, és azt – a  kötéltechnikai képzésektől függetlenül – legalább évenkénti rendszerességgel
megismételni.
(6) Az  (5)  bekezdés szerinti munkavédelmi oktatás megtörténtéről, időpontjáról, illetve az  annak során szerezhető
ismeretek elméleti és gyakorlati elsajátításáról igazolást kell kiállítani.
6. § (1) A  TEK köteles – a  műveleti kötéltechnikai tevékenység alkalmazott módszerének, a  műveleti kötéltechnikai
tevékenységet ellátó személyi állomány létszámának és a  kockázatértékelés alapján várható veszélyhelyzetnek
megfelelő tartalmú – általános mentési tervet készíteni, és abban meghatározni a  szolgálati feladat végrehajtása
során felmerülő veszélyhelyzetek elhárításának, illetve a személyi állomány mentésének módját.
(2) A  TEK köteles a  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során – az  általános mentési tervben foglaltaknak
megfelelően – a  személyi, tárgyi, szervezeti és kommunikációs feltételekről, a  műveleti területen a  személyi
állomány létszámának és a  kockázatértékelés alapján várható veszélyhelyzetnek megfelelő egészségügyi
biztosításról gondoskodni.
7. § (1) A  TEK a  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátására köteles legalább két, arra alkalmas műveletvégrehajtót
kijelölni. Műveletvégrehajtó a műveleti területen egyedül műveleti kötéltechnikai tevékenységet nem láthat el.
(2) A  műveletvezető köteles a  műveleti terület biztonságát minden egyes szolgálati feladat megkezdése előtt
ellenőrizni.
(3) A  műveleti kötéltechnikai tevékenységet annyi és olyan részfeladatra kell bontani, amely a  műveletvezető és
valamennyi műveletvégrehajtó számára a teljes folyamatukban áttekinthető.
(4) A  műveleti területen a  műveletvégrehajtók egymástól való távolságát és elhelyezkedését a  műveletvezető úgy
határozza meg, hogy a műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során egymás testi épségét ne veszélyeztessék.
(5) A  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során a  műveletvezetőnek a  szolgálati feladat körülményeitől
függően biztosítania kell a  műveletvégrehajtók egymás közötti és a  műveletvezetővel történő állandó
információkapcsolatát, így különösen élőszó, rádió, adó-vevő készülék, kézjelek.
(6) A  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátásához, a  mentéshez és az  önmentéshez szükséges
tartalékfelszereléseket és egyéni védőeszközöket a  műveleti területen kijelölt, a  személyi állomány által ismert és
könnyen elérhető helyen kell tárolni.
(7) A mentéshez szükséges felszereléseket és egyéni védőeszközöket a rendeltetésétől eltérő célra használni tilos.
4. A műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során alkalmazott felszerelések és egyéni
védőeszközök használatára vonatkozó követelmények
8. § (1) A  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során a  személyi állomány valamennyi tagjának rendelkeznie kell
a biztonságos munkavégzéshez szükséges felszereléssel és egyéni védőeszközzel.
(2) A  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során a  műveletvégrehajtót a  rögzítési ponthoz biztosító,
a  magasból történő lezuhanást megakadályozó, vagy annak biztonságos lefékezését, illetve a  műveleti terület
megközelítését szolgáló eszközként kizárólag egyéni védőeszköz alkalmazható.
(3) A  kötéltechnikai képzések, illetve a  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátására való felkészülés során
a következő egyéni védőeszközöket és felszerelést kell biztosítani:
a) 2 db félstatikus kötél, ebből egy ereszkedő és egy biztosító,
b) 1 db teljes testhevederzet vagy beülő hevederzet,
c) 1 db önfékező ereszkedő eszköz,
d) 1 db lezuhanásgátló, amely visszahúzható típusú vagy vezérelt típusú,
e) 1 db Y alakú rögzítő kötél vagy kantár,
f ) 8 db karabiner,
g) 1 db védősisak,
h) 1 db mászógép, amelynek nyílása a terhelés irányával párhuzamos,
i) 1 db energiaelnyelő,
j) 3 db varrott heveder,
k) csatlakozó, amely két kötél biztonságos elhelyezésére alkalmas.
(4) A  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során a  műveletvégrehajtó által a  műveleti területen alkalmazásra
kerülő – az  adott szolgálati feladat sajátosságaihoz igazodó – egyéni védőeszközöket és felszereléseket
–  az  egészséget nem veszélyeztető és a  biztonságos munkavégzés követelményeit figyelembe véve – minden
esetben a műveletvezető határozza meg.
(5) A  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során alkalmazott nem rendvédelmi célú egyéni védőeszközöket
EK-típustanúsítvány vagy EU-típusvizsgálati tanúsítvány, valamint EK megfelelőségi nyilatkozat vagy
EU-megfelelőségi nyilatkozat, továbbá a  tájékoztatóban foglalt, valamint a  használatukra vonatkozó jogszabályi
követelmények szerint kell használni.
(6) A  műveletvégrehajtók és a  műveleti területen tartózkodó egyéb személyek számára a  védősisak használata
kötelező. A  műveletvégrehajtóknak a  fejről való leesés biztosítására Y kialakítású állhevederes védősisakot kell
viselni.
(7) Műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátásához kizárólag megfelelő méretű, a  beállító elemekkel a  használó
műveletvégrehajtó alakjához igazított teljes testhevederzet vagy beülő hevederzet használható.
9. § (1) A műveletvégrehajtónál kizárólag a műveleti kötéltechnikai tevékenység módszere szerint meghatározott, valamint
az  adott szolgálati feladat végrehajtásához, az  önmentéshez, illetve – a  különleges mentési feladat kivételével –
a másik műveletvégrehajtó kötélről történő gyors mentéséhez elengedhetetlenül szükséges és megfelelően rögzített
felszerelés és egyéni védőeszköz lehet.
(2) A  műveletvezető köteles a  műveleti terület biztonságát, a  szerkezeti rögzítők, a  rögzítési pontok, valamint
a  felszerelések és az egyéni védőeszközök állapotát, alkalmazhatóságát minden egyes munkakezdés előtt és után
ellenőrizni. Sérült, meghibásodott vagy nem azonosítható felszerelést és egyéni védőeszközt alkalmatlanná kell
tenni a műveleti kötéltechnikai tevékenység további alkalmazásához.
(3) A  műveletvégrehajtó a  rendelkezésére bocsátott valamennyi felszerelést és egyéni védőeszközt köteles
minden műveleti kötéltechnikai tevékenység megkezdése előtt ellenőrizni és bármely észlelt rendellenességre
a műveletvezető figyelmét felhívni.
10. § (1) A TEK köteles gondoskodni a  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során használt felszerelések és egyéni
védőeszközök – e  rendeletben, illetve a  más jogszabályokban meghatározott, továbbá a  gyártó vagy forgalmazó
által előírt – karbantartásáról, időszakos biztonsági felülvizsgálatáról és sajátosságainak megfelelő tárolásáról.
(2) Az egyéni védőeszközök időszakos biztonsági felülvizsgálatát a felülvizsgálatot szabályozó rendelkezések, valamint
a gyártó előírásai szerint kell elvégezni, az egyéni védőeszközök biztonságos állapotát pedig legalább hathavonta
ellenőrizni kell. Az  időszakos biztonsági felülvizsgálatot azokra a  raktárkészleten lévő egyéni védőeszközökre is el
kell végezni, amelyek szükség estén kiadásra kerülhetnek. Az  időszakos biztonsági felülvizsgálat megállapításait
írásban rögzíteni kell.
(3) Ha a  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátására kialakított műveleti terület, illetve a  rendeltetésszerűen
alkalmazott felszerelés vagy egyéni védőeszköz közvetlenül veszélyeztette a  műveletvégrehajtó egészségét és
biztonságát, a TEK a munkavédelemről szóló 1993. évi XCIII. törvény 23. § (2) bekezdésében foglaltak szerint jár el és
a megállapításokat írásba foglalja.
5. A lezuhanásgátló rendszer kialakításának általános szabályai 11. § (1) Amennyiben a műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során lezuhanásgátló rendszer alkalmazására kerül sor,
úgy a műveleti kötéltechnikai tevékenység kizárólag a munkabiztonsági követelményeket kielégítő lezuhanásgátló
rendszer kialakításával folytatható. A lezuhanásgátló rendszereket úgy kell kiépíteni, hogy egymást ne keresztezzék,
és folyamatosan átláthatók legyenek.
(2) A műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során kizárólag olyan lezuhanásgátló rendszer használható, amely
a) alkalmas a műveletvégrehajtó lezuhanásának megakadályozására vagy e kockázat minimalizálására,
b) biztosítja, hogy zuhanás esetén a fékerő nem ér el olyan határértéket, amely a műveletvégrehajtó sérülését
vagy bármely elem vagy részegység törését, illetve szakadását okozza, amely miatt a  lezuhanásgátló
rendszert használó műveletvégrehajtó lezuhanhat,
c) a  zuhanás megállítása után a  műveletvégrehajtót olyan helyzetben rögzíti, hogy a  lezuhant
műveletvégrehajtó saját maga a szándékolt helyre tudjon jutni, illetve amelyben a segítségnyújtás szükség
esetén megvárható.
