text:
1/2017. (I. 17.) AB határozata az Országgyűlés 2016. december 6-i ülésnapján elfogadott, a közigazgatási perrendtartásról szóló törvény 7. § (4) bekezdése, valamint a 12. § (2) bekezdése a) és c) pontjai alaptörvény-ellenességének megállapításáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése elfogadott, de még ki nem hirdetett törvény Alaptörvénnyel való összhangjának
előzetes vizsgálata tárgyában – dr. Juhász Imre, dr. Pokol Béla, dr. Stumpf István és dr. Varga Zs. András alkotmánybírók
párhuzamos indokolásával, valamint dr. Dienes-Oehm Egon alkotmánybíró különvéleményével – meghozta
a következő
Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az  Országgyűlés 2016. december 6-i ülésnapján elfogadott,
a  közigazgatási perrendtartásról szóló törvény 7.  § (4)  bekezdése, valamint a  12.  § (2)  bekezdés a) és c)  pontjai
alaptörvény-ellenesek.
Az Alkotmánybíróság elrendeli e határozatának a Magyar Közlönyben való közzétételét.
I. [1] 1. A köztársasági elnök – az Alaptörvény 6. cikk (4) bekezdése alapján – az Országgyűlés által 2016. december 6-án
elfogadott, a  közigazgatási perrendtartásról szóló – még ki nem hirdetett – törvény (a  továbbiakban: Törvény)
7.  § (4)  bekezdése, valamint a  12.  § (2)  bekezdés a) és c)  pontjai alaptörvény-ellenességének és egyben közjogi
érvénytelenségének megállapítását kérte az  Alkotmánybíróságtól. A  köztársasági elnök indítványozta a  kifogásolt
törvényi rendelkezések elfogadása Alaptörvénnyel való összhangjának vizsgálatát is.
[2] A köztársasági elnök beadványában rámutat, hogy a  Kormány az  1011/2015. (I. 22.) Korm. határozatban döntött
a  közigazgatási perrendtartás kodifikációjáról, az  1352/2015. (VI. 2.) Korm. határozatban pedig a  közigazgatási
perrendtartásról szóló törvény és az általános közigazgatási rendtartásról szóló törvény előkészítésével összefüggő
egyes feladatokról.
[3] A beadvány tartalmazza, hogy Magyarországon az  igazságszolgáltatást ellátó bíróságokat az  Alaptörvény 25.  cikk
(8)  bekezdése értelmében sarkalatos törvény, jelenleg a  bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi
CLXI. törvény (a  továbbiakban: Bszi.) határozza meg. A Bszi. II. fejezetének „A bírósági szervezet” címe alatt a 16. §
úgy rendelkezik, hogy az  igazságszolgáltatást a  következő bíróságok gyakorolják: a) a  Kúria, b) az  ítélőtábla,
c) a  törvényszék, d) a  járásbíróság és a  kerületi bíróság (a  továbbiakban együtt: járásbíróság), valamint e)
a közigazgatási és munkaügyi bíróság.
[4] Az indítványban foglaltak szerint a Törvény (a  törvényjavaslat száma: T/12234.) 7.  § (4)  bekezdése a  közigazgatási
ügyben eljáró bíróságok között egy új ún. közigazgatási felsőbíróságot nevez meg, melynek feladatait a  Fővárosi
Törvényszék látja el. A  köztársasági elnök álláspontja szerint az  egyszerű többséggel elfogadott Törvény ugyan
formailag nem módosítja a  sarkalatos Bszi.-t, azonban tartalmát tekintve kiegészíti azt az  új bírósággal. Az  új
közigazgatási felsőbíróság szerepét a  Fővárosi Törvényszék tölti be, ez  azonban nem változtat azon a  tényen,
hogy a Bszi.-ben megállapított bírósági szervezet kiegészül egy új bírósággal. A köztársasági elnök rámutat, hogy
a Törvény az  új bíróságnak feladat- és hatáskört állapít meg [7.  § (1)  bekezdés b)  pont, 7.  § (2)  bekezdés b)  pont,
12. § (2) és (3) bekezdés, 15. § (3) bekezdés a) pont, 36. § (2) bekezdés a) pont]; meghatározza az összetételét [8. §
(6)  bekezdés]; bizonyos, a  Fővárosi Törvényszék szokásos eljárásától eltérő szabályt rendel alkalmazni, például
a képviselet és a kötelező jogi képviselet tekintetében [26. § (2) bekezdés, 27. § (1) bekezdés]. A köztársasági elnök
álláspontja szerint ezek a  rendelkezések egyértelművé teszik, hogy a  bírósági szervezeten belül közigazgatási
felsőbíróság néven egy új bíróság jön létre, függetlenül attól, hogy azt ideiglenesen vagy akár véglegesen
a  Fővárosi Törvényszék látja-e el. A  köztársasági elnök álláspontja szerint a  Törvény országgyűlési általános
vitájában elhangzottak alapján ennek a megoldásnak a valószínűsíthető oka a Bszi. módosításához előírt minősített
többséghez szükséges egyetértés hiánya volt.
[5] 2. A  köztársasági elnök beadványában hivatkozik arra, hogy az  Alkotmánybíróság a  16/2015. (VI. 5.) AB
határozatában (a  továbbiakban: Abh.) – egy hasonló szabályozási kérdés tekintetében benyújtott indítványa
alapján – egyebek mellett arra is rámutatott, hogy amennyiben egy szabályozási tárgykörről az  Alaptörvény
alapján kétséget kizáróan megállapítható az, hogy kizárólag sarkalatos törvénnyel szabályozható, úgy az egyszerű
többséggel elfogadott szabályozás közjogi érvénytelenséget eredményez, továbbá, hogy minősített többséggel
elfogadott törvényt egyszerű többséggel nem lehet módosítani vagy hatályon kívül helyezni. A  köztársasági
elnök az  Abh.-ra hivatkozással kiemelte azt is, hogy a  kétharmados törvények közvetlen (tételes) módosítása
a kétharmados törvény szabályozási köréhez közel álló, azzal esetleg részben egybevágó másik egyszerű többséggel
meghozható önálló törvény módosításával vagy új törvény alkotásával alkotmányosan nem kerülhető meg.
Mindez ugyanis oda vezethetne, hogy a kétharmados törvények formális érintetlenül hagyása ellenére az alapjogi,
illetve az  alapintézményi törvény a  módosított, illetve az  újonnan alkotott formában egyszerű többséghez kötött
törvényekhez képest elveszítené alkotmányosan meghatározó jelentőségét.
[6] A köztársasági elnök álláspontja szerint egy új bíróság létrehozása az  Alaptörvény által sarkalatos törvénynek
minősített Bszi. szabályozási tárgykörébe tartozik. Egyszerű többségű törvénnyel nem lehet alkotmányosan új
bíróságot létrehozni. Ezért – az Abh.-ban kifejtettekre is figyelemmel – a törvény 7. § (4) bekezdése az Alaptörvény
T) cikk (4) bekezdésével és a 25. cikk (8) bekezdésével ellentétes, áll az indítványban.
[7] 3. A  köztársasági elnök beadványában rámutat, hogy álláspontja szerint hasonló, az  Alaptörvénnyel össze nem
egyeztethető kérdéseket vetnek fel a Törvény 12. § (2) bekezdés a) és c) pontjai is, az alábbiak szerint.
[8] A Törvény 12.  § (2)  bekezdés a)  pontja szerint – a  közszolgálati jogviszonnyal kapcsolatos per kivételével –
a  közigazgatási felsőbíróságként eljáró bíróság hatáskörébe tartozik a  központi államigazgatási szervekről szóló
törvény szerinti önálló szabályozó szerv, az  autonóm államigazgatási szerv és a  kormányhivatal közigazgatási
tevékenységével kapcsolatos per. A  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és
az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 1.  § (6)  bekezdése értelmében önálló szabályozó
szerv a  Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság (a  továbbiakban: NMHH). Az  Alaptörvény IX.  cikk (6)  bekezdése
szerint a  sajtószabadságra, valamint a  médiaszolgáltatások, a  sajtótermékek és a  hírközlési piac felügyeletét
ellátó szervre vonatkozó részletes szabályokat sarkalatos törvény határozza meg. Ilyen sarkalatos törvény
a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXX. törvény (a továbbiakban: Média tv.),
az  NMHH döntéseivel szembeni bírósági felülvizsgálati eljárást a  Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
kizárólagos illetékességébe utalja. Az  egyszerű többséggel elfogadott törvény 12.  § (2)  bekezdés a)  pontjában
meghatározott hatásköri szabály – tartalmát tekintve – módosítja (elvonja) a sarkalatos törvényben a közigazgatási
és munkaügyi bíróság hatáskörébe és a  Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság kizárólagos illetékességébe
utalt jogorvoslati eljárást, ezért ellentétes az Alaptörvény T) cikk (4) bekezdésével és a IX. cikk (6) bekezdésével.
[9] Az indítványban foglaltak szerint ugyanilyen alkotmányossági problémát vet fel a  Törvény 12.  § (2)  bekezdés
c)  pontja, amely a  közigazgatási felsőbíróságként eljáró bíróság – vagyis az  annak feladatait ellátó Fővárosi
Törvényszék – hatáskörébe utalja a  választási bizottságok közigazgatási tevékenységével kapcsolatos pereket.
Az Alaptörvény 2. cikk (1) bekezdése és 35. cikk (1) bekezdése szerint sarkalatos, a választási eljárásról szóló 2013.
évi XXXVI. törvény (a  továbbiakban: Ve.) 229.  § (1)  bekezdése értelmében jelenleg a  választási bizottság döntése
ellen benyújtott bírósági felülvizsgálati kérelmet a  másodfokú határozatot hozó választási bizottság székhelye
szerint illetékes ítélőtábla bírálja el. Ebben az  esetben a Törvény 12.  § (2)  bekezdés c)  pontja egyszerű többségű
rendelkezéssel módosítja a  minősített többségű rendelkezésben megállapított hatásköri szabályt azzal, hogy
a választási bizottságok székhelye szerinti ítélőtáblák helyett a közigazgatási felsőbíróság – ténylegesen a Fővárosi
Törvényszék – hatáskörét állapítja meg a  választási bizottságok közigazgatási pereiben. Az  indítványban foglaltak
szerint mindez az Alaptörvény T) cikk (4) bekezdését, a 2. cikk (1) bekezdését és a 35. cikk (1) bekezdését sérti.
[10] A köztársasági elnök a fentiek alapján indítványozta, hogy az Alkotmánybíróság állapítsa meg: a Törvény az egyszerű
többséggel elfogadott rendelkezéseivel – az Alaptörvény T) cikk (4) bekezdését, a  IX. cikk (6) bekezdését, a 2. cikk
(1)  bekezdését, a  25.  cikk (8)  bekezdését, a  35.  cikk (1)  bekezdését és ezáltal a  jogállamiságot deklaráló B)  cikk
(1)  bekezdését is sértő módon – sarkalatos törvényekben foglalt rendelkezések tartalmát módosítja, ezért
alaptörvény-ellenes és közjogilag érvénytelen.
