text:
2018. LII. törvény a szociális hozzájárulási adóról.
Az Országgyűlés a  gazdasági növekedés feltételeinek javítása és a  gazdaság versenyképességének megőrzése, valamint
a versenyképes adórendszer megteremtése érdekében a következő törvényt alkotja:
I. FEJEZET
A SZOCIÁLIS HOZZÁJÁRULÁSI ADÓ 1. Az adófizetési kötelezettség, az adó alapja
1. § (1) Szociális hozzájárulási adó (a továbbiakban: adó) fizetési kötelezettség áll fenn a  személyi jövedelemadóról
szóló 1995. évi CXVII. törvény (a továbbiakban: Szja tv.) szerint összevont adóalapba tartozó adó (adóelőleg) alap
számításnál figyelembe vett jövedelem után.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott jövedelmeken kívül adófizetési kötelezettség terheli a tanulószerződés alapján
ténylegesen kifizetett díjat, az ösztöndíjas foglalkoztatási jogviszony alapján fizetett ösztöndíjat és a munkavállalói
érdekképviseletet ellátó szervezet részére levont (befizetett) tagdíjat.
(3) Adófizetési kötelezettség terheli az  Szja tv. szerinti önálló és nem önálló tevékenységből származó jövedelem
esetében az Szja tv. szerinti adó (adóelőleg) alap hiányában a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra
jogosultakról, valamint e  szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. törvény (a továbbiakban: Tbj.) szerint
biztosítottnak minősülő személy részére juttatott olyan jövedelmet, amely a  Tbj. 4.  § k)  pont 2.  alpontja alapján
járulékalapot képez.
(4) Az (1)–(3) bekezdésen túl adófizetési kötelezettség terheli az Szja tv. szerint külön adózó jövedelmek közül
a) a béren kívüli juttatások [Szja tv. 71. §],
b) a béren kívüli juttatásnak nem minősülő egyes meghatározott juttatások [Szja tv. 70. §],
c) a kamatkedvezményből származó jövedelem [Szja tv. 72. §]
Szja tv. szerinti adóalapként meghatározott összegét.
(5) Az (1)–(4) bekezdésen túl adófizetési kötelezettség keletkezik
a) a vállalkozásból kivont jövedelem [Szja tv. 68. §],
b) az értékpapír-kölcsönzésből származó jövedelem [Szja tv. 65/A. §],
c) az osztalék [Szja tv. 66. §], vállalkozói osztalékalap [Szja tv. 49/C. §],
d) az árfolyamnyereségből származó jövedelem [Szja tv. 67. §],
e) az Szja tv. 1/B. § hatálya alá tartozó természetes személy e tevékenységből származó jövedelme,
f ) az átalányadózó mezőgazdasági kistermelő által e tevékenysége alapján szerzett jövedelmének 75 százaléka,
g) a tételes költségelszámolást választó, nemleges nyilatkozatot benyújtó őstermelő bevételének 4 százaléka
után.
(6) Az (1)–(5) bekezdésben meghatározott jövedelem után a szociális hozzájárulási adót nem pénzbeli juttatás esetén is
meg kell fizetni.
(7) Adófizetési kötelezettség terheli az  egyszerűsített vállalkozói adó alanyának minősülő egyéni vállalkozót
(a továbbiakban: eva adóalany egyéni vállalkozó).
(8) Ha a természetes személy ugyanazon adómegállapítási időszakra Magyarországon adóztatható és Magyarországon
nem adóztatható jövedelmet is szerez, az  adóalap megállapításánál az  (1)–(3)  bekezdéseket megfelelően
együttesen kell alkalmazni, azzal az  eltéréssel, hogy a  (3)  bekezdés alkalmazásakor az  alapbér vagy más díjazás
azon időszakra (naptári napokra) vonatkozó arányos részét kell figyelembe venni, amelyben a jövedelem külföldön
adóztatható.
2. Az adó mértéke és fizetendő összege 2. § (1) Az  adó mértéke az  adóalap 19,5 százaléka, az  1.  § (4)  bekezdésben foglalt esetekben a  juttatások adóalapként
meghatározott összegének 19,5 százaléka.
A törvényt az Országgyűlés a 2018. július 20-i ülésnapján fogadta el.
(2) Az  1.  § (5)  bekezdés a)–e)  pontja esetében az  adót addig kell megfizetni, amíg a  természetes személy
1.  § (1)–(3)  bekezdés és az  1.  § (5)  bekezdés a)–e)  pontja szerinti jövedelme a  tárgyévben eléri a  minimálbér
összegének huszonnégyszeresét (a továbbiakban: adófizetési felső határ).
(3) A  fizetendő adó az  adóalap után a  kifizetéskor érvényes adómértékkel számított adó (számított adó), csökkentve
az adó fizetésére kötelezettet e törvény rendelkezése alapján megillető adókedvezmények összegével.
(4) Az  adó mértékének változása esetén az  adó fizetésére kötelezett a  megváltozott adómértéket arra a  hónapra,
adóévre vonatkozóan bevallott jövedelmekre alkalmazza először, amely hónapban, adóévben a megváltozott adó
mértéke hatályba lép.
3. Az adófizetésre kötelezett személy 3. § (1) Adó fizetésére kötelezett az  a  személy, aki az  Szja tv. szerint nem önálló tevékenységből származó jövedelmet
juttat (e bekezdés alkalmazásában ideértve a  külföldi kifizetőt). Amennyiben az  Szja tv. szerinti nem önálló
tevékenységből származó jövedelem külföldi kifizetőtől származik és a Tbj. szerint járulékalapot nem képez, az adó
fizetésére kötelezett személy a természetes személy.
(2) Amennyiben az Szja tv. szerint önálló tevékenységből származó jövedelem kifizetőtől származik, az adó fizetésére
kötelezett személy a  kifizető (e bekezdés alkalmazásában ideértve a  külföldi kifizetőt). Amennyiben az  Szja tv.
szerinti önálló tevékenységből származó jövedelem nem kifizetőtől származik, az adó fizetésére kötelezett személy
a természetes személy.
(3) Amennyiben az Szja tv. szerint egyéb jövedelemnek minősülő jövedelem kifizetőtől származik, akkor az adófizetésre
kötelezett a  kifizető. Amennyiben az  Szja tv. szerint egyéb jövedelemnek minősülő jövedelem nem kifizetőtől
származik vagy az adóelőleget a kifizető nem köteles megállapítani, akkor az adófizetésre kötelezett a természetes
személy.
(4) Az 1. § (4) bekezdés szerinti jövedelem esetében adófizetésre kötelezett személynek a kifizető minősül.
 (5) Az  1.  § (5)  bekezdés szerinti jövedelem esetében adófizetésre kötelezett személynek a  jövedelmet szerző
természetes személy minősül.
 (6) Kirendelés esetén az  adófizetési kötelezettséget a  kirendelést elrendelő (ideértve a  külföldi kifizetőt is) teljesíti.
A  kirendelés alapján foglalkoztató személy teljesíti az  adófizetési kötelezettséget, ha a  kirendelést elrendelővel
megállapodott arról, hogy a természetes személy foglalkoztatásához kapcsolódó munkabér és közterhek őt terhelik.
(7) Munkaerő-kölcsönzés keretében kölcsönbe adott munkavállalóval fennálló jogviszonyra tekintettel fizetendő adó
alanya a kölcsönbe adó. Ha a kölcsönbe adó külföldi kifizető, az adófizetésre kötelezett a munkavállalót kölcsönbe
vevő személy.
(8) Több munkáltatóval létesített munkaviszony [a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (a továbbiakban:
Mt.) 195.  §] esetén az  adókötelezettséget az  adózás rendjéről szóló törvény szerint meghatározott munkáltató
teljesíti.
4. Az adóra vonatkozó közös szabályok 4. § (1) A  szociális biztonsághoz, valamint a  testi és lelki egészséghez való jog érvényesítését szolgáló egyes szociális
ellátások fedezetéhez, továbbá az  egységes állami nyugdíjrendszer fenntartásához szükséges államháztartási
források biztosítása céljából az  adóból származó államháztartási bevétel a  központi költségvetésről szóló
törvényben meghatározott arányok szerint megoszlik a  társadalombiztosítás egyes pénzügyi alapjai és
a törvényben meghatározott elkülönített állami pénzalap költségvetése között.
(2) Az adóval összefüggő hatósági ügyben az eljárás az állami adó- és vámhatóság hatáskörébe tartozik.
 (3) Az adó megfizetése államháztartási forrásból fedezett ellátásra (ideértve különösen a társadalombiztosítási ellátást
és az  álláskeresési ellátást), vagy államháztartási forrásból folyósított támogatás igénybevételére való jogot nem
keletkeztet, valamint az adó alapja és összege az ilyen ellátás, támogatás összegét nem befolyásolja.
5. Az adófizetési kötelezettség alóli mentesülés esetei 5. § (1) Nem keletkezik az  1.  § (1)–(3)  bekezdése szerint adófizetési kötelezettsége – e  tevékenysége, jogállása alapján
szerzett jövedelme tekintetében –
a) a kiegészítő tevékenységet folytató egyéni, társas vállalkozónak;
b) az özvegyi nyugdíjban részesülő olyan egyéni vállalkozónak, aki a rá irányadó öregséginyugdíj-korhatárt már
betöltötte;
c) az  iskolaszövetkezetnek a  nappali rendszerű oktatás keretében tanulmányokat folytató tanuló, hallgató
tagjával fennálló jogviszonyára – 25. életévének betöltéséig a tanulói, hallgatói jogviszonya szünetelésének
időtartama alatt is – tekintettel;
d) a szociális szövetkezetnek a tagi munkavégzési jogviszonyban álló tagjával fennálló jogviszonyára tekintettel;
e) a  felsőoktatási intézménynek a  nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény 44.  § (1)  bekezdés
a) pontja szerint a hallgatói munkaszerződés alapján létrejött jogviszonyára tekintettel;
f ) a közérdekű nyugdíjas szövetkezetnek az öregségi nyugdíjban vagy átmeneti bányászjáradékban részesülő
tagja között fennálló jogviszonyára tekintettel;
g) a kifizetőnek az Mt. szerinti munkaviszonyban foglalkoztatott saját jogú nyugdíjas személyre tekintettel.
(2) Nem esik az 1. § (1)–(3) bekezdés szerinti adófizetési kötelezettség alá – e tevékenysége, jogállása alapján szerzett
jövedelme tekintetében –
a) a  külföldi állam Magyarországra akkreditált diplomáciai és konzuli képviselete személyzetének külföldi
állampolgárságú tagja részére kifizetett, juttatott bevétel;
b) a  külföldi állam Magyarországra akkreditált diplomáciai és konzuli képviselete személyzetének külföldi
állampolgárságú tagja által munkaviszony keretében háztartási alkalmazottként foglalkoztatott külföldi
állampolgár részére kizárólag e  jogviszonyára tekintettel, vagy azzal összefüggésben kifizetett, juttatott
bevétel;
c) a nemzetközi szervezet nemzetközi szerződés alapján mentességet élvező tisztviselője, alkalmazottja és vele
közös háztartásban élő családtagja (házastárs, gyermek) részére kifizetett, juttatott bevétel, feltéve, hogy
kiterjed rájuk a nemzetközi szervezet szociális biztonsági rendszere;
d) a  külföldi kifizető által Magyarországon kiküldetés, kirendelés vagy munkaerő-kölcsönzés keretében
munkaviszonyban foglalkoztatott olyan – bevándorolt vagy letelepedett jogállással nem rendelkező –
természetes személy részére kifizetett, juttatott bevétel (ideértve a  munkaszerződésben meghatározott
alapbért is), aki harmadik állam állampolgára, feltéve, hogy a  foglalkoztatás időtartama nem haladja meg
a két évet, valamint az említett feltételek szerinti korábbi foglalkoztatásától számítva a foglalkoztatás ismételt
megkezdéséig legalább három év már eltelt; e  rendelkezés olyan harmadik államból kiküldött személy
esetében is alkalmazható, aki a  harmadik államban fennálló biztosítását igazolja, függetlenül attól, hogy
a kiküldött személy állampolgársága szerinti állammal Magyarországnak szociális biztonsági egyezménye áll
fenn, továbbá olyan harmadik államból kiküldött személy esetében is alkalmazható, aki a harmadik államban
fennálló biztosítását igazolja és nem tartozik a  szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról és annak
végrehajtásáról szóló uniós rendeletek hatálya alá;
e) a kifizető által megállapított és folyósított társadalombiztosítási ellátás, valamint az általa folyósított szociális
ellátásból a szociális igazgatásról és a szociális ellátásokról szóló törvény szerint nem a kifizetőt terhelő rész;
f ) táppénz, baleseti táppénz, csecsemőgondozási díj, gyermeknevelési támogatás, gyermekgondozási díj;
g) az  olyan személynek juttatott bevétel, akire a  Tbj. 11.  §-a, 11/B.  §-a, és 13.  §-a szerint a  biztosítási
kötelezettség nem terjed ki;
h) az ingatlan bérbeadásából származó jövedelem;
i) az  a  jövedelem, amelynek kifizetése (juttatása) olyan időszakra tekintettel történik, amely időszakban
a  Tbj.  11.  §-a, 11/A.  §-a, 11/B.  §-a vagy 13.  §-a alapján nem áll fenn biztosítási jogviszony, függetlenül
a kifizetés (juttatás) időpontjától.
j) a  magánnyugdíjpénztár és az  önkéntes kölcsönös biztosítópénztár által szolgáltatásként kifizetett
összeg, a  kedvezményezett részére a  magánnyugdíjról és a  magánnyugdíjpénztárakról szóló 1997.  évi
LXXXII.  törvény 28.  § (1)  bekezdésének a)  pontja alapján fizetett összeg, az  önkéntes kölcsönös
biztosítópénztár megszűnése esetén a  tag részére teljesített adóköteles pénztári kifizetés, valamint
a  volt pénztártagnak a  társadalombiztosítási nyugdíjrendszerbe történő visszalépése miatt visszafizetett
magán-nyugdíjpénztári tagdíj-kiegészítés,
k) az egyes bányászati dolgozók társadalombiztosítási kedvezményeiről szóló kormányrendelet alapján nyújtott
keresetkiegészítés,
l) az  Önkéntes Kölcsönös Biztosító Pénztárakról szóló 1993. évi XCVI. törvény 51/C.  §-ában meghatározott
szolgáltatás,
m) a  társadalombiztosítási nyugdíjrendszerbe történő visszalépés miatt a  volt pénztártagnak kifizetett,
a hozamgarantált tőke összege feletti összeg.