(3) Kizárólag olyan lezuhanásgátlók használhatók, amelyek az  esetleges zuhanás során nem nyílnak ki, és nem
deformálódnak.
(4) A lezuhanásgátló rendszerben a keresztirányú terhelődés elkerülése érdekében megfelelő módszerrel – különösen
gumikarika vagy ragasztószalag használatával – meg kell akadályozni az  alkalmazott karabinerek véletlen
elfordulását.
(5) Zuhanást gátló eszközként visszahúzható típusú lezuhanásgátló vagy vezérelt típusú lezuhanásgátló egyaránt
használható.
(6) A  műveletvégrehajtó biztosítására vagy önbiztosítására kizárólag két egymást követő, szándékos kézi művelettel
nyitható csatlakozó használható.
(7) A  műveleti kötéltechnikai tevékenység ellátása során kizárólag olyan csatlakozó használható, amelynek
terhelhetősége a  felületén feltüntetésre került és kiképzése lehetővé teszi, hogy benne két kötél biztonságosan
elhelyezhető legyen.
6. A rögzítési pontok kialakításának követelményei, valamint az ereszkedés és a kötélhasználat
szabályai
12. § (1) Műveleti kötéltechnikai tevékenység céljára igénybe vett szerkezeti rögzítőnek legalább két, egymástól független
rögzítési ponttal kell rendelkeznie. A rögzítési pontokhoz csatlakoztatott kötelek egyikének – az ereszkedő kötélnek –
a műveletvégrehajtó feladat-végrehajtás közbeni helyváltoztatását és megtartását, a másiknak – a biztosító kötélnek –
a lezuhanás elleni biztosítását kell szolgálnia.
(2) Egymást követő rögzítési pontokat kell kialakítani a kizárólag saját beereszkedéssel, illetve más műveletvégrehajtó
beeresztésével elérhető műveleti terület megközelítéséhez az  ereszkedő műveletvégrehajtó biztosítására vagy
önbiztosítására és előmászáskor az előmászó műveletvégrehajtó biztosítására.
13. § (1) Az  egyéni védőeszközt akaratlan leválás ellen biztosított módon kell a  rögzítő eszközhöz csatlakoztatni. A  mobil
rögzítési pontnak vagy az egyéni védőeszköznek a rögzítő eszközről való akaratlan lecsúszását végzáró elemmel kell
megakadályozni.
(2) Ha a kötél leereszkedésekor fennáll a  felakadás veszélye, így különösen fémszerkezetek közötti térben, a személyi
állomány tagjának testéhez rögzített kötélzsákot kell használni. A  kötélzsákba felszedett kötélre végcsomót kell
kötni.
(3) Az ereszkedő kötél hosszát a műveleti kötéltechnikai tevékenység megkezdése előtt kell meghatározni. Végcsomót
szükséges alkalmazni, ha túlereszkedés veszélye áll fenn.
14. § (1) A  kötél sérülését meg kell előzni, a  sérülés lehetőségének kitett kötélrészt pedig a  veszély jellegétől függő
védelemmel kell ellátni.
(2) A  mozgó kötélszárak koptató felülettel nem érintkezhetnek. Ebben az  esetben elcsúszás ellen rögzített görgős
élvédőt vagy más kötélvédőt kell alkalmazni.
(3) Acél sodronykötél és szintetikus szálból készült kötél közvetlen egymáshoz kötése tilos, összekapcsolásuk kizárólag
karabinerrel történhet.
(4) A használat során gondoskodni kell arról, hogy az alkalmazott acél sodronykötél és szintetikus szálból készült kötél
ne érinthesse egymást.
(5) A  használat során biztosítani kell, hogy az  alkalmazott kötelek az  anyagukra veszélyes vegyi anyagokkal ne
érintkezhessenek.
(6) A  megsérült kötelet a  sérülés helyén el kell vágni, a  vágási felületet megfelelően el kell dolgozni. A  kötél végén
a tényleges hosszát fel kell tüntetni. A megváltozott méretű kötél hosszát – a megváltozott méret dokumentálása
mellett – a személyi állomány minden tagjának a tudomására kell hozni. A mechanikai sérülés miatt vágott kötelet
a 3. § (2) bekezdés b) pontja szerinti nyilvántartásban és a kötélvizsgálati naplóban is dokumentálni kell.
7. Az elölmászásra vonatkozó előírások 15. § (1) Elölmászás kizárólag akkor alkalmazható, ha a  műveleti terület ereszkedéssel nem közelíthető meg vagy
az ereszkedés ráfordítási igénye nem áll arányban a szolgálati feladattal.
(2) Elölmászásra csak a kötél rögzítési pontjainak elhelyezése céljából kerülhet sor.
 (3) A  személyi állomány biztosítást végző tagjának lezuhanó tárgyak ellen védett, stabil helyen, két, egymástól
független rögzítési ponthoz kikötve kell tartózkodnia.
 (4) A személyi állomány biztosítást végző tagjának a személyi állomány elölmászó tagjától látó- és hallótávolságban kell
tartózkodnia.
 (5) Ha a személyi állomány elölmászó tagjának biztosítása a földön állva nem oldható meg, akkor a személyi állomány
biztosítást végző tagjának két, egymástól független rögzítési ponthoz kell biztosítania magát, és a  személyi
állomány elölmászó tagjának biztosítására ettől független biztosító kötelet kell alkalmazni.
(6) Az elölmászás során a köztes biztosítások sűrítésével meg kell akadályozni a személyi állomány biztosító tagjának
vonaláig történő visszazuhanást, illetve a földről történő biztosításkor a földig való esést.
8. Záró rendelkezések 16. § Ez a rendelet a kihirdetését követő hónap első napján lép hatályba.
17. § E rendelet tervezetének a  műszaki szabályokkal és az  információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó
szabályokkal kapcsolatos információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 2015. szeptember 9-i 2015/1535/EU
európai parlamenti és tanácsi irányelv 5–7. cikke szerinti előzetes bejelentése megtörtént.
Dr. Pintér Sándor s. k.,
 belügyminiszter


text:
1/2017. (II. 28.) BM rendelete a fejezeti és központi kezelésű előirányzatok felhasználásának rendjéről.
Az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 109.  § (5)  bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, az  államháztartásról
szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet 1.  melléklet I.  pont 13.  alpontjában meghatározott
feladatkörömben eljárva – a Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 90. § 2. pontjában
meghatározott feladatkörében eljáró nemzetgazdasági miniszterrel egyetértésben – a következőket rendelem el:
1. § A központi költségvetésről szóló törvénynek a  Belügyminisztérium fejezetében eredeti előirányzatként
megállapított fejezeti kezelésű előirányzatok, a  költségvetési évet megelőző évek központi költségvetéséről
szóló törvényeiben Belügyminisztérium fejezetet irányító szerv vezetője által vezetett minisztérium és annak
jogelődjei költségvetési fejezetében megállapított fejezeti kezelésű előirányzatok költségvetési maradványai,
az  államháztartásról szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet (a  továbbiakban:
Ávr.) alapján a  költségvetési év során megállapított új fejezeti kezelésű előirányzatok – az  államháztartásról szóló
2011. évi CXCV. törvény 109. § (5) bekezdése szerinti – felhasználási szabályait az 1. melléklet, a központi kezelésű
előirányzatok felhasználási szabályait a 2. melléklet tartalmazza.
2. § (1) Az  1.  melléklet 34. sora alapján az  Európai Bizottság SA.34770 (2012/N-2). számú határozata hatálya alá tartozó
kulturális célú támogatás (a továbbiakban: kulturális célú támogatás) nyújtható.
(2) Kulturális célú támogatás az európai uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatásokkal kapcsolatos eljárásról
és a  regionális támogatási térképről szóló 37/2011. (III. 22.) Korm. rendelet 27.  §-ában meghatározottak szerint
nyújtható.
(3) Kulturális célú támogatás esetén támogatási döntést 2018. szeptember 1-ig lehet hozni.
3. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
4. § Ez a rendelet az Európai Bizottság SA.34770 (2012/N-2). számú határozata hatálya alá tartozó támogatást tartalmaz.
5. § Hatályát veszti a fejezeti kezelésű előirányzatok felhasználásának rendjéről szóló 17/2016. (V. 13.) BM rendelet.