[11] 4. Az  igazságügyi miniszter az  indítványra vonatkozó jogi véleményét az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI.
törvény (a továbbiakban: Abtv.) 57. § (1b) pontja alapján megküldte az Alkotmánybíróságnak. Az Alkotmánybíróság
az Abtv. 57. § (2) bekezdése alapján beszerezte továbbá az Országgyűlés elnökének nyilatkozatát.
II. [12] 1. Az Alaptörvény érintett rendelkezései:
„B) cikk (1) Magyarország független, demokratikus jogállam.”
„T) cikk (4) A sarkalatos törvény olyan törvény, amelynek elfogadásához és módosításához a jelen lévő országgyűlési
képviselők kétharmadának szavazata szükséges.”
„IX.  cikk (6) A  sajtószabadságra, valamint a  médiaszolgáltatások, a  sajtótermékek és a  hírközlési piac felügyeletét
ellátó szervre vonatkozó részletes szabályokat sarkalatos törvény határozza meg.”
„2.  cikk (1) Az  országgyűlési képviselőket a  választópolgárok általános és egyenlő választójog alapján, közvetlen
és titkos szavazással, a  választók akaratának szabad kifejezését biztosító választáson, sarkalatos törvényben
meghatározott módon választják.”
„25. cikk (8) A bíróságok szervezetének, igazgatásának és központi igazgatása felügyeletének, a bírák jogállásának
részletes szabályait, valamint a bírák javadalmazását sarkalatos törvény határozza meg.”
„35.  cikk (1) A  helyi önkormányzati képviselőket és polgármestereket a  választópolgárok általános és egyenlő
választójog alapján, közvetlen és titkos szavazással, a választók akaratának szabad kifejezését biztosító választáson,
sarkalatos törvényben meghatározott módon választják.”
[13] 2. A Törvény támadott rendelkezései:
„7. § [A közigazgatási ügyben eljáró bíróságok]
[…]
(4) Közigazgatási felsőbíróságként a Fővárosi Törvényszék jár el.”
„12. § (2) A közszolgálati jogviszonnyal kapcsolatos per kivételével a közigazgatási felsőbíróságként eljáró bíróság
hatáskörébe tartozik
a) a  központi államigazgatási szervekről szóló törvény szerinti önálló szabályozó szerv, autonóm államigazgatási
szerv és kormányhivatal,
[…]
c) a választási bizottság,
[…]
közigazgatási tevékenységével kapcsolatos per.”
III. [14] Az indítvány megalapozott. [15] 1. Az Alkotmánybíróság mindenekelőtt megállapította, hogy a jogosulttól érkezett előzetes normakontroll indítvány
az  Abtv. 52.  § (1b)  bekezdése szerinti határozottság követelményének eleget tesz. A  kérelem a) tartalmazza
azt az  alaptörvényi rendelkezést, amely megállapítja az  Alkotmánybíróság hatáskörét az  indítvány elbírálására
[Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés a)  pont], továbbá azt, amely az  köztársasági elnök indítványozói jogosultságát
megalapozza [Alaptörvény 6.  cikk (4)  bekezdés]; b) az  eljárás megindításának indokait; c) az  Alkotmánybíróság
által vizsgálandó jogszabályi rendelkezést [a Törvény 7.  § (4)  bekezdése, valamint a  12.  § (2)  bekezdés a) és
c)  pontjai]; d) az  Alaptörvény megsértett rendelkezéseit [Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdés, T)  cikk (4)  bekezdés,
IX.  cikk (6)  bekezdés, 2.  cikk (1)  bekezdés, 25.  cikk (8)  bekezdés, 35.  cikk (1)  bekezdés]; e) indokolást arra nézve,
hogy a  sérelmezett törvényi rendelkezések miért ellentétesek az  Alaptörvény megjelölt rendelkezéseivel;
valamint f ) kifejezett kérelmet arra, hogy az  Alkotmánybíróság állapítsa meg a  megjelölt törvényi szakaszok
alaptörvény-ellenességét.
[16] Az Alkotmánybíróság – figyelemmel az  Alaptörvény Nemzeti hitvallásban foglaltakra – az  indítvány elbírálását
megelőzően röviden áttekintette a közigazgatási bíráskodás hazai jogtörténeti előzményeit.
[17] A közigazgatási bíráskodás kezdetei Magyarországon a  XIX. század végére nyúlnak vissza. A  Magyar Királyi
Közigazgatási Bíróság 1896–1949 között működött, és elbírálta a  közigazgatási hatóságoknak a  törvény által
felsorolt intézkedései és határozatai ellen emelt panaszokat.
[18] A Magyar Királyi Közigazgatási Bíróságot 1949-ben megszüntették. Ezt követően a közigazgatási bíráskodás mintegy
40 évig korlátozott módon működött, csak bizonyos hatásköri korlátok között érvényesülhetett. Az  Alkotmány
1989-ben bekövetkező módosítása teremtette meg újra a  közigazgatási bíráskodás alkotmányos alapját, azt,
hogy a  bíróság ellenőrizhette a  közigazgatási határozatok törvényességét, valamint azt, hogy a  törvényben
meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhetett olyan bírói, államigazgatási vagy más hatósági döntés
ellen, amely jogát vagy jogos érdekét sértette.
[19] A jogalkotó a közigazgatási bírósági utat 1991-ben az Alkotmánybíróság határozata [32/1990. (XII. 22.) AB határozat]
alapján szélesítette ki. Ilyen előzmények után született meg az 1991. évi XXVI. törvény a közigazgatási határozatok
bírósági felülvizsgálatának kiterjesztéséről, mely csak ideiglenes jelleggel nyitotta meg a közigazgatási bírói utat.
[20] 1991 óta azonban számos szervezeti változtatás következett be, amelyre tekintettel szükségesnek mutatkozott
a  közigazgatási eljárásjog és perjog teljes megújítása, a  közigazgatási hatósági eljárásjog, illetve a  közigazgatási
perjog komplex újraszabályozása.
[21] A Törvény megalkotásának jogalkotói célja a  közigazgatási perekre vonatkozó szabályok egyetlen, önálló és
általános törvénybe történő foglalása, a  szabályok koherens rendszerének a  kialakítása volt. Az  Alaptörvény
B)  cikkének (1)  bekezdésében foglalt jogállamiság érvényre juttatása hatékony bírói jogvédelmet követel meg
a  közigazgatás cselekményeivel szemben, aminek elengedhetetlen előfeltétele a  korszerű és koherens törvényi
eljárási keretek kialakítása. A Törvény a  magyar jogtörténetben az  első közigazgatási perrendtartási kódex, amely
az  európai jogfejlődés útját követve elválasztja egymástól a  közigazgatási peres eljárást és a  polgári eljárásokat.
A Törvény azzal a szabályozási igénnyel lép fel, hogy a közigazgatási perjogi szabályok az általános (kódex jellegű)
szabályozás keretében áttekinthetőek legyenek, az alkalmazandó eljárásjog megállapítása ne okozzon különösebb
nehézséget a jogkeresőknek, és a perjogi szabályozás ne legyen az indokoltnál kiterjedtebb.
[22] Az Alkotmánybíróság a  fenti jogtörténeti előzmények tükrében ugyanakkor hangsúlyozza, hogy a  vizsgált
esetben az  indítvány keretei között kizárólag a  Törvény köztársasági elnök által kifogásolt rendelkezéseit
vizsgálta az  indítványban megjelölt alaptörvényi rendelkezések és indokok alapján, és kizárólag azok közjogi
érvényességének alkotmányjogi kérdésében foglalt állást.
[23] 2. Az Alkotmánybíróság először a köztársasági elnök indítványának a Törvény közjogi érvénytelenségét állító részét
vizsgálta meg.
[24] Az Országgyűlés 2016. december 6-i ülésnapján a  közigazgatási perrendtartásról szóló T/12234. számú
törvényjavaslat zárószavazása során az  egységes javaslatot 115 igen, 36 nem szavazattal, 21 tartózkodás mellett
elfogadta. A törvényjavaslat elfogadására az egyszerű többséget igénylő törvények elfogadására irányuló általános
eljárási rendben került sor, az sarkalatossági záradékot nem tartalmazott.
[25] Az Alaptörvény T)  cikk (4)  bekezdése értelmében a  sarkalatos törvény olyan törvény, amelynek elfogadásához és
módosításához a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazata szükséges.
[26] Az Alkotmánybíróságnak az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés a) pontjában és az Abtv. 23. § (1) bekezdésében írt
hatáskörében eljárva – összhangban az  indítvánnyal – azt kellett megvizsgálnia, hogy az  elfogadott Törvénynek
a köztársasági elnök által megjelölt – tartalma szerint más törvények módosításáról szóló – rendelkezései az azokra
előírt többséget igénylő törvények elfogadására vonatkozó eljárási rendben kerültek-e elfogadásra.
[27] 3. A  köztársasági elnök az  elfogadott Törvény 7.  § (4)  bekezdését illetően arra hivatkozott, hogy e  szakasz ugyan
formailag nem módosítja a  Bszi.-nek az  igazságszolgáltatást végző bíróságokat felsoroló 16.  §-át, tartalmilag
azonban kiegészíti azt egy új bírósággal. Ez  utóbbi rendelkezés azonban az  Alaptörvény 25.  cikk (8)  bekezdése
– illetve ezzel összhangban a Bszi. 175. §-a – alapján sarkalatos, tehát kizárólag minősített többséggel módosítható.
[28] Az indítvány alapján az  Alkotmánybíróság vizsgálata a  következőkre terjedt ki: 1. a  törvénymódosítással érintett
szabályozási tárgykör áttekintése, 2. annak vizsgálata, hogy a  törvénymódosítás tartalmilag a  Bszi. rendelkezése(i)
módosítására irányul-e, és amennyiben igen, akkor 3. ez  sarkalatos törvény módosítását jelenti-e, és arra
alkotmányosan megfelelő eljárási rendben került-e sor.