(3) Nem esik az 1. § (5) bekezdés c) pontja szerinti adófizetési kötelezettség alá az Európai Gazdasági Térség bármely
tagállamában működő, a  tőkepiacról szóló törvény szerint elismert (szabályozott) piacnak minősülő tőzsdére
bevezetett értékpapírnak az adott tagállam joga szerint osztaléknak (osztalékelőlegnek) minősülő hozama.
(4) A  szociális biztonsági rendszerek koordinálásról szóló rendeletek hatálya alá tartozó, másik tagállamban vagy
az  Európai Unió intézményei által biztosított személy jövedelme után nem kell adót fizetni. Az  adó-fizetési
kötelezettség alóli mentességet a  természetes személy az  illetékes külföldi hatóság által kiállított, a  másik
tagállamban vagy az Európai Unió intézményénél fennálló biztosítást tanúsító igazolással igazolja.
(5) E  § (2)  bekezdés d)  pontjában foglaltaktól eltérően, a  Tbj. szerinti kiküldetés meghosszabbításának bejelentése
esetén az adófizetési kötelezettség a kiküldetés kezdetét követő második év végétől áll fenn.
(6) A Tbj. szerint külföldinek minősülő személy által megszerzett
a) az 1. § (5) bekezdés a)–d) pontja szerinti jövedelmet és
b) az Szja tv. szerint egyéb jövedelemnek minősülő jövedelmet
nem terheli adófizetési kötelezettség.
6. Az egyéni vállalkozó által fizetendő adó alapja
6. § (1) Az  Szja tv. rendelkezései szerint a  vállalkozói jövedelem szerinti adózást alkalmazó egyéni vállalkozót saját maga
után terhelő adó alapja – figyelemmel az  adóalap megállapításának különös szabályaira is – a  vállalkozói kivét,
az  átalányadózást alkalmazó egyéni vállalkozót saját maga után terhelő adó alapja az  átalányban megállapított
jövedelem.
(2) Az egyszerűsített vállalkozói adó alanyának minősülő egyéni vállalkozót saját maga után havonta terhelő adó alapja:
a) a  magasabb összegű társadalombiztosítási ellátások megszerzése érdekében külön törvény rendelkezése
szerint az  adóévre, vagy az  adóévnek a  munkaviszonya vagy tanulói (hallgatói) jogviszonya megszűnését
követő hátralévő részére tett nyilatkozat esetében a nyilatkozat szerinti összeg;
b) az  a)  pont hatálya alá nem tartozó esetben az  adóalap megállapításának egyéni vállalkozóra irányadó
különös szabályai szerint meghatározott összeg.
(3) Ha az  egyéni vállalkozó egyszerűsített vállalkozói adóalanyisága év közben megszűnik, a  (2)  bekezdés a)  pontja
szerinti adóalapot törthónap esetén az  egyszerűsített vállalkozói adóalanyisága megszűnésének hónapjában napi
arányosítással állapítja meg.
(4) Az  egyszerűsített vállalkozói adó alanyának minősülő egyéni vállalkozót saját maga után terhelő adó alapja
az egyszerűsített vállalkozói adó alapjának 4 százaléka, ha
a) az  adóalap megállapításának különös szabályai alkalmazása alól legalább heti 36 órás foglalkoztatással
járó munkaviszonyára, a  nemzeti köznevelésről szóló törvény, valamint a  nemzeti felsőoktatásról szóló
törvény szerinti közép- vagy felsőfokú oktatási intézményben, az  Európai Gazdasági Térség tagállamában
vagy Svájcban közép- vagy felsőoktatási intézményben nappali rendszerű oktatás keretében folytatott
tanulmányaira tekintettel mentesül, vagy
b) tagként a kifizetővel az adóalap megállapításának különös szabályai hatálya alá tartozó jogviszonyban áll.
 (5) A  (4)  bekezdés a)  pontjában az  Európai Gazdasági Térség tagállamában vagy Svájcban közép- vagy felsőoktatási
intézményben nappali rendszerű oktatás keretében folytatott tanulmányokat a  társadalombiztosítás ellátásaira és
a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. törvény végrehajtásáról
szóló 195/1997. (XI. 5.) Kormányrendelet (a továbbiakban: Tbj. vhr.) 7/B. §-a szerint kell igazolni.
(6) A  családi gazdaságok nyilvántartásában családi gazdálkodóként bejegyzett azon magánszemély, aki
a  mezőgazdasági termelő tevékenység tekintetében az  egyéni vállalkozói nyilvántartásban szerepel, az  adóval
kapcsolatos adókötelezettségeket az egyéni vállalkozókra vonatkozó szabályok szerint teljesíti.
(7) A  (6)  bekezdés szerinti adóalap csökkenti a  mezőgazdasági őstermelőként az  1.  § (1) és (5)  bekezdés f )–g)  pont
szerint fennálló adókötelezettség alapját.
7. A mezőgazdasági őstermelő által fizetendő adó alapja
7. § (1) A Tbj. 30/A. § (1) bekezdés szerint járulékfizetésre kötelezett mezőgazdasági őstermelőt a saját maga után havonta
terhelő adó alapja az  összevont adóalapba tartozó adóelőleg-alap számításánál figyelembe vett jövedelem, de
legalább a minimálbér vagy, a Tbj. 30/A. § (3) bekezdés szerinti, a magasabb összegű társadalombiztosítási ellátások
megszerzése érdekében vállalt összeg.
(2) A Tbj. 30/A. § (2) bekezdés szerint járulékfizetésre kötelezett mezőgazdasági kistermelőt a saját maga után havonta
terhelő adó alapja a  Tbj. 30/A.  § (3)  bekezdése szerinti, a  magasabb összegű társadalombiztosítási ellátások
megszerzése érdekében vállalt összeg.
(3) A  (2)  bekezdés szerinti adóalap hiányában a  Tbj. 30/A.  § (2)  bekezdés szerint járulékfizetésre kötelezett
mezőgazdasági kistermelőt a saját maga után terhelő adó alapja
a) az összevont adóalapba tartozó adóelőleg-alap számításánál figyelembe vett jövedelem,
b) az átalányadózó mezőgazdasági kistermelő által e tevékenysége alapján szerzett jövedelmének 75 százaléka,
c) a tételes költségelszámolást választó, nemleges nyilatkozatot benyújtó őstermelő bevételének 4 százaléka,
csökkentve a Tbj. szerinti járulékalapját képező összeggel.
(4) A Tbj. 30/A.  §-a alapján járulékfizetésre nem kötelezett mezőgazdasági őstermelőt a  saját maga után terhelő adó
alapja
a) az összevont adóalapba tartozó adóelőleg-alap számításánál figyelembe vett jövedelem,
b) az átalányadózó mezőgazdasági kistermelő által e tevékenysége alapján szerzett jövedelmének 75 százaléka,
c) a tételes költségelszámolást választó, nemleges nyilatkozatot benyújtó őstermelő bevételének 4 százaléka.
(5) Az adóalapot az (1) bekezdés szerint megállapító mezőgazdasági őstermelő e jogállással nem rendelkezik a hónap
minden napján, vagy más okból nem minősül az  adó alanyának a  hónap minden napján, akkor az  adó alapja
az  összevont adóalapba tartozó jövedelem, de legalább a  mezőgazdasági őstermelői jogállása fennállása minden
napjára számítva a minimálbér harmincad része.
(6) Az adóalapot az (1)–(2) bekezdés szerint megállapító mezőgazdasági őstermelő, az őt saját maga után terhelő adó
alapjának megállapításkor nem veszi számításba a hónapnak azt a napját, amelyen
a) táppénzben, baleseti táppénzben, csecsemőgondozási díjban, gyermekgondozási díjban részesül;
b) gyermekgondozást segítő ellátásban, gyermeknevelési támogatásban, ápolási díjban részesül, kivéve, ha
a gyermekgondozást segítő ellátás, ápolási díj folyósítása alatt a mezőgazdasági őstermelő e tevékenységét
személyesen folytatja;
c) csecsemőgondozási díjban, gyermekgondozási díjban és gyermekgondozást segítő ellátásban egyidejűleg
részesül;
d) önkéntes tartalékos katonaként katonai szolgálatot teljesít;
e) fogvatartott.
Ezekben az  esetekben az  adó alapja a  hónap többi napjára számítva az  összevont adóalapba tartozó jövedelem,
az  átalányadózó mezőgazdasági kistermelő esetében az  e  tevékenysége alapján szerzett jövedelmének
75  százaléka, a  tételes költségelszámolást választó, nemleges nyilatkozatot benyújtó őstermelő esetében
bevételének 4 százaléka, de legalább a hónap többi napjára számítva a minimálbér harmincad része.
8. Az adóalap megállapításának különös szabályai 8. § (1) A  közkereseti társaságot, a  betéti társaságot, a  korlátolt felelősségű társaságot, a  közös vállalatot, az  egyesülést,
az európai gazdasági egyesülést, a szabadalmi ügyvivői irodát, a szabadalmi ügyvivői társaságot, az ügyvédi irodát,
a közjegyzői irodát, a végrehajtói irodát, az egyéni céget a tagjára tekintettel havonta terhelő adó alapja legalább
a  minimálbér 112,5 százaléka. Az  adó alapja legalább az  adófizetési kötelezettséget eredményező jogviszony
fennállása minden napjára számítva a minimálbér 112,5 százalékának harmincad része, ha a jogviszony nem áll fenn
a hónap minden napján.
(2) Az  egyházi jogi személyt az  egyházi szolgálati viszonyban álló egyházi személyre tekintettel havonta terhelő adó
alapja a  minimálbér. Az  adó alapja az  adófizetési kötelezettséget eredményező jogviszony fennállása minden
napjára számítva a minimálbér harmincad része, ha a jogviszony nem áll fenn a hónap minden napján.
(3) Az  egyéni vállalkozót saját maga után havonta terhelő adó alapja legalább a  minimálbér 112,5 százaléka. Az  adó
alapja az egyéni vállalkozói jogállás fennállása minden napjára számítva legalább a minimálbér 112,5 százalékának
harmincad része, ha a természetes személy e jogállással nem rendelkezik a hónap minden napján.
(4) Az  (1)–(3)  bekezdés alkalmazásakor az  egy hónapra fizetendő adó alapjának megállapításkor a  kifizető, valamint
az  egyéni vállalkozó nem veszi számításba a  hónapnak azt a  napját, amelyre a  kifizető a  tagjával fennálló
jogviszonya, egyéni vállalkozói jogállására tekintettel e  fejezet külön rendelkezése alapján mentesül az  adófizetés
különös szabályainak alkalmazása alól. Ilyen esetben az  adó alapja a  hónap többi napjára számítva egyházi jogi
személy esetében a minimálbér harmincad része, más kifizető és egyéni vállalkozó esetében legalább minimálbér
112,5 százalékának harmincad része.
9. Mentesülés a különös szabályok alkalmazása alól 9. § (1) A  kifizető a  tagjával (ideértve az  egyházi szolgálati viszonyban álló egyházi személyt is) fennálló jogviszonya
alapján őt terhelő adó alapjának, az egyéni vállalkozó az őt saját maga után terhelő adó alapjának megállapításkor
az adóalap megállapításának különös szabályai hatálya alá tartozó esetben nem veszi számításba a hónapnak azt
a napját, amelyre a tagja, maga az egyéni vállalkozó
a) táppénzben, baleseti táppénzben, csecsemőgondozási díjban, gyermekgondozási díjban részesül;
b) gyermekgondozást segítő ellátásban, gyermeknevelési támogatásban, ápolási díjban részesül, kivéve, ha
a gyermekgondozást segítő ellátás, ápolási díj folyósítása alatt a tag személyes közreműködését, az egyházi
szolgálati viszonyban álló egyházi személy egyházi szolgálatát, az  egyéni vállalkozó, a  mezőgazdasági
őstermelő e tevékenységét személyesen folytatja;
c) csecsemőgondozási díjban, gyermekgondozási díjban és gyermekgondozást segítő ellátásban egyidejűleg
részesül.
(2) A  kifizető a  tagjával (ideértve az  egyházi szolgálati viszonyban álló egyházi személyt is) fennálló jogviszonya
alapján őt terhelő adó alapjának, az egyéni vállalkozó az őt saját maga után terhelő adó alapjának megállapításkor
az adóalap megállapításának különös szabályai hatálya alá tartozó esetben nem veszi számításba a hónapnak azt
a napját, amelyre a tagja, maga az egyéni vállalkozó
a) önkéntes tartalékos katonaként katonai szolgálatot teljesít;
b) fogvatartott.