Dr. Pintér Sándor s. k.,
 belügyminiszter


text:
123/2008. (HK 8.) HM KPÜ intézkedése a szolgálati rádiótelefonok meghatározott keretösszegen felüli és jogcím nélküli használati, valamint a hívásrészletező díjának áfával növelt összegének illetményből történő levonásának rendjéről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. tv. (Hvt.) 110. § (2) bekezdésében biztosított jogkör, a szolgálati rádiótelefon-ellátás és -használat
szabályairól szóló 64/2007. (HK 12.) HM utasítás és az azt
módosító 127/2007. (HK 22.) HM utasításban foglaltak
alapján a szolgálati rádiótelefonok meghatározott keretösszegen felüli és jogcím nélküli használati, valamint a hívásrészletező díja illetményből történő levonásának rendjére az alábbiak szerint
intézkedem: 1. A szolgálati rádiótelefonok meghatározott keretösszegen felüli és jogcím nélküli használati, valamint a hívásrészletező díjának áfával növelt összegének illetményből való levonásához szükséges jogcímek HM KGIR
HRMS alrendszerben történő kialakítása az Illetményszámfejtő, Adó és Járulékelszámoló Igazgatóság (IAJI), a
tájékoztató ügyiratok Pénzügyi és Számviteli (Fő-)Osztályok (PSzO), Gazdálkodás Támogató Pénzügyi Referatúra
(GTPR) és a Gazdálkodás Támogató és Pénzügyi Ellátó
Referatúrák (GTPER) részére történő eljuttatásának biztosítása a Vezetés- és Program Támogató Igazgatóság
(VPTI), a levonások végrehajtásával kapcsolatos feladatok végzése a PSzO, GTPR és a GTPER feladata.
2. A fentiek biztosítása érdekében az IAJI igazgatója intézkedjen, hogy az illetményből való levonáshoz szükséges jogcím(ek) a HM KGIR HRMS alrendszerben a 2008.
április havi zárási időpontig kialakításra kerüljenek.
3. A VPTI igazgatója intézkedjen, hogy a 127/2007.
(HK 22.) HM utasítás 1. § alapján a HM KPÜ vezérigazgatója részére megküldött tájékoztató ügyiratok – a HM
KPÜ-re történő beérkezést (a továbbiakban: beérkezést)
követő 10. napig – a levonás végrehajtása érdekében az illetékes PSzO, a GTPR és a GTPER részére megküldésre
kerüljenek.
4. A PSzO (fő-)osztályvezetői, a GTPR és a GTPER vezető pénzügyi referense(i) nyilatkoztassák az érintetteket,
hogy élnek-e a 64/2007. (HK 12.) HM utasítás 28. § (1) bekezdésében foglaltakkal. Ezt követően, ha az érintett a levonás jogosságát nem vitatja az illetményéből – figyelem
mel a 127/2007. (HK 22.) HM utasítás 1. §-ra – a beérkezést követő 60. napot követően le kell vonni a keretösszegen felüli és jogcím nélküli használati, valamint a hívásrészletező díjának áfával növelt összegét.
Amennyiben a levonandó összeg nagysága azt indokolja, a részletfizetést (egyéni kérelem alapján) a 64/2007.
(HK 12.) HM utasítás 4. § 7. pontjában nevesített kvótagazdák engedélyezhetik.
Ha az engedélyezett keretösszeget túllépő használó a levonandó összeg jogosságát vitatja, a túllépés indokairól a
kézhezvételt követő 10 napon belül nyilatkoznia kell. Ezt
követően a felülvizsgálat eredményétől függően a
64/2007. (HK 12.) HM utasítás 27–28. §-ai és a 127/2007.
(HK 22.) HM utasítás 2. §-a szerint kell eljárni.
5. A levonások feladásakor kedvezményezettként a
Magyar Honvédség Támogató Dandár (MH TD) Központi
költségvetés előirányzat-felhasználási keretszámla számát kell megadni (intézkedés aláírásakor: 1002300200289548-00000000).
6. Abban az esetben, ha a levont összegből visszatérítés
kiutalása válik szükségessé, azt az 5. pontban szereplő MH
TD Központi költségvetés előirányzat-felhasználási keretszámláról a MH TD parancsnokának engedélyével lehet
végrehajtani.
7. Az érintett pénzügyi szolgálatok (PSzO, GTPR,
GTPER) a keretösszeget túllépőkről, a túllépés összegéről,
illetve esetlegesen a kvótagazda által elengedett keret túllépés összegéről (ami lehet a teljes vagy részösszeg) a
Honvédelmi Minisztérium, a miniszter alárendeltségében,
továbbá a miniszter irányítása és fenntartói irányítása alá
tartozó szervezetek esetében a HM IÜ Anyagi – Koordinációs Osztályát, illetve a Magyar Honvédség katonai szervezetei vonatkozásában az MH TD-t írásban tájékoztassák.
8. A PSzO, a GTPR és a GTPER a levonásokról analitikus nyilvántartást köteles vezetni. Áthelyezés, kiválás esetén a levonásokra vonatkozó általános előírások szerint
kell eljárni.
9. Jelen intézkedés aláírása napján lép hatályba és
visszavonásig hatályban marad. Az intézkedésben foglaltakat a szolgálati rádiótelefont használó személyek a rájuk
vonatkozó, a HM KPÜ vezető állománya a PSzO, a GTPR
és a GTPER személyi állománya teljes mértékben ismerje.
Ezen intézkedést az érintett állománnyal ismertetni kell.
Sulyok János dandártábornok s. k.,
HM KPÜ vezérigazgató


text:
335/2015. (HK 9.) MH ÖHP intézkedése a STANAG 3797 ED 6 kiadás végrehajtásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről
szóló 2011. évi CXIII. törvény 52. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, figyelemmel az egységesítési,
szabványosítási tevékenységről és a NATO egységesítési
dokumentumok feldolgozásáról és végrehajtásáról szóló
102/2008. (HK 19.) HM utasításban foglaltakra, a
STANAG 3797 (6. kiadás) végrehajtására az alábbi
intézkedést adom ki: 1. Az intézkedés hatálya kiterjed a Magyar Honvédség
Összhaderőnemi Parancsnokság (a továbbiakban: MH
ÖHP), illetve az alárendeltségébe tartozó katonai szervezetek személyi állományára.
2. Jelen intézkedésemmel bevezetem a Honvéd Vezérkar főnök helyettesének 11/2015. (HK 4.) szakutasításában hatályba lépett STANAG 3797 (EDITION 6) – MINIMUM QUALIFICATIONS FOR FORWARD AIR
CONTROLLERS & LASER OPERATORS IN
SUPPORT OF FORWARD AIR CONTROLLERS címen kiadott NATO egységesítési egyezményt.
3. Az egységesítési egyezmény rendelkezéseit 2015.
szeptember 1-től kell alkalmazni.
Fucsku Sándor vezérőrnagy s. k.,
MH összhaderőnemi parancsnok


text:
855/B/2006. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő h a t á r o z a t o t : Az Alkotmánybíróság a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. XLIII. törvény végrehajtásáról szóló 140/1996. (VIII. 31.) Korm. rendelet 38. §-a alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
I. Az indítványozó indítványt nyújtott be az Alkotmánybírósághoz a fegyveres erők hivatásos állományú tagjainak
szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény végrehajtásáról szóló 140/1996. (VIII. 31.) Korm. rendelet
(a továbbiakban: Kr.) 38. §-a alkotmányellenességének
megállapítása, és visszamenőleges hatályú megsemmisítése tárgyában. Az indítványozó álláspontja szerint a Kr. 38. §-a, amely
kizárja az igazgatásrendészeti szolgálati ágnál rendszeresített beosztású személyeket a közterületi pótlékra jogosultak köréből az Alkotmány 70/A § (1) bekezdésében
rögzített diszkrimináció tilalmának elvébe ütközik, továbbá a szabályozás nem megfelelő volta az Alkotmány 2. §
(1) bekezdését is sérti. Az indítványozó azért tartja diszkriminatívnak a közterületi pótlék szabályozását, mert úgy
véli, hogy az igazgatásrendészeti szolgálati ág beosztottjai
is végeznek végrehajtási feladatokat a közbiztonság és a
belső rend védelme körében, ami azt jelenti, hogy munkájuk egy részét szükségképpen közterületen ők is végzik.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezése:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokrati
kus jogállam.”
„70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a terüle
tén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve
az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más
vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni,
születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.” 2. A Kr. hivatkozott rendelkezései:
„Közterületi pótlék
38. § (1) Közterületi pótlékra jogosult a rendőrség és a
polgári nemzetbiztonsági szolgálatok hivatásos állományú
tagja – kivéve, ha nyomozói, illetve határrendészeti pótlékban részesül vagy folyamatos ügyeleti és igazgatásrendészeti szolgálat ellátására szervezett beosztást tölt be -, ha
az alapfeladatok ellátására szervezett szolgálati beosztásokban kinevezéssel, megbízással vagy vezényléssel végrehajtói feladatokat lát el.
