text:
218/2012. (VIII. 13.) Korm. rendelete a járási (fővárosi kerületi) hivatalokról.
A Kormány az 1–9. és 13–14. §-ok tekintetében a fővárosi és megyei kormányhivatalokról, valamint a fővárosi és megyei kormányhivatalok
kialakításával és a területi integrációval összefüggő törvénymódosításokról szóló 2010. évi CXXVI. törvény 21/A. § a)–b) pontjában
kapott felhatalmazás alapján, valamint a 10–12. §-ok tekintetében a járások kialakításáról, valamint egyes ezzel összefüggő törvények módosításáról szóló 2012. évi
XCIII. törvény 87. § a)–c) pontjaiban kapott felhatalmazás alapján és az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott
feladatkörében eljárva, a következőket rendeli el: 1. Illetékességi szabályok
1. § (1) A járási (fővárosi kerületi) hivatalok (a továbbiakban együtt: járási hivatal) székhelyeit – a fővárosi kerületek
kivételével – az 1. melléklet tartalmazza. A járási hivatalok illetékessége az 1. mellékletben meghatározott
településekre terjed ki. A járási hivatal a feladatait az illetékességébe tartozó települések tekintetében kirendeltségek
és települési ügysegédek útján is elláthatja. (2) Kormányrendelet a járási hivatal illetékességi területét egyes államigazgatási feladatok tekintetében az
1. mellékletben meghatározott illetékességtől eltérően is megállapíthatja. (3) A járási hivatal törzshivatala szervezeti egységeként működő okmányiroda az ország területére kiterjedő
illetékességgel ellátja a külön jogszabályban hatáskörébe utalt feladatokat.
(4) Hivatalból indult – a (3) bekezdésben megjelölt feladataival összefüggő – eljárásra az az okmányiroda illetékes, amely
járási hivatal illetékességi területén az ügyfél lakóhelye, ennek hiányában tartózkodási helye (székhelye, telephelye)
van. 2. A járási hivatal szakigazgatási szervei 2. § (1) Amennyiben kormányrendelet eltérően nem rendelkezik, a járási hivatal szervezeti egységeként működő ágazati
szakigazgatási szervek (a továbbiakban: járási szakigazgatási szerv): a) a járási gyámhivatal a gyermekvédelmi és gyámügyi feladatok ellátására,
b) a járási építésügyi hivatal az építésfelügyeleti hatósági és egyes jogszabályokban meghatározott építésügyi
hatósági feladatok ellátására, c) a járási hivatal állategészségügyi és élelmiszer-ellenőrző szakigazgatási szerve az élelmiszer-biztonsági,
élelmiszerminőség-ellenőrzési, takarmányellenőrzési élelmiszerlánc-felügyeleti, és állategészségügyi, illetve a falugazdász-hálózat útján ellátott egyes földművelésügyi feladatok ellátására,
d) a járási földhivatal az ingatlanügyi és telekalakítási feladatok ellátására,
e) a járási hivatal munkaügyi kirendeltsége a foglalkoztatási, munkaerő-piaci feladatok ellátására,
f) a járási népegészségügyi intézet a népegészségügyi feladatok ellátására.
(2) Kormányrendelet más államigazgatási szervet is a járási hivatal szakigazgatási szerveként határozhat meg.
(3) Amennyiben kormányrendelet eltérően nem rendelkezik, a járási szakigazgatási szerv illetékessége megegyezik
a járási hivatal illetékességével. 3. A járási hivatal szakmai irányítása
3. § (1) E kormányrendelet és külön jogszabály alapján a járási törzshivatal hatáskörébe tartozó államigazgatási ügyek
tekintetében a központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló
2010. évi XLIII. törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 2. § (1) bekezdés e)–h) pontjaiban meghatározott hatásköröket
– figyelemmel a fővárosi és megyei kormányhivatalokról, valamint a fővárosi és megyei kormányhivatalok
kialakításával és a területi integrációval összefüggő törvénymódosításokról szóló 2010. évi CXXVI. törvény 5. §
(2) bekezdésére – a fővárosi és megyei kormányhivatalt vezető kormánymegbízott (a továbbiakban:
kormánymegbízott) gyakorolja. (2) A járási hivatal törzshivatalában működő okmányiroda által ellátott feladatok tekintetében a Ksztv. 2. § (1) bekezdés
e)–h) pontjaiban meghatározott hatásköröket az okmányirodai feladatokért felelős központi szerv vezetője
gyakorolja. (3) A fővárosi és megyei kormányhivatal szociális és gyámhivatala ellátja a járási törzshivatal hatáskörébe tartozó szociális
feladatok szakmai irányítását, ennek keretében gyakorolja a törvényességi és szakszerűségi ellenőrzést, valamint
a Ksztv. 2. § (1) bekezdés e)–h) pontjában meghatározott hatásköröket.
4. § (1) A járási szakigazgatási szervek tekintetében a Ksztv. 2. § (1) bekezdés e)–h) pontja szerinti hatáskörök gyakorlására
a szakmai irányítást végző megyei (fővárosi) szakigazgatási szerv vezetője jogosult.
(2) A járási szakigazgatási szervek feladatkörébe tartozó támogatások és ellátások felhasználásának, valamint
a szolgáltatások nyújtása szabályszerűségének ellenőrzését és hatékonysági vizsgálatát a megyei (fővárosi)
szakigazgatási szerv vezetője törvényességi ellenőrzés keretében végzi. (3) A megyei (fővárosi) szakigazgatási szerv vezetője gondoskodik a szakmai irányítása alá tartozó járási szakigazgatási
szervek által végzett ellenőrzések összehangolásáról. 4. A járási hivatal vezetőjének feladatai
5. § A járási hivatal vezetője (a továbbiakban: hivatalvezető) a kormánymegbízott szakmai irányítása mellett
a) vezeti a járási hivatalt, b) gyakorolja a járási hivatal törzshivatalának feladat- és hatásköreit,
c) biztosítja – a kormánymegbízott által meghatározott keretek között – a járási hivatal szakigazgatási szervei
feladatellátásának feltételeit, d) gondoskodik a kormánymegbízott által meghatározott belső szabályzatok elkészítéséről,
e) gyakorolja a járási hivatal napi működéséhez biztosított előirányzatok feletti jogosítványokat
a kormánymegbízott által meghatározott keretek között, f) ellátja a járási hivatal üzemeltetésével összefüggő feladatokat.
5. A járási hivatal feladatai 6. § (1) A járási hivatal törzshivatala és szakigazgatási szervei ellátják a jogszabályban hatáskörükbe utalt feladatokat.
(2) A járási hivatal közreműködik a fővárosi és megyei kormányhivatalnak a kormányzati célkitűzések területi
megvalósításával összefüggő feladatainak ellátásában. Ennek keretében a járási hivatal törzshivatala
a kormánymegbízott által meghatározottak szerint koordinációs, ellenőrzési, informatikai és képzési tevékenységet,
valamint a járási szakigazgatási szervek működtetésével összefüggő, a fővárosi és megyei kormányhivatalokról szóló
288/2010. (XII. 21.) Korm. rendelet 32. § (4) bekezdésében meghatározott funkcionális feladatokat láthat el.
6. A járási hivatal integrált ügyfélszolgálati feladatai 7. § (1) A járási hivatal integrált ügyfélszolgálatot (a továbbiakban: kormányablak) működtet.
(2) A kormányablakok működésének részletes szabályait, valamint a kormányablakokban kezdeményezhető, illetve
intézhető ügytípusokat külön kormányrendelet tartalmazza. 7. A járási hivatal gazdálkodása
8. § A járási hivatal a fővárosi és megyei kormányhivatal által biztosított előirányzatok felett – a kormánymegbízott által
meghatározott feltételek szerint – önállóan rendelkezik. 8. A járási hivatal illetékességének megváltoztatása és új járási hivatal kialakítása
9. § (1) Amennyiben települési képviselő-testület határozatában kezdeményezi a településnek másik járási hivatal
illetékességi területéhez történő átcsatolását, illetve új járás kialakítását, a fővárosi és megyei kormányhivatal
megvizsgálja az átcsatolás, illetve új járás kialakításának indokoltságát. Indokoltnak minősül különösen
a kezdeményezés, amennyiben ezzel az államigazgatási feladatok hatékonyabb ellátása biztosítható, vagy ha
a közlekedési feltételek jelentősen megváltoznak. (2) A fővárosi és megyei kormányhivatal kormánymegbízottja a képviselő-testületi határozatot – a település
besorolásának megfelelő járási hivatal hivatalvezetőjének, átcsatolási javaslata esetén a képviselő-testület által
indítványozott másik járási hivatal hivatalvezetője, valamint a fővárosi és megyei kormányhivatal véleményének
a csatolásával – küldi meg a közigazgatás-szervezéséért felelős miniszternek (a továbbiakban: miniszter).
(3) A miniszter a javaslatát az általános önkormányzati választások évében április 30-ig nyújtja be a Kormány számára,
valamennyi az adott időszakban beérkezett kezdeményezés tekintetében. A Kormány döntése alapján településnek
másik járáshoz történő átcsatolására, illetve új járási hivatal kialakítására az általános önkormányzati választások
napjával kerülhet sor. 9. A járási biztos feladatai
10. § (1) A járási biztos a feladatait a kormánymegbízott közvetlen irányításával, a kormánymegbízott iránymutatásai alapján
látja el. (2) A járási biztos a járási hivatal felállításának előkészítése és a járások kialakításáról, valamint egyes ezzel összefüggő
törvények módosításáról szóló 2012. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Törvény) 2. § (2) bekezdésében meghatározott
megállapodás (a továbbiakban: megállapodás) megkötésének előkészítése és végrehajtása érdekében jogosult:
a) a települési önkormányzat polgármesterével és jegyzőjével közvetlenül egyeztetni,
b) a települési önkormányzat vagyonleltárát és a 12. §-ban meghatározott felmérés eredményeit megismerni,
c) a megállapodás alapján ingyenes használatba kerülő ingó- és ingatlan-vagyonelemeket közvetlenül
megtekinteni, a használatba kerülő ingatlanokba belépni, d) az ingyenes használatba kerülő ingó és ingatlan vagyonelemekre vonatkozó szerződésekbe betekinteni,
e) az ingyenes használatba kerülő ingatlanokon szükséges esetleges átalakítási, felújítási munkálatok során az
önkormányzat képviselőjével együttműködni, egyeztetni. (3) Járási biztos kinevezésének hiányában a járási biztos feladat- és hatásköreit a kormánymegbízott jogosult gyakorolni.
10. A megállapodás megkötése és a birtokba adás szabályai
11. § (1) A megállapodás alapjául a települési önkormányzatnak a megállapodás megkötésének időpontjában meglévő,
hitelesített vagyonleltára és a 12. §-ban meghatározott felmérés eredményei szolgálnak. A megállapodást
a Törvényben meghatározott felek e rendelet 2. melléklete szerinti megállapodás-minta alapján kötik meg.
(2) A megállapodás-minta egyes pontjainak a megállapodásban történő alkalmazása – Átvevő fővárosi és megyei
kormányhivatal szervezetalakítási jogkörében hozott döntése alapján – függ attól, hogy az adott település a járási
hivatal székhelye lesz vagy a településen járási kirendeltség kerül felállításra, illetve az érintett településen települési
ügysegédek látnak-e el feladatokat. (3) A megállapodás alapján az érintett vagyonelemek tényleges birtokba adása jegyzőkönyv felvételével történik, melyre
2013. január 1-jével kerül sor. (4) A birtokba adási eljárás levezetője a kormánymegbízott. A kormánymegbízott dönt a birtokba vételi eljárás pontos
időpontjáról, továbbá a használatba vevőn és a polgármesteren kívüli jelenlévőkről, a birtokba vételről készített
jegyzőkönyv hitelesítésének módjáról, továbbá adott esetben a nevében és helyette eljáró meghatalmazott
személyről. A jegyzőkönyvet a kormánymegbízott és a polgármester írja alá. A jegyzőkönyv egy példányát annak
aláírását követő 15 napon belül a kormánymegbízott köteles megküldeni a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt.
részére. 11. Átmeneti és záró rendelkezések 12. § A járási hivatalok ingyenes használatába kerülő ingó- és ingatlan vagyonelemek, valamint az átvételre kerülő
köztisztviselők számának és feladatainak pontos meghatározása érdekében a Közigazgatási és Igazságügyi
Minisztérium – a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Vagyonkezelő Központ, a Közigazgatási és Elektronikus
Közszolgáltatások Központi Hivatala, valamint a fővárosi és megyei kormányhivatalok közreműködésével – felmérést
végez valamennyi települési önkormányzatnál.