(3) Az ügyvédi iroda, a szabadalmi ügyvivői iroda, a szabadalmi ügyvivői társaság, a közjegyzői iroda a tagjával fennálló
jogviszonya alapján őt terhelő adó alapjának megállapításakor az  adóalap megállapításának különös szabályai
hatálya alá tartozó esetben – az  (1)–(2)  bekezdésben meghatározottakon túlmenően – nem veszi számításba
a  hónapnak azt a  napját, amelyen tagja ügyvédi tevékenysége, szabadalmi ügyvivői kamarai, illetve közjegyzői
kamarai tagsága szünetel. Az  ügyvédi, szabadalmi ügyvivői, közjegyzői vagy állat-egészségügyi szolgáltató
tevékenységet folytató egyéni vállalkozó az őt saját maga után terhelő adó alapjának megállapításakor az adóalap
megállapításának különös szabályai hatálya alá tartozó esetben – az  (1)–(2)  bekezdésben meghatározottakon
túlmenően – nem veszi számításba a hónapnak azt a napját, amelyen ügyvédi tevékenysége, szabadalmi ügyvivői
kamarai, közjegyzői kamarai tagsága, vagy állat-egészségügyi szolgáltató tevékenysége szünetel.
(4) Az  egyéni vállalkozóról és az  egyéni cégről szóló törvény szerint vezetett nyilvántartásban szereplő egyéni
vállalkozó az  őt saját maga után terhelő adó alapjának megállapításakor az  adóalap megállapításának különös
szabályai hatálya alá tartozó esetben – az  (1)–(2)  bekezdésben meghatározottakon túlmenően – nem veszi
számításba a hónapnak azt a napját, amelyen egyéni vállalkozói tevékenységét szünetelteti.
(5) A  kifizető a  tagjával (ideértve az  egyházi szolgálati viszonyban álló egyházi személyt is) fennálló jogviszonya
alapján őt terhelő adó alapjának, a  nem eva adóalany egyéni vállalkozó az  őt saját maga után terhelő adó
alapjának megállapításkor az  adóalap megállapításának különös szabályai hatálya alá tartozó esetben
– az  (1)–(4)  bekezdésben meghatározottakon túlmenően – nem veszi számításba a  hónapnak azt a  napját,
amelyen a  tagja, az  egyéni vállalkozó legalább heti 36 órás foglalkoztatással járó munkaviszonyban áll, vagy
a  nemzeti köznevelésről szóló törvény, valamint a  nemzeti felsőoktatásról szóló törvény szerinti közép- vagy
felsőfokú oktatási intézményben, az Európai Gazdasági Térség tagállamában vagy Svájcban közép- vagy felsőfokú
oktatási intézményben nappali rendszerű oktatás keretében folytat tanulmányokat. Az  egyidejűleg fennálló több
munkaviszony esetében az  egyes munkaviszonyokban előírt munkaidőt a  heti legalább 36 órás foglalkoztatás
megállapításánál össze kell adni.
(6) Amennyiben az  (5)  bekezdésben meghatározott körülmények a  naptári hónap egészében nem állnak fenn, akkor
egy-egy naptári napra az adófizetési kötelezettség kiszámításánál egyéni vállalkozó esetében a 6. § (1) bekezdése
szerinti adóalap harmincad részét, társas vállalkozó esetében a 8. § (1) bekezdés szerinti adóalap harmincad részét
kell figyelembe venni.
(7) Az  (5)  bekezdésben az  Európai Gazdasági Térség tagállamában vagy Svájcban közép- vagy felsőoktatási
intézményben nappali rendszerű oktatás keretében folytatott tanulmányokat a Tbj. vhr. 7/B. §-a szerint kell igazolni.
(8) A  kifizető a  tagjával (ideértve az  egyházi szolgálati viszonyban álló egyházi személyt is) fennálló jogviszonya
alapján őt terhelő adó alapjának megállapításakor az  adóalap megállapításának különös szabályai hatálya alá
tartozó esetben – az  (1)–(5) bekezdésben meghatározottakon túlmenően – nem veszi számításba a hónapnak azt
a napját, amelyen tagja kifizetővel is az adóalap megállapításának különös szabályai hatálya alá tartozó adófizetési
kötelezettséget eredményező jogviszonyban áll, vagy egyéni vállalkozóként az adóalap megállapításának különös
szabályai hatálya alatt áll, feltéve, hogy a kifizető e napot a taggal fennálló jogviszonya alapján őt terhelő adó, illetve
az egyéni vállalkozó e napot a saját maga után fizetendő adó alapjának megállapításkor számításba veszi.
(9) Az  (5)–(8)  bekezdésben foglaltak alkalmazásának feltétele, hogy a  kifizető részére a  természetes személy
nyilatkozatot tesz a  legalább heti 36 órás foglalkoztatással járó munkaviszonya fennállásáról, tanulmányai
folytatásáról, a  más kifizetővel fennálló, az  adóalap megállapításának különös szabályai hatálya alá tartozó
jogviszonyáról. A  természetes személy az  olyan változásról, amely az  (5)–(8)  bekezdésben foglalt rendelkezések
alkalmazását érinti, haladéktalanul újabb nyilatkozatot tesz a  kifizető részére. A  nyilatkozat tartalmazza
a  természetes személy természetes személyazonosító adatait, valamint adóazonosító jelét, ennek hiányában
a  személyazonosító okmánya típusának megjelölését és számát, valamint lakcímét. Az  újabb nyilatkozat
megtételének elmulasztása miatt keletkezett adóhiány és jogkövetkezményei megtérítését a kifizető a nyilatkozatot
elmulasztó természetes személytől igényelheti. Ha az  újabb nyilatkozat megtételének elmulasztása miatt
keletkezett adóhiányt a kifizetőtől nem lehet behajtani, az adóhiány és jogkövetkezményei megfizetésére az állami
adó- és vámhatóság a nyilatkozatot elmulasztó természetes személyt határozattal kötelezheti.
(10) Az  adóalap megállapításának különös szabályai hatálya alá tartozó esetben az  egyéni vállalkozó az  őt saját maga
után terhelő adó alapjának megállapításkor – az  (1)–(5) bekezdésben meghatározottakon túlmenően – nem veszi
számításba azt az időszakot, amelyen kifizetővel – a kifizető részére a tárgyév január 31-éig, az adóév egészére tett
nyilatkozata alapján – az adóalap megállapításának különös szabályai hatálya alá tartozó adófizetési kötelezettséget
eredményező jogviszonyban áll, feltéve, hogy a  kifizető ezen időszakot az  egyéni vállalkozónak minősülő
természetes személlyel fennálló jogviszonya alapján őt terhelő adó alapjának megállapításkor számításba veszi.
II. FEJEZET
ADÓKEDVEZMÉNYEK 10. A szakképzettséget nem igénylő és mezőgazdasági munkakörben foglalkoztatott munkavállalók
után érvényesíthető adókedvezmény
10. § (1) A Foglalkozások Egységes Osztályozási Rendszeréről szóló, 2012. január 1-jén hatályos KSH-közlemény (FEOR-08)
a) 9. főcsoportjába tartozó foglalkozás szerinti munkakörben (a továbbiakban: szakképzettséget nem igénylő
munkakör),
b) 6. főcsoport 61. csoportjába tartozó, a  7. főcsoport 7333 számú foglalkozásából a  mezőgazdasági gép
(motor) karbantartója, javítója munkakörben és a 8. főcsoport 8421 számú foglalkozás szerinti munkakörben
(a továbbiakban együtt: mezőgazdasági munkakör)
munkaviszonyban természetes személyt foglalkoztató kifizető az  őt a  munkaviszonyra tekintettel terhelő adóból
adókedvezményt vehet igénybe.
(2) Az  adókedvezmény összegét a  kifizető havonta, az  adott hónapban fennálló adófizetési kötelezettséget
eredményező munkaviszonyonként külön-külön kiszámított részkedvezmények összegeként állapítja meg.
A  részkedvezmény, amely egész hónapban megilleti a  kifizetőt, egyenlő a  foglalkoztatott természetes személyt
(munkavállalót) az  adómegállapítási időszakra megillető, az  adó alapjának megállapításánál figyelembe vett,
a  munkavállalót terhelő közterhekkel és más levonásokkal nem csökkentett (bruttó) munkabér, de legfeljebb
a minimálbér után az 2. § (1) bekezdés szerinti adómérték 50 százalékával megállapított összeggel.
(3) Ha a  kifizető a  foglalkoztatottat az  adómegállapítási időszak egy részében nem, vagy nem kizárólag
szakképzettséget nem igénylő munkakörben vagy nem kizárólag mezőgazdasági munkakörben foglalkoztatta,
a munkaviszony alapján ezen adómegállapítási időszakra vonatkozóan részkedvezményt nem érvényesíthet.
11. A munkaerőpiacra lépők után érvényesíthető adókedvezmény 11. § (1) A munkaerőpiacra lépő személyt munkaviszonyban foglalkoztató kifizető az őt a munkaviszonyra tekintettel terhelő
adóból adókedvezményt vehet igénybe.
(2) E  § alkalmazásában munkaerőpiacra lépő az, aki az  állami adó- és vámhatóság rendelkezésére álló adatok szerint
a kedvezményezett foglalkoztatás kezdetének hónapját megelőző 275 napon belül legfeljebb 92 napig rendelkezett
a Tbj. szerint biztosítási kötelezettséggel járó munkaviszonnyal. E  szabály alkalmazása szempontjából a  biztosítási
kötelezettséggel járó munkaviszonyba a  csecsemőgondozási díj, a  gyermekgondozási díj, a  gyermekgondozást
segítő ellátás vagy a  gyermeknevelési támogatás (e § alkalmazásában a  továbbiakban együtt: anyasági ellátás)
folyósításának időszakát, valamint a  közfoglalkoztatásban történő részvétel időtartamát nem kell beszámítani.
A  kedvezményezett foglalkoztatás kezdetének minősül az  anyasági ellátásban részesült, illetve részesülő
természetes személynek a korábbi kifizetőjénél történő ismételt munkába állásának kezdete is.
(3) Az  adókedvezmény összegét a  kifizető havonta az  adott hónapban fennálló adófizetési kötelezettséget
eredményező munkaviszonyonként külön-külön kiszámított részkedvezmények összegeként állapítja meg.
A  részkedvezmény egyenlő a  foglalkoztatott természetes személyt (munkavállalót) az  adómegállapítási
időszakra megillető, az  adó alapjának megállapításánál figyelembe vett, a  munkavállalót terhelő közterhekkel
és más levonásokkal nem csökkentett (bruttó) munkabér, de legfeljebb a  minimálbér után a  2.  § (1)  bekezdés
szerinti adómértékkel megállapított összeggel a  foglalkoztatás első két évében, és legfeljebb a  minimálbér után
a  2.  §  (1)  bekezdés szerinti adómérték 50 százalékával megállapított összeggel a  foglalkoztatás harmadik évében
(a továbbiakban e § alkalmazásában: érvényesítési időszak).
(4) Ha a  természetes személyt foglalkoztató kifizető a  kedvezmény érvényesítési időszaka alatt megváltozik, az  új
kifizető a természetes személy után az érvényesítési időszak végéig igénybe veheti az adókedvezményt, ideértve azt
az esetet is, ha a természetes személy foglalkoztatása nem folyamatos.
(5) A  kedvezményt a  kifizető a  feltételek fennállásáról kiállított igazolás birtokában érvényesítheti. Az  igazolást
a (2) bekezdésben meghatározott feltételek fennállásáról az állami adó- és vámhatóság
a) az adózás rendjéről szóló törvény (a továbbiakban: Art.) szerinti biztosítotti bejelentés megtételét követően,
hivatalból, a foglalkoztatás kezdő időpontját követő hónap 10. napjáig,
b) biztosítotti bejelentés hiányában a kifizető havi bevallásban tett kérelmére
állítja ki és elektronikus kapcsolattartás útján megküldi a kifizető részére.
(6) A  (3)  bekezdésben foglalt részkedvezmény azon egész hónap tekintetében is megilleti a  kifizetőt, amelyben
a kedvezményezett foglalkoztatás első két éve, illetve harmadik éve véget ér.
12. A három vagy több gyermeket nevelő munkaerőpiacra lépő nők után érvényesíthető
adókedvezmény
12. § (1) A  családok támogatásáról szóló törvény szerint legalább három gyermekre tekintettel családi pótlékra szülőként
jogosult munkaerőpiacra lépő nőkre a 11. § rendelkezéseit az alábbi eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) Az  adókedvezmény összegét a  kifizető havonta, az  adott hónapban fennálló adófizetési kötelezettséget
eredményező munkaviszonyonként külön-külön kiszámított részkedvezmények összegeként állapítja meg.
A  részkedvezmény egyenlő a  foglalkoztatott természetes személyt (munkavállalót) az  adómegállapítási időszakra
megillető, az  adó alapjának megállapításánál figyelembe vett, a  munkavállalót terhelő közterhekkel és más
levonásokkal nem csökkentett (bruttó) munkabér, de legfeljebb a  minimálbér után a  2.  § (1)  bekezdés szerinti
adómértékkel megállapított összeggel a  foglalkoztatás első három évében és legfeljebb a  minimálbér után
a 2. § (1) bekezdés szerinti adómérték 50 százalékával megállapított összeggel a foglalkoztatás negyedik és ötödik
évében (a továbbiakban e § alkalmazásában: érvényesítési időszak).
(3) Ha a  természetes személyt foglalkoztató kifizető a  kedvezmény érvényesítési időszaka alatt megváltozik, az  új
kifizető a természetes személy után az érvényesítési időszak végéig igénybe veheti az adókedvezményt, ideértve azt
az esetet is, ha a természetes személy foglalkoztatása nem folyamatos.