(2) A közterületi pótlékra jogosultak körét az illetékes
miniszter rendeletben határozza meg, a pótlékra jogosító
szolgálati beosztásokat, az adott szerv szervezési állománytáblázatában kell megjelölni.”
III. Az indítvány nem megalapozott. 1. Elsőként az Alkotmánybíróság a közterületi pótlék
bevezetésének körülményeit tekintette át.
A fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak
szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi LXIII. törvény (a továbbiakban: Hszt.) 104. § (2) bekezdése és 254. § (2) bekezdése határozzák meg azon pótlékok illetményalaphoz
viszonyított százalékos mértékét, amelyek a hivatásos állomány tagját megilletik.
Ezen pótlékok között szerepel a közterületi pótlék, melyet a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak
szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi LXIII. törvény módosításáról szóló 2005. évi CLXXIX. törvény (a továbbiakban: Hsztmód.)15. § (3) bekezdése iktatott be a
Hszt.-be. A Hszt. 254. § (3) bekezdése úgy szól, hogy valamennyi a 254. § (2) bekezdésében meghatározott pótlék,
így a közterületi pótlék is, a hivatásos állomány tagja részére a pótlékkal elismert tevékenység tényleges kifejtésének, illetve a beosztás betöltésének idejére jár. A közterületi pótlék bevezetésére a Hsztmód. indokolása értelmében
a rendőrség és a határőrség állományának átlagot meghaladó mértékű illetményemelésben történő részesítése érdekében került sor a nyomozói pótlék mértékének egyidejű
emelésével. A közterületi pótlékra vonatkozó részletszabályokat – mértékét leszámítva – a Kr. állapítja meg,
amelynek megalkotására a Hszt. 342. § (1) bekezdés
c) pontjában foglalt felhatalmazásnak eleget teendő került sor.
2. Az indítvány kapcsán az Alkotmánybíróság azt vizsgálta, hogy a Kr. 38. §-ában rögzített, a közterületi pótlékra vonatkozó részletszabályok diszkriminációt valósítanak-e meg azzal, hogy a közterületi pótlékra jogosultak
köréből az igazgatásrendészeti szolgálati ágnál rendszeresített beosztásokat betöltőket eleve kizárják.
2.1. Az Alkotmánybíróság már több határozatában értelmezte az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében foglalt
diszkrimináció tilalmát. Az Alkotmánybíróság az Alkotmány e rendelkezését a jogegyenlőség általános elvét
megfogalmazó alkotmányi követelményként értelmezte,
és megállapította, hogy a diszkrimináció Alkotmányban
meghatározott tilalma elsősorban az alkotmányos alapjogok tekintetében tett megkülönböztetésekre terjed ki. Ha a
megkülönböztetés nem emberi jog vagy alapvető jog tekintetében történt, az eltérő szabályozás alkotmányellenessége akkor állapítható meg, ha az az emberi méltósághoz való jogot sérti. Az Alkotmánybíróság hangsúlyozta
azt is, hogy alkotmányellenes megkülönböztetésről csak
akkor lehet szó, ha a jogszabály egymással összehasonlítható, a szabályozás szempontjából azonos csoportba tartozó jogalanyok között tesz különbséget alkotmányos indok
nélkül. Ezért nem minősül megengedhetetlen megkülönböztetésnek, ha a jogi szabályozás eltérő jogalanyi körre
állapít meg eltérő rendelkezéseket [ld.: 9/1990. (IV. 25.)
AB határozat, ABH 1990, 46, 48.; 21/1990. (X. 4.) AB határozat, ABH 1990, 73, 77–78.; 61/1992. (XI. 20.) AB határozat, ABH 1992, 280–282.; 35/1994. (VI. 24.) AB határozat, ABH 1994, 197, 203.; 30/1997. (IV. 29.) AB határozat, ABH 1997, 130, 138.].
Összegezve az Alkotmánybíróság gyakorlatát: egy jogszabály akkor diszkriminatív, ha önkényesen, kellő indok
nélkül szabályozza eltérően az azonos helyzetben lévőket
megillető jogokat, illetőleg az őket terhelő kötelezettségeket. Következésképpen ahhoz, hogy a jogszabály hátrányosan megkülönböztető jellegét állító indítvány tárgyában állást lehessen foglalni, vizsgálni kell egyrészt, hogy
az érintetteket egy közös csoportba tartozóként kell-e kezelni, másrészt ismerni és elemezni kell azokat az érveket,
melyekre támaszkodva az indítványozó alkotmányosan indokolatlannak tekinti a szabályozást.
2.2. A rendőrségi szolgálati szabályzatról szóló
62/2007. (XII. 23. IRM rendelet (a továbbiakban: IRMr.)
2. § (2) bekezdése értelmében a rendőrség feladatainak ellátását szolgálati ágakra, szolgálatokra és szakszolgálatokra lebontva kell megszervezni. Az IRMr. 2. § (3) bekezdése a következő szolgálati ágakat különbözteti meg: bűnügyi, közrendvédelmi, közlekedésrendészeti, igazgatásrendészeti, személy- és objektumvédelmi, határrendészeti
szolgálati ág. Ezen szolgálati ágaknál beosztást betöltők
közül azok jogosultak közterületi pótlékra, akik nyomozói, illetve határrendészeti pótlékban nem részesülnek, továbbá akik nem folyamatos ügyeleti szolgálatot teljesítenek, illetve nem igazgatásrendészeti szolgálatot látnak el.
A közterületi pótlék bevezetésének a célja – amint a jogszabályi környezetből kiderül, illetve ahogyan a miniszternek az Alkotmánybíróság megkeresésére adott válasza is
megerősíti – a közterületi szolgálat megerősítése volt
(„látható rendőrség”), amelynek egyik eszközét a közterületi szolgálatot teljesítő hivatásos állomány fokozott anyagi elismerésében látták.
Az igazgatásrendészeti szolgálati ág beosztottjai – a
Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 1. §-a alap
ján – a közbiztonság és a belső rend védelme körében végrehajtóként látják el a közterület rendjének védelmével
kapcsolatos rendészeti feladatokat; szabálysértési hatósági
jogkört gyakorolnak; ellátják a közbiztonságra veszélyes
egyes eszközök és anyagok előállításával, forgalmazásával és felhasználásával kapcsolatos hatósági feladatokat;
lefolytatják a lőterekkel, lőfegyverekkel, pirotechnikai
eszközökkel kapcsolatos hatósági eljárásokat; engedélyezik és felügyelik a személy-, és vagyonvédelmi, valamint a
magánnyomozói tevékenységet. Vagyis az igazgatásrendészeti szolgálati ág beosztottjai túlnyomórészt hatósági
tevékenységet végeznek. Szolgálati feladataik döntő részének ellátása a feladatok jellegéből következően nem
közterületen történik. Így az igazgatásrendészeti állományt nem terheli a közterületi szolgálat folyamatos végrehajtásából adódó fokozott igénybevétel. Ezzel szemben
a más szolgálati ágakhoz tartozó állomány folyamatosan
végez munkát közterületen.
Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint [9/1990.
(IV. 25.) AB határozat, ABH 1990, 46, 48.; 21/1990.
(X. 4.) AB határozat, ABH 1990, 73, 77–78.; 61/1992.
(XI. 20.) AB határozat, ABH 1992, 280, 282.; 35/1994.
(VI. 24.) AB határozat, ABH 1994, 197, 203.; 30/1997.
(IV. 29.) AB határozat, ABH 1997, 130, 138.] a diszkrimináció csak az azonos helyzetben lévők által alkotott csoport tagjai egymáshoz viszonyított helyzetére vonatkozó
jogi szabályozás tekintetében vizsgálható. A kifogásolt
törvényi rendelkezés nem sérti az Alkotmány diszkriminációt tiltó 70/A. §-át mivel a közterületen folyamatosan
szolgálatot teljesítők, s így feladataik túlnyomó részét közterületen ellátók, illetőleg az alkalmanként, feladatuk töredékét közterületen végzők helyzete nem tekinthető azonosnak. Az eltérő javadalmazás indoka ebben az esetben a
munkavégzés feltételei, jellege közötti különbség, ami
nem vezet alkotmányellenes megkülönböztetéshez. Mindezek alapján az Alkotmánybíróság az indítványt ebben a
tekintetben elutasította.
3. Hivatkozik még az indítványozó az Alkotmány 2. §
(1) bekezdésének sérelmére is. Indokolásként előadja,
hogy úgy véli: a „közterületi pótlékra jogosító szolgálati
beosztások jelen állapot szerinti szabályozása nem tükrözi
az eredeti jogalkotói szándékot, mivel az 1994. évi
XXXIV. törvény 1. §-ában meghatározott alapfeladatok
ellátása közötti – kormányrendeleti szintű, önkényes –
diszkrimináció nem eredményezheti a fokozott igénybevétellel járó beosztásokban szolgálatot ellátók külön díjazásának szándékát”.