[29] 3.1. Az Alaptörvény 25. cikk (8) bekezdése a bíróságokra vonatkozó alaptörvényi szabályozás részeként a bíróságok
szervezetére, igazgatására és központi igazgatása felügyeletére vonatkozó részletes szabályozást sarkalatos
törvényre utalja. Ezen alaptörvényi felhatalmazás alapján született meg a  Bszi., amely a  preambulumában
rögzíti, hogy az  Alaptörvény végrehajtására annak 25–28.  cikke alapján szabályozza a  bíróságok szervezeti
felépítését, feladatait és igazgatását, a bírósági hatáskörök jogállami szintű hatékony ellátása, a bírói függetlenség
elvének maradéktalan megvalósítása és az  ítélkezés egységének a  biztosítása érdekében. E  szervezetet – azaz
az  igazságszolgáltatás mint önálló hatalmi ág törvényi garanciákkal kialakított struktúráját – a  Bszi. Első rész
„A bíróságok működésének alapelvei és a  bírósági szervezet” II. Fejezete „A bírósági szervezet” fejezetcím alatt a
„2. Közös szabályok” rendelkezései között szereplő 16. §-ában határozza meg részletesen.
[30] Eszerint az  igazságszolgáltatást a  következő bíróságok végzik: a) a  Kúria, b) az  ítélőtábla, c) a  törvényszék,
d) a  járásbíróság és e) a közigazgatási és munkaügyi bíróság. Ezen túlmenően a Bszi. 18–24. §-ai szabályozzák azt,
hogy ezek a bíróságok milyen fokon és milyen feladat- és hatáskörben járnak el.
[31] A Bszi. fent említett fejezetének 19.  § (1)  bekezdése a  közigazgatási és munkaügyi bíróságot első fokon eljáró
bíróságként jelöli meg, és az a)–c) pontokban meghatározza azt, hogy mely ügyekben járhat el.
[32] A Bszi. 19. § (2) bekezdése a bíróság vezetéséről rendelkezik (a bíróságot az elnök vezeti), a (3) bekezdés a bíróság
jogi személyiségének a hiányát, illetve azt rögzíti, hogy az elnök az államháztartási gazdálkodási szabályok szerint
kötelezettséget vállalhat a törvényszék belső szabályzatában foglalt módon. A Bszi. 19. § (4) bekezdése a bíróságon
belüli csoportokról (munkaszervezeti egységekről) rendelkezik.
[33] A Bszi. 21.  §-a a  törvényszékre vonatkozó szabályozást tartalmaz. Ennek részeként rögzíti azt, hogy a  törvényben
meghatározott ügyekben első fokon jár el, és másodfokon elbírálja a  járásbíróságok, valamint a  közigazgatási és
munkaügyi bíróságok határozatai ellen bejelentett fellebbezéseket.
[34] 3.2. A  Bszi. 17.  § (1)  bekezdése akként rendelkezik, hogy bíróság létesítéséről, összevonásáról, megszüntetéséről,
elnevezéséről, székhelyéről, illetékességi területének meghatározásáról, valamint a katonai tanácsokkal rendelkező
bíróságok kijelöléséről külön törvény rendelkezik. A Bszi. fent hivatkozott 17. § (1) bekezdése és 21. §-a sarkalatos
törvényi rendelkezések.
[35] A Bszi.-nek ebben a  felsorolásában a  Törvény által megjelölt közigazgatási felsőbíróság azonban sem első-, sem
másodfokú bíróságként nem szerepel. A  Bszi. fent megjelölt rendelkezéseitől eltérően a  Törvény a  következőket
tartalmazza: a Törvény 7.  § (1)  bekezdésének a)  pontja szerint első fokon ítélkezik a  közigazgatási és munkaügyi
bíróság, ugyanezen szakasz b) pontja értelmében úgyszintén első fokon ítélkezik a közigazgatási felsőbíróságként
eljáró bíróság. A Törvény 7. § (2) bekezdésének a) pontja alapján másodfokon ítélkezik a közigazgatási és munkaügyi
bírósághoz tartozó ügyekben a  közigazgatási felsőbíróságként eljáró bíróság; illetve a  törvényhely b)  pontja
szerint a  közigazgatási felsőbíróságként eljáró bírósághoz tartozó ügyekben a  Kúria. A Törvény 7.  § (4)  bekezdése
értelmében közigazgatási felsőbíróságként a Fővárosi Törvényszék jár el.
[36] Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint azzal, hogy a  Törvény közigazgatási felsőbíróság név alatt feladat- és
hatáskört, a  bíróság összetételét meghatározó és eljárási szabályokat kapcsol az  új elnevezéshez, és ezen új
elnevezés alatt jogosítja fel a  Fővárosi Törvényszéket eljárásra, olyan tárgykörben szabályoz, ami a  Bszi. mint
sarkalatos törvény szabályozási tárgykörébe tartozik. Nem annak van közjogi jelentősége, hogy az  új elnevezés
alatt már létező és a Bszi.-ben szabályozott bíróság jár el (átmenetileg vagy akár véglegesen), hanem annak, hogy
az  egyszerű többséget igénylő törvények elfogadására irányadó eljárási rendben elfogadott Törvény nem hozhat
létre új, a Bszi. 16. §-ában nem szereplő bíróságot.
[37] Az egyszerű többséget igénylő törvények elfogadására irányadó eljárási rendben elfogadott Törvény nem a Fővárosi
Törvényszék elnevezését változtatja meg, hanem egy, a  Bszi. 16.  §-ában kifejezetten nem nevesített és nem is
szabályozott bíróság, a közigazgatási felsőbíróság eljárására jogosítja fel a Fővárosi Törvényszéket.
[38] A Bszi. sarkalatos törvényi szabályozása a  közigazgatási és munkaügyi bíróságokat a  bírósági szervezeten
belül különbíróságként állította fel. Igazgatási szempontból a  Bszi. a  bírósági szervezetrendszerbe tagolta be
a  különbíróságot. A  különbíróság a  Bszi. szabályozásában szervezetileg, igazgatásilag és szakmailag részben
önálló, de bizonyos szabályozási területeken (pl. a  bírák kinevezése, bírósági vezetők kinevezése, a  törvényszék
elnökének igazgatási jogosítványai) a  bírósági szervezetbe integrálódott. A  Törvény 7.  § (4)  bekezdése új
elnevezés alatt (közigazgatási felsőbíróság) eljáró bíróságként jelöli ki a  Fővárosi Törvényszéket. A  törvényszékek
(így a  Fővárosi Törvényszék is) részei a  Bszi. által szabályozott igazságszolgáltatási tevékenységet végző bírósági
szervezetrendszernek. Annak következtében, hogy az egyszerű többséget igénylő törvények elfogadására irányadó
eljárási rendben elfogadott Törvény 7.  § (4)  bekezdése a  Fővárosi Törvényszéket mint a  sarkalatos törvényben
szabályozott bíróságot közigazgatási felsőbíróságként való eljárásra is kijelöli, egyszerre általános hatáskörű és
különbíróságként eljáró bíróságként szabályozza azt.
[39] 3.3. A sarkalatosság kérdéskörével az Alkotmánybíróság legutóbb összefoglalóan az Abh.-ban foglalkozott. Eszerint
mint „[a] sarkalatos törvények körét az  Alaptörvény két módon határozza meg: egyrészt a) bizonyos tárgykörök
esetében – mintegy általános jelleggel – kimondja, hogy e tárgyköröket, esetleg ezek részletes szabályait sarkalatos
törvény határozza meg […]; másrészt b) egyes esetekben az Alaptörvény ezeken belül külön is megnevez néhány
kifejezett sarkalatos szabályozási tárgyat […].
A sarkalatosság követelménye [amihez a  T)  cikk (4)  bekezdése alapján a  jelen lévő országgyűlési képviselők
kétharmadának szavazata szükséges] tehát nem egyes törvényekre, hanem kifejezetten szabályozási (törvényhozási)
tárgykörökre vonatkozik. A  jogalkotó azt a  megoldást választotta, hogy sarkalatos törvény vagy sarkalatos
rendelkezéseket is tartalmazó törvény esetében a  záró rendelkezések között kimondja, hogy a  törvény egészét,
illetve mely rendelkezéseit tekinti sarkalatosnak.
A sarkalatosság – és az  ezzel összefüggő közjogi érvénytelenség – problémája ennek megfelelően több oldalról
is megközelíthető: a) egyrészt ha egy szabályozási tárgykörről az  Alaptörvény alapján kétséget kizáróan
megállapítható, hogy kizárólag sarkalatos törvénnyel szabályozható, úgy az  egyszerű többséggel elfogadott
szabályozás közjogi érvénytelenséget eredményez; illetve b) másrészt viszont kérdés az  is, hogy ha a  jogalkotó
(tehát már nem az alkotmányozó) egy szabályozási tárgykört sarkalatosnak minősített egy adott törvényben, akkor
e törvény a továbbiakban csak kétharmados többséggel módosítható-e. […]
A sarkalatos törvény fogalmát az  Alaptörvény vezette be, ugyanakkor korábban az  előző Alkotmány is előírta
bizonyos törvények kétharmados – minősített – többséggel történő elfogadásának a  követelményét. Ennek
megfelelően az  Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy a  13/2013. (VI. 17.) AB határozat (Indokolás [27]–[35])
alapján a vonatkozó korábbi határozataiban a sarkalatos törvényhozási tárgykör mikénti értelmezésére vonatkozóan
kidolgozott érvek, jogelvek és alkotmányossági összefüggések felhasználásának nincs akadálya” (Abh., Indokolás
[39]–[42]).
[40] Az Alaptörvény 25.  cikk (8)  bekezdése szerint „a bíróságok szervezetének, igazgatásának és központi igazgatása
felügyeletének, a  bírák jogállásának részletes szabályait, valamint a  bírák javadalmazását sarkalatos törvény
határozza meg”. A  Bszi. 175.  §-a kimondja, hogy „[e] törvény 1–8.  §-a, 12–15.  §-a, II. Fejezete, III. Fejezete, 45.  §-a,
V. Fejezete, Harmadik és Negyedik Része, X., XI. és XIII/A. Fejezete, továbbá 197.  §-a, 207.  §-a és 209.  §-a
az Alaptörvény 25. cikk (6) és (8) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.”
[41] Az Alkotmánybíróság az  Abh.-ban foglaltakkal egyezően emlékeztet az  1/1999. (II. 24.) AB határozat következő
megállapításaira. „A minősített többség követelménye nemcsak az  adott alkotmányi rendelkezés közvetlen
végrehajtásaként kiadott törvény megalkotására vonatkozik, hanem e  törvény módosítására (rendelkezéseinek
megváltoztatására, kiegészítésére) és hatályon kívül helyezésére is. Az  Alkotmány rendelkezése alapján minősített
többséggel elfogadott törvényt egyszerű többséggel elfogadott törvénnyel nem lehet módosítani, vagy hatályon
kívül helyezni. […] Az  Alkotmánybíróság álláspontja szerint a  kétharmados törvények közvetlen (tételes)
módosítása a  kétharmados törvény szabályozási köréhez közel álló, azzal esetleg részben egybevágó, másik,
egyszerű többséggel meghozható önálló törvény módosításával, vagy új törvény alkotásával alkotmányosan nem
kerülhető meg. Mindez ugyanis oda vezethetne, hogy a  kétharmados törvények formális érintetlenül hagyása
ellenére az alapjogi, illetve az alapintézményi törvény a módosított, illetve újonnan alkotott – formálisan egyszerű
többséghez kötött – törvényekhez képest elveszítené alkotmányosan meghatározó jelentőségét” (ABH 1999, 25.,
40–41.).