13. § (1) A járási gyámhivatal vezetőjének kinevezéséig, de legkésőbb 2013. március 31-ig a járási gyámhivatal vezetői
feladatait a járási hivatal székhely települése gyámhivatalának vezetője, vezető hiányában kijelölt ügyintézője látja el.
(2) A járási építésügyi hivatal vezetőjének kinevezéséig, de legkésőbb 2013. március 31-ig a járási építésügyi hivatal
vezetői feladatait a járási hivatal vezetője által a vezetői feladatok ellátásával megbízott építésügyi feladatokat ellátó
vezető vagy ügyintéző látja el.
(3) Az (1)–(2) bekezdésben meghatározott időtartam alatt a járási gyámhivatal, illetve a járási építésügyi hivatal vezetői
feladatait ellátó kormánytisztviselő a korábbi illetményének megfelelő illetményre és juttatásokra jogosult.
14. § (1) A jegyző, illetve a polgármesteri hivatal ügyintézője a 2012. december 31. napján folyamatban lévő – a járási hivatal
által átvételre kerülő – ügyek iratait a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló
2004. évi CXL. törvény 22. § (1)–(2) bekezdése alapján az iratok kezelésére vonatkozó jogszabályoknak megfelelő
bontásban megküldi a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező járási hivatalnak.
(2) A 2012. december 31. napjáig lezárt iratok őrzéséről a jegyző gondoskodik az önkormányzati hivatalok egységes
irattári tervének kiadásáról szóló 29/2009. (X. 30.) ÖM rendelet szerinti egységes irattári terv, valamint az
önkormányzati hivatal iratkezelési szabályzata alapján. A járási hivatal kérésére a lezárt iratokat a jegyző köteles három
napon belül átadni a járási hivatalnak.
15. § (1) E rendelet a (2)–(4) bekezdésben foglaltak kivételével a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) E rendelet 1–6. §-ai, 8–9. §-ai, és a 13. §-a 2013. január 1-jén lépnek hatályba.
(3) E rendelet 7. §-a 2013. október 1-jén lép hatályba.
(4) E rendelet 10. §-a és 12. §-a 2013. január 1-jén hatályát veszti.
Dr. Semjén Zsolt s. k.,
miniszterelnök-helyettes


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
358/2018. (HK 11.) HVKF intézkedése főnökségi kiadvány kiadásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrenden bevezethető intézkedésekről szóló
2011. évi CXIII törvény 52. § (1) bekezdése alapján – figyelemmel a szolgálati könyvek és a főnökségi kiadványok kiadásának rendjéről szóló 93/2006. (HK 18.) HM
utasításra – a következő
intézkedést adom ki: 1. Az intézkedés hatálya kiterjed a Honvédelmi Minisztérium és a Magyar Honvédség katonai szervezeteire és
egészségügyi szakágaira.
2. Ezen intézkedés mellékleteként kiadom a „Segédlet
a Magyar Honvédség személyi állománya egészségtudatos
táplálkozásához” című szolgálati kiadványt.
3. A mellékletet az érintettek külön kapják meg az elosztó szerint:
4. Az intézkedés az aláírása napján lép hatályba, és
visszavonásig érvényes.
Korom Ferenc altábornagy s. k.,
Honvéd Vezérkar főnöke


text:
308/2010. (XII. 20.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
A Köztársaság Elnökének Érdemérme és a Köztársaság Elnökének Díszoklevele Éremmel kitüntetések alapításáról
szóló 223/2010. (IX. 2.) KE határozat 3. pontjában foglaltak alapján
a gyermekek gyógyításában önkéntesként végzett tevékenységéért dr. Fórizs Etelka fogszakorvosnak,
dr. Szekeres Márta nyugalmazott vezető főorvosnak, gyermekszemész szakorvosnak
lovasterapeutaként és önkéntesként végzett tevékenységéért Topár Zsoltnak, a Magyar Fogyatékosok Lovas Sportszövetsége elnökének, a
KÖZTÁRSASÁG ELNÖKÉNEK DÍSZOKLEVELE ÉREMMEL kitüntetést adományozom. Budapest, 2010. december 16.
Schmitt Pál s. k.,
köztársasági elnök


text:
408/2009. (X. 8.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2009. október 5-én megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továb biak ban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva a J. Cs. magánszemély által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz címzett
kifogást lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Nádor u. 2.; levélcím: 1903 Budapest,
Pf. 314; fax: 06-1-441-1729).
Indokolás I. A beadványozó 2009. szeptember 10-én aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási
Bizottsághoz az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továb biak ban: Nsztv.)
2. §-a szerinti hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
,,Kezdeményezzük a vonatkozó jogszabályok módosítását úgy, hogy ha az Országos Választási Bizottság megállapítja,
hogy egy népszavazás megtartásához összegyűlt a szükséges számú támogató aláírás, akkor kötelező legyen 90 napon
belül megtartani a szavazást.”
A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény (a továb biak ban: Alkotmány) 28/C. § (5) bekezdés
c) pontja kimondja:
,,Nem lehet országos népszavazást tartani:
c) az Alkotmány népszavazásról, népi kezdeményezésről szóló rendelkezéseiről,”
A testület álláspontja szerint a népszavazásra feltenni kívánt kérdésben a kötelező jelleg az, amely egyértelműen az
Alkotmány ezen rendelkezésébe ütközik.
Az Országos Választási Bizottság álláspontja szerint továbbá nem egyértelmű, hogy a kezdeményező mit ért az
aláírásgyűjtő ív mintapéldányán szereplő kérdésben használt „szükséges számú támogató aláírás” kitétel alatt. Az
Alkotmány 28/C. § (2) bekezdése értelmében országos népszavazás esetén népszavazást kell tartani legalább 200 000
választópolgár kezdeményezésére, továbbá ugyanezen paragrafus (4) bekezdése kimondja, hogy az Országgyűlés
mérlegelés alapján 100 000 választópolgár kezdeményezésére népszavazást rendelhet el. Az alaptörvény hivatkozott
rendelkezései értelmében az országos népszavazás elrendeléséhez a 100 000 és a 200 000 érvényes aláírás is
tekinthető szükséges számúnak, a különbség az, hogy míg az első esetben az elrendelés eldöntését a jogalkotó az
Országgyűlés mérlegelési jogkörébe utalja, addig a második esetben kötelező megtartani a szavazást. Amennyiben
a jelen eljárásban tárgyalt kezdeményezés célja az, hogy 100 000 érvényes aláírás összegyűjtését köve tően is kötelező
legyen elrendelnie az Országgyűlésnek a népszavazást, a kérdésben tartott eredményes népszavazás a jogalkotót az
Alkotmánynak a népszavazásról szóló rendelkezéseivel ellentétes jogszabály megalkotására kötelezné, mely azonban
az alaptörvény 28/C. § (5) bekezdés c) pontja értelmében tiltott tárgykör.
Az Nsztv. 10. § b) pontja szerint az Országos Választási Bizottság megtagadja az aláírásgyűjtő ív hitelesítését, ha
a kérdésben nem lehet országos népszavazást tartani. Tekintettel arra, hogy a kezdeményezés az Alkotmány által
taxatíve felsorolt tiltott tárgykörökbe ütközik, az Országos Választási Bizottság a rendelkező részben foglaltak szerint
határozott.
II. A határozat az Alkotmány 28/C. § (2) bekezdésén, (4) bekezdésén és (5) bekezdés c) pontján, az Nsztv. 2. §-án,
10. §-ának b) pontján, a jogorvoslatról szóló tájékoztatás a Ve. 130. §-ának (1) bekezdésén alapul.
Dr. Szigeti Péter s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
140/2019. (IV. 5.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – Czinkné dr. Arató Zita
Erzsébetet 2019. április 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2019. március 25. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
320/2014. (VIII. 26.) KE határozata dandártábornoki kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés e)  pontja, valamint a  honvédek jogállásáról szóló 2012. évi CCV. törvény
4.  §-a alapján – a  honvédelmi miniszter javaslatára – Nagy József ezredest 2014. augusztus 20-ai hatállyal
dandártábornokká kinevezem.
Budapest, 2014. augusztus 10. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
43/2016. (XI. 23.) NGM rendelete a mérőeszközökre vonatkozó egyedi előírásokról.
A mérésügyről szóló 1991. évi XLV. törvény 15.  § (4)  bekezdésében, valamint a  termékek piacfelügyeletéről szóló 2012.  évi
LXXXVIII. törvény 30.  § (2)  bekezdés a) és b)  pontjában, a  11. alcím tekintetében a  megfelelőségértékelő szervezetek
tevékenységéről szóló 2009. évi CXXXIII. törvény 13. § (2) bekezdés a), b) és d) pontjában kapott felhatalmazás alapján, a Kormány
tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 90.  § 9.  pontjában meghatározott feladatkörömben
eljárva a következőket rendelem el:
1. A rendelet hatálya 1. § (1) E rendelet hatálya a vízmérőkre, a gázmérőkre és számítóegységekre, a hatásos villamos energia mérésére szolgáló
fogyasztásmérőkre, a  hőfogyasztás-mérőkre, a  víztől eltérő folyadékok mennyiségének folyamatos és dinamikus
mérésére szolgáló mérőrendszerekre, az  automatikus mérlegekre, a  viteldíjjelzőkre, az  anyagi mértékekre,
a kiterjedést mérő műszerekre, valamint a kipufogógáz-elemző készülékekre (a továbbiakban együtt: mérőműszer)
terjed ki.
(2) A közérdekkel, a közegészségüggyel, a közbiztonsággal, a közrenddel, a környezetvédelemmel, a  fogyasztóvédelemmel,
az  adók és vámok kivetésével, valamint a  tisztességes kereskedelemmel kapcsolatos mérési feladatokra
az (1) bekezdés szerinti mérőműszer használható.
2. § Mérőműszert akkor lehet forgalomba hozni, illetve az 1. § (2) bekezdésében meghatározott feladatokhoz üzembe
helyezni, ha megfelel az e rendeletben foglalt előírásoknak.
3. § (1) Ha az  1.  melléklet műszerspecifikus szakaszai a  részegységre vonatkozó alapvető követelményt állapítanak meg,
akkor e rendelet rendelkezései a részegységre is alkalmazandók.
(2) A részegység és a mérőműszer a megfelelőség megállapítása céljából egymástól függetlenül és külön is vizsgálható.