(4) A  kedvezményt a  kifizető a  11.  §-ban előírt feltétel fennállásáról szóló igazoláson túl a  legalább három gyermek
után járó családi pótlékra való jogosultságról szóló igazolás birtokában érvényesítheti. A  családi pótlékra való
jogosultságról szóló igazolást a kifizetőnek a biztosítotti bejelentéssel, illetve a 11. §-ban előírt feltétel fennállásáról
szóló igazolás iránti kérelemmel együtt benyújtott és az  állami adó- és vámhatóság által továbbított kérelmére
a  családtámogatási feladatokat ellátó hatóság állítja ki és elektronikus kapcsolattartás útján megküldi a  kifizető
részére.
(5) A  (2)  bekezdés szerinti részkedvezmény azon egész hónap tekintetében is megilleti a  kifizetőt, amelyben
a kedvezményezett foglalkoztatás harmadik, illetve ötödik éve véget ér.
(6) Az adókedvezmény e § szerinti érvényesítésére vonatkozó jogosultságot nem érinti, ha a természetes személynek
az  adókedvezmény érvényesítési időszaka alatt a  legalább három gyermek után járó családi pótlékra való
jogosultsága megszűnik.
13. A megváltozott munkaképességű személyek után érvényesíthető adókedvezmény
13. § (1) A szociális hozzájárulási adóból részkedvezmény illeti meg
a) a munkaviszonyban természetes személyt foglalkoztató kifizetőt az őt a munkaviszonyra tekintettel terhelő
adóból,
b) az egyéni vállalkozót a saját maga után fizetendő adóból
c) a  közkereseti társaságot, a  betéti társaságot, a  korlátolt felelősségű társaságot, a  közös vállalatot,
az  egyesülést, az  európai gazdasági egyesülést, a  szabadalmi ügyvivői irodát, a  szabadalmi ügyvivői
társaságot, az  ügyvédi irodát, a  közjegyzői irodát, a  végrehajtói irodát, az  egyéni céget a  tagjával fennálló
adófizetési kötelezettséget eredményező jogviszonyára tekintettel terhelő adóból.
(2) Az adókedvezmény akkor vehető igénybe, ha
a) az (1) bekezdés a) pontja szerinti esetben a foglalkoztatott,
b) az (1) bekezdés b) pontja szerinti esetben az egyéni vállalkozó,
c) az (1) bekezdés c) pontja szerinti esetben a tag,
megváltozott munkaképességű személynek minősül e § alapján.
(3) E § értelmében megváltozott munkaképességű személynek minősül az,
a) akinek az egészségi állapota a rehabilitációs hatóság komplex minősítése alapján 60 százalékos vagy kisebb
mértékű, vagy
b) aki 2011. december 31-én – a  társadalombiztosítási nyugellátásról szóló törvény alapján megállapított  –
I., II., vagy III. csoportos rokkantsági, baleseti rokkantsági nyugdíjra volt jogosult és a  megváltozott
munkaképességű személyek ellátásairól és egyes törvények módosításáról szóló 2011. évi CXCI. törvény
32–33. §-a, vagy a 19. § (1a) bekezdése, vagy a 38/C. §-a alapján rokkantsági ellátásban vagy rehabilitációs
ellátásban részesül.
(4) A részkedvezmény egyenlő az adómegállapítási időszakra a kifizető által a foglalkoztatott után, az egyéni vállalkozó
által saját maga után megállapított, a  tag után a  kifizető által megállapított adóalap, de legfeljebb a  minimálbér
kétszerese után a 2. § (1) bekezdés szerinti adómértékkel megállapított összeggel.
(5) A kedvezményt az arra jogosult a komplex minősítésről szóló érvényes dokumentum, vagy a (3) bekezdés szerinti
megváltozott munkaképességű személyek ellátásainak folyósítását igazoló határozat birtokában érvényesítheti.
(6) A  megváltozott munkaképességű személy a  (3)  bekezdés a) vagy b)  pontja szerinti jogosultság megszűnéséről,
az arról szóló határozat kézhezvételétől számított 5 munkanapon belül köteles tájékoztatni a kifizetőt.
(7) Amennyiben az  adókedvezmény érvényesítésének feltételei már nem teljesülnek, akkor az  adókedvezmény
a jogosultság megszűnését követő hónaptól nem vehető igénybe.
14. A közfoglalkoztatottak után igénybe vehető adókedvezmény 14. § (1) A  közfoglalkoztatásról és a  közfoglalkoztatáshoz kapcsolódó, valamint egyéb törvények módosításáról szóló
2011. évi CVI. törvény 1.  § (3)  bekezdésében felsorolt közfoglalkoztatót a  közfoglalkoztatási jogviszonyban
történő foglalkoztatás esetére részkedvezmény illeti meg. A  részkedvezmény egyenlő a  közfoglalkoztatott
természetes személyt az  adómegállapítási időszakra megillető, az  adó alapjának megállapításánál figyelembe
vett, a  közfoglalkoztatottat terhelő közterhekkel és más levonásokkal nem csökkentett közfoglalkoztatási bér,
de legfeljebb a  közfoglalkoztatási garantált bér 130 százaléka után a  2.  § (1)  bekezdése szerinti adó mértékének
50 százalékával megállapított összeggel.
(2) Az  (1)  bekezdésben meghatározott szerv által történő foglalkoztatás esetén a  foglalkoztató kizárólag az  e  §-ban
szabályozott adókedvezményt érvényesítheti.
15. Kutatók foglalkoztatása után érvényesíthető adókedvezmény 15. § (1) Adófizetési kötelezettséget eredményező munkaviszonyban
a) doktori (PhD) vagy ennél magasabb tudományos fokozattal, vagy tudományos címmel rendelkező kutató,
fejlesztő, vagy
b) a nemzeti felsőoktatásról szóló törvény szerint doktori képzésben részt vevő hallgató vagy doktorjelölt
munkavállalót foglalkoztató – vállalkozásként működő kutatóhelynek minősülő – kifizető, az őt a munkaviszonyra
tekintettel terhelő adóból adókedvezményt vehet igénybe.
(2) Az  adókedvezmény összegét a  kifizető havonta, az  adott hónapban fennálló adófizetési kötelezettséget
eredményező munkaviszonyonként külön-külön kiszámított részkedvezmények összegeként állapítja meg.
A részkedvezmény egyenlő
a) az  (1)  bekezdés a)  pont szerinti munkavállaló esetében a  foglalkoztatott természetes személyt
(munkavállalót) az adómegállapítási időszakra megillető, az adó alapjának megállapításánál figyelembe vett,
a munkavállalót terhelő közterhekkel és más levonásokkal nem csökkentett (bruttó) munkabér, de legfeljebb
500 ezer forint után a 2. § (1) bekezdés szerinti adómértékkel megállapított összeggel,
b) az  (1)  bekezdés b)  pont szerinti munkavállaló esetében a  foglalkoztatott természetes személyt
(munkavállalót) az adómegállapítási időszakra megillető, az adó alapjának megállapításánál figyelembe vett,
a munkavállalót terhelő közterhekkel és más levonásokkal nem csökkentett (bruttó) munkabér, de legfeljebb
200 ezer forint után a 2. § (1) bekezdés szerinti adómérték 50 százalékával megállapított összeggel.
(3) Ha a  kifizető a  foglalkoztatottat az  adómegállapítási időszak egy részében nem, vagy nem kizárólag
az (1) bekezdésben meghatározott tevékenységnek megfelelő munkakörben foglalkoztatta, a munkaviszony alapján
ezen adómegállapítási időszakra vonatkozóan részkedvezményt nem érvényesíthet.
(4) Azon hónapra vonatkozóan, amelyben a munkavállaló munkaviszonya kezdődik vagy véget ér, a  részkedvezmény
az egész hónap tekintetében megilleti a kifizetőt.
(5) E § alkalmazásában
a) kutatóhely: a  tudományos kutatásról, fejlesztésről és innovációról szóló törvény (a továbbiakban:
Innovációs tv.) szerinti kutatóhely,
b) kutató, fejlesztő: az Innovációs tv. szerinti kutató, fejlesztő.
16. A kutatás-fejlesztési tevékenység után érvényesíthető adókedvezmény 16. § (1) Az  a  kifizető, amelynek a  saját tevékenységi körben végzett kutatás-fejlesztési tevékenység közvetlen költségére
tekintettel a  társasági adóról és az  osztalékadóról szóló 1996. évi LXXXI. törvény (a továbbiakban: Tao. törvény)
7. § (1) bekezdés t) pontja alapján érvényesített adóalap-csökkentés eredményeként negatív adóalapja keletkezik,
a  társasági adóbevallás benyújtását követő hónaptól – e  hónapot az  érvényesítésre nyitva álló időtartam első
hónapjának tekintve – az  adófizetési kötelezettséget eredményező munkaviszonyban foglalkoztatott természetes
személyekre tekintettel terhelő adóból adókedvezményt vehet igénybe.
(2) Az  adókedvezmény egyenlő a  Tao. törvény 7.  § (1)  bekezdés t)  pontja alapján érvényesített adóalap-csökkentés
eredményeként keletkező negatív adóalap 50 százalékának a  Tao. törvény 19.  §-a szerinti adókulccsal számított
összegével, de havonta legfeljebb a  kutatás-fejlesztési tevékenység közvetlen költségei között megjelenő,
munkaviszonyban foglalkoztatott természetes személyek vonatkozásában, az  e  fejezet alapján érvényesített
kedvezmények után fennmaradó, az e § szerinti adókedvezmény nélkül számított adókötelezettség összegével.
(3) Az adókedvezmény az érvényesítésének első hónapjától számított 12 hónapig vehető igénybe.
 (4) Az adókedvezmény az alábbi feltételek együttes fennállása esetén érvényesíthető:
a) a  kifizető Tao. törvény szerinti összes bevételének 40 százaléka a  negatív adózás előtti eredmény
keletkezésének adóévében (a továbbiakban e § alkalmazásában: kedvezményezett adóév) kutatás-fejlesztési
tevékenységből származik;
b) a  kifizető külső gyakorlóhelyként – kis- és középvállalkozás legalább egy fő, nagyvállalkozás legalább öt
fő – a  nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény szerinti felsőoktatási intézménnyel hallgatói
jogviszonyban álló személyt legalább egybefüggő három hónap időtartamra fogad a  kedvezményezett
adóévben;
c) a  kifizető által foglalkoztatott, az  Innovációs tv. szerinti kutató-fejlesztők átlagos statisztikai állományi
létszáma a kedvezményezett adóévben az ezen adóévet közvetlenül megelőző adóévhez képest legfeljebb
10 százalékos mértékben csökken.
(5) Amennyiben a  (4)  bekezdésben foglalt feltételek a  kifizető tekintetében nem állnak fenn és a  kedvezményezett
adóévben átalakulásra (egyesülésre, szétválásra) került sor, akkor a  (4)  bekezdés szerinti feltételek teljesítése
szempontjából a jogelőd teljesítményét is figyelembe lehet venni.
(6) Az adókedvezmény feltételeinek teljesítését az állami adó- és vámhatóság az adókedvezmény első igénybevételét
követő harmadik naptári év végéig legalább egyszer ellenőrzi.
(7) E § alkalmazásában kutatás-fejlesztési tevékenység az Innovációs tv. szerinti kutatás-fejlesztési tevékenység.
 (8) Az  e  §-ban szabályozott adókedvezmény érvényesítése nem zárja ki az  e  fejezetben szabályozott más
kedvezmények igénybevételét. 17. Az adókedvezményekre vonatkozó közös szabályok
17. § (1) A  kifizető az  ugyanazzal a  természetes személlyel fennálló munkaviszonyára, közfoglalkoztatási jogviszonyára
tekintettel csak egy adókedvezmény igénybevételére jogosult. A  több adókedvezmény egyidejű igénybevételét
lehetővé tévő külön rendelkezés hiányában az adókedvezmények közötti választás joga a kifizetőt illeti meg.
(2) Az  adókedvezmény kiszámításánál a  munkavállalót a  munkaviszonyára tekintettel megillető (bruttó) munkabért
a számviteli törvényben foglaltak alkalmazásával kell meghatározni.
(3) Az  adókedvezményeket (ide nem értve a  14.  §-ban szabályozott adókedvezményt) a  költségvetési szerv kifizető
nem érvényesítheti.
(4) Az  adókedvezmények egy adott hónap tekintetében egyszeresen vehetők igénybe ugyanazon kifizető és
természetes személy között ismételten létesített munkaviszony során. Az  ugyanazon kifizető és természetes
személy között egyidejűleg fennálló több munkaviszony esetében az kedvezmények egy adott hónap tekintetében
egyszeresen vehetők igénybe. Az  adókedvezmények igénybevételét ugyanazon kifizető és természetes személy
között ismételten létrejött munkaviszonyok során az  elsőként létrejött munkaviszony, az  egyidejűleg fennálló
munkaviszonyok esetében a kifizető döntése alapozza meg.
(5) A  munka törvénykönyve szerinti munkáltató személyében bekövetkező változás esetén az  adókedvezményt
az átvevő munkáltató tovább érvényesítheti a kedvezménnyel érintett időszak fennmaradó részére.