[42] Mindezek alapján az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az egyszerű többséget igénylő törvények elfogadására
irányadó eljárási rendben elfogadott Törvény 7.  § (4)  bekezdése tartalmilag sarkalatos törvényi rendelkezés
módosítására irányult, amely elfogadásának a  minősített többséget igénylő törvények megalkotására irányadó
eljárási rendben kellett volna megtörténnie [az egyes házszabályi rendelkezésekről szóló 10/2014. (II. 24.) számú
országgyűlési határozat (a  továbbiakban: HHSZ) 48.  § (8)  bekezdés, 50.  § (3)  bekezdés]. A  rendelkezés ezért sérti
az Alaptörvény T) cikk (4) bekezdését, a B) cikk (1) bekezdését és a 25. cikk (8) bekezdését.
IV. [43] A köztársasági elnök indítványának második része a  Törvény 12.  § (2)  bekezdés a) és c)  pontjainak alaptörvényellenességét állította.
[44] 1. A  köztársasági elnök álláspontja szerint a  Törvény 12.  § (2)  bekezdés a)  pontja (az itt szabályozott hatáskör)
tartalmát tekintve módosítja (elvonja) a sarkalatos törvény által a közigazgatási és munkaügyi bíróság hatáskörébe
és a  Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság kizárólagos illetékességébe utalt, az  NMHH határozataival
szembeni jogorvoslati eljárást. Emiatt a támadott rendelkezés sérti az Alaptörvény T) cikk (4) bekezdését és a IX. cikk
(6) bekezdését is. Ezzel összefüggésben az Alkotmánybíróság a következőket állapította meg.
[45] A Törvény 12. § (2) bekezdés a) pontja – a közszolgálati jogviszonnyal kapcsolatos perek kivételével – a közigazgatási
felsőbíróságként eljáró bíróság hatáskörébe utalja a központi államigazgatási szervekről szóló törvény szerinti önálló
szabályozó szerv, az autonóm államigazgatási szerv és a kormányhivatal közigazgatási tevékenységével kapcsolatos
pereket. A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010.
évi XLIII. törvény 1. § (6) bekezdésének a) pontja az NMHH-t önálló szabályozó szervként határozza meg. A Média
tv. az  NMHH döntéseivel szembeni bírósági felülvizsgálati eljárást a  Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
kizárólagos illetékességébe utalja [Média tv. 164. § (2) bekezdés]. Az Alaptörvény IX. cikk (6) bekezdése értelmében
a sajtószabadságra, valamint a médiaszolgáltatások, a sajtótermékek és a hírközlési piac felügyeletét ellátó szervre
vonatkozó részletes szabályokat sarkalatos törvény határozza meg, ennek értelmében az  NMHH-ra vonatkozó
szabályozás sarkalatos törvényre tartozik. A  Média tv. 229.  §-a értelmében a  Média tv. 164.  § (2)  bekezdése
sarkalatosnak minősül.
[46] A fent kifejtettek alapján az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy a Törvény 12.  § (2)  bekezdés a)  pontja olyan
hatáskört ad a  közigazgatási felsőbíróságként eljáró Fővárosi Törvényszéknek, amelyet a  Média tv. sarkalatos
törvényi rendelkezése korábban már más bíróság (közigazgatási és munkaügyi bíróság) hatáskörébe és kizárólagos
illetékességébe (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság) utalt.
[47] Az Alaptörvény T)  cikk (4)  bekezdése alapján a  sarkalatos törvény olyan törvény, amelynek elfogadásához és
módosításához a  jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazata szükséges. Az Abh.-ban kifejtettek
értelmében az Alaptörvény rendelkezése alapján „minősített többséggel elfogadott törvényt egyszerű többséggel
elfogadott törvénnyel nem lehet módosítani, vagy hatályon kívül helyezni” (Indokolás [45]).
[48] Jelen ügyben ez  tehát azt jelenti, hogy sarkalatos törvényben biztosított hatáskör és kizárólagos illetékesség
egyszerű többséget igénylő törvények elfogadására irányadó eljárási rendben elfogadott törvénnyel nem
módosítható, nem változtatható meg. Ebből következően az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a Törvény 12. §
(2) bekezdés a) pontjában foglalt szabály sérti az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésében, a T) cikk (4) bekezdésében
és IX. cikk (6) bekezdésében foglalt rendelkezéseket, ezért alaptörvény-ellenes.
[49] 2. A Törvény 12. § (2) bekezdés c) pontjával kapcsolatban az Alkotmánybíróság az alábbi megállapításokat teszi.
 [50] A köztársasági elnök lényegében a  fent kifejtettekkel azonos alkotmányjogi érveléssel állította a  Törvény 12.  §
(2)  bekezdés c)  pontjában foglalt hatásköri szabály alaptörvény-ellenességét, ugyanis a  sarkalatosnak minősített
Ve. 229.  § (1)  bekezdésében foglalt törvényi rendelkezést az  egyszerű többséget igénylő törvények elfogadására
irányadó eljárási rendben elfogadott Törvény a kifogásolt hatásköri szabállyal módosítja.
[51] Az Alaptörvény 2. cikk (1) bekezdése és 35. cikk (1) bekezdése értelmében az országgyűlési és a helyi önkormányzati
választásokra vonatkozó szabályokat sarkalatos törvény állapítja meg. A  Ve. egyes rendelkezései, így a  229.  §
(1)  bekezdése sarkalatos tárgykörbe tartozik. A Ve. 229.  § (1)  bekezdésének első mondata értelmében a  bírósági
felülvizsgálati kérelmet a  másodfokú határozatot hozó választási bizottság székhelye szerint illetékes ítélőtábla
bírálja el. A Ve. 354. § (1) bekezdése értelmében a Ve. 229. § (1) bekezdése sarkalatosnak minősül.
[52] A Törvény 12.  § (2)  bekezdés c)  pontja – a  Ve. hivatkozott rendelkezésével ellentétesen – a  közigazgatási
felsőbíróságként eljáró Fővárosi Törvényszék hatáskörébe utalja a  választási bizottságok közigazgatási
tevékenységével kapcsolatos pereket. A Ve.-ben szabályozott választási bizottságok eljárása és döntése a Törvény
12.  § (2)  bekezdés c)  pontjában foglalt közigazgatási tevékenységnek minősül, az  ezzel kapcsolatos pereket
a  Törvény felhívott rendelkezése szerint a  közigazgatási felsőbíróságként eljáró Fővárosi Törvényszék, a  12.  §
(4)  bekezdés c)  pontja értelmében pedig a  Nemzeti Választási Bizottság határozata ellen benyújtott bírósági
felülvizsgálati kérelmet a Kúria bírálja el.
[53] Az Alaptörvény T)  cikk (4)  bekezdése alapján a  sarkalatos törvény olyan törvény, amelynek elfogadásához és
módosításához a  jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazata szükséges. Az Abh.-ban kifejtettek
értelmében az Alaptörvény rendelkezése alapján „minősített többséggel elfogadott törvényt egyszerű többséggel
elfogadott törvénnyel nem lehet módosítani, vagy hatályon kívül helyezni” (Indokolás [45]).
[54] Jelen ügyben ez  tehát azt jelenti, hogy sarkalatos törvényben biztosított hatáskör egyszerű többséget igénylő
törvények elfogadására irányadó eljárási rendben elfogadott törvénnyel nem módosítható, nem változtatható meg.
[55] Ebből következően az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy a  Törvény 12.  § (2)  bekezdés c)  pontjában foglalt
szabály sérti az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdését, a T)  cikk (4)  bekezdését, a  2.  cikk (1)  bekezdését és a  35.  cikk
(1) bekezdését, ezért alaptörvény-ellenes.
V. [56] A fentiekben foglaltak alapján az  Alkotmánybíróság megállapította azt, hogy az  egyszerű többséget igénylő
törvények elfogadására irányadó eljárási rendben elfogadott Törvény indítvánnyal támadott rendelkezései
az  Alaptörvény szerinti sarkalatos szabályozási tárgykörben rendelkeztek, ezért alaptörvény-ellenesek. A Törvényt
nem a  HHSZ 50.  § (3)  bekezdése szerinti eljárási rendben fogadta el az  Országgyűlés, így az  nem felel meg
a  jogszabályalkotásra előírt formai – érvényességi – követelménynek. Az  Alkotmánybíróság korábban már
megállapította azt, hogy az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdésének jogállami klauzulája alaptörvényi oltalmat
nyújt a  jogbiztonság alaptörvényi követelményének, amely magában foglalja azt, hogy a  jogszabályok közjogilag
érvényes eljárási rendben jöjjenek létre.
[57] Az Alkotmánybíróság a  jelen ügyben rámutat arra, hogy valamennyi törvényi szabályozás esetén, de kiemelten is
az  Alaptörvény által sarkalatosnak tekintett törvények vagy ilyennek minősülő szabályozási tárgykörök esetében
fokozott jogbiztonsági követelmény a  törvény megalkotására vonatkozó speciális eljárási szabályok [HHSZ 50.  §
(3)  bekezdés] betartása. Fokozott jogállami követelményeknek kell érvényesülnie olyan esetekben, amikor maga
az Alaptörvény minősíti sarkalatosnak a törvényi szabályozási tárgykört, kifejezve ezzel azt, hogy az alkotmányozó
hatalom alkotmányos súlyt adott a  sarkalatos törvény megalkotására vonatkozó szabályoknak, ennek részeként
az elfogadás feltételét képező eljárási rendnek és szavazati arányoknak.