2. Értelmező rendelkezések 4. § E rendelet alkalmazásában:
 1. akkreditálás: az  akkreditálás és piacfelügyelet előírásainak megállapításáról szóló, 2008. július 9-i
765/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (a továbbiakban: 765/2008/EK rendelet) 2.  cikk
10. pontjában meghatározott fogalom;
2. CE-jelölés: olyan jelölés, amellyel a  gyártó jelzi, hogy a  mérőműszer megfelel a  jelölés feltüntetéséről
rendelkező uniós harmonizációs jogszabályokban rögzített alkalmazandó követelményeknek;
3. forgalmazás: egy mérőműszernek kereskedelmi tevékenység keretében történő rendelkezésre bocsátása
értékesítés, fogyasztás vagy használat céljára az uniós piacon, akár ellenérték fejében, akár ingyenesen;
4. forgalmazó: bármely, a  gyártótól vagy importőrtől különböző természetes vagy jogi személy az  ellátási
láncban, aki vagy amely a mérőműszert forgalmazza;
5. forgalomba hozatal: egy mérőműszer első alkalommal történő forgalmazása az uniós piacon;
 6. forgalomból történő kivonás: minden olyan intézkedés, amelynek célja, hogy megakadályozza a mérőműszer
forgalmazását az ellátási láncban;
 7. gazdasági szereplő: a gyártó, a meghatalmazott képviselő, az importőr és a forgalmazó;
 8. gyártó: bármely természetes vagy jogi személy, aki vagy amely mérőműszert gyárt, terveztet vagy gyártat, és
ezt a mérőműszert saját neve vagy védjegye alatt forgalmazza vagy saját céljaira üzembe helyezi;
 9. harmonizált szabvány: az  európai szabványosításról, a  89/686/EGK és a  93/15/EGK tanácsi irányelv,
a  94/9/EK, a  94/25/EK, a  95/16/EK, a  97/23/EK, a  98/34/EK, a  2004/22/EK, a  2007/23/EK, a  2009/23/EK és
a 2009/105/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 87/95/EGK tanácsi határozat
és az 1673/2006/EK európai parlamenti és tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október
25-i 1025/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 2.  cikk (1)  pont c)  alpontjában meghatározott
harmonizált szabvány;
10. importőr: az Európai Unióban letelepedett bármely természetes vagy jogi személy, aki vagy amely harmadik
országból származó mérőműszert hoz forgalomba az uniós piacon;
11. kockázat: a  mérőműszernek az  a  jellege, minősége, amely az  e  rendelet által védett érdekeket és
követelményeket veszélyeztetheti;
12. megfelelőségértékelés: eljárás, amely bizonyítja a mérőműszerrel kapcsolatos, e  rendeletben foglalt alapvető
követelmények teljesülését;
13. megfelelőségértékelő szervezet: megfelelőségértékelési tevékenységeket – beleértve a  kalibrálást,
a vizsgálatot, a tanúsítást és az ellenőrzést – végző szervezet;
14. meghatalmazott képviselő: az Európai Unióban letelepedett bármely természetes vagy jogi személy, aki vagy
amely egy gyártótól írásbeli meghatalmazást kapott, hogy meghatározott feladatok céljából a  nevében
eljárjon;
15. mérőműszer: olyan eszköz vagy rendszer, amely az  1.  § (1)  bekezdésében meghatározott mérési funkcióval
rendelkezik;
16. műszaki leírás: a mérőműszer által teljesítendő műszaki követelményeket ismertető dokumentum;
17. nemzeti akkreditáló testület: a 765/2008/EK rendelet 2. cikk 11. pontjában meghatározott nemzeti akkreditáló
testület;
18. normatív dokumentum: a  Nemzetközi Mérésügyi Szervezet által elfogadott műszaki előírásokat tartalmazó
dokumentum;
19. részegység: az  1.  mellékletben szereplő olyan szerkezeti egység, amely önmagában is működőképes, és
mérőműszert alkot egyéb olyan részegységgel vagy mérőműszerrel, amellyel kompatibilis;
20. uniós harmonizációs jogi aktus: minden, a termékek forgalomba hozatalának feltételeit harmonizáló uniós jogi
aktus;
21. üzembe helyezés: a végfelhasználó számára szánt mérőműszer első rendeltetésszerű használata;
22. visszahívás: minden olyan intézkedés, amelynek célja a  végfelhasználók számára hozzáférhető mérőműszer
visszavétele. 3. Alapvető követelmények 5. § (1) A  mérőműszernek eleget kell tennie az  1.  mellékletben megállapított műszerspecifikus követelményeknek és
a 2. mellékletben meghatározott követelményeknek.
(2) Az  e  rendelet hatálya alá tartozó mérőműszernek Magyarország területén történő forgalomba hozatala esetén
a  megfelelő használat érdekében magyar nyelven kell megadni az  e  rendelet 1. és 3.  mellékletében rögzített
információkat.
4. Gyártóra vonatkozó kötelezettségek 6. § (1) Mérőműszer forgalomba hozatalakor vagy üzembe helyezésekor a  gyártó igazolja, hogy a  készülék tervezése és
gyártása az 1. és a 2. mellékletben meghatározott követelményekkel összhangban történt.
(2) A  gyártó elkészíti a  16.  § szerinti műszaki dokumentációt, és elvégzi vagy elvégezteti a  15.  § szerinti
megfelelőségértékelési eljárást. Ha a megfelelőségértékelési eljárás keretében bizonyítást nyer, hogy a mérőműszer
megfelel az  e  rendeletben foglalt követelményeknek, a  gyártó elkészíti a  4.  melléklet szerinti EU-megfelelőségi
nyilatkozatot, és feltünteti a terméken a CE-jelölést, valamint a kiegészítő metrológiai jelölést.
(3) A  gyártó a  műszaki dokumentációt és az  EU-megfelelőségi nyilatkozatot a  mérőműszer forgalomba hozatalát
követően 10 évig megőrzi.
(4) A  gyártó biztosítja a  sorozatgyártás e  rendeletnek való megfelelőségének fenntartását szolgáló eljárások
működését. A  megfelelőség fenntartásának érdekében a  gyártónak figyelembe kell vennie a  mérőműszer
tervezésének vagy jellemzőinek változásait, valamint azon harmonizált szabványok, szabványjellegű előírások vagy
egyéb műszaki leírások változásait, amelyek alapján a mérőműszer megfelelőségét megállapították.
(5) Ha a  mérőműszer működésére tekintettel indokolt, a  gyártó elvégzi a  forgalmazott mérőműszer mintavételes
vizsgálatát, amelynek keretében kivizsgálja a  mérőműszer működésével kapcsolatos panaszokat. Amennyiben
a  gyártó minőségügyi rendszere előírja, nyilvántartást vezet a  mérőműszerrel kapcsolatos panaszokról, a  nem
megfelelő mérőműszerekről és a nem megfelelő mérőműszerek visszahívásáról. A gyártó folyamatosan tájékoztatja
a forgalmazókat minden, a mérőműszerrel kapcsolatban megtett nyomonkövetési intézkedésről.
(6) A  gyártó biztosítja, hogy az  általa forgalomba hozott mérőműszeren fel legyen tüntetve a  termék azonosítását
lehetővé tevő típus-, tétel- vagy sorozatszám vagy az  azonosítást lehetővé tevő egyéb adat, illetve ha
a mérőműszer mérete vagy jellege ezt nem teszi lehetővé, akkor a 2. melléklet 9.2. pontjával összhangban a kísérő
dokumentációnak, és ha van, a készülék csomagolásának kell tartalmaznia ezeket az információkat.
(7) A  gyártó a  nevét, bejegyzett kereskedelmi nevét vagy bejegyzett védjegyét és azt a  postacímét, amelyen
kapcsolatba lehet lépni vele, magyar nyelven köteles feltünteti a mérőműszeren, vagy ha ezt a mérőműszer mérete
vagy jellege nem teszi lehetővé, a  2.  melléklet 9.2.  pontjával összhangban a  kísérő dokumentációban, és ha van,
a készülék csomagolásán.
(8) A  gyártó köteles az  általa forgalomba hozott mérőműszerhez magyar nyelven mellékelni az  EU-megfelelőségi
nyilatkozat egy példányát, valamint a 2. melléklet 9.3. pontja szerinti használati utasítást és információkat.
(9) Ha a  gyártó által forgalomba hozott mérőműszer nem felel meg az  e  rendeletben meghatározott
követelményeknek, a gyártó köteles azonnal megtenni a mérőműszer megfelelőségének biztosításához szükséges
kiigazító intézkedéseket, valamint a nem megfelelő mérőműszert a forgalomból kivonni vagy visszahívni.
(10) Ha a  mérőműszer kockázatot jelent a  felhasználó számára, a  gyártó erről azonnal tájékoztatja azon tagállamok
piacfelügyeleti hatóságait, amelyekben a  mérőműszert forgalmazták, részletes tájékoztatást adva a  megfelelés
hiányáról és valamennyi megtett kiigazító intézkedésről.
(11) A  gyártó a  piacfelügyeleti hatóság kérésére a  hatóság által elfogadott hivatalos nyelven átadja a  mérőműszer
e  rendeletnek való megfelelőségének igazolásához szükséges összes nyomtatott vagy elektronikus formátumú
információt és dokumentációt. A  gyártó együttműködik a  piacfelügyeleti hatósággal az  általa forgalomba hozott
mérőműszer által jelentett kockázat kiküszöbölése érdekében.
7. § A  gyártónak a  piacfelügyeleti hatóság kérésére – a  beszállított részegység hozzájuk történő szállítását, illetve
az általuk történő szállítását követően 10 évig – meg kell neveznie
a) minden olyan gazdasági szereplőt, amely az  általa gyártott termék gyártása során a  gyártási folyamatban
beszállítóként közreműködött és
b) minden olyan gazdasági szereplőt, amelynek mérőműszert szállított.
5. Képviselőre vonatkozó kötelezettségek 8. § (1) A gyártó írásbeli megállapodásban meghatalmazott képviselőt bízhat meg.
 (2) A  meghatalmazott képviselő a  megbízásban meghatározott feladatokat látja el. A  megbízás tartalmazza, hogy
a meghatalmazott képviselő a
a) mérőműszer forgalomba hozatalát követően a  meghatalmazott képviselő 10 évig megőrzi és
a  piacfelügyeleti hatóság rendelkezésére bocsátja az  EU-megfelelőségi nyilatkozatot és a  műszaki
dokumentációt,
b) piacfelügyeleti hatóság kérésére rendelkezésre bocsátja a  készülék megfelelőségének igazolásához
szükséges összes információt és dokumentációt,
c) piacfelügyeleti hatóság kérésére együttműködik a  megbízása körébe tartozó mérőműszer jelentette
kockázatok kiküszöbölése érdekében tett intézkedések terén.
(3) A  6.  § (1)  bekezdésében meghatározott kötelezettségekre és a  műszaki dokumentáció elkészítésére vonatkozó,
6. § (2) bekezdésében meghatározott kötelezettségre a meghatalmazott képviselő megbízása nem terjed ki.
6. Importőrre és forgalmazóra vonatkozó kötelezettségek 9. § (1) Az importőr kizárólag az e rendelet szerinti követelményeknek megfelelő mérőműszert hozhat forgalomba.
 (2) Az  importőr kizárólag olyan mérőműszert hozhat forgalomba, amellyel kapcsolatban a  gyártó elvégezte a  15.  §
szerinti megfelelőségértékelési eljárást. Az  importőr köteles ellenőrizni, hogy a  gyártó elkészítette a  műszaki
dokumentációt, a mérőműszeren fel van tüntetve a CE-jelölés és a kiegészítő metrológiai jelölés, mellékelte hozzá
az  EU-megfelelőségi nyilatkozat egy példányát, valamint az  előírt dokumentációt, továbbá arról, hogy a  gyártó
megfelel a 6. § (6) és (7) bekezdésében meghatározott követelményeknek.
(3) Ha a  mérőműszer nem felel meg az  1. és 2.  mellékletben előírt alapvető követelményeknek, a  mérőműszer nem
hozható forgalomba és nem helyezhető üzembe. Ha a  mérőműszer kockázatot jelent, az  importőr haladéktalanul
tájékoztatja erről a gyártót, valamint a piacfelügyeleti hatóságot.
(4) Az  importőr feltünteti a  mérőműszeren, vagy ha ezt a  mérőműszer mérete vagy jellege nem teszi lehetővé,
a  2.  melléklet 9.2.  pontjával összhangban a  mérőműszer dokumentációján, és ha van, csomagolásán a  nevét,
bejegyzett kereskedelmi nevét vagy bejegyzett védjegyét és azt a postacímét, amelyen kapcsolatba lehet lépni vele.
Az elérhetőséget a végfelhasználók és a piacfelügyeleti hatóság számára magyar nyelven kell feltüntetni.
(5) Az  importőr köteles gondoskodni arról, hogy a  mérőműszerhez a  2.  melléklet 9.3.  pontja szerint mellékeljék
a használati utasítást magyar nyelven.
(6) Az  importőr gondoskodik arról, hogy az  általa végzett tárolás és szállítás körülményei nem veszélyeztetik az  1. és
2. mellékletben meghatározott alapvető követelményeknek való megfelelést.
(7) Az  importőr köteles az  általa forgalmazott mérőműszerrel kapcsolatos felhasználói panaszokat kivizsgálni és
nyilvántartani. Ha a mérőműszer teljesítményére tekintettel indokolt, az importőr köteles elvégezni a forgalmazott
mérőműszer mintavizsgálatát és a vizsgálatok alapján a nem megfelelő mérőműszerről, valamint a nem megfelelő
mérőműszer visszahívásáról, továbbá a  mérőműszerrel kapcsolatos nyomonkövetési intézkedésről folyamatosan
tájékoztatni a forgalmazót.
(8) Ha az  importőr által forgalomba hozott mérőműszer nem felel meg az  e  rendeletben foglalt követelményeknek,
az importőr köteles megtenni a szükséges kiigazító intézkedéseket, valamint a nem megfelelő mérőműszert kivonni
a forgalomból vagy visszahívni.
(9) Ha a mérőműszer kockázatot jelent, az  importőr erről azonnal tájékoztatja a piacfelügyeleti hatóságot és részletes
tájékoztatást ad a mérőműszer hibáiról, hiányosságairól és a megtett kiigazító intézkedésekről.
(10) Az importőr a mérőműszer forgalomba hozatalát követően piacfelügyeleti hatóság számára 10 évig elérhetővé teszi
az EU-megfelelőségi nyilatkozat egy példányát, és biztosítja, hogy a műszaki dokumentáció kérésre a piacfelügyeleti
hatóság rendelkezésére bocsátható legyen.