Ahogyan azt az Alkotmánybíróság jelen határozata
1. pontjában is rögzítette, a Hszt. 254. §-a felsorolja a hivatásos állomány tagjának részére folyósítható pótlékokat.
A Hszt. csak a pótlékok elnevezését, és mértékét határozza
meg, a részletszabályok kidolgozását a Kormány hatáskörébe utalja [Hszt. 342. § (1) bekezdés c) pontja]. A pótlék
jogintézményének célja a magasan kvalifikált munka és az
átlagon felüli kötelezettségek teljesítésének elismerése.
A Hszt. 254. § (2) bekezdése a pótlék mértékének megálla
pítását az általános munkakörülményektől való eltérő
munkavégzéshez köti. A jelen esetben – az indítványozó
érvelésével ellentétben – nem az alapfeladatokat rangsorolja a jogalkotó, hanem a ténylegesen közterületen kifejtett tevékenységet részesíti pótlékban. Aligha vitatható,
hogy e munkavégzés az átlagos munkakörülményektől eltér, és a közterületen szolgálatot teljesítő(k) folyamatos fokozott igénybevételével jár. A rendeletalkotói mérlegelés
ésszerűsége – a folyamatosan az átlagos munkakörülményektől eltérő környezetben szolgálatot teljesítők pótlékban részesítése, és ezzel a „látható rendőrség” erősítése –
ebben az esetben nem kifogásolható.
Az Alkotmánybíróság fentebb már megállapította, hogy
a Kr. a Hszt. felhatalmazása alapján került megalkotásra.
Az Alkotmánybíróság a fent kifejtettek szerint úgy ítéli
meg, hogy a felhatalmazás kereteit a Kr. 38. §-a megalkotásával a rendeletalkotó nem lépte túl. Az indítvánnyal
érintett jogszabályi rendelkezés tehát ezen az alapon nem
sérti a jogállamiság alkotmányos elvét.
Mindezek alapján az Alkotmánybíróság az indítványt
ebben a tekintetben is elutasította.
Budapest, 2010. március 2. Dr. Balogh Elemér s. k., Dr. Bragyova András s. k.,
alkotmánybíró előadó alkotmánybíró


text:
1/2013. (VI. 25.) OGY politikai nyilatkozata az ír népnek a Lisszaboni Szerződéssel kapcsolatos aggályairól szóló jegyzőkönyv kihirdetésével összefüggésben.
Az Országgyűlés az  ír népnek a  Lisszaboni Szerződéssel kapcsolatos aggályairól szóló jegyzőkönyv kihirdetésével
összefüggésben a következő nyilatkozatot teszi:
Az Európai Unióról szóló szerződés 4. cikke kimondja, hogy az Unió tiszteletben tartja a  tagállamok egyenlőségét
és nemzeti identitását, amely elválaszthatatlan része a  tagállamok alapvető politikai és alkotmányos
berendezkedésének. Emellett a Szerződés arról is rendelkezik, hogy minden olyan hatáskör, amelyet a  tagállamok
nem ruháztak az  Unióra, a  tagállamoknál marad, és az  Unió kizárólag a  tagállamok által ráruházott hatáskörök
határain belül járhat el a  Szerződésekben foglalt célkitűzések megvalósítása érdekében. A  fentiek garantálják azt,
hogy a tagállamok számára saját alkotmányos berendezkedésük, alkotmányos hagyományaik legyenek az irányadók
az emberi élet és a család védelme, valamint az oktatás vonatkozásában.
Az Országgyűlés elismerését és megbecsülését fejezi ki az  ír népnek azon bátor lépéséért, hogy kiállt a  tagállami
szuverenitás és identitás mellett, és a Lisszaboni Szerződés megerősítése során garanciákat fogadtatott el a számára
fontos értékek megőrzése érdekében. Üdvözli továbbá, hogy az  ír népnek a  Lisszaboni Szerződéssel kapcsolatos
aggályairól szóló jegyzőkönyv, amely minden tagállam, így Magyarország akaratával is összhangban áll, megerősíti
az  uniós és tagállami kompetencia-megosztásra vonatkozó szerződéses alapelveket. A  jegyzőkönyv kihirdetését
jó alkalomnak tekinti továbbá, hogy megerősítse maga is – a  Szerződések rendelkezéseivel és a  jegyzőkönyvvel
összhangban – az  emberi élet és a  család védelmére, illetve az  oktatás területére vonatkozó, az  Alaptörvényben
lefektetett alapelveket.
Kövér László s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
1462/2011. (XII. 22.) Korm. határozata az egyes fejezetek közötti feladatok átadás-átvételével összefüggő létszám- és kapcsolódó igazgatási költségvetési előirányzatok átcsoportosításáról.
A Kormány az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény 27. § (1) bekezdésében biztosított jogkörében, a belföldre irányuló
kormányzati kommunikáció koordinálásával, továbbá e tevékenység keretében elemzések elkészítésével, valamint egyes
miniszterelnöki megbízottak feladatainak ellátásával kapcsolatban a Magyar Köztársaság 2011. évi költségvetéséről szóló 2010. évi
CLXIX. törvény 1. számú melléklet XI. Miniszterelnökség 1. Miniszterelnökség cím terhére, a X. Közigazgatási és Igazságügyi
Minisztérium 1. Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium igazgatása cím javára 4 010 ezer forint, a XII. Vidékfejlesztési
Minisztérium 1. Vidékfejlesztési Minisztérium igazgatása cím terhére, a XI. Miniszterelnökség 1. Miniszterelnökség cím javára
1 085 ezer forint, a XIII. Honvédelmi Minisztérium 1. Honvédelmi Minisztérium cím 1. Honvédelmi Minisztérium igazgatása alcím
terhére, a XI. Miniszterelnökség 1. Miniszterelnökség cím javára 1 085 ezer forint, a XIV. Belügyminisztérium, 1. Belügyminisztérium
igazgatása cím terhére, a XI. Miniszterelnökség 1. Miniszterelnökség cím javára 1 085 ezer forint, a XV. Nemzetgazdasági
Minisztérium 1. Nemzetgazdasági Minisztérium igazgatása cím terhére, a XI. Miniszterelnökség 1. Miniszterelnökség cím javára
5 297 ezer forint, a XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium 1. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium igazgatása cím terhére,
a XI. Miniszterelnökség 1. Miniszterelnökség cím javára 1 085 ezer forint, a XVIII. Külügyminisztérium 1. Külügyminisztérium
központi igazgatása cím terhére, a XI. Miniszterelnökség 1. Miniszterelnökség cím javára 1 085 ezer forint, a XX. Nemzeti Erőforrás
Minisztérium 1. Nemzeti Erőforrás Minisztérium igazgatása cím terhére, a XI. Miniszterelnökség 1. Miniszterelnökség cím javára
1 085 ezer forint 1. számú melléklet szerinti előirányzat-átcsoportosítását rendeli el.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter Miniszterelnökséget vezető államtitkár
vidékfejlesztési miniszter honvédelmi miniszter belügyminiszter nemzetgazdasági miniszter nemzeti fejlesztési miniszter
külügyminiszter nemzeti erőforrás miniszter Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
21/2018. (VI. 21.) MNB rendelete a „Fiumei úti temető Nemzeti Emlékhely” rézötvözetű emlékérme kibocsátásáról.
A Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013. évi CXXXIX. törvény 171.  § (1)  bekezdés d)  pontjában kapott felhatalmazás alapján,
a  Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013. évi CXXXIX. törvény 4.  § (2)  bekezdésében meghatározott feladatkörömben eljárva
a következőket rendelem el:
1. § (1) A Magyar Nemzeti Bank – a „Budapest VIII. kerület, Fiumei úti temető” nemzeti emlékhely tiszteletére – „Fiumei úti
temető Nemzeti Emlékhely” megnevezéssel 2000 forintos címletű rézötvözetű emlékérmét bocsát ki.
(2) A kibocsátás időpontja: 2018. június 23. 2. § (1) Az emlékérme 90% réz és 10% cink ötvözetéből készült, súlya 18,4 gramm, átmérője 37 mm, széle recézett.
 (2) Az emlékérme előlapján, a  középmezőben a  Fiumei úti temetőben található Kossuth-mauzóleum tetején álló
szoboregyüttes – egyik kezében fáklyát tartó szárnyas Géniusz és a láncaitól megszabadított oroszlán – ábrázolása
látható. Az  ábrázolástól jobbra, egymás alatti két sorban a  „2000” értékjelzés és a  „FORINT” felirat olvasható.
Az emlékérme bal oldali szélén, fent, negyedköriratban a „MAGYARORSZÁG” felirat, lent, a szoboregyüttes talapzata
mellett, egymás alatti két sorban a „2018” verési évszám és a „BP.” verdejel olvasható. A verdejelben legalább tízszeres
nagyítás esetén látható, a  verdejel adott betűjével megegyező betűket ábrázoló mikroírás került elhelyezésre.