III. FEJEZET
ELJÁRÁSI SZABÁLYOK 18. § (1) Az adót az Art. rendelkezései szerint havonta állapítja meg, és a tárgyhónapot követő hónap 12-éig vallja be és fizeti
meg
a) a munkaviszonyból;
b) a  szövetkezet és természetes személy tagja között fennálló, a  tag részére munkavégzési kötelezettséget
eredményező vállalkozási és megbízási jogviszonyból,
c) az a) pont alá nem tartozó, a közkereseti társaság, a betéti társaság, a korlátolt felelősségű társaság, a közös
vállalat, az  egyesülés, az  európai gazdasági egyesülés, a  szabadalmi ügyvivői társaság, a  szabadalmi
ügyvivői iroda és természetes személy tagja között fennálló, a  tagnak a  jogi személy, az  egyéb szervezet
tevékenységében való személyes közreműködési kötelezettséget eredményező tagi jogviszonyból (ideértve
a nem munkaviszony keretében ellátott vezető tisztségviselői jogviszonyt is);
d) az ügyvédi iroda, a közjegyzői iroda, a végrehajtói iroda, az egyéni cég és természetes személy tagja között
fennálló tagi jogviszonyból;
e) a gazdálkodó szervezet és a tanuló között tanulószerződés alapján fennálló jogviszonyból;
f ) az  egyházi jogi személy és az  egyházi szolgálati viszonyban álló egyházi személy között fennálló
jogviszonyból;
g) állami projektértékelői jogviszonyból;
h) az  Szja tv. szerinti nem önálló tevékenység vagy önálló tevékenység (ide nem értve a  közérdekű önkéntes
tevékenységről szóló törvény hatálya alá tartozó közérdekű önkéntes tevékenységet, az  egyéni vállalkozói
tevékenységet, a  mezőgazdasági őstermelői tevékenységet, a  bérbeadói tevékenységet és az  európai
parlamenti képviselő e  tevékenységét) végzésének alapjául szolgáló, az a)–g) pont hatálya alá nem tartozó
olyan jogviszonyból, amely alapján a tevékenységet Magyarországon vagy a szociális biztonsági rendszerek
koordinálásáról szóló közösségi rendelet hatálya alá tartozó másik tagállam területén végzik,
származó jövedelmet juttató, az  1.  § (1)–(3)  bekezdése szerint adófizetésre kötelezett. Az  adó összegét
természetes személy részére kiállított igazoláson nem tünteti fel. Amennyiben az  adóalany természetes személy
foglalkoztatására tekintettel kedvezményt vagy támogatást vesz igénybe, az  Art. rendelkezései szerinti bevallási
kötelezettségét úgy kell teljesítenie, hogy a  bevallás adataiból a  kedvezmény vagy támogatás jogcíme, alapja és
a kedvezmény vagy támogatás összege személyenként megállapítható legyen.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltakon kívül a kifizető az adót a juttatást követő hónap 12. napjáig fizeti meg és vallja be.
 (3) Amennyiben a  jövedelem nem kifizetőtől, nem külföldi kifizetőtől származik vagy a  juttatásból az  adó,
az adóelőleg levonása nem lehetséges, az adó megállapítására és megfizetésére a természetes személy kötelezett
a 27. § rendelkezéseinek megfelelő alkalmazásával.
(4) Nem minősül kifizetőnek:
a) az önkéntes kölcsönös biztosítópénztár a  tag kilépése, a várakozási idő letelte után a  tag részére teljesített
adóköteles pénztári kifizetés,
b) a  számlavezető a  nyugdíj-előtakarékossági számlákról szóló törvényben meghatározott számlatulajdonos
részére kifizetett, egyéb jövedelemnek minősülő összeg tekintetében,
c) az  önkéntes egészségpénztár és az  önkéntes önsegélyező pénztár a  jogosulatlanul igénybe vett pénztári
szolgáltatás esetén,
d) az  önkéntes kölcsönös biztosítópénztár a  természetes személy javára jóváírt támogatói adomány
tekintetében,
e) a biztosító az Szja tv. 28. § (2) bekezdése szerinti jövedelem esetében.
(5) A természetes személyt terhelő adókötelezettség megállapításánál, megfizetésénél az Art. kerekítési szabályai nem
alkalmazhatóak.
19. § Az egyéni vállalkozó az adót az Art. rendelkezései szerint havonta állapítja meg, és a  tárgyhónapot követő hónap
12-éig vallja be és fizeti meg. Az  egyéni vállalkozó a  vállalkozói osztalékalap után fizetendő adót a  tárgyévre
vonatkozó bevallásában vallja be és a  bevallás benyújtására előírt határidő lejártáig fizeti meg. A  kiegészítő
tevékenységet folytató egyéni vállalkozó az adót a személyi jövedelemadóról benyújtott bevallásában vallja be és
a tárgyévet követő év január 12-éig fizeti meg.
20. § Az egyéni vállalkozó az egyszerűsített vállalkozói adó alapja figyelembevételével fizetett adót az Art. rendelkezései
szerint havonta állapítja meg, és a  tárgyhónapot követő hónap 12-éig vallja be és fizeti meg. Ettől eltérően
a  legalább heti 36 órás foglalkoztatással járó munkaviszonnyal rendelkező, vagy közép- vagy felsőfokú oktatási
intézményben nappali rendszerű oktatás keretében tanulmányokat folytató eva adóalany egyéni vállalkozó az adót
negyedévente állapítja meg, és a tárgynegyedévet követő hónap 12-éig vallja be és fizeti meg.
21. § (1) A  külföldi kifizető az  adóval összefüggő adókötelezettséget az  adóigazgatási rendtartásról szóló törvény
(a  továbbiakban: Air.) szerinti pénzügyi képviselő, valamint adózási ügyvivő útján, ennek hiányában közvetlenül
teljesíti. A  külföldi kifizető az  adókötelezettségeit közvetlenül csak akkor teljesítheti, ha bejelentkezése alapján
az állami adó- és vámhatóság adózóként nyilvántartásba vette.
(2) Ha a  külföldi kifizető az  adókötelezettségek teljesítésére nem rendelkezik Art. szerinti képviselővel, és
az  (1)  bekezdésben foglalt bejelentkezést is elmulasztja, az  adóval összefüggő adókötelezettségek teljesítésére
a  tőle jövedelmet szerző természetes személy kötelezett, és ő viseli az  adókötelezettségek elmulasztása miatti
jogkövetkezményeket (ide nem értve a mulasztási bírságot és az adóbírságot).
(3) A (1)–(2) bekezdés szerinti kötelezett az Art. rendelkezései szerint bevallási kötelezettségét havonta, a tárgyhónapot
követő hónap 12-éig elektronikus úton teljesíti az állami adó- és vámhatóság részére. A bevallásban közölni kell:
a) a külföldi vállalkozás nevét, székhelyét, adóazonosító számát,
b) a foglalkoztatott természetes személyazonosító adatait, nemét, állampolgárságát,
c) a foglalkoztatott taj-számát, adóazonosító jelét,
d) az adó alapjára és összegére vonatkozó adatot,
e) a  külföldi vállalkozásnak az  illetősége szerinti állam hatósága által megállapított adóazonosító számát, ha
az adókötelezettséget a kifizető helyett a természetes személy teljesíti.
22. § A mezőgazdasági őstermelő az adót negyedévente állapítja meg, és az Art. rendelkezései szerinti adattartalommal,
a negyedévet követő hónap 12-éig elektronikus úton vallja be és fizeti meg.
23. § A kincstár számfejtési körébe tartozó költségvetési szervek képviselőjeként az adó megállapítására, bevallására és
megfizetésére a kincstár kötelezett.
24. § Az adó megállapítására, bevallására és megfizetésére kötelezett adózó olyan nyilvántartást köteles vezetni,
amelynek alapján az  adó alapja és összege, valamint az  annak megállapításánál figyelembe vett mentesség
és kedvezmény összege, továbbá az  adó megfizetésének napja ellenőrizhető. E  nyilvántartási kötelezettségét
a  számvitelről szóló törvény hatálya alá tartozó kifizető a  számvitelről szóló törvény szerinti nyilvántartása
(könyvvezetése) megfelelő részletezésével, más kifizető az  Szja tv. vagy az  egyszerűsített vállalkozói adóról szóló
törvény rendelkezése alapján vezetett külön nyilvántartás révén teljesíti.
25. § Az 1.  § (5)  bekezdés e)  pontjában meghatározott fizetési kötelezettséget az  arra kötelezett a  személyi
jövedelemadóval egyidejűleg állapítja meg, vallja be és fizeti meg.
26. § Az 1.  § (4)  bekezdés c)  pontja szerinti kamatkedvezményből származó jövedelem után fizetendő adót évente,
az  adóévet követő év január 12-éig kell megfizetni. Ha a  kamatkedvezmény év közben megszűnik, az  adót
a megszűnés napját követő hónap 12-éig kell megfizetni.
27. § Az adó fizetésére kötelezett természetes személy (ide nem értve a  18.  § (3)  bekezdésében szabályozott esetet)
az  adót (adóelőleget) a  személyi jövedelemadó, a  személyi jövedelemadó-előleg megfizetésével egyidejűleg
állapítja meg és fizeti meg. A tárgyévre vonatkozóan az állami adó- és vámhatóság közreműködése nélkül elkészített
bevallásban vagy az állami adó- és vámhatóság által összeállított adóbevallási tervezet felhasználásával elkészített
személyi jövedelemadó bevallásban kell az előlegként megfizetett adót elszámolni, az adóbevallás benyújtásának
határidejéig a  különbözetet megfizetni, és a  bevallás megfelelő rovatában lehet a  túlfizetésként mutatkozó
különbözet összegéről rendelkezni. A  személyi jövedelemadó-előleg megfizetésére nem kötelezett természetes
személy az  adót a  személyi jövedelemadó bevallásában vagy az  állami adó- és vámhatóság által összeállított
adóbevallási tervezet felhasználásával elkészített személyi jövedelemadó bevallásban a bevallásra előírt határidőig
állapítja meg, vallja be, és a bevallás benyújtásának határidejéig fizeti meg.
28. § A Tbj. szerinti foglalkoztató az  adófizetésre kötelezett természetes személytől a  természetes személlyel tett
egybehangzó nyilatkozata alapján átvállalhatja az  1.  § (1)–(3)  bekezdése szerinti adó megfizetését és bevallását
(ideértve az adó utólagos megtérítését is), ha a természetes személy kifizetőnek nem minősülő külföldi személytől
a  foglalkoztatóval fennálló jogviszonyára tekintettel szerez jövedelmet. A  fizetési és bevallási kötelezettség
átvállalásának további feltétele a  természetes személy nyilatkozata arról, hogy a  kötelezettség teljesítéséhez
szükséges adatokat a foglalkoztató rendelkezésére bocsátja. Az átvállalt kötelezettség teljesítéséért a foglalkoztató
és a természetes személy egyetemlegesen felelnek.
29. § (1) Az 1. § (5) bekezdés a)–d) pontja szerinti jövedelmek után a természetes személyt a naptári év folyamán mindaddig
terheli az adófizetési kötelezettség, amíg a kifizetőnek nem nyilatkozik, hogy elérte az adófizetési felső határt.
(2) A  természetes személy nyilatkozhat arról, hogy az 1. § (1)–(3) bekezdése és 1. § (5) bekezdés a)–d) pontja szerinti
jövedelmeinek összege várhatóan eléri az adófizetési felső határt. Ha az adófizetési felső határt az előzőek szerinti
jövedelmeinek összege mégsem éri el, a természetes személy az őt terhelő adót 6 százalékkal növelten, a tárgyévre
vonatkozó személyi jövedelemadóról benyújtott adóbevallásában vallja be, és a  bevallás benyújtására előírt
határidőig fizeti meg.
(3) Ha a  természetes személy az  adót a  fizetési kötelezettségét meghaladóan fizette meg vagy a  fizetendő adónál
a  kifizető többet vont le, a  túlfizetést a  természetes személy az  adóévre benyújtott személyi jövedelemadóról
benyújtott bevallásában visszaigényelheti. Ha az  adóévben fizetendő adó meghaladja a  kifizető által levont
összeget, a  különbözetet a  természetes személy az  adóévre vonatkozó személyi jövedelemadóról benyújtott
bevallásában vallja be, és a bevallás benyújtására előírt határidő lejártáig fizeti meg.
(4) Ha a  természetes személy az  1.  § (5)  bekezdés a)–d)  pontjában foglaltak szerint adó fizetésére kötelezett, vagy
a (3) bekezdés szerint visszaigénylési jogosultságát gyakorolja, az adóévről köteles személyi jövedelemadó bevallást
benyújtani. Nem kell az adót a  természetes személynek bevallania, ha a kifizető az adót levonta, és a  természetes
személy az Szja tv. alapján nem köteles bevallás benyújtására.
30. § A külföldi pénznemben megszerzett jövedelem utáni adó megállapítására az  Szja tv. külföldi pénznemről forintra
történő átszámításra vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
IV. FEJEZET
EGYÉB RENDELKEZÉSEK 18. Kiegészítő rendelkezések 31. § A tanulmányokat folytató tanuló, hallgató jogviszonyát
a) a köznevelési intézmény által kiállított tanulói jogviszony-igazolás,
b) a felsőoktatási intézmény által kiállított hallgatói jogviszony-igazolás,
c) az oktatási igazolványokról szóló kormányrendelet szerint a közreműködő intézmény által a  tárgyidőszakra
kiadott, érvényesítő matricával ellátott, nappali típusú diákigazolvány,
d) a közreműködő intézmény által kiadott, a c) pont szerinti diákigazolványra való jogosultságról szóló igazolás,
e) az  oktatási igazolványokról szóló kormányrendelet szerint a  tanköteles kor felső határát az  adott tanévben
betöltő tanuló esetén az érvényesítő matrica nélküli diákigazolvány
tanúsítja, az  a)–d)  pont szerinti esetben az  igazolás vagy a  diákigazolvány érvényességi idején belül, az  e)  pont
szerinti esetben a tanévet követő október 31-éig.