(11) Az  importőr a  piacfelügyeleti hatóság kérésére köteles a  mérőműszer megfelelőségének igazolásához szükséges
összes nyomtatott vagy elektronikus formátumú információt és dokumentációt átadni magyar nyelven.
A  piacfelügyeleti hatóság kérésére az  importőr együttműködik a  piacfelügyeleti hatósággal az  általa forgalomba
hozott mérőműszerek által képviselt veszélyek kiküszöbölése érdekében.
7. A forgalmazó kötelezettségei 10. § (1) A  mérőműszer forgalmazását vagy üzembe helyezését megelőzően a  forgalmazó köteles ellenőrizni,
hogy a  készüléken fel van-e tüntetve a  CE-jelölés és a  kiegészítő metrológiai jelölés, mellékeltek-e hozzá
az  EU-megfelelőségi nyilatkozatot, a  műszaki dokumentációt és használati utasítást magyar nyelven, valamint
hogy a  gyártó betartotta-e a  6.  § (6) és (7)  bekezdésében, az  importőr a  9.  § (4)  bekezdésében meghatározott
követelményeket.
(2) A  forgalmazó a  mérőműszert mindaddig nem hozhatja forgalomba, és nem helyezheti üzembe, amíg
a mérőműszer nem felel meg az uniós harmonizációs jogi aktusokban, a termékek piacfelügyeletéről szóló 2012. évi
LXXXVIII.  törvényben (a továbbiakban: Pftv.) és az  e  rendeletben előírt követelményeknek. Ha a  mérőműszer
kockázatot jelent, a  forgalmazó haladéktalanul tájékoztatja erről a  gyártót vagy az  importőrt, valamint
a piacfelügyeleti hatóságot. A forgalmazó a piacfelügyeleti hatóság részére részletes tájékoztatást ad a mérőműszer
hibáiról, hiányosságairól és az általa megtett kiigazító intézkedésekről.
(3) A  forgalmazó által végzett tárolás és szállítás körülményei nem veszélyeztethetik az e  rendeletben meghatározott
követelményeknek való megfelelést.
(4) Ha a  forgalmazó által forgalomba hozott mérőműszer nem felel meg az e  rendeletben foglalt követelményeknek,
a forgalmazó köteles meghozni a szükséges kiigazító intézkedéseket a mérőműszer megfelelőségének biztosítására,
valamint a nem megfelelő mérőműszert a forgalomból kivonni vagy visszahívni.
(5) A  forgalmazó a  piacfelügyeleti hatóság kérésére rendelkezésre bocsátja a  mérőműszer megfelelőségének
igazolásához szükséges összes nyomtatott vagy elektronikus formátumú információt és dokumentációt.
A piacfelügyeleti hatóság kérésére a forgalmazó együttműködik a piacfelügyeleti hatósággal, az általa forgalmazott
mérőműszerekkel kapcsolatos kockázat kiküszöbölése érdekében.
8. Az importőrre és a forgalmazóra vonatkozó közös szabályok
11. § (1) Ha az  importőr vagy a  forgalmazó a  saját nevében vagy védjegye alatt hozza forgalomba a  mérőműszert, vagy
olyan módon módosít egy már forgalomba hozott mérőműszert, ami befolyásolja a mérőműszer e rendeletnek való
megfelelését, gyártónak kell tekinteni, és a 6. és 7. §-ban a gyártókra előírt kötelezettségek terhelik.
(2) Az  importőr és a  forgalmazó a  mérőműszer hozzá történő érkezésétől számított 10 évig köteles a  piacfelügyeleti
hatóság kérésére megnevezni a gazdasági szereplőt, amely a mérőműszert szállította neki.
(3) Az  importőr és a  forgalmazó a  mérőműszer általa végzett szállításától számított 10 évig köteles a  piacfelügyeleti
hatóság kérésére megnevezni a gazdasági szereplőt, amelynek a mérőműszert szállította.
9. A megfelelőségi jelölés 12. § A  forgalomba hozatal előtt a  mérőműszert CE-jelöléssel és a  13.  §-ban meghatározott kiegészítő metrológiai
jelöléssel kell ellátni. A  CE-jelölés a  CE kezdőbetűkből áll a  termékek forgalmazása tekintetében az  akkreditálás
és piacfelügyelet előírásainak megállapításáról és a  339/93/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló,
2008. július  9-i 765/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (a továbbiakban: 765/2008/EK rendelet)
II. mellékletében foglalt mintának megfelelően.
10. CE-jelölés és a kiegészítő metrológiai jelölés feltüntetésére vonatkozó szabályok és feltételek
13. § A  kiegészítő metrológiai jelölés közvetlenül a  CE-jelölést követi. A  kiegészítő metrológiai jelölés egy nagy
„M” betűből, valamint a jelölés feltüntetése szerinti év utolsó két számjegyéből áll, amelyeket egy téglalap keretez.
A téglalap magassága megegyezik a CE-jelölés magasságával.
14. § (1) A CE-jelölést és a kiegészítő metrológiai jelölést a mérőműszeren vagy annak adattábláján jól láthatóan, olvashatóan
és letörölhetetlenül kell feltüntetni. Ha a  mérőműszerek jellege ezt nem teszi lehetővé, a  jelölést a  kísérő
dokumentumokon vagy a csomagoláson kell feltüntetni.
(2) Ha a  mérőműszer több olyan különböző, együttesen működő egységből áll össze, amelyek nem részegységek,
a CE-jelölést és a kiegészítő metrológiai jelölést a mérőműszer fő egységén kell feltüntetni.
(3) A CE-jelölést és a kiegészítő metrológiai jelölést a mérőműszer forgalomba hozatala előtt kell feltüntetni.
 (4) A  CE-jelölést és a  kiegészítő metrológiai jelölést a  gyártási technológia által indokolt esetben a  gyártási folyamat
során lehet a mérőműszeren elhelyezni.
 (5) A CE-jelölést és a kiegészítő metrológiai jelölést a 3. mellékletben foglaltaknak megfelelően a bejelentett szervezet
azonosító száma követi, amennyiben ez a szervezet részt vesz a gyártásellenőrzési szakaszban.
 (6) A  bejelentett szervezet azonosító számát vagy maga a  szervezet, vagy utasításai alapján a  gyártó vagy annak
meghatalmazott képviselője tünteti fel.
 (7) Az érintett bejelentett szervezet azonosító számát letörölhetetlenül, illetve roncsolás nélkül eltávolíthatatlan módon
kell feltüntetni.
 (8) A  CE-jelölést, a  kiegészítő metrológiai jelölést – és a  bejelentett szervezet azonosító számát – különleges
kockázatokat vagy felhasználást jelölő bármilyen egyéb jelölés követheti.
 (9) Ha a  mérőműszer esetében az  1.  melléklet vonatkozó szakaszának „Üzembe helyezés” című pontja az  egyes
felhasználási célokhoz nem határoz meg alkalmazandó pontossági osztályt, akkor az  adott osztályok közül egyes
felhasználási célokra az  országon belül valamennyi pontossági osztály alkalmazása engedélyezhető. A  tulajdonos
döntésétől függően használható magasabb pontossági osztályba tartozó mérőműszer.
(10) Vásáron, kiállításon bemutatható az  e  rendeletnek meg nem felelő mérőműszer, amennyiben jól láthatóan
jelölik, hogy a  mérőműszer nem felel meg az  e  rendeletben meghatározott követelményeknek, valamint, hogy
a mérőműszert nem lehet forgalomba hozni, illetve üzembe helyezni.
11. Megfelelőségértékelési eljárások 15. § (1) Mérőműszerre alkalmazandó alapvető követelmények szerinti megfelelőségértékelést a  3.  mellékletben
meghatározott, a gyártó választása szerinti megfelelőségértékelési eljárás alkalmazásával kell végrehajtani.
(2) A megfelelőségértékelési eljárással kapcsolatos nyilvántartást és levelezést a megfelelőségértékelési eljárást végző,
bejelentett szervezet székhelye szerinti tagállam hivatalos nyelvén vagy a  bejelentett szervezet által elfogadott
nyelven kell bonyolítani.
12. A műszaki dokumentáció 16. § (1) A műszaki dokumentáció érthetően ismerteti a mérőműszer szerkezetét, gyártását és működését, továbbá lehetővé
teszi a vonatkozó mérőműszerre az e rendeletben előírt követelmények szerinti megfelelőségértékelést.
(2) A műszaki dokumentációnak biztosítania kell:
a) a metrológiai jellemzők meghatározását,
b) a  gyártott mérőműszer metrológiai jellemzőinek reprodukálhatóságát a  megfelelő céleszközökkel történő
beállítás esetén és
c) a mérőműszer integritását. (3) A műszaki dokumentáció kitér a típus, illetve a mérőműszer értékeléséhez és azonosításához szükséges mértékben
a következőkre:
a) a mérőműszer általános leírása;
b) az alkatrészek, részegységek, áramkörök vázlatrajza, gyártási rajza és terve;
c) az egyenletes minőségű gyártást biztosító gyártási folyamatok;
d) az  elektromos eszköz leírása tervrajzokkal, diagramokkal, a  működést megjelenítő folyamatábrával, illetve
az eszköz jellemzőit és működését magyarázó általános szoftverinformációval;
e) a b), c) és d) pont megértéséhez szükséges leírás és magyarázat, ideértve a mérőműszer működését is;
f ) a  részben vagy egészben alkalmazott harmonizált szabványok, illetve normatív dokumentumok jegyzéke,
amelyek hivatkozásait az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétették;
g) az  alapvető követelményeknek való megfeleléshez elfogadott megoldások leírása, amennyiben nem
a harmonizált szabványokat, illetve normatív dokumentumokat alkalmazták, ideértve az egyéb alkalmazott
vonatkozó műszaki leírások jegyzékét;
h) a tervezési számítások és vizsgálatok eredményei;
i) szükség esetén azok a  vizsgálati eredmények, amelyek azt bizonyítják, hogy a  típus, illetve a  mérőműszer
megfelel:
ia) e  rendelet követelményeinek a  gyártó által megadott előírt működési feltételek mellett, továbbá
meghatározott környezeti zavaró hatások között,
ib) a  gáz-, víz- és hőmennyiségmérőkre, valamint a  víztől eltérő folyadékok mennyiségének mérésére
szolgáló mérőműszerekre vonatkozó tartóssági előírásoknak;
j) az EU-típusvizsgálati tanúsítvány vagy az EU-tervvizsgálati tanúsítvány az olyan mérőműszerek tekintetében,
amelyek a tervben szereplő részekkel azonos részeket tartalmaznak.
 (4) A gyártónak meg kell adnia a lezárások és jelölések helyét.
 (5) A gyártónak meg kell adnia az illesztőegységekkel és a részegységekkel való kompatibilitás feltételeit.
13. EU-megfelelőségi nyilatkozat 17. § (1) Az EU-megfelelőségi nyilatkozat igazolja, hogy az 1. mellékletben megállapított műszerspecifikus követelmények és
a 2. mellékletben meghatározott követelmények teljesülnek.
(2) Az  EU-megfelelőségi nyilatkozat tartalmazza a  3.  melléklet vonatkozó moduljaiban meghatározott elemeket,
megfelel a  4.  mellékletben foglalt mintának. Az  EU-megfelelőségi nyilatkozatot le kell fordítani azon tagállam
hivatalos nyelvére, ahol a mérőműszert forgalomba hozzák vagy forgalmazzák.
(3) Ha a  mérőműszerre több olyan uniós jogi aktus alkalmazandó, amely EU-megfelelőségi nyilatkozatot ír elő, ezen
uniós jogi aktusokhoz egyetlen EU-megfelelőségi nyilatkozatot kell kiállítani. Ez a nyilatkozat tartalmazza az érintett
uniós jogi aktusok azonosítását, ideértve közzétételük hivatkozásait is.
(4) Az EU-megfelelőségi nyilatkozat kiállításával a gyártó felelősséget vállal a mérőműszer e rendeletben megállapított
követelményeknek való megfeleléséért.
14. A megfelelőségértékelő szervezetek bejelentése 18. § (1) A  kijelölő (a továbbiakban: kijelölő hatóság) jelöli ki azokat a  szervezeteket, amelyek az  e  rendelet szerinti
megfelelőségértékelési feladatok ellátását végzik.
(2) A  kijelölő hatóság bejelenti az  Európai Bizottságnak (a továbbiakban: Bizottság) és az  EGT-államoknak
az (1) bekezdés szerinti eljárások lefolytatására kijelölt szervezeteket.
(3) A megfelelőségértékelést végezni kívánó szervezet kijelölés iránti kérelmet nyújt be a kijelölő hatósághoz.