Az emlékérme előlapjának képét az 1. melléklet tartalmazza.
(3) Az emlékérme hátlapján a  Fiumei úti temetőben található Deák-mauzóleum és a  hozzá vezető sétány ábrázolása
látható, háttérben sírokkal. A sétány ábrázolásában, egymás alatti két sorban a „FIUMEI ÚTI SÍRKERT” és a „NEMZETI
EMLÉKHELY” felirat olvasható, a felirat fölött a nemzeti emlékhelyek emblémája, alatta Csikai Márta tervezőművész
mesterjegye látható. Az emlékérme hátlapjának képét a 2. melléklet tartalmazza.
3. § Az emlékérméből 5000 darab készíthető, bronzpatinázott kivitelben.
4. § Ez a rendelet 2018. június 23-án lép hatályba.
Dr. Matolcsy György s. k.,
 a Magyar Nemzeti Bank elnöke


text:
1425/2015. (VI. 25.) Korm. határozata a Közlekedés Operatív Program keretében uniós forrásból megvalósítandó „Közlekedésbiztonságot javító műszaki beavatkozások, nyomvályúk megszüntetése, útfelújítások, útfejlesztések megvalósítása európai uniós forrásból” tárgyú meghívásos kétszakaszos közbeszerzési eljárás megindításához történő hozzájárulásról.
A Kormány
 1. hozzájárul a  KÖZOP-1.5.0-09-11, illetve KÖZOP-3.5.0-09-11 azonosító számú pályázati felhívásra benyújtani
tervezett projektjavaslatok „Közlekedésbiztonságot javító műszaki beavatkozások, nyomvályúk megszüntetése,
útfelújítások, útfejlesztések megvalósítása európai uniós forrásból” tárgyú meghívásos kétszakaszos közbeszerzési
eljárás (a  továbbiakban: közbeszerzési eljárás) megindításához a  2007–2013 programozási időszakban az  Európai
Regionális Fejlesztési Alapból, az  Európai Szociális Alapból és a  Kohéziós Alapból származó támogatások
felhasználásának rendjéről szóló 4/2011. (I. 28.) Korm. rendelet 114/B. § (1) bekezdése alapján;
2. tudomásul veszi, hogy a  közbeszerzési eljárás eredményeként megkötendő szerződések teljesítésének várható
határideje 2015. november 30.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1/2013. (VII. 25.) MEKH utasítása a Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal Szervezeti és Működési Szabályzatáról.
A Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatalról szóló 2013. évi XXII. törvény 12. § c)  pontjában meghatározott
hatáskörömben eljárva, figyelemmel a  jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4)  bekezdés c)  pontjára, a  következő
utasítást adom ki.
1. § A Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal (a továbbiakban: Hivatal) Szervezeti és Működési Szabályzatát
(a továbbiakban: Szabályzat) az 1. mellékletben foglaltak szerint határozom meg.
2. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Dorkota Lajos s. k.,
 elnök


text:
8/2014. (I. 31.) BM rendelete a lakossági víz- és csatornaszolgáltatás támogatásáról és az egészséges ivóvízzel való ellátás ideiglenes módozatainak ellentételezéséről.
A Magyarország 2014. évi központi költségvetéséről szóló 2013. évi CCXXX. törvény 76.  § (2)  bekezdés a)  pontjában kapott
felhatalmazás alapján, az  egyes miniszterek, valamint a  Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló
212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 37.  § p) és z)  pontjában meghatározott feladatköreimben eljárva – az  egyes miniszterek,
valamint a  Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 73.  §
b) pontjában meghatározott feladatkörében eljáró nemzetgazdasági miniszter, valamint 41. § d) és l) pontjában meghatározott
feladatkörében eljáró emberi erőforrások minisztere egyetértésével – a következőket rendelem el:
1. A víz- és csatornaszolgáltatás támogatása 1. § (1) A  lakossági víz- és csatornaszolgáltatás ráfordításainak csökkentését szolgáló támogatásra az  a  települési
önkormányzat nyújthat be támogatási igényt,
a) amely a 2014. évi ivóvíz- és csatornadíjat a víziközmű-szolgáltatásról szóló törvényben és a rezsicsökkentések
végrehajtásáról szóló törvényben foglaltak szerint állapította meg,
b) amely költségvetési támogatásban, illetve közműhitelben részesült szennyvízközmű beruházás esetén
nem vállalt szerződéses kötelezettséget arra, hogy a  tárgyévre vonatkozóan a  ráfordítások csökkentéséhez
költségvetési támogatást nem vesz igénybe, és ezt az 1. melléklet szerinti 3. nyilatkozatban igazolja,
c) amely az 1. melléklet szerinti 4. nyilatkozatban igazolja, hogy a szennyvízcsatorna-hálózattal ellátott területen
az ingatlanok legalább 60%-ának bekötése megvalósult,
d) amelynek területén az  ivóvízmű, illetve csatornamű üzemeltetését a  támogatás igénylésének időpontjában
hatályos vízjogi üzemeltetési engedéllyel és víziközmű-szolgáltatásra jogosító működési engedéllyel
vagy közérdekű üzemeltetésre kötelezettséget elrendelő határozattal rendelkező víziközmű-szolgáltató
végzi, vagy ezek hiányában az  illetékes vízügyi hatósághoz benyújtott engedély iránti kérelem és a Magyar
Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatalhoz (a továbbiakban: MEKH) benyújtott működési engedély iránti
kérelem másolatát a települési önkormányzat a támogatási igényhez csatolja,
e) amelynek az  egyes szolgáltatások esetében a  támogatás számításánál figyelembe vett fajlagos ráfordítása,
illetve költsége
ea) a más víziközműből történő ivóvízátvétel esetén a lakossági célra átvett ivóvíz költsége 2014. január
1-jétől meghaladja a nettó 320 Ft/m3 értéket,
eb) a  nem csatornázott területeken az  ivóvíz-szolgáltatás 2014. évi várható fajlagos ráfordítása
meghaladja a nettó 498 Ft/m3 értéket, vagy
ec) a  csatornázott területeken – függetlenül attól, hogy az  ivóvíz- és csatornaszolgáltatást azonos
vagy más-más víziközmű-szolgáltató végzi – az  ivóvíz- és csatornaszolgáltatás 2014. évre várható
együttes, összevont fajlagos ráfordítása meghaladja a nettó 1002 Ft/m3 értéket és
f ) amely adó-, járulék-, illeték- vagy vámtartozással nem rendelkezik, és ezt az  1.  melléklet szerinti
6. nyilatkozatban igazolja.
(2) Az  (1)  bekezdés e)  pont ea)  alpontja szerinti nettó 320 Ft/m3 feletti rész támogatása csak a  lakossági célú
felhasználás miatt átvett vízmennyiség után igényelhető. Az  (1)  bekezdés e)  pont eb)  alpontja szerinti nettó
498 Ft/m3 feletti, illetve az  (1) bekezdés e) pont ec) alpontja szerinti nettó 1002 Ft/m3 feletti rész támogatása csak
a lakossági célra szolgáltatott mennyiség után igényelhető.
(3) Fajlagos ráfordításnak minősül az  az 1 m3 szolgáltatásra jutó költség (Ft/m3), amelyet a  2.  melléklet 5.  pontjában
részletezett adatok szerint összeállított, a kincstár honlapján közzétett adatlapokon előírt szerkezetben, számviteli
bizonylatokkal alátámasztható, a  2014. évre tervezett és a  2014. évben igénybevett szolgáltatás mennyiségére és
annak várható költségeire vonatkozó adatok alapján kell kiszámítani.
2. § (1) Támogatás fajlagos ráfordítások részleges ellentételezésére nyújtható, ha azok kalkulációja összhangban van
a számvitelről szóló törvénnyel.
(2) Többtényezős díjak alkalmazásakor a  többtényezős díjat egytényezőssé kell alakítani, és az  átalakítás módját
részletes kalkulációkkal kell bemutatni.
(3) A  szolgáltatást terhelő általános forgalmi adót, valamint csatornaszolgáltatásnál a  környezetterhelési díjat
a támogatás alapjául szolgáló díj összegénél nem lehet figyelembe venni.
(4) Több települést ellátó és a  települések tekintetében átlagráfordítást figyelembe vevő egységes díjat alkalmazó
víziközmű-szolgáltató esetében településenkénti költségkalkuláció alapján támogatás nem igényelhető.