[58] Az Alkotmánybíróság a  fentiekben kifejtettekkel összefüggésben utal arra, hogy a  jelen ügyben előzetes
normakontroll eljárást folytatott, vagyis elfogadott, de még ki nem hirdetett törvényt vizsgált. Így a Törvény – mint
bármely más jogszabály – kihirdetése előtt érvényesen létre sem jöhetett, függetlenül az Alkotmánybíróság döntése
tartalmától. Erre a  körülményre tekintettel jelen eljárásban hozott határozatában az  Alkotmánybíróság csak arra
mutathat rá, hogy a törvényalkotási eljárás szabályainak megszegése a kihirdetett Törvény közjogi érvénytelenségét
eredményezné. A köztársasági elnöknek a  törvényalkotásban betöltött alkotmányos szerepéből – többek között –
az  következik, hogy alkotmányos vétóval éljen olyan jogszabállyal szemben, amellyel kapcsolatban álláspontja
szerint közjogi érvénytelenséget eredményező ok merült fel. Az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény 24.  cikk
(2)  bekezdés a)  pontjában és az  Abtv. 23.  §-ában foglalt hatáskörében eljárva tehát preventív alkotmányossági
normakontrollt gyakorol. Ennek alkotmányos rendeltetése az, hogy alaptörvény-ellenes (közjogilag érvénytelen)
jogszabály ne válhasson a  jogrendszer részévé. Miután a  köztársasági elnök a  Törvényt az  Alaptörvénnyel való
összhang vizsgálatára megküldte az  Alkotmánybíróságnak, alkotmányos kontroll szerepének eleget tett. Az  általa
támadott rendelkezések alaptörvény-ellenességének megállapítása miatt az  Alaptörvény 6.  cikk (6)  bekezdése
értelmében az Országgyűlésnek a Törvényt az alaptörvény-ellenesség megszüntetése érdekében újra kell tárgyalnia.
[59] A vizsgált esetben a Törvény indítvánnyal támadott egyszerű többséget igénylő törvények elfogadására irányadó
eljárási rendben elfogadott rendelkezései olyan, az  Alaptörvény alapján sarkalatosnak minősülő törvények
(Bszi., Média tv., Ve.) egyes sarkalatos törvényi szabályait módosították, amelyek a  fent jelzett fokozott jogállami
követelményt sértik, ezért alaptörvény-ellenesek, és az  elfogadásra irányadó eljárási szabályok sérelmén keresztül
– a kifejtettek szerint – közjogi érvénytelenségre vezetnek.
VI. [60] A kifejtettekre tekintettel az  Alkotmánybíróság a  rendelkező részben foglaltak szerint határozott, ezért a Törvény
az Abtv. 40. § (1) bekezdése alapján nem hirdethető ki.
[61] Az Alkotmánybíróság a határozat Magyar Közlönyben történő közzétételét az Abtv. 44. § (1) bekezdésének második
mondata alapján rendelte el.
Budapest, 2017. január 13. Dr. Sulyok Tamás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1388/2011. (XI. 17.) Korm. határozata a XIV. Nyári Európai Ifjúsági Olimpiai Fesztivál (EYOF) 2017. rendezési jogának elnyerése esetén szükséges kormányzati intézkedésekről.
A Kormány 1. támogatja Győr Megyei Jogú Város Önkormányzatának és a Magyar Olimpiai Bizottságnak a XIV. Nyári Európai Ifjúsági
Olimpiai Fesztivál (a továbbiakban: EYOF) 2017. évi megrendezésére vonatkozó pályázatát, amelynek érdekében
vállalja, hogy a rendezési jog elnyerése esetén, az EYOF 2017. évi megrendezéséhez 9 622 540 000 forint összegű
állami hozzájárulást biztosít; Felelős: nemzeti erőforrás miniszter nemzetgazdasági miniszter
nemzeti fejlesztési miniszter Határidő: a 2013–2017. évi költségvetés tervezése során
2. az 1. pont szerinti állami támogatás felhasználása tekintetében elszámolási kötelezettséget, a fel nem használt rész
tekintetében visszafizetési kötelezettséget állapít meg; az 1. pont szerinti költségvetési forrás jogszerű felhasználását
a Kormányzati Ellenőrzési Hivatal ellenőrzi. Felelős: nemzeti erőforrás miniszter
Kormányzati Ellenőrzési Hivatal elnöke Határidő: 2013. december 31.–2017. december 31.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
58/2015. (XII. 30.) EMMI rendelete a fejezeti kezelésű előirányzatok és központi kezelésű előirányzatok kezeléséről és felhasználásáról.
Az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 109.  § (5)  bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, az  államháztartásról
szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet 1.  melléklet I. alcím 19.  pontjában meghatározott
feladatkörömben eljárva, az  1.  § (1)  bekezdés a)  pont ab)  alpontja tekintetében a  Magyarország 2015. évi központi
költségvetéséről szóló 2014. évi C. törvény 76.  § (2)  bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, a  Kormány tagjainak feladatés hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 48. § 2. pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva – a Kormány
tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 90. § 2. pontjában meghatározott feladatkörében eljáró
nemzetgazdasági miniszterrel egyetértésben – a következőket rendelem el:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. § E rendelet hatálya – az állami sportcélú támogatások kivételével –
a) a központi költségvetés Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezetében eredeti előirányzatként megállapított
aa) fejezeti kezelésű előirányzatok és központi kezelésű előirányzatok költségvetési kiadási
előirányzataira, amelyek vonatkozásában a  fejezetet irányító szerv vezetője az  államháztartásról
szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet (a  továbbiakban: Ávr.)
1.  melléklete szerint a  Kormánynak a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014.
(VI. 6.) Korm. rendelet 48. §-a szerinti tagja (a továbbiakban: miniszter),
ab) a biztonságos és gazdaságos gyógyszer- és gyógyászatisegédeszköz-ellátás, valamint
a gyógyszerforgalmazás általános szabályairól szóló 2006. évi XCVIII. törvény 83/A. § (7) bekezdése
alapján az  államot megillető elővásárlási jog gyakorlásának fedezetéül szolgáló központi kezelésű
előirányzat költségvetési kiadási előirányzatára,
b) a költségvetési évet megelőző évek központi költségvetéséről szóló törvényeiben az  a)  pont aa)  alpontja
szerinti fejezetet irányító szerv vezetője által vezetett minisztérium és annak jogelődjei költségvetési
fejezetében megállapított fejezeti kezelésű előirányzatok költségvetési maradványára és
c) az Ávr. alapján a költségvetési év során megállapított új fejezeti kezelésű előirányzatok és központi kezelésű
előirányzatok kiadási előirányzataira
[az a)–c) pont szerinti előirányzatok a továbbiakban együtt: előirányzatok] terjed ki.
2. § E rendelet alkalmazásában
 1.  állami támogatás: az európai uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatásokkal kapcsolatos eljárásról
és a regionális támogatási térképről szóló 37/2011. (III. 22.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Atr.) 2. § 1. pontja
szerinti támogatás,
2.  átlátható formában nyújtott támogatás: olyan támogatás, amelynél előzetesen, kockázatértékelés nélkül
kiszámítható a bruttó támogatástartalom,
3.  bérköltség: a 651/2014/EU bizottsági rendelet 2. cikk 31. pontja szerinti költség,
 4.  elszámolható költség: az Atr. 2. § 6. pontja szerinti költség,
 5.  foglalkoztatottak számának nettó növekedése: a  651/2014/EU bizottsági rendelet 2.  cikk 32.  pontja szerinti
növekedés,
 6.  közszolgáltatás: az  Európai Unió működéséről szóló szerződés 106.  cikk (2)  bekezdése szerinti általános
gazdasági érdekű szolgáltatás,
 7.  megváltozott munkaképességű munkavállaló: a  651/2014/EU bizottsági rendelet 2.  cikk 3.  pontja szerinti
munkavállaló,
 8.  mezőgazdasági termék: a 651/2014/EU bizottsági rendelet 2. cikk 11. pontja szerinti termék,
 9.  mezőgazdasági termék feldolgozása: a 651/2014/EU bizottsági rendelet 2. cikk 10. pontja szerinti tevékenység,
10.  mezőgazdasági termék forgalmazása: a 651/2014/EU bizottsági rendelet 2. cikk 8. pontja szerinti tevékenység,
11.  nehéz helyzetben lévő vállalkozás: az Atr. 6. §-ában meghatározott vállalkozás,
12.  támogatási intenzitás: az Atr. 2. § 15. pontja szerinti intenzitás,
13.  támogatástartalom: az Atr. 2. § 19. pontja szerinti tartalom.
II. FEJEZET
AZ ELŐIRÁNYZATOK FELHASZNÁLÁSÁNAK ÁLTALÁNOS SZABÁLYAI 3. § A fejezeti kezelésű előirányzatok részletes felhasználási szabályait az 1. melléklet, a központi kezelésű előirányzatok
részletes felhasználási szabályait a  2.  melléklet tartalmazza. Az  1. és 2.  mellékletben meghatározott felhasználási
szabályokat az  egyes előirányzatokhoz rendelt megfelelő államháztartási egyedi azonosító számmal azonosított
előirányzatra kell alkalmazni, annak a fejezeten belüli címrendi besorolásától függetlenül.
III. FEJEZET
AZ EURÓPAI UNIÓS ÁLLAMI TÁMOGATÁSI SZABÁLYOKNAK VALÓ MEGFELELÉS
1. Az egyes támogatási kategóriákra vonatkozó közös szabályok
4. § Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikk (1) bekezdése szerinti állami támogatások esetében
a) az 1. melléklet 5., 19., 26., 31., 33., 40., 46., 50–53., 57–59., 61., 62., 66., 67., 75., 119., 120., 122., 133., 134., 137.,
147., 150., 185., 186., 192., 200., 202., 210., 211., 214. és 215. sora alapján az  SA.34770 (2012/N-2). számú
bizottsági határozat szerinti támogatás,
b) az 1. melléklet 48. és 49. sora alapján az SA.38425 (2014/N). számú bizottsági határozat szerinti támogatás,
c) az 1. melléklet 19., 46., 48., 49., 53., 57., 61., 62., 78., 109., 112., 113., 119., 133., 137., 145., 150., 181., 202. és 253.
sora alapján az 1407/2013/EU bizottsági rendelet szerinti támogatás,
d) az 1. melléklet 181. sora alapján a 651/2014/EU bizottsági rendelet 31. cikke szerinti képzési támogatás,
e) az 1. melléklet 181. és 182. sora alapján a 651/2014/EU bizottsági rendelet 33. cikke szerinti, a megváltozott
munkaképességű munkavállalók foglalkoztatásához bértámogatás formájában nyújtott támogatás,
f ) az 1. melléklet 181. és 182. sora alapján a 651/2014/EU bizottsági rendelet 34. cikke szerinti, a megváltozott
munkaképességű munkavállalók foglalkoztatásával járó többletköltségek ellentételezéséhez nyújtott
támogatás,
g) az 1. melléklet 110. és 177. sora alapján a 2012/21/EU bizottsági határozat szerinti támogatás,
h) az 1. melléklet 110. és 177. sora alapján a 360/2012/EU bizottsági rendelet szerinti támogatás
nyújtható.
5. § (1) A 651/2014/EU bizottsági rendelet, az  1407/2013/EU bizottsági rendelet, a  2012/21/EU bizottsági határozat,
a 360/2012/EU bizottsági rendelet, a SA.38425 (2014/N). számú bizottsági határozat és a SA.34770 (2012/N-2). számú
bizottsági határozat hatálya alá tartozó támogatás kizárólag átlátható formában nyújtható.