 (4) A  kijelölés iránti kérelemhez mellékelni kell a  megfelelőségértékelő szervezetek kijelöléséről, valamint a  kijelölt
szervezetek tevékenységének részletes szabályairól szóló kormányrendeletben meghatározottakon túl azon
mérőműszerek leírását, amelyekre vonatkozóan a szervezet a kijelölését kérelmezi.
(5) A kijelölés a 3. melléklet szerinti tevékenység megjelölésével adható.
19. § (1) A  bejelentés érdekében a  megfelelőségértékelő szervezet teljesíti a  (2)–(5)  bekezdésben meghatározott
követelményeket.
(2) A  megfelelőségértékelő szervezet biztosítja, hogy leányvállalatai és alvállalkozói tevékenysége ne befolyásolja
megfelelőségértékelési tevékenységének bizalmas jellegét, objektivitását és pártatlanságát.
(3) A megfelelőségértékelő szervezetnek alkalmasnak kell lennie a számára a 3. mellékletben előírt valamennyi olyan
megfelelőségértékelési feladat elvégzésére, amelyek elvégzésére bejelentették, függetlenül attól, hogy ezeket
a feladatokat a megfelelőségértékelő szervezet maga végzi el vagy a nevében és felelősségi körében más végzi el.
(4) A  megfelelőségértékelő szervezetnek – minden egyes megfelelőségértékelési eljárás, valamint minden olyan
mérőműszerfajta vagy kategória tekintetében, amelyre bejelentették – rendelkeznie kell a következőkkel:
a) olyan személyzettel, amely műszaki ismeretekkel, valamint elegendő és megfelelő tapasztalattal rendelkezik
a megfelelőségértékelési feladatok elvégzéséhez;
b) azon eljárások leírásával, amelyek szerint a  megfelelőségértékelést végzik, biztosítva ezen eljárások
átláthatóságát és reprodukálhatóságát, rendelkeznie kell megfelelő stratégiákkal és eljárásokkal bejelentett
szervezetként végzett feladatainak az általa végzett egyéb tevékenységektől történő elkülönítésére;
c) olyan eljárásokkal, amelyek segítségével tevékenysége végzése során figyelembe tudja venni az értékeléssel
érintett vállalkozás méretét, az  ágazatot, amelyben az  érintett vállalkozás tevékenykedik, az  értékeléssel
érintett vállalkozás szerkezetét, az  adott gyártástechnológia összetettségének fokát és a  gyártási folyamat
tömegtermelési vagy sorozatjellegét.
(5) A megfelelőségértékelési feladatok elvégzéséért felelős személyzetnek a következőkkel kell rendelkeznie:
a) műszaki képesítéssel, amely kiterjed az  összes olyan megfelelőségértékelési tevékenységre, amelyre
a megfelelőségértékelési szervezetet bejelentették;
b) megfelelő ismeretekkel az  általuk végzett értékelések követelményeiről, és megfelelő hatáskör az  ilyen
értékelések elvégzésére;
c) az 1. és 2. mellékletben meghatározott alapvető követelmények, az alkalmazandó harmonizált szabványok,
valamint az  uniós harmonizációs jogszabályok és a  nemzeti jogszabályok vonatkozó rendelkezéseinek
megfelelő ismeretével;
d) az értékelés elvégzését bizonyító tanúsítványok, nyilvántartások és jelentések elkészítéséhez szükséges,
a  megfelelőségértékelő szervezetek kijelöléséről, valamint a  kijelölt szervezetek tevékenységének részletes
szabályairól szóló 315/2009. (XII. 28.) Korm. rendelet szerinti alkalmassággal.
(6) A megfelelőségértékelő szervezet felelősségbiztosítást köt, kivéve, ha a felelősséget az állam vállalja át.
 (7) A  megfelelőségértékelő szervezet részt vesz a  vonatkozó szabványosítási tevékenységekben, valamint
az alkalmazandó uniós harmonizációs jogi aktus alapján létrehozott, a bejelentett szervezeteket koordináló csoport
tevékenységében, vagy gondoskodik arról, hogy a  megfelelőségértékelést végző munkavállalójuk tájékoztatást
kapjon az említett szabványosítási tevékenységről, illetve koordináló csoportban folyó munkáról, továbbá általános
útmutatóként alkalmazza az  említett csoport munkája eredményeként létrejött adminisztratív döntéseket és
dokumentumokat.
20. § Ha a megfelelőségértékelő szervezet igazolja, hogy megfelel az olyan vonatkozó harmonizált szabványokban vagy
azok részeiben rögzített kritériumoknak, amelyek hivatkozásait közzétették az  Európai Unió Hivatalos Lapjában,
amennyiben az  alkalmazandó harmonizált szabványok kiterjednek az  említett követelményekre, vélelmezni kell,
hogy megfelel a 19. §-ban meghatározott követelményeknek.
21. § (1) Ha a  bejelentett szervezet bizonyos megfelelőségértékelési feladatok elvégézésével alvállalkozást vagy
leányvállalatot bíz meg, ellenőrzi, hogy az  alvállalkozó vagy a  leányvállalat megfelel a  19.  §-ban meghatározott
követelményeknek, és ennek megfelelően tájékoztatja a kijelölő hatóságot.
(2) A  bejelentett szervezet a  kijelölő hatóság felszólítására átadja az  alvállalkozó vagy a  leányvállalat szakmai
képesítésére és az általuk, a 3. melléklet szerint elvégzett munkára vonatkozó dokumentumokat.
22. § (1) A megfelelőségértékelő szervezet bejelentés iránti kérelmet nyújt be a kijelölő hatósághoz.
 (2) A  bejelentés iránti kérelemhez mellékelni kell azon megfelelőségértékelési tevékenység, megfelelőségértékelési
modul és mérőműszer leírását, amely tekintetében a  szervezet a  kijelölését kéri, valamint az  akkreditáló szervnek
az  akkreditált státusz megállapításáról szóló határozatát, amely tanúsítja, hogy a  megfelelőségértékelő szervezet
teljesíti a 19. §-ban rögzített követelményeket.
(3) Ha a  megfelelőségértékelő szervezet nem rendelkezik az  akkreditált státusz megállapításáról szóló határozattal,
a  kijelölő hatóságnak benyújt minden, a  19.  §-ban rögzített követelményeknek való megfelelésnek igazolásához,
elismeréséhez és rendszeres ellenőrzéséhez szükséges dokumentumot.
23. § (1) A  kijelölő hatóság csak a  19.  §-ban rögzített követelményeknek megfelelő megfelelőségértékelő szervezetet
jelenthet be a Bizottságnak.
(2) A bejelentés tartalmazza a megfelelőségértékelési tevékenységre, a megfelelőségértékelési eljárásra és az érintett
mérőműszerre vonatkozó részletes információkat, valamint a jogszabályban előírt feltételeknek megfelelő szakmai
alkalmasság igazolását.
24. § A  bejelentett szervezet a  3.  mellékletben előírt megfelelőségértékelési eljárásokkal összhangban végzi el
a megfelelőségértékelést.
25. § (1) A  bejelentett szervezetnek a  panaszok és vitás kérdések kezelésére olyan eljárásrenddel kell rendelkeznie, amely
alkalmas a panasz tényszerűségének feltárására és gyors orvoslására.
(2) Az  érintettek panaszt nyújthatnak be a  bejelentett szervezetek döntése ellen. A  panaszt annál a  bejelentett
szervezetnél kell benyújtani, amely a sérelmezett döntést hozta. A panaszos ügy kivizsgálását az érintett bejelentett
szervezet soron kívül elvégzi és annak eredményéről írásban tájékoztatja a  panaszost. A  gazdasági szereplők
panaszának kivizsgálása kapcsán keletkezett iratokat a  nyilvántartott szervezet köteles 10 évig megőrizni és
a kijelölő hatóság által lefolytatott ellenőrzés során az ellenőrzést végző részére bemutatni.
26. § A bejelentett szervezet tájékoztatja a kijelölő hatóságot a következőkről:
a) a  megfelelőségértékelési eljárás során keletkezett tanúsítványok bárminemű elutasítása, korlátozása,
felfüggesztése vagy visszavonása;
b) minden olyan körülmény, amely érintheti a bejelentés hatályát vagy feltételeit;
c) a  piacfelügyeleti hatóságtól a  megfelelőségértékelési tevékenység kapcsán beérkezett valamennyi
információkérés;
d) kérésre a  bejelentése hatálya alá tartozó megfelelőségértékelési tevékenység, valamint minden más
elvégzett tevékenység, többek között a  határon átnyúló tevékenységek és a  tevékenységek alvállalkozásba
adása.
15. Piacfelügyelet 27. § A mérőműszerek piacfelügyeletére a 765/2008/EK rendelet 15. cikkének (3) bekezdését, valamint 16–29. cikkét kell
alkalmazni.
28. § (1) Ha a  piacfelügyeleti hatóság tényszerű adatok alapján feltételezi, hogy a  mérőműszer használata kockázatot
jelent a  közérdek védelmére nézve, akkor elvégzi az  érintett mérőműszernek az  e  rendeletben meghatározott
követelmények szerinti értékelését.
(2) A piacfelügyeleti eljárást az érintett gazdasági szereplők bevonásával kell lefolytatni.
 (3) Ha a  piacfelügyeleti hatóság megállapítja, hogy a  mérőműszer nem felel meg az  e  rendeletben megállapított
követelményeknek, haladéktalanul felszólítja a  gazdasági szereplőt, hogy tegye meg a  megfelelő kiigazító
intézkedéseket. A piacfelügyeleti hatóság intézkedéséről tájékoztatja a bejelentett szervezetet.
(4) Ha a  gazdasági szereplő nem teszi meg a  megfelelő kiigazító intézkedéseket, a  piacfelügyeleti hatóság harminc
napon belül megtiltja vagy korlátozza a  mérőműszer forgalmazását, illetve kivonja a  mérőműszert a  forgalomból
vagy visszahívja.
(5) A  piacfelügyeleti hatóság a  (4)  bekezdésben foglalt intézkedésekről haladéktalanul tájékoztatja az  Európai
Bizottságot és a többi tagállamot.
(6) Az  (5)  bekezdés szerinti tájékoztatásban a  piacfelügyeleti hatóság megadja az  összes rendelkezésre álló adatot,
különösen a  nem megfelelő mérőműszer azonosításához szükséges adatokat, a  mérőműszer származási helyét,
a megfelelés feltételezett hiányának és a felmerülő kockázatnak a jellegét, a meghozott piacfelügyeleti intézkedés
jellegét és időtartamát, valamint az érintett gazdasági szereplő által felhozott szempontokat.
29. § (1) Ha a  28.  § (4)  bekezdésében rögzített eljárás befejezését követően kifogást emelnek a  piacfelügyeleti hatóság
valamelyik intézkedésével szemben, vagy ha a  Bizottság úgy ítéli meg, hogy a  nemzeti intézkedés ellentétes
az uniós jogi aktusokkal, a piacfelügyeleti hatóság intézkedik az indokolatlan intézkedés visszavonásáról.
(2) Ha a  nemzeti intézkedés a  Bizottság döntése alapján indokolt, akkor a  piacfelügyeleti hatóság meghozza
a  szükséges intézkedéseket, hogy a  nem megfelelő mérőműszert kivonja a  forgalomból és erről tájékoztatja
a Bizottságot.
30. § (1) Ha a  piacfelügyeleti hatóság a  28.  § (1)  bekezdése szerinti értékelés elvégzését követően megállapítja, hogy bár
a mérőműszer megfelel ennek a rendeletnek, azonban mégis kockázatot jelent a közérdek védelme szempontjából,
akkor felszólítja az  érintett gazdasági szereplőt, hogy előírásának megfelelően a  kockázat jellegével arányosan
ésszerű időn belül vagy tegyen megfelelő intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy az  érintett
mérőműszer a  forgalomba hozatalkor többé ne jelentsen kockázatot, vagy vonja ki a mérőműszert a  forgalomból
vagy hívja vissza azt.
(2) A  piacfelügyeleti hatóság haladéktalanul tájékoztatja a  Bizottságot és a  többi tagállamot. A  tájékoztatásban
megadják az  összes rendelkezésre álló adatot, különösen az  érintett mérőműszer azonosításához szükséges
adatokat, a  mérőműszer származási helyét és ellátási láncát, a  felmerülő kockázat jellegét, valamint a  meghozott
nemzeti intézkedések jellegét és időtartamát.