3. § (1) A támogatás mértékét a következő szempontokra tekintettel kell megállapítani:
a) az ivóvíz-szolgáltatás teljes fajlagos ráfordításának növekedése az előző évben elismerthez képest legfeljebb
2,4%-ig, a  2012. évi tényleges értékhez viszonyítva legfeljebb 4,1%-ig vehető figyelembe a  támogatási
javaslat kialakítása során,
b) csatornázott területeken a  csatornaszolgáltatás teljes fajlagos ráfordításának növekedése az  előző évben
elismerthez képest legfeljebb 2,4%-ig, a 2012. évi tényleges értékhez viszonyítva legfeljebb 4,1%-ig vehető
figyelembe a támogatási javaslat kialakítása során,
c) ha a  nem lakossági fogyasztói körre meghatározott díj alacsonyabb, mint a  tervezett fajlagos ráfordítás,
a megítélt támogatás összegét arányosan csökkenteni kell,
d) ha a  lakossági fogyasztók számára megállapított 2014. évi díj nem éri el a  támogatási igény
meghatározásánál figyelembe vett, az 1. § (1) bekezdés e) pontjában meghatározott küszöbértéket és ennek
oka nem az önkormányzati kompenzáció, a fajlagos támogatás mértéke a megállapított díj és a küszöbérték
különbözetével csökkentett összeg,
e) az átvett víz esetében a hálózati veszteség – a vízátvételi pont és a szolgáltatási pontokon a fogyasztók részére
átadott vízmennyiség közötti különbség – figyelembe vehető aránya nem haladhatja meg a 15%-ot, és
f ) a  csatornaszolgáltatás számlázott mennyisége – lakossági fogyasztói körben – nem haladhatja meg
a szolgáltatott ivóvíz mennyiségét.
(2) Ha a  szolgáltatás teljes fajlagos ráfordításának növekedése meghaladja az  (1)  bekezdés a) és b)  pontja szerint
figyelembe vehető mértéket, az egyes költségnemek növekedése a támogatási javaslat kialakításánál a következők
szerint kerül elismerésre:
a) az  értékcsökkenési leírás, valamint – a  víziközmű-szolgáltatásról szóló törvény és a  Magyarország helyi
önkormányzatairól szóló törvény előírásainak megfelelő üzemeltetés esetén – az azt helyettesítő használati
(bérleti) díj nem haladhatja meg az  eszközök pótlásának, felújításának céljaira felhasználható – a  fajlagos
ráfordítás számítása során felhasználni tervezett – a  díjmegállapításban értékcsökkenés címén elfogadott
mértéket, illetve mértékének 160 Ft/m3 feletti része nem támogatható,
b) a  személyi jellegű ráfordítások növekedése az  előző évben elismerthez képest legfeljebb 4,4%, a  2012. évi
tényleges értékhez viszonyítva legfeljebb 8,3% lehet,
c) az  anyag, anyagjellegű ráfordítások növekedése az  előző évben elismerthez képest legfeljebb 2,5%,
a 2012. évi tényleges értékhez viszonyítva legfeljebb 3,8% lehet,
d) az  energiaköltségek növekedése az  előző évben elismerthez képest, illetve a  2012. évi tényleges értékhez
viszonyítva nem emelkedhet és
e) az  egyéb költségek és egyéb ráfordítások növekedése az  előző évben elismerthez képest 4,3%, a  2012.  évi
tényleges értékhez viszonyítva legfeljebb 4,8% lehet, ide nem értve a  közművezetékek adójáról szóló
törvényben foglaltak alapján megfizetésre kerülő adót.
(3) Az (1) bekezdés d) pontját nem kell alkalmazni
a) a  kedvezményezett térségek besorolásáról szóló 311/2007. (XI. 17.) Korm. rendelet 2. és 4.  mellékletében
felsorolt kedvezményezett kistérségekhez tartozó települési önkormányzatok, és
b) a  társadalmi-gazdasági és infrastrukturális szempontból elmaradott, illetve az  országos átlagot jelentősen
meghaladó munkanélküliséggel sújtott települések jegyzékéről szóló 240/2006. (XI. 30.) Korm. rendelet
mellékletében szereplő települések
esetében.
 (4) Ha a települési önkormányzat nem felel meg az (1)–(3) bekezdésben foglaltaknak, a támogatást igénylő települési
önkormányzatnak részletes szöveges indokolást kell benyújtania. 4. § A támogatást a  települési önkormányzat kizárólag a  lakossági ivóvíz- és csatornaszolgáltatás ráfordításainak
csökkentésére használhatja fel.
5. § (1) A víziközmű-szolgáltatótól előzetesen beszerzett adatok, kalkulációk felhasználásával kitöltött, 2. melléklet szerinti
adattartamú támogatási igényt, valamint annak az e  rendeletben előírt kötelező mellékleteit 2014. február 14-éig
kell rögzíteni és lezárni a  kincstár által üzemeltetett Önkormányzati Előirányzat-gazdálkodási Modul nevű
elektronikus rendszerben és három eredeti példányban a  kincstár települési önkormányzat székhelye szerint
illetékes területi szervéhez (a továbbiakban: Igazgatóság) benyújtani. A kizárólag postai úton, valamint a kizárólag
elektronikus úton benyújtott adatlap érvénytelen. A  papír alapú támogatási igény postára adásának határideje
legkésőbb az elektronikus rögzítés határidejét követő munkanap. E határidő elmulasztása jogvesztő.
(2) Ivóvíz- és csatornaszolgáltatásra vonatkozó együttes támogatási igény, illetve csatornaszolgáltatásra vonatkozó
támogatási igény esetén a  víziközmű-szolgáltató – vagy a  társszolgáltató – által végzett ivóvíz-szolgáltatásra
vonatkozó adatokat és részletes kalkulációkat is be kell nyújtani. Új vízmű, illetve csatornamű üzembe helyezése
esetén a  fajlagos ráfordítás összetevőit – ideértve az  üzembe helyezés költségét is – külön indokolásban kell
kimutatni a beruházás megvalósítási tanulmányának megfelelően.
(3) Az Igazgatóság a határidőben benyújtott és a formai követelményeknek megfelelő támogatási igényt mellékleteivel
együtt 2014. március 3-áig két eredeti papír alapú példányban továbbítja a vízgazdálkodásért felelős miniszternek
(a továbbiakban: miniszter), valamint elektronikus úton – ideértve az 1. § (1) bekezdés d) pontja szerint benyújtott
mellékletet – a  kincstár központi szervének. A  kincstár központi szerve 2014. március 5-éig elektronikus úton
megküldi az országosan összesített adatokat a miniszternek.
6. § (1) A  támogatási igényeket a  (3)  bekezdés szerinti tárcaközi bizottság a  3.  §-ban foglalt szempontok szerint
megvizsgálja, és javaslatot tesz a  lakossági ivóvíz- és csatornaszolgáltatás fajlagos ráfordításai támogatásának
odaítélésénél figyelembe vehető tényleges küszöbértékekre, továbbá a  támogatásban részesíthető települési
önkormányzatok körére. A  küszöbértékek nem lehetnek alacsonyabbak, mint az  1.  § (1)  bekezdés e)  pontjában
meghatározott értékek.
(2) Ha az (1) bekezdés szerinti küszöbértékek alapján a támogatásban részesíthető települési önkormányzatok számára
megítélhető összes támogatás meghaladja a  rendelkezésre álló keretet, a  tárcaközi bizottság javaslatot tesz
a települési önkormányzatonkénti támogatási összegek egységes mértékben történő csökkentésére.
(3) A tárcaközi bizottság a miniszter, az államháztartásért felelős miniszter, a víziközmű-szolgáltatásért felelős miniszter,
az egészségügyért felelős miniszter és a MEKH elnöke által delegált egy-egy tagból áll. A tárcaközi bizottság elnöke
a miniszter által delegált tag.
7. § (1) A miniszter a benyújtott igényeket legkésőbb 2014. március 28-áig bírálja el. A támogatást a miniszter utalványozása
alapján a kincstár a döntést követő 15 napon belül folyósítja.
(2) A települési önkormányzat a támogatást havi bontásban, az adott hónapban – illetve első alkalommal a megelőző
hónapokban és az adott hónapban – keletkező jogos követelés alapján utalja tovább a víziközmű-szolgáltatónak.
A  támogatás teljes összegét 2014. december 31-éig kell a  MEKH által kiadott víziközmű-szolgáltatás végzésére
jogosító működési engedéllyel rendelkező víziközmű-szolgáltató vagy a  MEKH által kiadott közérdekű
üzemeltetésre kötelezettséget elrendelő határozattal rendelkező víziközmű-szolgáltató rendelkezésére bocsátani.
(3) A  támogatási igény benyújtását követő szolgáltatóváltás esetén az  üzemeltetési szerződés megkötését vagy
a  közérdekű üzemeltetőt kijelölő határozat jogerőre emelkedését követő 30 napon belül a  korábbi víziközműszolgáltató az  éves megítélt – átadott vízre és szolgáltatásra is vonatkozó – támogatásnak a  szolgáltatott
mennyiséggel arányosan csökkentett részét a települési önkormányzat részére visszautalja.
(4) A kötelezettségvállalással terhelt maradványt 2015. június 30-áig lehet felhasználni.