(2) A kedvezményezett köteles a  támogatással kapcsolatos okiratokat és dokumentumokat a  támogatási döntés
meghozatala napjától számított tíz évig megőrizni.
(3) Nem ítélhető meg támogatás
a) azon szervezet részére, amely az  Európai Bizottság európai uniós versenyjogi értelemben vett állami
támogatás visszafizetésére kötelező határozatának nem tett eleget,
b) a 4. § a)–c) pontja szerinti támogatás kivételével nehéz helyzetben lévő vállalkozás részére,
c) a 4. § a), b) és d)–f ) pontja szerinti támogatás kivételével a halászati és akvakultúra-termékek piacának közös
szervezéséről, az 1184/2006/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 104/2000/EK
tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1379/2013/EU európai parlamenti és
tanácsi rendeletben meghatározott akvakultúra-termékek termeléséhez, feldolgozásához és értékesítéséhez,
d) a 4. § d)–f ) pontja szerinti támogatás kivételével elsődleges mezőgazdasági termeléshez,
e) a 4.  § a), b) és g)  pontja szerinti támogatás kivételével mezőgazdasági termék feldolgozásában és
mezőgazdasági termék forgalmazásában tevékeny vállalkozás részére, ha
ea) a támogatás összege az  elsődleges termelőktől beszerzett, vagy érintett vállalkozások által
forgalmazott ilyen termékek ára vagy mennyisége alapján kerül rögzítésre, vagy
eb) a támogatás az elsődleges termelőknek történő teljes vagy részleges továbbítástól függ,
f ) exporttal kapcsolatos tevékenységhez, ha az az exportált mennyiségekhez, értékesítési hálózat kialakításához
és működtetéséhez, vagy az  exporttevékenységgel összefüggésben felmerülő egyéb folyó kiadásokhoz
közvetlenül kapcsolódik,
g) ha azt import áru helyett hazai áru használatától teszik függővé,
h) olyan feltétellel, amely az európai uniós jog megsértését eredményezi.
(4) A 651/2014/EU bizottsági rendelet alapján – a  4. § e) és f )  pontja szerinti támogatás kivételével – támogatás
csak akkor ítélhető meg, ha a  kedvezményezett a  651/2014/EU bizottsági rendelet 6.  cikk (2)  bekezdésében
meghatározott kötelező tartalmi elemeket tartalmazó támogatási kérelmét a  projekt megkezdése előtt írásban
benyújtotta.
(5) Azonos vagy részben azonos azonosítható elszámolható költségek esetén az e  rendelet szerinti támogatás abban
az  esetben halmozható más, helyi, regionális, államháztartási vagy uniós forrásból származó állami támogatással,
ha az  nem vezet a  csoportmentességi rendeletekben vagy az  Európai Bizottság jóváhagyó határozatában
meghatározott legmagasabb támogatási intenzitás túllépéséhez.
(6) Az e  rendelet szerinti támogatás különböző azonosítható elszámolható költségek esetén halmozható más, helyi,
regionális, államháztartási vagy uniós forrásból származó állami támogatással.
(7) Az egy projekthez igénybe vett összes támogatás – függetlenül attól, hogy annak finanszírozása uniós, országos,
regionális vagy helyi forrásból történik – támogatási intenzitása nem haladhatja meg az  irányadó uniós állami
támogatási szabályokban meghatározott támogatási intenzitást vagy támogatási összeget.
(8) A támogatási intenzitás kiszámítása során valamennyi felhasznált számadatot az adók és illetékek levonása előtt kell
figyelembe venni.
(9) Az Atr. 18.  § (2)  bekezdés a)  pontja szerint előzetesen be kell jelenteni az  Európai Bizottság részére az  egyedi
támogatást, ha a támogatás összege a 651/2014/EU bizottsági rendelet szerinti
a) képzési támogatás esetén képzési projektenként meghaladja a 2 millió eurónak megfelelő forintösszeget,
b) megváltozott munkaképességű munkavállaló foglalkoztatásához bértámogatás formájában nyújtott
támogatás esetén vállalkozásonként és évenként meghaladja a 10 millió eurónak megfelelő forintösszeget,
c) megváltozott munkaképességű munkavállaló foglalkoztatásával járó többletköltség ellentételezéséhez
nyújtott támogatás esetén vállalkozásonként és évenként meghaladja a  10  millió eurónak megfelelő
forintösszeget.
(10) E rendelet alapján
a) a 4. § a) pontja szerinti támogatás esetén 2018. szeptember 1-ig,
b) a 4. § b) pontja szerinti támogatás esetén 2019. december 31-ig,
c) a 4. § c) pontja szerinti támogatás esetén 2021. június 30-ig,
d) a 4. § d)–f ) pontja szerinti támogatás esetén 2021. június 30-ig,
e) a 4. § h) pontja szerinti támogatás esetén 2019. június 30-ig
lehet támogatási döntést hozni.
2. Az 1407/2013/EU bizottsági rendelet szerinti csekély összegű támogatás
6. § (1) Csekély összegű (de minimis) támogatás – a 11. §-ban foglalt esetet kivéve – az 1407/2013/EU bizottsági rendelet
alapján nyújtható.
(2) Az egy és ugyanazon vállalkozásnak minősülő vállalkozások részére az  1407/2013/EU bizottsági rendelet hatálya
alá tartozó, Magyarországon odaítélt csekély összegű támogatás (ezen alcím vonatkozásában a  továbbiakban:
támogatás) bruttó támogatástartalma nem haladhatja meg a 200 000 eurónak, közúti kereskedelmi árufuvarozást
ellenszolgáltatás fejében végző, egy és ugyanazon vállalkozásnak minősülő vállalkozások esetén a 100 000 eurónak
megfelelő forintösszeget, figyelembe véve az 1407/2013/EU bizottsági rendelet 3. cikk (8) és (9) bekezdését.
(3) A támogatás odaítélése során az  adott pénzügyi évben, valamint az  előző két pénzügyi év alatt odaítélt csekély
összegű támogatások bruttó támogatástartalmának összegét kell figyelembe venni.
(4) Az 1407/2013/EU bizottsági rendelet 1.  cikk (2)  bekezdésében foglaltak kivételével nem lehet kedvezményezett
az  a  vállalkozás, amely az  igényelt támogatást az  1407/2013/EU bizottsági rendelet 1.  cikk (1)  bekezdésében
meghatározott kivételek szerint használná fel.
(5) Nem nyújtható támogatás a  közúti kereskedelmi árufuvarozást ellenszolgáltatásért végző vállalkozás részére
teherszállító jármű vásárlására.
(6) A támogatás a csekély összegű közszolgáltatási támogatással a 360/2012/EU bizottsági rendeletben meghatározott
felső határig halmozható. A  támogatás más csekély összegű támogatásokról szóló rendeleteknek megfelelően
nyújtott csekély összegű támogatással az (1) bekezdésben meghatározott felső határig halmozható.
(7) A támogatás nem halmozható azonos elszámolható költségek vagy azonos kockázatfinanszírozási célú intézkedés
vonatkozásában nyújtott állami támogatással, ha az  így halmozott összeg meghaladná a  csoportmentességi
rendeletekben vagy az  Európai Bizottság jóváhagyó határozatában meghatározott támogatási intenzitást vagy
összeget.
(8) A kedvezményezettnek az  1407/2013/EU bizottsági rendelet 5.  cikk (1)  bekezdése figyelembevételével
– az  ott meghatározott feltételek teljesítésének megállapítására alkalmas módon – nyilatkoznia kell a  részére
a támogatás odaítélésének évében és az azt megelőző két pénzügyi évben nyújtott csekély összegű támogatások
támogatástartalmáról.
3. A 651/2014/EU bizottsági rendelet 31. cikke szerinti képzési támogatás
7. § (1) A képzési támogatás (ezen alcím vonatkozásában a továbbiakban: támogatás) esetén a támogatási intenzitás nem
haladhatja meg az elszámolható költségek 50%-át.
(2) A támogatási intenzitás
a) megváltozott munkaképességű munkavállaló vagy hátrányos helyzetű munkavállaló részére nyújtott képzés
esetén 10 százalékponttal,
b) középvállalkozásnak nyújtott támogatás esetén 10 százalékponttal,
c) kisvállalkozásnak nyújtott támogatás esetén 20 százalékponttal növelhető.
(3) A támogatási intenzitás legfeljebb az elszámolható költségek 70%-áig növelhető.
 (4) A támogatás keretében elszámolható
a) az oktatók személyi jellegű ráfordítása, azokra az  órákra vonatkozóan, amikor az  oktatók részt vesznek
a képzésen,
b) az oktatók és a  képzésben résztvevők közvetlenül a  képzési projekthez kapcsolódó működési költsége (pl.
útiköltség, közvetlenül a projekthez kapcsolódó anyagok és fogyóeszközök költsége, valamint az eszközök és
berendezések értékcsökkenése kizárólag a képzési projekt keretében történő használatuk mértékéig),
c) a képzési projekthez kapcsolódó tanácsadás költsége,
d) a képzésben résztvevők személyi jellegű ráfordításai és az általános közvetett költségek (pl. adminisztrációs
költségek, bérleti díj, rezsi költségek) azokra az  órákra vonatkozóan, amikor a  képzésben résztvevők részt
vesznek a képzésen,
e) a képzésben résztvevő megváltozott munkaképességű munkavállalók minimálisan szükséges szállásköltsége.
 (5) Nem nyújtható támogatás a  kötelező nemzeti képzési előírásoknak való megfeleléshez, valamint támogatott
beruházás esetén a beruházás alapvető működtetéséhez szükséges képzéshez.
4. A 651/2014/EU bizottsági rendet 33. cikke szerinti, a megváltozott munkaképességű munkavállaló
foglalkoztatásához bértámogatás formájában nyújtott támogatás
8. § (1) A megváltozott munkaképességű munkavállaló foglalkoztatásához bértámogatás formájában nyújtott támogatás
(ezen alcím vonatkozásában a  továbbiakban: támogatás) esetén a  támogatási intenzitás nem haladhatja meg
az elszámolható költségek 75%-át.
(2) A támogatás keretében a megváltozott munkaképességű munkavállaló foglalkoztatása alatti időszakban felmerülő
bérköltség számolható el.
(3) A megváltozott munkaképességű munkavállaló felvételének az érintett vállalkozásnál a foglalkoztatottak számának
nettó növekedését kell eredményeznie a felvételt megelőző tizenkét hónap átlagához viszonyítva.
(4) A foglalkoztatottak számának nettó növekedése szempontjából figyelmen kívül kell hagyni azon álláshelyek
megüresedését, amely önkéntes kilépés, a  munkaképesség megváltozása, öregségi nyugdíjazás, önkéntes
munkaidő-csökkentés vagy kötelességszegés miatti jogszerű elbocsátás miatt történik. Ez  a  szabály nem
alkalmazható az álláshely létszámleépítés következtében történt megüresedése esetén.