31. § (1) A  28.  § sérelme nélkül, ha a  piacfelügyeleti hatóság a  következő megállapítások egyikére jut, akkor felszólítja
az érintett gazdasági szereplőt, hogy vessen véget a megfelelés említett hiányának:
a) a  CE-jelölést vagy a  kiegészítő metrológiai jelölést a  765/2008/EK rendelet 30.  cikkét vagy a  14.  §-ban
foglaltakat megsértve tüntették fel;
b) a CE-jelölést vagy a kiegészítő metrológiai jelölést nem tüntették fel;
c) a  bejelentett szervezet azonosító számát – amennyiben ez  a  szervezet részt vesz a  gyártásellenőrzési
szakaszban – a 14. §-ban foglaltakat megsértve tüntették fel vagy nem tüntették fel;
d) a mérőműszert nem látták el az EU-megfelelőségi nyilatkozattal;
e) az EU-megfelelőségi nyilatkozatot helytelenül készítették el;
f ) a műszaki dokumentáció nem áll rendelkezésre vagy hiányos;
g) a 6. § (7) bekezdésében, illetve a 9. § (4) bekezdésében említett információt egyáltalán nem, hamisan vagy
hiányosan tüntették fel;
h) a 6. § vagy 9. § által előírt bármely egyéb adminisztratív követelmény nem teljesül.
(2) Ha a  megfelelés (1)  bekezdésben említett hiánya továbbra is fennáll, a  piacfelügyeleti hatóság minden megfelelő
intézkedést megtesz a  forgalmazott mérőműszer korlátozására vagy betiltására, vagy gondoskodik visszahívásáról
vagy piaci forgalomból történő kivonásáról.
16. Jogkövetkezmények 32. § E  rendelet követelményeinek gazdasági szereplő általi megsértése esetén alkalmazandó jogkövetkezmények
tekintetében a Pftv. 15. § (2) bekezdése az irányadó.
17. Záró rendelkezések 33. § Ez a rendelet a kihirdetését követő tizenötödik napon lép hatályba.
34. § Ez a rendelet
a) a mérőműszerek forgalmazására vonatkozó tagállami jogszabályok harmonizálásáról szóló, 2014. február 26-i
2014/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek, valamint
b) a  2014/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv III.  mellékletének a  vízmérők térfogatáram
tartományának tekintetében történő módosításáról szóló, 2014. október 31-i 2015/13 felhatalmazáson
alapuló európai bizottsági irányelvnek
való megfelelést szolgálja. 35. § Az  e  rendelet hatálya alá tartozó, 2006. október 30. előtt hatályos jogszabályoknak megfelelő mérőműszerek
forgalomba hozatala és üzembe helyezése típusjóváhagyásuk érvényességének lejártáig, a korlátlan ideig érvényes
típusjóváhagyású mérőműszerek esetében 2016. október 30-ig engedélyezett.
36. § Hatályát veszti a mérőeszközökre vonatkozó egyedi előírásokról szóló 8/2006. (II. 27.) GKM rendelet.
Varga Mihály s. k.,
 nemzetgazdasági miniszter


text:
5/2009. (XII. 16.) IRM határozata az Igazságügyi Szakértői és Kutató Intézetek besorolásáról.
1. A költségvetési szervek jogállásáról és gazdálkodásáról szóló 2008. évi CV. törvény (a továbbiakban: Ktv.) 44. § (4) és
(5) bekezdése szerint, a költségvetési szervek szervezeti szempontból történt felülvizsgálatának eredménye alapján, a
44. § (11) bekezdés szerinti bejegyzéssel az igazságügyi és rendészeti miniszter irányítása alá tartozó, lent megjelölt
költségvetési szervet az alábbiak szerint sorolom be: Az Igazságügyi Szakértői és Kutató Intézetek a Kvt. 16. és 18. §-ai alapján közszolgáltató közintézmény, önállóan
működő és gazdálkodó költségvetési szerv 2. A határozatban szereplő költségvetési szerv alapító okiratát a vonatkozó jogszabályokra tekintettel a fentieknek
megfelelően kell módosítani. 3. A határozatot a Hivatalos Értesítőben kell közzé tenni.
Budapest, 2009. december 11. Dr. Draskovics Tibor s. k.,
igazságügyi és rendészeti miniszter


text:
397/2019. (IX. 17.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Fülöp Natasa
Katalint 2019. október 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2019. szeptember 4. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
18/2019. (VI. 12.) AB határozata a Kúria Kvk.II.37.628/2019/4. számú végzése alaptörvény-ellenességének megállapításáról és megsemmisítéséről.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése alkotmányjogi panasz tárgyában – dr. Czine Ágnes, dr. Dienes-Oehm Egon,
dr. Stumpf István és dr. Szívós Mária alkotmánybírók párhuzamos indokolásával, valamint dr. Hörcherné dr. Marosi
Ildikó alkotmánybíró különvéleményével – meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a Kúria Kvk.II.37.628/2019/4. számú végzése alaptörvény-ellenes, ezért azt
megsemmisíti.
Az Alkotmánybíróság elrendeli e határozatának közzétételét a Magyar Közlönyben.
I. [1] 1. A Fekete-Győr András elnök által képviselt Momentum Mozgalom (székhely: 1053 Budapest, Múzeum körút 13.
1/2., nyilvántartó bíróság és nyilvántartási szám: Fővárosi Törvényszék 01-02-0016512) mint az Európai Parlament
tagjainak 2019. évi választásán nyilvántartásba vett jelölő szervezet az  Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi
CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27.  §-a és a  választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény
(a továbbiakban: Ve.) 233.  § (1)  bekezdése alapján a  Kúria 2019. május 16-án meghozott, Kvk.II.37.628/2019/4.
számú végzése alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
[2] Az alkotmányjogi panaszra okot adó ügyben a  Kúria – megismételt eljárásban – a  Nemzeti Választási Bizottság
(a továbbiakban: NVB) 56/2019. számú határozatát megváltoztatta, és a Fővárosi Választási Bizottság 6/2019. (IV. 15.)
számú határozatát helybenhagyta.
[3] 1.1. A  kúriai felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás értelmében 2019. április 8-án 18 óra 38 perckor Budapesten,
a Kálvin téri aluljáróban rögzített videófelvétel alapján a FIDESZ-Magyar Polgári Szövetség és a Kereszténydemokrata
Néppárt (a továbbiakban: FIDESZ–KDNP) aktivistái aláírásokat gyűjtöttek. A  videófelvétel alapján a  FIDESZ–KDNP
logóival ellátott, kihelyezett pulton a „Nekünk Brüsszelben is Magyarország az első! Május 26.” felirat szerepel, a pulton
elhelyezett aláírásgyűjtő lapok fejrészén a „Támogatom Orbán Viktor programját, állítsuk meg a bevándorlást!” felirat
olvasható, az  aktivisták a  videót készítő személy kérdésére pedig többször is azt állították, hogy az  aláírásgyűjtő
lapokon a  FIDESZ–KDNP számára a  2019. május 26. napjára kitűzött európai parlamenti képviselők választására
a jelöltállításhoz szükséges aláírásokat gyűjtik.
[4] 1.2. 2019. április 11-én az  indítványozó kifogást nyújtott be az  NVB-hez a  hozzá eljuttatott videófelvétel miatt.
Álláspontja szerint a  videófelvételen szereplő aktivisták állításuk ellenére nem a  Ve. szerinti ajánlóíven, és ezért
valójában nem az európai parlamenti választásokon való jelöltállítás céljából gyűjtöttek aláírásokat, megtévesztően
jártak el, amellyel megsértették a Ve. 2. § (1) bekezdés a) pontjában foglalt, a választás tisztaságának megóvására,
valamint a 2. § (1) bekezdés e) pontjában foglalt, jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlásra vonatkozó választási
eljárási alapelveket, továbbá a  Ve. 120.  § (1)  bekezdésében foglaltakat, amely szerint jelöltet ajánlani ajánlóíven
lehet. Az NVB a kifogást áttette a Fővárosi Választási Bizottsághoz (a továbbiakban: FVB).
[5] Az FVB a 6/2019. (IV. 15.) számú határozatában a kifogást elutasította a jogsértés hiányára utalással. Megállapította,
hogy az aláírásgyűjtés nem volt jogsértő, az adott tájékoztatás ellentmondó volt, de a helyes információ is többször
elhangzott, a téves információk a felvétel készítőjét sem tévesztették meg.
[6] Az indítványozó fellebbezést nyújtott be. Érintettségének igazolásául előadta, hogy olyan jelölő szervezet, amelynek
listáját a  2019-es európai parlamenti választásokra az  NVB 44/2019. számú határozatával nyilvántartásba vette.
Az NVB az 56/2019. számú határozatával a fellebbezést érdemi vizsgálat nélkül elutasította a kérelmező az ügyben
való érintettségének hiányára hivatkozással.
[7] A kérelmező a  bírósági felülvizsgálati kérelmében az  NVB határozatának megváltoztatását és elsődlegesen
annak megállapítását kérte, hogy a  FIDESZ–KDNP aktivistái megsértették a Ve. 2.  § (1)  bekezdés c) és e)  pontjait,
másodlagosan pedig az  FVB határozatának helybenhagyását kérte. A  Kúria 2019. április 26. napján meghozott,
Kvk.II.37.515/2019/2. számú döntésében az  NVB 56/2019. számú határozatát és az  FVB 6/2019. (IV. 15.) számú
határozatát megváltoztatta, az  indítványozó (felülvizsgálati kérelmével módosított) kifogásának részben helyt
adott, és megállapította, hogy a  FIDESZ–KDNP a  tényállásban írt magatartásával megsértette a  jóhiszemű és
rendeltetésszerű joggyakorlás alapelvét.
[8] A FIDESZ–KDNP alkotmányjogi panasza folytán eljárt Alkotmánybíróság a  2019. május 7-én meghozott
16/2019. (V. 14.) AB határozatban megállapította a Kúria végzésének alaptörvény-ellenességét, és megsemmisítette
azt, továbbá alkotmányos követelményként állapította meg: a  Ve. 228.  § (2)  bekezdése értelmezésénél és
alkalmazásánál az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdéséből következő alkotmányos követelmény, hogy a Kúria előtt
folyamatban lévő felülvizsgálati ügyben az ellenérdekű fél számára a nyilatkozattétel lehetőségét biztosítani kell.
[9] A Kúria a  megismételt eljárásban úgy határozott, hogy „az Alkotmánybíróság határozatában foglalt – kifogással
támadott jelölő szervezeti magatartás jogi minősítésére, választási eljárási alapelv érvényre jutását kizáró jogi
érvelésére vonatkozó – döntésére figyelemmel azt kellett megállapítania, hogy a  jelen esetre vonatkozóan
a FIDESZ–KDNP jelölő szervezet kampánytevékenységének gyakorlása során – a véleménynyilvánítási szabadságra
tekintettel – nem követett el jogsértést.”
[10] 1.3. Az  indítványozó szerint a  Kúria e  döntése – annak indokolására figyelemmel – sérti az  Alaptörvény
XXVIII.  cikk (1)  bekezdése szerinti tisztességes bírósági eljáráshoz való jogát. A  Kúria nem merítette ki
az  indítványozó valamennyi kérelmét, és az  indítványozó felülvizsgálati kérelmében foglaltakat érdemben nem
vizsgálta, így a  döntés az  indítványozó Alaptörvény XXVIII.  cikk (1) és (7)  bekezdéseiben biztosított tisztességes
eljáráshoz és bírósághoz forduláshoz való jogát sérti.
[11] 2. Az alkotmányjogi panasz lényege szerint a bírósági döntést érdemben befolyásolta az az alaptörvény-ellenesség,
hogy a  Kúria nem merítette ki a  felülvizsgálati kérelmet, az  indítványozó kérelmeire és érveire érdemben nem
reagált, azokat teljeskörűen nem bírálta el. Ezen túlmenően az  indítványozó szerint alapvető alkotmányjogi
jelentőségű kérdés az, hogy a  választási eljárásban az  alkotmányjogi panasz eljárásban történt megsemmisítés
esetén a  megismételt eljárásban a  felülvizsgálati kérelemben foglalt érveket és indítványokat köteles-e az  eljáró
bíróság megvizsgálni, és azokra érdemi választ adni. Az  indítványozó szerint alapvető alkotmányjogi jelentőségű
kérdés, hogy még a  választási eljárás rendkívül szűk határidőkkel működő jogorvoslati rendszerében sem
mellőzhető az  Alkotmánybíróság következetes gyakorlata, ami szerint a  testület nem tekinthető „negyedfokú”
bíróságnak, a  tényeket, bizonyítékokat és jogszabályokat az  Alkotmánybíróság határozata által meghatározott
keretek között, de a bíróságoknak kell egymásra vetíteniük és az ügyben végleges döntést hozniuk.