8. § (1) A kedvezményezett
a) a 2014. december 31-éig felhasznált támogatásról 2014. december 31-i fordulónappal,
b) a 2015. június 30-áig felhasznált támogatásról 2015. december 31-i fordulónappal
az éves költségvetési beszámolójában számol el.
(2) Az  elszámolás során be kell mutatni a  fajlagos ráfordítás és a  szolgáltatott mennyiség tényleges értékeit.
Ha az  elszámolásban szereplő adatok alapján számított támogatás összege elmarad a  megítélt támogatás
összegétől, a  különbözetet a  víziközmű-szolgáltató visszautalja a  települési önkormányzat részére. A  települési
önkormányzat a  jogosulatlanul igénybe vett támogatást az  államháztartásról szóló törvény végrehajtásáról szóló
368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet 106. § (1) bekezdése szerinti kamattal együtt fizeti vissza.
2. Az egészséges ivóvízzel való ellátás ideiglenes módozatainak ellentételezése
9. § (1) Az  egészséges ivóvízzel való ellátás ideiglenes módozataként lakossági felhasználóknak, illetve közegészségügyi
határozat alapján kiemelt felhasználói csoportoknak az  ivóvíz minőségi követelményeiről és az  ellenőrzés
rendjéről szóló 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet 6.  §-a alapján elrendelt, legfeljebb 6 hét időtartamig fenntartott
ivóvíz-ellátása támogatható.
(2) Eseti ivóvízszennyezésre hivatkozással támogatás akkor adható, ha a  fővárosi, illetve megyei kormányhivatal
népegészségügyi szakigazgatási szerve a  2013. évben legfeljebb két alkalommal az  ivóvíz minőségi
követelményeiről és az  ellenőrzés rendjéről szóló 201/2001. (X. 25.) Korm. rendelet 1. számú melléklet A) vagy
B) pontjában szereplő vízminőségi jellemző határértékének túllépését, majd 6 héten belül a túllépés megszűnését
állapította meg határozatában. A  határérték két alkalommal történő túllépése együttesen sem haladhatja meg
a 6 hetes időtartamot. A támogatási igény befogadásának feltétele a határozatok másolatának benyújtása.
(3) A  nitrit, illetve nitrát paraméter esetén a  (2)  bekezdésben foglaltakat ideiglenes vízellátásban részesülő várandós
anyák és egyévesnél fiatalabb csecsemők tekintetében azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy a támogatás a teljes
2013. naptári évre is adható, amennyiben a fővárosi, illetve megyei kormányhivatal népegészségügyi szakigazgatási
szerve 2013. évben a  közüzemi ivóvíz nitrit, illetve nitrát határérték túllépést megállapító és ismételten
megfelelőséget megállapító határozatai együttesen benyújtásra kerülnek és a  kereskedelmi forgalomban lévő
alternatív megoldások költségigényét nem haladja meg a benyújtott igény.
10. § (1) Az  egészséges ivóvízzel való ellátás ideiglenes módozatának ellentételezésére az  a  települési önkormányzat
nyújthat be támogatási igényt, amelyet a  fővárosi és megyei kormányhivatal népegészségügyi szakigazgatási
szerve vagy járási, fővárosi kerületi népegészségügyi intézete 2013. január 1. és 2013. december 31. között kiadott
határozatában kötelezett arra, hogy a településen vagy településrészen az érintett fogyasztók részére az egészséges
ivóvizet biztosítsák.
(2) Nem jogosult támogatásra az a települési önkormányzat
a) – a  9.  § (2)  bekezdés szerinti eseti ivóvízszennyezéssel összefüggő igények kivételével – amely
az Ivóvízminőség-javító Programban vesz részt,
b) amelynek felróható okból, illetve az  üzemeltető jogellenes magatartása következtében került sor
az ivóvíz-ellátási kötelezettség elrendelésére. 11. § A támogatás mértékét a települési önkormányzat számítja ki a 4. mellékletben foglaltak szerint.
12. § (1) A támogatást az ivóvíz-ellátási kötelezettség megszűnését követően utólag, a víziközmű-szolgáltató által benyújtott
és a  települési önkormányzat által befogadott számlák, számviteli bizonylatok alapján – az  Igazgatóság útján
– lehet igényelni. A  támogatási igényt a  kincstár által üzemeltetett elektronikus rendszerben kell rögzíteni és
lezárni, és a (2) bekezdésben jelzett mellékletekkel együtt két eredeti példányban az Igazgatósághoz 2014. február
14-éig benyújtani. A kizárólag postai úton, valamint a kizárólag elektronikus úton benyújtott adatlap érvénytelen.
A papír alapú támogatási igény postára adásának határideje legkésőbb az elektronikus rögzítés határidejét követő
munkanap. E határidő elmulasztása jogvesztő.
(2) A támogatási igényhez csatolni kell
a) a fővárosi és megyei kormányhivatal népegészségügyi szakigazgatási szervének vagy járási, fővárosi kerületi
népegészségügyi intézetének a 10. § (1) bekezdés szerinti jogerős határozatát,
b) az (1) bekezdés szerinti számlák, számviteli bizonylatok hitelesített másolati példányát,
c) a 3. melléklet szerinti számlaösszesítést tartalmazó kimutatást, és
d) a 9. § (3) bekezdése szerinti esetben a várandós anyák és az egyévesnél fiatalabb csecsemők részére kiadott
egészséges ivóvíz tételes elszámolását. 13. § (1) Az  Igazgatóság 2014. március 3-áig továbbítja a  felülvizsgált támogatási kérelmek egy-egy példányát postai úton
a  miniszternek, és elektronikusan a  kincstár központi szervének. A  kincstár központi szerve 2014. március 5-éig
elektronikus úton megküldi az országosan összesített adatokat a miniszternek.
(2) A miniszter a benyújtott igényeket legkésőbb 2014. március 28-áig bírálja el. A támogatást a miniszter utalványozása
alapján a kincstár a döntést követő 15 napon belül folyósítja.
14. § A kedvezményezett a  támogatás felhasználásáról 2014. december 31-i fordulónappal az  éves költségvetési
beszámolójában számol el.
3. Záró rendelkezések 15. § (1) Ez a rendelet – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) A 17. § 2014. december 31-én lép hatályba.
16. § Ez a  rendelet az  Európai Unió működéséről szóló szerződés 106.  cikke (2)  bekezdésének az  általános gazdasági
érdekű szolgáltatások nyújtásával megbízott egyes vállalkozások javára közszolgáltatás ellentételezése formájában
nyújtott állami támogatásra való alkalmazásáról szóló, 2011. december 20-i 2012/21/EU bizottsági határozat hatálya
alá tartozó támogatást tartalmaz.
17. § Hatályát veszti a 2013. évi lakossági víz- és csatornaszolgáltatás-támogatás igénylésének és elbírálásának részletes
feltételeiről, valamint az  egészséges ivóvízzel való ellátás ideiglenes módozatainak ellentételezéséről szóló
90/2013. (X. 7.) VM rendelet.
Dr. Pintér Sándor s. k.,
 belügyminiszter


text:
116/2010. (HK 12.) MH KMHP PK intézkedése az MH Kelet-magyarországi Hadkiegészítő Parancsnokság csapatkarjelzésének rendszeresítéséről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 110. § (2) bekezdésében kapott felhatalmazás, továbbá a Magyar Honvédség belső rendelkezései kiadásának és a szakirányítás rendjéről szóló
119/2007. (HK 20.) HM utasítás 4. § (2) bekezdése alapján
– figyelemmel a csapatkarjelzések, csapatjelvények, csapatérmék tartalmi és formai követelményeiről, az elbírálás
és engedélyezés rendjéről szóló 120/2005. (HK 2/2006)
HM utasítás (a továbbiakban: (Utasítás), valamint a Magyar Honvédség Öltözködési Szabályzatának kiadásáról
szóló 9/2005. (III. 30.) HM rendelet rendelkezéseire – az
MH Kelet-Magyarországi Hadkiegészítő Parancsnokság
csapatkarjelzésének rendszeresítéséről az alábbi
intézkedést adom ki: 1. Az Utasítás előírásai szerint elkészített, elbírált és felterjesztett karjelzést rendszeresítem, viselését az MH KM
HPK-ság hivatásos és szerződéses állománya részére engedélyezem.
2. Az MH KM HPK által rendszeresített csapatkarjelzés
szöveges leírását és eredeti, valamint kétszeres méretű színes grafikáját ezen intézkedés melléklete tartalmazza.
3. Az Utasítás 6. § (1) bekezdése szerint a HM Fejlesztési és Logisztikai Ügynökség vezérigazgatója gondoskodik
a jóváhagyott karjelzés rendszeresítéséből adódó költségvetés tervezéséről, beszerzéséről, gyártásáról és az MH
KM HPK-ság személyi állományának csapatkarjelzéssel
való ellátásáról.
4. Ez az intézkedés a közzététele napján lép hatályba.
Távollévő parancsnok helyett:
Horváth Attila alezredes s. k.,