(5) A megváltozott munkaképességű munkavállaló az alkalmazandó nemzeti jogszabályoknak, a munkaszerződésnek
vagy a vállalkozásra nézve kötelező kollektív szerződésnek megfelelő minimális időtartamon keresztül folyamatos
foglalkoztatásra jogosult.
5. A 651/2014/EU bizottsági rendelet 34. cikke szerinti, a megváltozott munkaképességű
munkavállaló foglalkoztatásával járó többletköltség ellentételezéséhez nyújtott támogatás
9. § (1) A megváltozott munkaképességű munkavállaló foglalkoztatásával járó többletköltség ellentételezéséhez nyújtott
támogatás (ezen alcím vonatkozásában a továbbiakban: támogatás) az elszámolható költségek 100%-áig nyújtható.
(2) A támogatás keretében elszámolható
a) a helyiségek átalakításának költsége,
b) a megváltozott munkaképességű munkavállaló segítésével foglalkozó személy foglalkoztatásához
kapcsolódó költség kizárólag a segítés ideje alatt, valamint ezen segítő személy képzési költsége,
c)  a megváltozott munkaképességű munkavállaló általi használatra alkalmassá tétel érdekében
ca) a berendezések átalakításának, beszerzésének költsége,
cb) az átalakított vagy segítség nyújtására alkalmas technológiai felszerelések költsége, a  szoftverek
beszerzésének és érvényesítésének költsége,
d) a megváltozott munkaképességű munkavállaló munkahelyre és munkával kapcsolatos tevékenység
helyszínére történő szállításához közvetlenül kapcsolódó költség,
e) a megváltozott munkaképességű munkavállaló által rehabilitációra fordított órák bérköltsége,
f ) a védett foglalkoztatást biztosító kedvezményezett esetén közvetlenül a  megváltozott munkaképességű
munkavállaló foglalkoztatásával összefüggésben
fa) a termelőegység létrehozásának, üzembe helyezésének vagy korszerűsítésének költsége,
fb) az adminisztrációs és szállítási költségek.
(3) A (2)  bekezdés c)  pontja szerinti esetben azon költség számolható el, amely akkor merülne fel, ha
a kedvezményezett nem megváltozott munkaképességű munkavállalót foglalkoztatna.
6. A 2012/21/EU bizottsági határozat szerinti közszolgáltatásért járó ellentételezés
10. § (1) A közszolgáltatásért járó ellentételezés (ezen alcím vonatkozásában a  továbbiakban: támogatás) kizárólag
a közszolgáltatás ellátásával megbízott kedvezményezett részére nyújtható.
(2) A támogatás csak olyan mértékben korlátozhatja a  versenyt, amely mindenképpen szükséges a  feladat hatékony
ellátásához.
(3) A támogatás mértéke nem haladhatja meg a  közszolgáltatási kötelezettségek teljesítéséhez szükséges nettó
költséget, ideértve az ésszerű nyereséget is. A támogatás mértékét a 2012/21/EU bizottsági határozat 5. cikke szerint
kell megállapítani.
(4) Ha a  kedvezményezett a  2012/21/EU bizottsági határozat 5.  cikkének megfelelően meghatározott összeget
meghaladó támogatásban részesül, köteles a  túlkompenzációt visszafizetni. Ha a  túlkompenzáció összege nem
haladja meg az átlagos éves ellentételezés összegének 10%-át, a túlkompenzáció átvihető a következő időszakra, és
levonható az arra az időszakra fizetendő támogatás összegéből.
(5) A kedvezményezett a támogatásról olyan elkülönített elszámolást köteles vezetni, amelyből a (2)–(4) bekezdésben
meghatározott követelmények ellenőrizhetőek.
7. A 360/2012/EU bizottsági rendelet szerinti csekély összegű közszolgáltatási támogatás
11. § (1) Egy vállalkozás részére a  360/2012/EU bizottsági rendelet hatálya alá tartozó csekély összegű közszolgáltatási
támogatás (ezen alcím vonatkozásában a továbbiakban: támogatás) bruttó támogatástartalma nem haladhatja meg
az 500 000 eurónak megfelelő forintösszeget.
(2) Nem lehet kedvezményezett az  a  vállalkozás, amely a  támogatást a  360/2012/EU bizottsági rendelet 1.  cikk
(2) bekezdésében meghatározott kivételek szerint használná fel.
(3) A támogatás nem halmozható azonos elszámolható költségek vonatkozásában nyújtott állami támogatással, ha
az  így halmozott összeg meghaladná a  csoportmentességi rendeletekben vagy az  Európai Bizottság jóváhagyó
határozatában meghatározott legmagasabb támogatási intenzitást vagy összeget.
(4) A támogatás nem halmozható ugyanazon közszolgáltatáshoz kapcsolódó más ellentételezéssel, függetlenül attól,
hogy ez az ellentételezés uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatásnak minősül-e.
(5) Az (1) bekezdés szerinti felső határ tekintetében a támogatás odaítélésekor az adott pénzügyi évben, valamint az azt
megelőző két pénzügyi évben odaítélt csekély összegű támogatások bruttó támogatástartalmának összegét kell
figyelembe venni.
(6) A támogatás más csekély összegű támogatásokról szóló bizottsági rendeleteknek megfelelően nyújtott csekély
összegű támogatással az (1) bekezdésben meghatározott felső határig halmozható.
(7) A támogatás kedvezményezettjének a (4)–(6) bekezdésben meghatározott feltételek teljesítésének megállapítására
alkalmas módon nyilatkoznia kell a  részére a  támogatás odaítélésének évében és az  azt megelőző két pénzügyi
évben nyújtott csekély összegű támogatások támogatástartalmáról.
IV. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 12. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
13. § Az e rendelet alapján
a) kijelölt kezelő szerv, valamint
b) – ha e rendelet a hatálya alá tartozó előirányzat esetében lebonyolító szerv igénybevételét lehetővé teszi –
az Ávr. szerinti megállapodás keretében kijelölt lebonyolító szerv
(a kezelő szerv és a  lebonyolító szerv a  továbbiakban együtt: szerv) által az  e  rendelet hatálya alá tartozó
előirányzatok vonatkozásában az  e  rendelet hatálybalépését megelőzően tett kötelezettségvállalást és teljesített
kifizetést az arra jogosult szerv által tett kötelezettségvállalásnak és teljesített kifizetésnek kell tekinteni.
14. § E rendelet
a) az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108.  cikkének a  csekély összegű támogatásokra való
alkalmazásáról szóló, 2013. december 18-i 1407/2013/EU bizottsági rendelet (HL L 352., 2013.12.24., 1. o.),
b) az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108.  cikkének az  általános gazdasági érdekű
szolgáltatást nyújtó vállalkozások számára nyújtott csekély összegű támogatásokra való alkalmazásáról szóló,
2012. április 25-i 360/2012/EU bizottsági rendelet (HL L 114, 2012.4.26., 8. o.),
c) az Európai Unió működéséről szóló szerződés 106.  cikke (2)  bekezdésének az  általános gazdasági érdekű
szolgáltatások nyújtásával megbízott egyes vállalkozások javára közszolgáltatás ellentételezése formájában
nyújtott állami támogatásra való alkalmazásáról szóló, 2011. december 20-i 2012/21/EU bizottsági határozat
(HL L 7., 2012.1.11., 3. o.),
d) a Szerződés 107. és 108.  cikke alkalmazásában bizonyos támogatási kategóriáknak a  belső piaccal
összeegyeztethetővé nyilvánításáról szóló, 2014. június 17-i 651/2014/EU bizottsági rendelet (HL L 187.,
2014.06.26. 1. o),
e) az SA.34770 (2012/N-2). számú, a  kultúráért felelős miniszter által vezetett minisztérium költségvetési
fejezetének fejezeti kezelésű előirányzataiból és a Nemzeti Kulturális Alapból nyújtott támogatás tárgyában
hozott európai bizottsági határozat, és
f ) az SA.38425 (2014/N). számú, Magyarország filmszakmai támogatási programja tárgyában hozott európai
bizottsági határozat
hatálya alá tartozó támogatást tartalmaz. 15. § Hatályát veszti a  fejezeti kezelésű előirányzatok kezeléséről és felhasználásáról szóló 84/2013. (XII. 30.) EMMI
rendelet.
Balog Zoltán s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
1135/2015. (III. 10.) Korm. határozata a „SPINE – Safe Plans and Investment for Network Europe (Közlekedésbiztonsági Teljesítmény és Beruházási Javaslatok az Európai Hálózatra)” című projektjavaslatnak az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz 2014. pályázati kiírására történő benyújtásáról.
A Kormány
 1. egyetért a „SPINE – Safe Plans and Investment for Network Europe (Közlekedésbiztonsági Teljesítmény és Beruházási
Javaslatok az Európai Hálózatra)” című projektjavaslattal (a továbbiakban: projektjavaslat) az 1. melléklet szerint,
 2. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a  projektjavaslat vonatkozásában gondoskodjon az  Európai
Hálózatfinanszírozási Eszköz létrehozásáról, a  913/2010/EU rendelet módosításáról és a  680/2007/EK és
67/2010/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1316/2013/EU európai parlamenti és
tanácsi rendelet 9. cikk (1) bekezdése szerinti tagállami egyetértő nyilatkozat kiállításáról.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
21/2018. (X. 4.) EMMI utasítása az Emberi Erőforrások Minisztériuma Egyedi Iratkezelési Szabályzatáról.
A köziratokról, a közlevéltárakról és a magánlevéltári anyag védelméről szóló 1995. évi LXVI. törvény 10. § (1) bekezdés b) pontjában
foglaltaknak megfelelően, valamint a  közfeladatot ellátó szervek iratkezelésének általános követelményeiről szóló 335/2005.
(XII. 29.) Korm. rendelet előírásainak figyelembevételével – a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontja
alapján – az  Emberi Erőforrások Minisztériuma iratkezelési tevékenységéről és irattári tervéről – a  Magyar Nemzeti Levéltár és
a köziratok kezelésének szakmai irányításáért felelős miniszter egyetértésével – a következő utasítást adom ki:
1. § Az utasítás hatálya az Emberi Erőforrások Minisztériumára terjed ki.
2. § Az Emberi Erőforrások Minisztériuma Egyedi Iratkezelési Szabályzatát az utasítás 1. melléklete szerint határozom meg.
3. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
4. § Hatályát veszti az Emberi Erőforrások Minisztériuma Egyedi Iratkezelési Szabályzatáról szóló 22/2017. (V. 24.) EMMI
utasítás.