32. § A tanulói, hallgatói jogviszony szünetelésének időtartama alatt azt az  időtartamot kell érteni, amíg a  tanulói,
hallgatói jogviszony szünetel, valamint a szünetelést közvetlenül követő 3 hónapot.
19. Más jogszabályok alkalmazása 33. § (1) Az  adóval összefüggő adókötelezettségei teljesítése során az  Art. rendelkezéseit e  törvény rendelkezéseit
figyelembe véve kell alkalmazni.
(2) Az  egyszerűsített közteherviselési hozzájárulásról, az  egyszerűsített foglalkoztatásról, valamint a  kisadózó
vállalkozások tételes adójáról és a kisvállalati adóról szóló törvény hatálya alá tartozó adózó az adóval összefüggő
adókötelezettségeit az érintett törvény rendelkezései szerint teljesíti.
(3) Az  Európai Unió kötelező jogi aktusának vagy a  nemzetközi szerződésnek a  rendelkezését kell alkalmazni,
amennyiben az adóra kiterjedő hatályú jogi aktus, nemzetközi szerződés e fejezettől eltérő rendelkezést tartalmaz.
20. Értelmező rendelkezések 34. § E törvény alkalmazásában:
 1. egyéni vállalkozó: az  Szja tv. szerint egyéni vállalkozónak minősülő természetes személy (az egyéni
vállalkozóról és az  egyéni cégről szóló törvény szerinti egyéni vállalkozói nyilvántartásban szereplő
természetes személy akkor is, ha a nyilvántartásban rögzített tevékenysége ingatlan-bérbeadás vagy egyéb
szálláshely-szolgáltatás), valamint a  gyógyszerészeti magántevékenységet, falugondnoki tevékenységet,
tanyagondnoki tevékenységet végző természetes személy, a szociális szolgáltató tevékenység folytatásához
szükséges engedéllyel rendelkező természetes személy;
2. fogvatartott: akinek őrizetét rendelték el; az a személy, aki olyan bűnügyi felügyelet alatt áll, amelynek során
a  bíróság előírta számára, hogy lakást, egyéb helyiséget, intézményt, vagy ahhoz tartozó bekerített helyet
engedély nélkül nem hagyhat el; a  letartóztatott; az  elzárást, a  szabadságvesztést töltő személy; valamint
a kényszergyógykezelés vagy előzetes kényszergyógykezelés alatt álló személy;
3. harmadik állam: a Tbj.-ben ilyenként meghatározott állam;
 4. az  iskolaszövetkezet és a  nappali rendszerű oktatás keretében tanulmányokat folytató tanuló, hallgató tagja
között fennálló ilyen jogviszony tekintetében tanulmányokat folytató tanuló, hallgató: az a személy, aki
a) nappali rendszerű oktatás keretében a  nemzeti köznevelésről szóló törvény szerinti tanulói
jogviszonnyal rendelkezik,
b) nappali rendszerű oktatás keretében a nemzeti felsőoktatásról szóló törvény szerinti nem szünetelő
(aktív) hallgatói jogviszonnyal rendelkezik, vagy
c) az  a) vagy b)  pont szerinti jogviszonya megszűnését követően diákigazolványra jogosult,
a diákigazolványra való jogosultsága lejártáig;
 5. kiegészítő tevékenységet folytató egyéni, társas vállalkozó: aki vállalkozói tevékenységet saját jogú
nyugdíjasként folytat, továbbá az  az özvegyi nyugdíjban részesülő személy, aki a  reá irányadó öregségi
nyugdíjkorhatárt betöltötte.
6. kifizető: Art. szerinti kifizető
 7. külföldi kifizető: a  belföldön állandó lakóhellyel, szokásos tartózkodási hellyel, székhellyel nem rendelkező
személy;
 8. mezőgazdasági őstermelő: az Szja tv. szerint mezőgazdasági őstermelőnek minősülő természetes személy;
 9. mezőgazdasági kistermelő: az Szja tv. szerint mezőgazdasági kistermelőnek minősülő természetes személy;
10. minimálbér: az  év első napján érvényes kötelező legkisebb munkabér havi összege, kivéve az  e  törvény
egyéni és társas vállalkozókra vonatkozó rendelkezéseiben említett minimálbért, amely a  tárgyhónap
első napján, a  teljes munkaidőre érvényes garantált bérminimum havi összege, ha az  egyéni vállalkozó
személyesen végzett főtevékenysége vagy a  társas vállalkozó főtevékenysége legalább középfokú iskolai
végzettséget vagy középfokú szakképzettséget igényel, ennek hiányában az előzőek szerint meghatározott
minimálbér;
11. munkaviszony:
a) az Mt-ben meghatározott munkaviszony,
b) a közalkalmazotti jogviszony,
c) a közszolgálati jogviszony, az állami szolgálati jogviszony, a kormányzati szolgálati viszony,
d) a bírósági jogviszony,
e) az igazságügyi alkalmazotti szolgálati viszony,
f ) az ügyészségi szolgálati jogviszony,
g) a nevelőszülői foglalkoztatási jogviszony,
h) az ösztöndíjas foglalkoztatási jogviszony,
i) a közfoglalkoztatási jogviszony,
j) a  Magyar Honvédség, a  rendvédelmi szervek, az  Országgyűlési Őrség, a  polgári nemzetbiztonsági
szolgálatok, a Nemzeti Adó- és Vámhivatal hivatásos állományú tagjának e jogviszonya,
k) a Magyar Honvédség szerződéses állományú tagjának e jogviszonya,
l) a katonai szolgálatot teljesítő önkéntes tartalékos katona e jogviszonya,
m) a  nemzeti felsőoktatásról szóló törvényben meghatározott hallgatói munkaszerződés alapján
létrejött munkaviszony,
n) a Független Rendészeti Panasztestület tagjának e jogviszonya,
o) az  a)–n)  alpont szerinti jogviszonynak megfelelő, külföldi jog alapján fennálló jogviszony, amely
alapján a  munkát Magyarország vagy a  szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló
közösségi rendelet hatálya alá tartozó másik tagállam területén végzik,
p) a  rendvédelmi feladatokat ellátó szerv által a  rendvédelmi egészségkárosodási járadék
folyósításának időtartama, valamint a  honvédségi szervezet vagy a  Katonai Nemzetbiztonsági
Szolgálat által megállapított honvédelmi egészségkárosodási járadék folyósításának időtartama;
12. nevelőszülői foglalkoztatási jogviszony: a  gyermekek védelméről és a  gyámügyi igazgatásról szóló 1997.  évi
XXXI.  törvény szerinti nevelőszülői foglalkoztatási jogviszony, amely teljes munkaidős foglalkoztatási
jogviszonynak minősül;
13. saját jogú nyugdíjas: a  társadalombiztosítás ellátásaira és a  magánnyugdíjra jogosultakról, valamint
e szolgáltatások fedezetéről szóló törvény szerint saját jogú nyugdíjasnak minősülő természetes személy;
14. társas vállalkozás: a  közkereseti társaság, a  betéti társaság, a  korlátolt felelősségű társaság, a  közös vállalat,
az egyesülés, az európai gazdasági egyesülés, a szabadalmi ügyvivői iroda, a szabadalmi ügyvivői társaság,
az ügyvédi iroda, a közjegyzői iroda, a végrehajtói iroda, az egyéni cég.
V. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 21. Hatályba léptető rendelkezések
35. § Ez a törvény 2019. január 1-jén lép hatályba.
22. Átmeneti rendelkezések 36. § (1) Az egyes adótörvények és azzal összefüggő egyéb törvények módosításáról szóló 2011. évi CLVI. törvény IX. fejezete,
valamint az  egészségügyi hozzájárulásról szóló 1998. évi LXVI. törvény alapján 2019. január 1-je előtt keletkezett
adó, illetve hozzájárulási kötelezettségeket az  e  törvények 2018. december 31-éig hatályos rendelkezései alapján
kell teljesíteni.
(2) Az egyes adótörvények és azzal összefüggő egyéb törvények módosításáról szóló 2011. évi CLVI. törvény IX. fejezet
462/B. § (2) bekezdése, 462/C. §-a, 462/D. §-a, 462/E. §-a alapján 2018. december 31-én érvényesített kedvezmények
az érvényesítésre nyitva álló időtartamig igénybe vehetőek.
(3) Ahol jogszabály – e törvényt kivéve –
a) a szociális hozzájárulási adóra,
b) az egészségügyi hozzájárulásra,
irányadó rendelkezést tartalmaz, azon – jogszabály eltérő rendelkezése hiányában – az e törvényben meghatározott
adót kell érteni.
23. Módosító rendelkezések 37. § (1) A személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény (a továbbiakban: Szja tv.) 12/C. § (3) bekezdés e) pontja
helyébe a következő rendelkezés lép:
(Az adóbevallási tervezet tartalmazza az állami adó- és vámhatóság nyilvántartásában szereplő, a magánszemély által
az adóévben megszerzett,)
„e) a szociális hozzájárulási adóról szóló törvény szerint a szociális hozzájárulási adó alapját képező jövedelmet és
az utána fizetendő szociális hozzájárulási adót.”
(2) Az Szja tv.
1. 7.  § (1)  bekezdés z)  pontjában a  „százalékos mértékű egészségügyi hozzájárulás” szövegrész helyébe
a „szociális hozzájárulási adó” szöveg,
2. 12/D.  § m)  pontjában az „egészségügyi hozzájárulásra” szövegrész helyébe a „szociális hozzájárulási adóra”
szöveg,
3. 29.  §-ában a „szociális hozzájárulási adó, a  19,5 százalékos egészségügyi hozzájárulás” szövegrész helyébe
a „szociális hozzájárulási adó” szöveg,
4. 47. § (5) bekezdésében a „szociális hozzájárulási adó, a 19,5 százalékos mértékű egészségügyi hozzájárulás”
szövegrész helyébe a „szociális hozzájárulási adó” szöveg,
5. 3. számú melléklet V. A  jövedelem megállapításakor költségként figyelembe nem vehető kiadások fejezet
13.  pontjában a  „14 százalékos mértékű egészségügyi hozzájárulás” szövegrész helyébe a  „szociális
hozzájárulási adó” szöveg
6. 10. számú melléklet II. Az  egyéni vállalkozói tevékenység megszüntetésével összefüggő bevételek fejezet
3.  pontjában az  „egészségügyi hozzájárulás” szövegrész helyébe az  „egészségügyi hozzájárulás, szociális
hozzájárulási adó” szöveg
lép. 38. § Az egyszerűsített foglalkoztatásról szóló 2010. évi LXXV. törvény 8.  § (3)  bekezdés a)  pontjában
a „társadalombiztosítási járulék, szakképzési hozzájárulás, egészségügyi hozzájárulás” szövegrész helyébe a „szociális
hozzájárulási adó, szakképzési hozzájárulás” szöveg lép.
39. § A szakképzési hozzájárulásról és a  képzés fejlesztésének támogatásáról szóló 2011. évi CLV. törvény
4. § (1)–(1a) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A szakképzési hozzájárulás alapja a hozzájárulásra kötelezettet terhelő
a) a  személyi jövedelemadóról szóló törvény rendelkezései szerinti adókötelezettség alá eső, nem önálló
tevékenységből származó bevételből az  adóelőleg-alap számításánál a  személyi jövedelemadóról szóló törvény
rendelkezései szerint figyelembe vett jövedelem, növelve a munkavállalói érdekképviseletet ellátó szervezet részére
levont (befizetett) tagdíj összegével;
b) a személyi jövedelemadóról szóló törvény rendelkezései szerinti adókötelezettség alá eső önálló tevékenységből
származó bevételből az  adóelőleg-alap számításánál a  személyi jövedelemadóról szóló törvény rendelkezései
szerint figyelembe vett jövedelem;
c) a tanulószerződés alapján ténylegesen kifizetett díj;
d) a rendvédelmi egészségkárosodási járadék, a honvédelmi egészségkárosodási járadék;
e) az  a)–b)  pont hatálya alá tartozó juttatás hiányában a  munkaszerződésben meghatározott alapbér vagy – ha
a  munkát munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban végzik – a  szerződésben meghatározott díjazás; külföldi
kiküldetés esetén e pont alkalmazásában alapbér: az adott munkakörben foglalkoztatott kiküldetését megelőző egy
évben a  munkavállaló teljesítményétől, ledolgozott munkaidejétől közvetlenül függő, a  munkavállaló alapbérén
vagy az alkalmazott bérformán alapuló, a munkaszerződés alapján ténylegesen számfejtett és kifizetett munkabér
(a statisztikai elszámolások szerinti törzsbér) havi átlagos összege, ennek hiányában a tárgyhavi alapbér.