[12] 3. Az  indítvány szerint az  alkotmányjogi panasz eljárásban az  Alkotmánybíróság nem hoz döntést az  előtte
fekvő ügy érdemében, a  bírósági döntés megváltoztatására nem, csak megsemmisítésére jogosult [Abtv. 43.  §
(1) és (3)  bekezdései]. Az  Alkotmánybíróság által meghatározott, az  Alaptörvénnyel összhangban álló értelmezési
kereteken belül, a  konkrét ügyre vonatkozó érdemi döntést ezt követően a  bíróságnak kell meghoznia. Mindez
a jelen ügyre vetítve azt jelenti, hogy a jogsértés elbírálása az Alkotmánybíróság döntésének keretei között a Kúria
hatáskörébe tartozott. Az Alkotmánybíróság döntéséből nem következik a FIDESZ–KDNP magatartásának jogszerű,
avagy jogszerűtlen volta, hiszen ez egy olyan jogkérdés, amelyet a Kúriának kell eldöntenie. Az alábbiak szerint erre
azonban a  jelen ügyben nem került sor, így az  indítványozó jogorvoslati kérelme érdemben elbírálatlan maradt.
Az  Alkotmánybíróság az  érdemi döntés meghozatalára nem rendelkezik hatáskörrel, csupán az  érdemi döntés
kereteinek meghatározására, a Kúria pedig elmulasztotta érdemileg elbírálni az indítványozó kérelmét.
[13] Az indítványozó szerint a Kúria a támadott döntésében az ügyben felmerülő jogkérdést érdemben nem bírálta el,
ezzel megsértette az  indítványozónak az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1) és (7)  bekezdésében biztosított tisztességes
eljáráshoz és jogorvoslathoz való jogát.
[14] 3.1. Az  indítványozó szerint a  Kúria támadott határozata érdemben nem bírálta el az  indítványozó felülvizsgálati
kérelmét. A Kúria támadott határozatának indokolása – az Alkotmánybíróság döntésére való formális utaláson túl –
nem tartalmaz arra vonatkozó érvelést, hogy a  felülvizsgálati kérelmet a  megismételt eljárásában miért utasította
el. A Kúria támadott határozatának érvelése kifejezetten az indítványozó felülvizsgálati kérelmének való helyt adás
mellett szóló érveket tartalmaz, a felülvizsgálati kérelmet a Kúria mégis elutasította. A felülvizsgálati kérelem három
fő hivatkozása közül a Kúria csupán egy tekintetében adott elő részletes érvelést.
[15] A többit anélkül utasította el, hogy ennek indokát adta volna. Az  érdemi érvelés figyelmen kívül hagyásával
a Kúria megsértette a kereseti kérelem kimerítésének kötelezettségét, ezért a támadott határozat a jogorvoslathoz
való jogot, valamint a  bírósághoz fordulás jogát, és így a  tisztességes eljáráshoz való jogot sérti. A  Kúria
az  indítványozónak az  ügy lényegi részeire vonatkozó észrevételeit nem vizsgálta meg kellő alapossággal,
ezért a  támadott határozat az  indítványozó Alaptörvényben biztosított jogát sérti. Az  Alkotmánybíróság azt
is megfogalmazta, hogy az  ügy bíróságok általi érdemi tárgyalása és elbírálása történeti alkotmányunk egyik
vívmánya, és a bírói felülvizsgálat „alkotmányosan nem korlátozódhat a  jogszerűség pusztán formális szempontok
szerinti […] vizsgálatára” {25/2018. (XII. 28.) AB határozat, Indokolás [17]}. A  Kúria azzal, hogy a  kérelmet
az Alkotmánybíróság döntésére való puszta hivatkozással utasította el, a felülvizsgálati eljárást formális szempontok
vizsgálatára szűkítette, amely így az indítványozó Alaptörvényben biztosított jogait sérti.
[16] 3.2. Az  indítványozó előbbiekben kifejtett álláspontja szerinti alkotmányos követelményeknek a  Kúria támadott
határozata nem felel meg. Az  Alkotmánybíróság döntését követő megismételt felülvizsgálati eljárásban
– az  Alkotmánybíróság döntésében kijelölt keretek között – a  Kúriának az  indítványozó felülvizsgálati kérelméről
kellett döntenie. A Kúria döntése azonban nem merítette ki a felülvizsgálati kérelmet, az abban hivatkozott tényeket,
bizonyítékot és jogsértést ellentmondásosan értékelte, és nem adott számot arról, hogy a kérelmet a Kúria valóban
érdemben megvizsgálta. Mindezek alapján a Kúria támadott határozata az indítványozó Alaptörvényben biztosított
jogorvoslathoz való jogát, valamint a tisztességes eljáráshoz való jogát sérti.
II. [17] Az Alaptörvény érintett rendelkezései:
„XXVIII. cikk (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat vagy valamely perben a jogait és
kötelezettségeit törvény által felállított, független és pártatlan bíróság tisztességes és nyilvános tárgyaláson, ésszerű
határidőn belül bírálja el.
[…]
(7) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogorvoslattal éljen az olyan bírósági, hatósági és más közigazgatási döntés
ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.”
III. [18] 1. Az Abtv. 56. § (1) bekezdése szerint az Alkotmánybíróság az ügyrendjében meghatározottak szerinti tanácsban
eljárva dönt az  alkotmányjogi panasz befogadásáról. A  (2)  bekezdés szerint a  tanács mérlegelési jogkörében
vizsgálja az  alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, különösen
a 26–27. §-ok szerinti érintettséget, a jogorvoslat kimerítését, valamint a 29–31. §-ok szerinti feltételeket.
[19] Az indítványozó mint a választási kampányban jelölő szervezet érintettnek minősül, a kúriai döntés az indítványozó
által benyújtott kifogás tárgyában hozott FVB határozatot és NVB határozatot bírált el, a  kúriai döntés ekként
az indítványozóra közvetlen rendelkezést tartalmaz.
[20] Az alkotmányjogi panasz előterjesztésének határidejét a Ve. 233. §-a rögzíti. Eszerint a választási szerv határozatával
kapcsolatos jogorvoslati eljárásban hozott bírói döntés elleni alkotmányjogi panasz a sérelmezett döntés közlésétől
számított három napon belül nyújtható be az  Alkotmánybírósághoz. A  Ve. 10.  §-a szabályozza a  határidők
számítását, mely szerint a Ve.-ben szabályozott határidők jogvesztők, a határidő annak utolsó napján 16 órakor jár le,
és a 16 órát követően teljesített eljárási cselekményt a következő napon teljesítettnek kell tekintetni.
[21] Az alkotmányjogi panaszban foglaltak szerint a  döntést a  Kúria 2019. május 16-án, csütörtökön, rövid úton,
telefaxon közölte az  indítványozó jogi képviselőjével. Az  indítvány jelzi, hogy „erre figyelemmel az  indítványozó
2019. május 19-én 16.00 óráig terjeszthet elő alkotmányjogi panaszt.” Az  indítványozó az  alkotmányjogi panaszát
a valasztasifelulvizsgalat@kuria.birosag.hu címre 2019. május 19-én, vasárnap, 15 óra 15 perckor küldte el. A Kúria
az  alkotmányjogi panaszt 2019. május 20-án, hétfőn érkeztette. Megállapítható, hogy az  indítvány határidőben
érkezettnek minősül.
[22] 2. Az  Abtv. 29.  §-a szerint az  Alkotmánybíróság az  alkotmányjogi panaszt a  bírói döntést érdemben befolyásoló
alaptörvény-ellenesség vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés esetén fogadja be. Az  indítványozó
alkotmányjogi panaszában részletesen ismerteti a  felülvizsgálati kérelmét és a  Kúria döntését, amelyet
az Alaptörvény két rendelkezésébe ütközőnek tart.
[23] A panasz tartalma alapján alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés az, hogy az  Alkotmánybíróság határozata
tekinthető-e a  felülvizsgált bírósági határozatot követő új ügyben a  bírósági határozat rendelkező része
és indokolása érdemi eldöntésének, illetve hogy a  rendes bíróságok indokolási kötelezettségét kiváltja-e
az  Alkotmánybíróság határozatára utalás; a  Ve. szerinti felülvizsgálati eljárásban a  felülvizsgálati kérelem
elbírálásakor milyen indokolás várható el a Kúriától.
[24] Az alkotmányjogi panaszt az Alkotmánybíróság tanácsa 2019. május 23-án befogadta.
IV. [25] Az alkotmányjogi panasz megalapozott. [26] 1. Az  Alkotmánybíróság többször [legutóbb a  3127/2019. (VI. 5.) AB határozatban] kifejtette az  Alaptörvény
XXVIII.  cikk (1)  bekezdésében biztosított tisztességes bírósági eljáráshoz való jog részét képező indokolási
kötelezettség alkotmányos tartalmát. A  7/2013. (III. 1.) AB határozat értelmében az  indokolt bírói döntéshez
fűződő jog az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdésében foglalt tisztességes bírósági eljárás alkotmányos
követelményrendszerén belül jelentkezik. Az  alkotmányos előírás elsősorban az  eljárási törvényekben foglaltak
szerint kötelezheti a  bíróságot a  döntésének alapjául szolgáló indokok bemutatására. Ebből következik, hogy
az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény e  szabályát mindig együtt olvassa a  jogvita jellege és az  adott ügy típusa
által kijelölt konkrét eljárásjogi szabályokkal. Az  Alkotmánybíróság tehát a  rendes bíróságoktól eltérően nem
a  felülbírálatra alkalmasság szempontjából vizsgálja a  bíróságok indokolási kötelezettségének teljesítését, és
tartózkodik attól, hogy jogági dogmatikához tartozó kérdések helytállóságáról, illetve törvényességéről, avagy
kizárólag törvényértelmezési problémáról állást foglaljon.
[27] Az Alkotmánybíróság rögzítette, hogy a  tisztességes bírósági eljárásból fakadó elvárás az  eljárási szabályok
Alaptörvénynek megfelelő alkalmazása, ami a jogállami keretek között működő bíróságok feladata. Az eljárási törvény
rendelkezéseire is figyelemmel, a tisztességes bírósági eljárás alkotmányos követelménye a bírói döntésekkel szemben
azt a minimális elvárást mindenképpen megfogalmazza, hogy a bíróság az eljárásban szereplő feleknek az ügy lényegi
részeire vonatkozó észrevételeit kellő alapossággal megvizsgálja, és ennek értékeléséről határozatában számot
adjon. Ennek megítéléséhez az  Alkotmánybíróság vizsgálja a  jogvita természetét, az  alkalmazandó eljárási törvény
rendelkezéseit, a  felek által az  adott ügyben előterjesztett kérelmeket és észrevételeket, valamint az  ügyben választ
igénylő lényeges kérdéseket {7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [33]–[34]}.
[28] Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint a  bíróságok indokolási kötelezettségéből nem következik
a  felek által felhozott minden észrevétel egyenként való megcáfolási kötelezettsége, különösen nem a  szubjektív
elvárásaikat is kielégítő mélységű érvrendszer bemutatása {3107/2016. (V. 24.) AB határozat, Indokolás [38];
30/2014. (IX. 30.) AB határozat, Indokolás [89]}. Az  indokolási kötelezettség mindössze azt az  elvárást támasztja
a  bírósággal szemben, hogy a  döntés indokolásának az  ügy érdeme szempontjából releváns kérdésekre kell
kiterjednie, és nem minden egyes részletre {legutóbb pl. 3159/2018. (V. 16.) AB határozat, Indokolás [31]}.
[29] 2. A  Kúria a  megismételt eljárásban megerősítette korábbi döntésének indokolását: „[a] választópolgárok
az  elhangzott tájékoztatás ellenére aláírásukkal valójában nem a  FIDESZ–KDNP jelöltállítását támogatták, ebből
adódóan megállapítható, hogy a  jelölő szervezet nevében eljáró személyek olyan tevékenységet folytattak, amely
a  választópolgárok megtévesztésére alkalmas volt. A  Kúria megítélése szerint a  választópolgárok megtévesztése
pedig önmagában felveti a  jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás Ve. 2.  § (1)  bekezdése e)  pontja szerinti
alapelvének sérelmét” (a Kúria végzése, Indokolás [32]).
[30] Az indokolásban a  Kúria utalt arra, hogy a  FIDESZ–KDNP jelölő szervezet kifogásolt kampánytevékenysége
nem azért lehet jogellenes, mert választási időszakban tilos lenne a  jelölő szervezet iránti szimpátiát kifejező
aláírások gyűjtése, hanem az  adatszerzés megtévesztő módja miatt vizsgálódott a  jóhiszemű és rendeltetésszerű
joggyakorlás követelményére figyelemmel (a Kúria végzése, Indokolás [34]–[36]). A  végzés indokolásának [37]
bekezdésében a Kúria – az adatszerzés megtévesztő módja miatti vizsgálódásról szóló álláspontja (a Kúria végzése,
Indokolás [34]) fenntartása és hangsúlyozása mellett – úgy fogalmazott, hogy „az Alkotmánybíróság határozatában
foglalt – kifogással támadott jelölő szervezeti magatartás jogi minősítésére, választási eljárási alapelv érvényre
jutását kizáró jogi érvelésére vonatkozó – döntésére figyelemmel azt kellett megállapítania, hogy a  jelen esetre
vonatkozóan a FIDESZ–KDNP jelölő szervezet kampánytevékenységének gyakorlása során – a véleménynyilvánítási
szabadságra tekintettel – nem követett el jogsértést.”
[31] A Kúria végzésének indokolása ellentmondásban áll a  kúriai végzés rendelkező részével. A  Kúria a  rendelkező
részben az  FVB-nek azt a  határozatát hagyja helyben, amely megállapította: „az aktivisták valóban ellentmondó
tájékoztatást adnak. A felvétel készítőjével folytatott beszélgetés során ugyanakkor a helyes információ is többször
elhangzott. A  téves információk a  felvétel készítőjét sem tévesztették meg. A  Fővárosi Választási Bizottság rögzíti,
azzal, hogy az  aktivisták támogató aláírásokat gyűjtöttek, nem valósult meg semmiféle jogsértés, tekintettel arra,
hogy a  pártok, jelölő szervezetek igyekeznek felméri, számon tartani támogatóikat s erre jogszerű keretek között
van is lehetőség.”
[32] 3. Az  indítvány helyesen állapítja meg, hogy „[a]z Alkotmánybíróság töretlen gyakorlata szerint a  testület nem
»negyedfokú bíróság«”, vagyis „[a] jogszabályokat a bíróságok értelmezik, az Alkotmánybíróság; csak az értelmezési
tartomány alkotmányos kereteit jelölheti ki” {3325/2012. (XI. 12.) AB végzés, Indokolás [14]}, illetve „[a] tényállás
megállapítása és az  ehhez vezető bizonyítékok felvétele és értékelése, valamint a  jogszabályok értelmezése
a  bíróságok, ezen belül is elsősorban a  Kúria, nem pedig az  Alkotmánybíróság hatáskörébe tartozó kérdés”
{3092/2019. (V. 7.) AB végzés, Indokolás [13]}. Mindezek azt jelentik, hogy az  alkotmányjogi panasz eljárásban
az Alkotmánybíróság nem hoz döntést az előtte fekvő ügy érdemében, nem a rendes bírósághoz intézett kérelmet
(más eljárásokban keresetet, vádat stb.) bírálja el. Ennek megfelelően a  rendes bírósági döntés megváltoztatására
nem, csak megsemmisítésére jogosult [Abtv. 43. § (1) és (3) bekezdései].
[33] Az Alkotmánybíróság által meghatározott kereteken belül a konkrét ügyre vonatkozó érdemi döntést ezt követően
a rendes bíróságnak, jelen esetben a Kúriának kell meghoznia.
[34] Az Alkotmánybíróság tehát azt dönti el, hogy az  általa vizsgált bírósági határozat összhangban áll-e
az Alaptörvénnyel, illetve a döntés alkotmányos kereteit jelöli ki, de azt nem határozhatja meg, hogy azzal pontosan
milyen döntés állna összhangban. Ez  általánosabban is igaz: a  szakjogi vagy alkotmányossági felülvizsgálatot
végző bíróság a  kasszációs döntésében adhat iránymutatást a  megismételt eljárásra, de ez  soha nem terjedhet
a meghozandó új határozat érdemi tartalmának meghatározásáig.
[35] Jelen esetben is ez történt. Az Alkotmánybíróság 16/2019. (V. 14.) AB határozatából a Kúriára nézve az következett,
hogy
a) új felülvizsgálati határozatot kellett hoznia;
b) ebben nem alkalmazhatott olyan Ve. szabályt, amely a törvényi tilalmakat kiegészítené;
c) az érdekelteknek nyilatkozattételi lehetőséget kellett biztosítania;
d) az eldöntendő kérdést az ügyben érintett alapjogokra – így különösen a véleménynyilvánítás szabadságára –
figyelemmel kellett eldöntenie. A  véleménynyilvánítás kereteit az  Alkotmánybíróság sok esetben
meghatározta már {például: 1/2013. (I. 7.) AB határozat, Indokolás [93]–[94] vagy 3100/2017. (V. 8.)
AB határozat, Indokolás [36]}.
[36] A Kúriának tehát a bizonyítékok – így különösen a videófelvételen hallható tájékoztatások, az aláírásgyűjtés egyéb
körülményei – alapján azt kellett volna tisztáznia, hogy
– a  FIDESZ–KDNP cselekménye összességében hogyan viszonyul a  véleménynyilvánítás, a  választási
kommunikáció szabadságához (erre vonatkozóan pedig adott útmutatást az Alkotmánybíróság), illetve hogy
– ennek fényében megállapítható-e, hogy megtévesztően járt el, vagy szabadságjogát jogszerűen gyakorolta,
előbbi esetben milyen magatartásban nyilvánult meg a megtévesztés (vagyis hogyan lehetett megtévesztő
egy, a választási ajánlóívekhez képest eltérő színű, formájú és tartalmú ív) – ez volt ugyanis az eredeti kifogás
lényege. Az  utóbbi kérdésben az  Alkotmánybíróság annak ellenére nem foglalt állást, hogy a  videófelvétel
rendelkezésére állt, mert ez a Kúria feladata volt.
[37] Nem az Alkotmánybíróság, hanem a Kúria döntötte tehát el érdemben az ügyet. Mivel a bizonyítékok mérlegelése,
a  tényállás megállapítása, az  ügy eldöntése és a  jogszabályok értelmezése a  Kúria feladata volt, a  jelen ügyben
az  indítvány pedig a  megismételt eljárásban hozott végzést érdemben nem támadja, az  Alkotmánybíróság nem
vizsgálja a végzés rendelkező részében szereplő érdemi döntést, hanem tudomásul veszi, hogy a Kúria ezt a döntést
hozta, mivel meggyőződött az FVB határozatában írt tényállás helytállóságáról. Az Alkotmánybíróság ezért ebben
az eljárásban kizárólag a végzés indokolásának alkotmányosságát vizsgálja, azt is csak az  indítvány által támadott
körben.
[38] 4. A  Kúria most támadott végzése az  NVB döntésének megváltoztatását és az  FVB döntésének helybenhagyását
lényegében nem indokolta, hanem
– egyrészt minden indokolás, a tényállásnak a véleményszabadság tükrében való mérlegelése nélkül utalt arra,
hogy a FIDESZ–KDNP adatszerzése megtévesztő volt;
– másrészt szintén minden további indokolást mellőzve úgy foglalt állást, hogy „[a] Kúriának
a  [34] bekezdésben írtak fenntartása és hangsúlyozása mellett az  Alkotmánybíróság határozatában
foglalt – kifogással támadott jelölőszervezeti magatartás jogi minősítésére, választási eljárási alapelv
érvényre jutását kizáró jogi érvelésére vonatkozó – döntésére figyelemmel azt kellett megállapítania, hogy
a  jelen esetre vonatkozóan a  FIDESZ–KDNP jelölő szervezet kampánytevékenységének gyakorlása során
– a véleménynyilvánítási szabadságra tekintettel – nem követett el jogsértést”;
– harmadrészt nem fordított figyelmet arra, hogy a  végzés indokolása összhangban álljon annak rendelkező
részével.
[39] A Kúria tehát az indokolási kötelezettségét nem teljesítette, ehelyett olyan hatást tulajdonított az Alkotmánybíróság
határozatának, amely abból közvetlenül nem következik. Ha pedig közvetve – a  bizonyítékok mérlegelése és
az  Alaptörvénnyel összhangban álló jogértelmezés alapján ez  a  helyes döntés, márpedig ez  tűnik ki a  végzés
rendelkező részéből, akkor azt a Kúriának kell megindokolnia, hogy miért találta jogszerűnek az FVB helybenhagyott
határozatát.
[40] Az indokolási kötelezettség teljesítésének elmulasztása folytán sérült az  indítványozónak az  Alaptörvény
XXVIII. cikk (1) bekezdésében foglalt tisztességes eljáráshoz való joga. Minderre tekintettel az Alkotmánybíróság
a Kúria Kvk.II.37.628/2019/4. számú végzését megsemmisítette.
[41] 5. Az  Alkotmánybíróság észlelte, hogy a  Kúria végzésének indokolása a  fentieken túlmenően is elsősorban
a 16/2019. (V. 14.) AB határozattal szembeni kritikát tartalmaz. Figyelemmel azonban arra, hogy sem az Alaptörvény,
sem más jogszabály nem hatalmazza fel a  rendes bíróságokat, így a Kúriát sem az Alkotmánybíróság döntéseinek
értékelésére vagy felülbírálatára, a  végzés indokolásának ezekhez a  részeihez semmilyen joghatás nem fűződhet.
Ezeket a szövegrészeket ezért az Alkotmánybíróság figyelmen kívül hagyta.
[42] Mivel az  Alkotmánybíróság a  Kúria végzését megsemmisítette, azt már nem vizsgálta, hogy a  végzésnek
a  közigazgatási perrendtartásról szóló 2017. évi I. törvény (a továbbiakban: Kp.) 20.  §-a alkalmazhatóságára
vonatkozó érvelése milyen összefüggésben áll a XXVIII. cikk (1) bekezdésével.
V. [43] A határozat közzététele a Magyar Közlönyben az Abtv. 44. § (1) bekezdésének második mondatán alapul.
Budapest, 2019. május 28. Dr. Sulyok Tamás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
75/2015. (IX. 16.) ME határozata helyettes államtitkár kinevezéséről.
A közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény 220. § (2) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva,
a nemzeti fejlesztési miniszter javaslatára
dr. Mernyei Ákos Pétert a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium helyettes államtitkárává
– 2015. szeptember 1-jei hatállyal – kinevezem. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
9/2014. (III. 21.) NFM utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében biztosított jogkörömben eljárva az alábbi utasítást adom ki:
1. § A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII. törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 38. § (2) bekezdés b) pontja alapján a Pesti Vigadó felújításának irányítására
és összehangolására 2014. március 1. napjától legfeljebb hat hónap időtartamra Takács Viktort miniszteri biztossá
nevezem ki.
2. § (1) A miniszteri biztos tevékenységét a nemzeti fejlesztési miniszter a közigazgatási államtitkár útján irányítja.
 (2) A miniszteri biztost a Ksztv. 38. § (10) bekezdés a) pontja alapján havi 700 000 forint összegű díjazás illeti meg.
3. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
 (2) Hatályát veszti a miniszteri biztos kinevezéséről szóló 40/2013. (X. 11.) NFM utasítás.
Németh Lászlóné s. k.,
 nemzeti fejlesztési miniszter


text:
1120/2010. (V. 13.) Korm. határozata a központi költségvetési szerveknél foglalkoztatottak 2010. évben fizetett eseti kereset-kiegészítésének elszámolásáról.
A Kormány a Magyar Köztársaság 2010. évi költségvetéséről szóló 2009. évi CXXX. törvény 6. §-ának (4) bekezdésében foglaltak
alapján, a központi költségvetési szerveknél foglalkoztatottak
1. 2010. évi eseti kereset-kiegészítésének elszámolása keretében a X. Miniszterelnökség fejezet, 20. Tartalékok cím,
2. Céltartalékok alcím, 1. Különféle kifizetések jogcímcsoport terhére 519 064 ezer forint átcsoportosítását, javára
574 581 ezer forint visszarendezését rendeli el, az 1. melléklet szerint;
Felelős: pénzügyminiszter
az érintett fejezeteket irányító szervek vezetői
Határidő: azonnal
2. 2009. évi havi kereset-kiegészítése decemberi részletének elszámolása keretében a X. Miniszterelnökség fejezet,
20. Tartalékok cím, 2. Céltartalékok alcím, 1. Különféle kifizetések jogcímcsoport terhére 2 632 ezer forint
átcsoportosítását, javára 18 267 ezer forint visszarendezését rendeli el, a 2. melléklet szerint.
Felelős: pénzügyminiszter
az érintett fejezeteket irányító szervek vezetői
Határidő: azonnal Bajnai Gordon s. k.,
miniszterelnök