(1a) A  szakképzési hozzájárulás alapját csökkenti az  azon foglalkoztatott természetes személyeknek
(munkavállalóknak) a  szociális hozzájárulási adó alapjának megállapításánál figyelembe vett, a  munkavállalót
terhelő közterhekkel és más levonásokkal nem csökkentett (bruttó) munkabérének összege,
a) de legfeljebb a kedvezménnyel érintett munkavállalónként havonta a minimálbér összege, amely munkavállalók
munkaviszonyára tekintettel a  tárgyhónapban a  szociális hozzájárulási adó alanya a  munkaerőpiacra lépő
munkavállalók után a szociális hozzájárulási adóról szóló 2018. évi LII. törvény (a továbbiakban: Szocho tv.) 10. §-a
szerint a foglalkoztatás első két évében
b) de legfeljebb a kedvezménnyel érintett munkavállalónként havonta a minimálbér összege, amely munkavállalók
munkaviszonyára tekintettel a  tárgyhónapban a  szociális hozzájárulási adó alanya a  három vagy több gyermeket
nevelő munkaerőpiacra lépő személyek után a Szocho tv. 11. §-a szerint a foglalkoztatás első három évében
c) de legfeljebb a kedvezménnyel érintett munkavállalónként havonta a minimálbér kétszeresének összege, amely
munkavállalók munkaviszonyára tekintettel a  tárgyhónapban a  szociális hozzájárulási adó alanya a  megváltozott
munkaképességű személyek után a Szocho tv. 12. §-a szerint
d) de legfeljebb a  kedvezménnyel érintett munkavállalónként havonta 500 ezer forint, amely munkavállalók
munkaviszonyára tekintettel a  tárgyhónapban a  szociális hozzájárulási adó alanya a  kutatók foglalkoztatása után
a Szocho tv. 14. §-a szerint
igénybe vehető szociális hozzájárulási adókedvezményt érvényesít.”
40. § (1) A  kisadózó vállalkozások tételes adójáról és a  kisvállalati adóról szóló 2012. évi CXLVII. törvény (a továbbiakban:
Katv.) 2. § 19–20. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(E törvény alkalmazásában)
„19. kedvezményezett foglalkoztatott: a  szociális hozzájárulási adóról szóló 2018. évi LII. törvény (a továbbiakban:
Szocho. tv.)
a) 9. §-a szerinti személy,
b) 10. §-a szerinti személy,
c) 11. §-a szerinti személy,
d) 12. §-a szerinti személy;
20. kedvezményezett foglalkoztatott munkabére után érvényesíthető kedvezmény: kedvezményezett
foglalkoztatottanként a bruttó munkabér havi összege, de havonta legfeljebb
a) a  19.  pont a)  alpontja szerinti kedvezményezett foglalkoztatott esetében személyenként a  minimálbér
50 százaléka,
b) a  19.  pont b)  alpontja szerinti kedvezményezett foglalkoztatott esetében személyenként a  minimálbér
a  foglalkoztatás első két évében, továbbá személyenként a  minimálbér 50 százaléka a  foglalkoztatás harmadik
évében,
c) a  19.  pont c)  alpontja szerinti kedvezményezett foglalkoztatott esetében személyenként a  minimálbér
a foglalkoztatás első három évében, továbbá személyenként a minimálbér 50 százaléka a foglalkoztatás negyedik és
ötödik évében,
d) a  19.  pont d)  alpontja szerinti kedvezményezett foglalkoztatott esetében személyenként a  minimálbér
kétszerese;”
(2) A Katv. 9. § (1) bekezdés c) és d) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A kisadózó vállalkozások tételes adóját jogszerűen választó kisadózó vállalkozások és kisadózók mentesülnek
az  adóalanyiság időszakában az  adóalany gazdasági tevékenységével, az  általa a  bejelentett kisadózónak
az  adóalanyiság időszakában nyújtott tevékenységére tekintettel teljesített kifizetésekkel, más juttatásokkal és
a  bejelentett kisadózónak az  adóalanytól a  tevékenységére, tagsági jogviszonyára tekintettel megszerzett jövedelmével
összefüggő alábbi közterhekkel kapcsolatos kötelezettségek alól:)
„c) a személyi jövedelemadó és járulékok megállapítása, bevallása és megfizetése;
d) szociális hozzájárulási adó és a szakképzési hozzájárulás megállapítása, bevallása és megfizetése.”
(3) A Katv. 20. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) E fejezet alkalmazásában személyi jellegű kifizetésnek minősül
a) azon személyi jellegű ráfordítás, amely a Tbj. szerint járulékalapot képez az adóévben,
b) az  a)  ponttól eltérően tag esetén a  Tbj. 4.  § s)  pont 2.  alpontja szerinti minimálbér 112,5%-a, ha a  tagra jutó
személyi jellegű ráfordítás ennél alacsonyabb, azzal, hogy nem kell figyelembe venni a minimálbér 112,5%-át arra
az  időszakra, amelyre a  tagnak nem keletkezik a  Tbj. 27.  § (2)  bekezdése szerinti járulékalap utáni járulékfizetési
kötelezettsége,
c) a Szocho. tv. 1. § (4) bekezdés a) pontja szerinti béren kívüli juttatás,
d) a  Szocho. tv. 1.  § (4)  bekezdés b)  pontja szerinti béren kívüli juttatásnak nem minősülő egyes meghatározott
juttatás.”
(4) A Katv. 20. §-a a következő (2a)–(2b) bekezdéssel egészül ki:
„(2a) A (2) bekezdés alkalmazásában nem minősül személyi jellegű kifizetésnek a kiegészítő tevékenységet folytató
egyéni vagy társas vállalkozó járulékalapja, valamint a  kedvezményezett foglalkoztatott után érvényesíthető
kedvezmény éves összege.
(2b) A (2) bekezdés alkalmazásában tagnak a Tbj. szerinti társas vállalkozó minősül.”
(5) A Katv. 23. § (2) bekezdés a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(Az adóelőleg összege)
„a) az  adóelőleg-megállapítási időszakban az  adóalany által fizetendő, e  törvény 20.  § (2)–(2b)  bekezdése szerint
meghatározott személyi jellegű kifizetések összege, és”
24. Hatályát vesztő rendelkezések 41. § Hatályát veszti
 1. az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 17. § (1) bekezdés c) pontjában a „vagy egészségügyi hozzájárulás”
szövegrész;
 2. a  csődeljárásról és a  felszámolási eljárásról szóló 1991. évi XLIX. törvény 57.  § (2)  bekezdés a)  pont
ad) alpontjában az „(ideértve az egészségügyi hozzájárulást)” szövegrész;
 3. a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény 4. § (1c) pontjában az „egészségügyi
hozzájárulás és” szövegrész;
 4. az Önkéntes Kölcsönös Biztosító Pénztárakról szóló 1993. évi XCVI. törvény 46. § (3) bekezdésben a „, valamint
az Eho. tv. szerint százalékos egészségügyi hozzájárulás fizetési kötelezettség is” szövegrész;
 5. a  tisztességtelen piaci magatartás és a  versenykorlátozás tilalmáról szóló 1996. évi LVII. törvény
42. § (3) bekezdésében az „egészségügyi hozzájárulás,” szövegrész;
 6. az egészségügyi hozzájárulásról szóló 1998. évi LXVI. törvény;
 7. a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény
a) 79. § (4) bekezdésében az „az egészségügyi hozzájárulás,” szövegrész;
b) 103. § (2) bekezdés c) pontjában az „egészségügyi hozzájárulás,” szövegrész;
8. a  pályakezdő fiatalok, az  ötven év feletti munkanélküliek, valamint a  gyermek gondozását, illetve
a  családtag ápolását követően munkát keresők foglalkoztatásának elősegítéséről, továbbá az  ösztöndíjas
foglalkoztatásról szóló 2004. évi CXXIII. törvény
a) 8/A. §–8/B. §-a,
b) 16/A. §–16/B. §-a,
c) 17/A. § (1) és (3) bekezdése;
9. az  egyszerűsített foglalkoztatásról szóló 2010. évi LXXV. törvény 8.  § (3)  bekezdés b)  pontjában
az „egészségügyi hozzájárulás-fizetési” szövegrész;
10. a  szakképzési hozzájárulásról és a  képzés fejlesztésének támogatásáról szóló 2011. évi CLV. törvény
4. § (1b) bekezdése;
11. az  egyes adótörvények és azzal összefüggő egyéb törvények módosításáról szóló 2011. évi CLVI. törvény
IX. fejezete;
12. a Katv. 2. § 21. pontja;
13. az adózás rendjéről szóló 2017. évi CL. törvény 50. § (2) bekezdés 17. pontja.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
50/2013. (IV. 12.) ME határozata helyettes államtitkár megbízatása megszűnésének megállapításáról.
Megállapítom, hogy dr. Gloviczki Zoltánnak, az Emberi Erőforrások Minisztériuma helyettes államtitkárának e megbízatása a közszolgálati
tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény 222. § (1) bekezdése alapján történt lemondására tekintettel
– 2013. április 15-ei hatállyal – megszűnik. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1502/2013. (VII. 31.) Korm. határozata a KMOP-5.2.2/A-13-2013-0001 azonosító számú („Északi Lipótváros megújítása” című) kiemelt projekt akciótervi nevesítéséről és támogatásának jóváhagyásáról.
A Kormány
 1. jóváhagyja az  1.  melléklet szerint a  KMOP-5.2.2/A-13-2013-0001 azonosító számú, „Északi Lipótváros megújítása”
című, egymilliárd forintot meghaladó támogatási igényű projektjavaslatot,
 2. elfogadja az  1.  melléklet szerint az  1.  pontban meghatározott projektjavaslat kiemelt projektként történő
nevesítését,
 3. hozzájárul, hogy az  1.  pont szerinti projekt támogatási szerződését a  Nemzeti Fejlesztési Ügynökség Regionális
Fejlesztési Operatív Programok Irányító Hatósága megkösse.
Felelős: Miniszterelnökséget vezető államtitkár
Határidő: a támogathatósági feltételek teljesítését követő 30 napon belül
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1067/2013. (II. 19.) Korm. határozata az 5000 fő lakosságszámot meg nem haladó települések lakosságának az adósságkonszolidációval kapcsolatos tájékoztatásával összefüggő feladatokról.
A Kormány az 5000 fő lakosságszámot meg nem haladó településeken érvényes lakóhellyel rendelkező állampolgároknak
(a továbbiakban: címzettek) a Kormány által végrehajtott önkormányzati adósságkonszolidációval kapcsolatos tájékoztatása
sikeres lebonyolítása érdekében felhívja 1. a Miniszterelnökséget vezető államtitkárt, hogy a 3. pont szerinti feladatok ellátásához szükséges adatfeldolgozási
tevékenységek ellátására adatfeldolgozási szerződést kössön a Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások
Központi Hivatalával (a továbbiakban: KEK KH) és a Magyar Posta Zártkörűen Működő Részvénytársasággal,
Felelős: Miniszterelnökséget vezető államtitkár Határidő: azonnal 2. a közigazgatási és igazságügyi minisztert a címzettek részére megküldendő – személyes adatot nem tartalmazó –
miniszterelnöki levelek nyomdai előállításával kapcsolatos feladatok ellátására, Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
Határidő: azonnal 3. a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy a címzettek részére megküldendő miniszterelnöki levelek
megszemélyesítésével, a küldemények összeállításával, a borítékok nyomdai előállításával és a címzettek részére való
soron kívüli megküldésével kapcsolatos feladatok ellátásáról a KEK KH útján gondoskodjon.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
24/2014. (VII. 18.) EMMI utasítása az Emberi Erőforrások Minisztériuma szervezeti és működési rendjének ideiglenes meghatározásáról.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény
60. § (2) bekezdésében meghatározott hatáskörömben eljárva, figyelemmel a  jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. §
(4) bekezdés c) pontjára – a miniszterelnök és a kormányzati tevékenység összehangolásáért felelős miniszter jóváhagyásával –
a következő utasítást adom ki:
1. § (1) Az  Emberi Erőforrások Minisztériuma (a továbbiakban: Minisztérium) szervezeti és működési rendjét – az  Emberi
Erőforrások Minisztériuma Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 4/2013. (I. 31.) EMMI utasítás soron következő
módosításának hatálybalépéséig terjedő időre – a Mellékletben foglaltak szerint szabályozom.
(2) Ha ez az utasítás eltérően nem rendelkezik, a Minisztérium szervezeti és működési rendjére
a) az Emberi Erőforrások Minisztériuma Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 4/2013. (I. 31.) EMMI utasítást,
b) az Emberi Erőforrások Minisztériuma EU fejlesztési és stratégiai helyettes államtitkárának irányítása alá tartozó
szervezeti egységek feladatairól és eljárásuk rendjéről szóló 15/2014. (IV. 14.) EMMI utasítást
kell megfelelően alkalmazni.
2. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Balog Zoltán s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
1168/2016. (IV. 6.) Korm. határozata az Európai Bizottság ICT 2017 konferencia és kiállítás budapesti megrendezéséhez szükséges intézkedésekről.
A Kormány
 1. egyetért az Európai Bizottság ICT 2017 konferencia és kiállítás (a továbbiakban: Konferencia) 2017 őszén, budapesti
helyszínnel történő megrendezésével;
 2. egyetért a Konferencia megrendezésére vonatkozó pályázat benyújtásával és felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert
a pályázat elkészítésére és benyújtására;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal
3. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a  pályázat sikeressége esetén készítsen előterjesztést a  Konferencia
megrendezésének részletes költségtervéről, amely tartalmazza a Konferencia megrendezéséhez szükséges további
kormányzati intézkedéseket és terjessze azt a Kormány elé.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2016. május 31.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
12/2014. (XII. 12.) FM utasítása egyes miniszteri utasítások hatályon kívül helyezéséről.
A Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 65. §-ában meghatározott feladat- és
hatáskörömben eljárva – figyelemmel a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjára – az alábbiak
szerint rendelkezem:
1. § Hatályát veszti
1. a Nemzeti Kataszteri Program végrehajtásában résztvevő szerveztetek együttműködéséről szóló 1/1998.
(FVM É. 19.) FVM utasítás,
2. az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garancia Alap (EMOGA) Garancia Részlegéből finanszírozott
intézkedések tekintetében kifizető ügynökségi feladatokat ellátó szervezet akkreditációjának feltételeiről
szóló 2/2003. (FVÉ. 23.) FVM utasítás,
3. az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garancia Alap (EMOGA) Garancia Részlegéből finanszírozott
intézkedések tekintetében kifizető ügynökségi feladatokat ellátó szervezet akkreditációjának feltételeiről
szóló 2/2003. (FVÉ. 23.) FVM utasítás módosításáról szóló 4/2005. (FVÉ 15.) FVM utasítás,
4. a részarány földkiadás során keletkezett osztatlan közös tulajdon megszüntetésének földhivatali végrehajtásáról
szóló 3/2006. (FVÉ 6.) FVM utasítás,
5. az ingatlan-nyilvántartási, a földhasználati és a földvédelmi eljárásokért fizetett igazgatási szolgáltatási díjak
25%-ának, valamint a földmérési és térképészeti adatszolgáltatás után befizetett igazgatási szolgáltatási díj
50%-ának központosításáról és felhasználásáról szóló 9/2008. (FVÉ 12.) FVM utasítás,
6. a földhivatalok egységes Iratkezelési Szabályzatának kiadásáról szóló 13/2008. (FVÉ 17.) FVM utasítás
módosításáról szóló 16/2009. (XII. 29.) FVM utasítás,
7. az Agrármarketing Centrum Szervezeti és Működési Szabályzatának kiadásáról szóló 1/2010. (IV. 23.)
FVM utasítás,
8. az Országleltár elkészítéséhez szükséges légifényképező-repülés végrehajtásáról és ortofotók készítéséről
szóló 6/2010. (IX. 8.) VM utasítás,
9. a Vidékfejlesztési Minisztérium nemzetközi együttműködési rendjéről szóló szabályzat kiadásáról szóló
15/2010. (XII. 31.) VM utasítás módosításáról szóló 2/2011. (I. 25.) VM utasítás,
10. az egyes miniszteri utasítások hatályon kívül helyezéséről szóló 4/2011. (III. 10.) VM utasítás,
11. a vidékfejlesztési miniszter irányítása alá tartozó egyes költségvetési szervek létszámcsökkentéséről szóló
2/2012. (I. 17.) VM utasítás,
12. a miniszteri biztos kinevezéséről szóló 6/2012. (IV. 21.) VM utasítás,
13. a Vidékfejlesztési Minisztérium nemzetközi együttműködési rendjéről szóló szabályzat kiadásáról szóló
15/2010. (XII. 31.) VM utasítás módosításáról szóló 15/2012. (VI. 29.) VM utasítás,
14. a miniszteri biztosi kinevezésről szóló 21/2012. (X. 24.) VM utasítás,
15. a Vidékfejlesztési Minisztérium Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 7/2012. (IV. 21.) VM utasítás
módosításáról szóló 2/2013. (I. 18.) VM utasítás,
16. a miniszteri biztosi kinevezésről szóló 5/2013. (III. 1.) VM utasítás,
17. a miniszteri biztosi kinevezésről szóló 9/2013. (IV. 11.) VM utasítás,
18. a miniszteri biztosi kinevezés visszavonásáról szóló 14/2013. (VI. 25.) VM utasítás,
19. az Országos Szakmai Vizsgaelnöki Névjegyzékre vonatkozó pályázatokat elbíráló bizottságról szóló 15/2013.
(VIII. 1.) VM utasítás,
20. a miniszteri biztos kinevezéséről szóló 22/2013. (IX. 6.) VM utasítás.
2. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Fazekas Sándor s. k.,
 földművelésügyi miniszter


text:
1244/2011. (VII. 18.) Korm. határozata a Magyar Köztársaság 2011. költségvetéséről szóló 2010. CLXIX. törvény Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium X. Fejezet, 15. cím 3. alcím 14. Nemzeti Civil Alapprogram jogcímcsoport felhasználásának lehetővé tételéről.
A Kormány a Magyar Köztársaság 2011. évi költségvetéséről szóló 2010. évi CLXIX. törvény 30. § (9) bekezdésében biztosított
jogkörében eljárva a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium X. Fejezet, 15. cím 3. alcím 14. Nemzeti Civil Alapprogram
jogcímcsoport felhasználását 2011. december 31-ig lehetővé teszi. Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
nemzetgazdasági miniszter Határidő: azonnal Semjén Zsolt s. k.,
miniszterelnök-helyettes


text:
1976/2015. (XII. 23.) Korm. határozata a Robert Bosch Korlátolt Felelősségű Társaság kormányhatározat alapján történő egyedi kutatás-fejlesztési támogatásáról.
A Kormány a  tudományos kutatásról, fejlesztésről és innovációról szóló 2014.  évi LXXVI.  törvényre, az  államháztartásról szóló
CXCV. törvényre és az államháztartásról szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendeletre is figyelemmel
 1. egyetért a  Robert Bosch Korlátolt Felelősségű Társaságnak (székhely: 1103 Budapest, Gyömrői út 104.;
cégjegyzékszám: 01-09-079217) kutatás-fejlesztési egység létrehozása céljából – a  vonatkozó jogszabályokban
foglalt feltételekre figyelemmel – legfeljebb 5,37 Mrd Ft összegben történő támogatásával;
2. felhívja a Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és Innovációs Hivatal elnökét és a nemzetgazdasági minisztert, hogy tegyék
meg a szükséges intézkedéseket az 1. pont szerinti támogatásnak a Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és Innovációs Alap
felhalmozódott szabad maradványa terhére történő, a következők szerinti biztosítása érdekében:
a) 2016-ban 320,0 millió forint,
b) 2017-ben 730,0 millió forint,
c) 2018-ban 1070,0 millió forint,
d) 2019-ben 1390,0 millió forint,
e) 2020-ban 1860,0 millió forint;
Felelős: a Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és Innovációs Hivatal elnöke a Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és
Innovációs Alappal kapcsolatos kiadási előirányzat módosítása és a maradvány-igénybevétel
engedélyezése körében,
a nemzetgazdasági miniszter a Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és Innovációs Alap szabad
maradványának felhasználásához való hozzájárulás körében
Határidő: a 2016. évi 320,0 millió forint maradvány-igénybevétel esetén: 2016. február 28.
a 2017–2020 évekre vonatkozó maradvány-felhasználásra vonatkozóan: az adott költségvetési
év március 31-éig
3. felhívja a  Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és Innovációs Hivatal elnökét, hogy az  1.  pont szerinti támogatásnak
a 2. pontban meghatározott ütemezésben történő biztosításához szükséges támogatási szerződés megkötése iránti
intézkedéseket kezdje meg.
Felelős: a Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és Innovációs Hivatal elnöke
Határidő: 2016. március 31.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
4/2004. (IV. 29.) OVB állásfoglalása az aláírásgyűjtésről.
Az Országos Választási Bizottság a választási eljárásról
szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 34. §-a
(2) bekezdésének a) pontjában írt hatáskörében eljárva az
aláírásgyűjtésről az alábbi
állásfoglalást adja ki: A Ve. 118. §-ának (2) bekezdése szerint az országos
népszavazást kezdeményezők aláírásainak gyűjtésére a
többi között a törvény 48. §-a, az 50. §-a (1) bekezdésének
c) pontja és (2) bekezdése, valamint az 54. §, az 59. § és a
60. § rendelkezéseit a XIII. fejezetben foglalt eltérésekkel
kell megfelelően alkalmazni.
A 48. § (1) bekezdése alapján az ajánlószelvényt az
állampolgárok zaklatása nélkül — a (2) bekezdésben foglalt kivétellel — bárhol lehet gyűjteni.
A (2) bekezdés értelmében nem gyűjthető ajánlószelvény: a) munkahelyen munkaidőben vagy munkaviszonyból,
illetőleg munkavégzésre irányuló más jogviszonyból fakadó munkavégzési kötelezettség teljesítése közben,
b) a fegyveres erőknél és a rendvédelmi szerveknél szolgálati viszonyban levő személytől a szolgálati helyen vagy
szolgálati feladat teljesítése közben,
c) tömegközlekedési eszközön,
d) állami és helyi önkormányzati szervek hivatali helyi
ségében.
A (3) bekezdés kimondja, hogy az ajánlásért az ajánló
nak vagy rá tekintettel másnak előnyt adni vagy ígérni,
valamint az ajánlásért előnyt kérni, illetőleg előnyt vagy
annak ígéretét elfogadni tilos.
Az 50. § (1) bekezdésének c) pontja szerint érvénytelen
az az ajánlás, amelyet az ajánlási szabályok megsértésével
gyűjtöttek. A (2) bekezdés pedig kimondja, hogy aki
ugyanazt a jelöltet többször ajánlotta, annak valamennyi
ajánlása érvénytelen.
Az 54. § (1)—(2) bekezdéseiben foglaltak alapján az
ajánlásokat az illetékes választási bizottságnak ellenőriznie kell. Az ajánlások ellenőrzése pedig a számszerűség, a törvény 46. § (2) bekezdésében és az 50. § (1) bekezdésének a)—b) pontjában, valamint (2)—(3) bekezdésében foglaltak ellenőrzését, továbbá az ajánlószelvényt
átadó választópolgárok azonosítását jelenti.
Az 59. § kimondja, hogy az ajánlószelvényekről másolatot készíteni tilos. Nem tekinthető másolatnak a jelölés érvényességének megállapítása céljából vezetett
technikai nyilvántartás. A jelölésnek az ajánló személyre
vonatkozó adatai nem nyilvánosak. A jelöléssel kapcsolatos kifogás esetén az ajánlószelvény adatait, valamint
a technikai nyilvántartást az illetékes választási bizottság, a választási iroda és a bíróság ellenőrizheti. Az
ajánlószelvényeket, valamint a technikai nyilvántartást
az illetékes választási iroda a szavazás napján megsemmisíti. A jelölő szervezet jelölési jogosultságát a választási bizottság a bíróság által bejegyzett társadalmi szervezetek nyilvántartásában ellenőrizze.
A 60. § előírja, hogy a jelöltnek a be nem nyújtott
ajánlószelvényeket a benyújtásukra rendelkezésre álló határidő lejártát követő három napon belül meg kell semmisítenie, s erről jegyzőkönyvet kell készítenie. A jegyzőkönyvet
három napon belül a választási bizottságnak át kell adni.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy az
aláírásgyűjtést elősegítő cselekmény az azt megkönnyítő
technikai segítségnyújtás, így az aláírásgyűjtő ívek kezelése, tárolása, sokszorosítása, az aláírást gyűjtő, illetőleg az
aláíró polgár részére való átadása vagy más módon történő
rendelkezésre bocsátása, valamint az említett magatartások más általi megvalósításának lehetővé tétele.
Erre tekintettel, az aláírásgyűjtésből a Ve. alapján helyszín szerint kizárt szervezetek, intézmények az aláírásgyűjtéshez nem nyújthatnak a fentiek szerinti olyan technikai
segítséget, amely alkalmas a tilalmazott módon történő
aláírásgyűjtés bármilyen úton történő megvalósítására.
Dr. Ficzere Lajos s. k.,
az Országos Választási Bizottság


text:
23/2017. (HK 1/2018.) HM VGHÁT szakutasítása a ruházati termékek 2018. gazdálkodási árainak megállapításáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló
2011. évi CXIII. törvény 52. § (2) bekezdése alapján az
alábbi
szakutasítást adom ki: 1. A szakutasítása hatálya a Magyar Honvédség önálló
központi és csapat ruházati gazdálkodást folytató katonai
szervezeteire, valamint a Magyar Honvédség személyi állományára terjed ki.
2. A ruházati termékek 2018. évi gazdálkodási árait az
1. melléklet határozza meg.
3. A ruházati termékekben keletkezett kár összegének
megállapításakor a Hadtáp Szabályzat a ruházati szakterület részére kiadásáról szóló 188/2015. (HK 8.) HVKF
szakutasítás 4.9. pontja szerint a 11. értékcsoportban nyilvántartott, új cikk esetében az 1. mellékletben meghatározott általános forgalmi adóval növelt ár 100%-át, 12. értékcsoportú, használt cikk esetében az 1. mellékletben meghatározott általános forgalmi adóval növelt ár 50%-át kell
figyelembe venni, illetve alkalmazni.
4. Csapatbeszerzésű ruházati szakanyagok esetében
a kár összegének megállapításakor az adott termék tényleges beszerzési árának az 11. értékcsoportban nyilvántartott, új cikk esetében forgalmi adóval növelt ár 100%-át,
12. értékcsoportú, használt cikk esetében az általános forgalmi adóval növelt ár 50%-át kell figyelembe venni, illetve alkalmazni.
5. A ruházati termékek napi kölcsönzési díjának megállapításakor az 1. mellékletben meghatározott általános forgalmi adóval növelt ár 2%-át kell alkalmazni.
6. A Méretes Szabóság által végzendő szolgáltatások
során az 1. mellékletben meghatározott térítési díjat kell alkalmazni.
7. Az 1. mellékletben nem szereplő ruházati termékek és
szolgáltatások gazdálkodási egységárait és térítési díjait,
valamint a rendszerből kivont, illetve kihordás alatt levő
cikkek Katonai Ruházati Ellátó Pontokon történő értékesítéséhez szükséges kedvezményes egységárakat az MH Logisztikai Központ parancsnoka állapítja meg.
8. Ez a szakutasítás 2018. január 1-én lép hatályba.
9. Ez a szakutasítás 2018. december 31-én hatályát veszti.
Sulyok János s. k.,
HM védelemgazdaságért felelős helyettes államtitkár