Dr. Kásler Miklós s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
405/2018. (VIII. 23.) KE határozata állampolgárság visszavonással történő megszüntetéséről.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés i) pontja, valamint a magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény 9. §-a
alapján – a  Miniszterelnökséget vezető miniszter KSZ-1/51/3/2018. számú előterjesztésére – Banjeglav  Renáta,
született: Peic Renáta (névmódosítás előtti neve: Banjeglav Renata, született: Peic Renata; születési hely, idő:
Szabadka [Jugoszlávia], 1980. augusztus 6.) magyar állampolgárságát visszavonom.
Budapest, 2018. július 30. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
161/2003. (IX. 12.) KE határozata Krausz György rendkívüli és meghatalmazott nagykövet megbízásáról.
A Kormány előterjesztésére Krausz György rendkívüli és
meghatalmazott nagykövetet megbízom a Magyar Köztársaság oslói nagykövetségének vezetésével, valamint a Magyar Köztársaság Izlandi Köztársaságban való képviseletével.
Budapest, 2003. április 30. Mádl Ferenc s. k.,
a Köztársaság elnöke


text:
1642/2016. (XI. 17.) Korm. határozata Magyar Házak kárpátaljai kialakításáról.
A Kormány, egyetértve az  ukrajnai szórvány- és tömbmagyarság azon igényével, hogy Kárpátalján Magyar Házak létesüljenek
a  nemzeti identitás megőrzése érdekében, továbbá, hogy a  kulturális alapokon nyugvó közösségformálás méltó kereteket
kapjon:
a) felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy a  Magyar Házak kárpátaljai kialakítása programot
hajtsa végre,
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: 2017. december 31.
b) felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy a  Magyar Házak kárpátaljai kialakítása program megvalósítása
érdekében összesen 3500,00 millió forint költségvetési keret biztosításáról gondoskodjon 2017. évben.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2017. évben a felmerülés ütemében
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
357/2013. (VIII. 21.) KE határozata a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság elnökének kinevezéséről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés c)  pontja, valamint a  médiaszolgáltatásokról és a  tömegkommunikációról
szóló 2010.  évi CLXXXV.  törvény 111/A.  § (1)  bekezdése alapján – a  miniszterelnök javaslatára – dr. Karas Monika
Zsuzsannát 2013. augusztus 19-ei hatállyal kilenc évre a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság elnökévé kinevezem.
Budapest, 2013. augusztus 15. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
7/2016. (XII. 29.) MBFH utasítása az eszközök és források leltározási és leltárkészítési szabályzatáról.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjában meghatározott jogkörömben eljárva az alábbi
utasítást adom ki:
1. A számvitelről szóló 2000. évi C. törvény 14. § (3)–(5) bekezdése alapján a Magyar Bányászati és Földtani Hivatal
(a továbbiakban: Hivatal) kialakította és írásba foglalta számviteli politikáját, amelynek része a jelen utasítás mellékletét
képező eszközök és források leltározási és leltárkészítési szabályzata.
2. A Hivatal eszközök és források leltározási és leltárkészítési szabályzatát az utasítás melléklete1 tartalmazza.
3. A szabályzat hatálya kiterjed a Hivatal és a Magyar Földtani és Geofizikai Intézet (a továbbiakban: Intézet) teljes körű
leltározási, leltárkészítési folyamataira, azok dokumentálására.
4. Az eszközök és források leltározási és leltárkészítési szabályzata főbb irányainak meghatározásáért, elkészítéséért,
valamint annak végrehajtásáért a Hivatal elnöke a felelős, a Hivatal gazdasági vezetőjének szakmai bevonása mellett.
5. A Hivatal elnöke és az Intézet igazgatója köteles gondoskodni a szabályzat rendelkezéseinek az alkalmazásra köteles
személyekkel való megismertetéséről és a megismertetés tényének hitelt érdemlő dokumentálásáról.
6. Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
7. Hatályát veszti az eszközök és források leltározási és leltárkészítési szabályzatáról szóló 18/2013. (XII. 31.)
MBFH utasítás.
Zelei Gábor s. k.,
 elnökhelyettes


text:
32/2008. (I. 30.) KE határozata Lukács Sándor határőr dandártábornok szolgálati viszonyának megszüntetéséről és nyugállományba helyezéséről.
Az Alkotmány 30/A. §-a (1) bekezdésének i) pontjában biztosított jogkörömben, a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló
1996. évi XLIII. törvény (Hszt.) 56. § (1) bekezdés
b) pontja alapján az igazságügyi és rendészeti miniszter
előterjesztésére Lukács Sándor határőr dandártábornok
szolgálati viszonyát 2008. június 30-án megszüntetem,
és 2008. július 1-jei hatállyal nyugállományba helyezem.
Budapest, 2008. január 7. Sólyom László s. k.,
köztársasági elnök


text:
159/2016. (V. 24.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Soós Esztert
a 2016. június 1. napjától 2019. május 31. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2016. május 11. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
2015. LXXIV. törvény a diákok iskolaszövetkezeti munkavállalásának, és a megváltozott munkaképességű személyek munkaerőkölcsönzés keretében történő foglalkoztatásának elősegítéséről.
1. § A társadalombiztosítás ellátásaira és a  magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e  szolgáltatások fedezetéről szóló
1997. évi LXXX. törvény 5. § (1) bekezdés b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(E törvény alapján biztosított)
„b) a  szövetkezet tagja, aki a  szövetkezet tevékenységében munkaviszony, vállalkozási vagy megbízási jogviszony
keretében személyesen közreműködik, kivéve az  iskolaszövetkezet nappali rendszerű oktatás keretében,
tanulmányokat folytató tanuló, hallgató tagját – 25. életévének betöltéséig a  tanulói, hallgatói jogviszonya
szünetelésének időtartama alatt is –, és a  szociális szövetkezetben tagi munkavégzés keretében munkát végző
tagot,”
2. § (1) Az  egyes adótörvények és azzal összefüggő egyéb törvények módosításáról szóló 2011. évi CLVI. törvény 455.  §
(2) bekezdés b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(Adófizetési kötelezettséget eredményező jogviszony:)
„b) a  szövetkezet és természetes személy tagja között fennálló, a  tag részére munkavégzési kötelezettséget
eredményező vállalkozási és megbízási jogviszony, kivéve az  iskolaszövetkezet és a  nappali rendszerű oktatás
keretében tanulmányokat folytató tanuló, hallgató tagja között fennálló ilyen jogviszonyt – 25. életévének
betöltéséig a tanulói, hallgatói jogviszonya szünetelésének időtartama alatt is –;”
(2) Az  egyes adótörvények és azzal összefüggő egyéb törvények módosításáról szóló 2011. évi CLVI. törvény 455.  §
(3) bekezdés b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(Nem eredményez adófizetési kötelezettséget)
„b) az  iskolaszövetkezetnek a nappali rendszerű oktatás keretében tanulmányokat folytató tanuló, hallgató tagjával
fennálló jogviszony – 25. életévének betöltéséig a tanulói, hallgatói jogviszonya szünetelésének időtartama alatt is –;”
3. § Az egyenlő bánásmódról és az  esélyegyenlőség előmozdításáról szóló 2003. évi CXXV. törvény 3.  §-a helyébe
a következő rendelkezés lép:
„3. § (1) E törvény alkalmazásában
a) foglalkoztatási jogviszony: a  munkaviszony, a  közszolgálati jogviszony, a  közalkalmazotti jogviszony, a  bírósági
szolgálati viszony, az  igazságügyi alkalmazottak szolgálati jogviszonya, az  ügyészségi szolgálati jogviszony,
a  hivatásos és szerződéses szolgálati jogviszony, a  nevelőszülői foglalkoztatási jogviszony, a  kölcsönbeadó és
a kölcsönzött munkavállaló között a munka törvénykönyvéről szóló törvény szerinti munkaerő-kölcsönzés alapján
fennálló jogviszony,
b) munkavégzésre irányuló egyéb jogviszony: a bedolgozói munkaviszony, a munkavégzésre irányuló vállalkozási és
megbízási szerződés alapján létrejött jogviszony, a  szakcsoporti tagsági viszony, valamint a  szövetkezeti tagsági
viszonynak, továbbá a  személyes közreműködéssel járó gazdasági és polgári jogi társasági tevékenységnek
a munkavégzésre irányuló elemei,
c) állami támogatás: az államháztartás alrendszereinek költségvetése terhére ingyenes vagy kedvezményes források,
illetve egyéb előny bármilyen formában történő nyújtása oly módon, hogy ez  állami bevételkiesést vagy állami
kiadást jelent, ideértve az  állami kezességvállalást is, valamint az  Európai Unióból, nemzetközi szervezetektől és
más államokból származó források, adományok és segélyek, amennyiben azok a központi költségvetésen keresztül
kerülnek folyósításra,
d) közszolgáltatás: szerződéskötési kötelezettség alapján a  lakosság alapvető szükségleteinek ellátására irányuló
szolgáltatás, így különösen a villamosenergia-, gáz-, hő-, víz-, szennyvíz- és hulladékkezelési, köztisztasági, postai és
távközlési szolgáltatás, továbbá a menetrend alapján közlekedő járművekkel végzett közforgalmú személyszállítás,
e) civil és érdek-képviseleti szervezet: az  egyesülési jogról, a  közhasznú jogállásról, valamint a  civil szervezetek
működéséről és támogatásáról szóló törvény szerinti civil szervezet, amelynek alapszabályában, illetve alapító
okiratában a  szervezet céljai között a  védett tulajdonság pontos meghatározásával körülírt hátrányos helyzetű
csoportok társadalmi esélyegyenlőségének, illetve társadalmi felzárkózásának elősegítése vagy a védett tulajdonság
A törvényt az Országgyűlés a 2015. június 9-i ülésnapján fogadta el.
pontos meghatározásával körülírt emberi és állampolgári jogok védelme szerepel, valamint az  adott nemzetiség
tekintetében a nemzetiségi önkormányzat, továbbá a munkavállalók anyagi, szociális és kulturális, valamint élet- és
munkakörülményeivel összefüggő ügyeiben a szakszervezet,
f ) hozzátartozó: a házastárs, a bejegyzett élettárs, az egyeneságbeli rokon, az örökbefogadott, a mostoha- és nevelt
gyermek, az  örökbefogadó-, a  mostoha- és a  nevelőszülő, a  testvér, az  élettárs, illetve az  egyeneságbeli rokon
házastársa, bejegyzett élettársa, a házastárs, illetve a bejegyzett élettárs egyeneságbeli rokona és testvére, valamint
a testvér házastársa, illetve bejegyzett élettársa,
g) kérelmező: az  a  természetes személy, jogi személy vagy jogi személyiség nélküli szervezet, aki vagy amely
a  15.  § (1)  bekezdés a)  pontja vagy 20.  § (1)  bekezdés b)  pontja alapján az  egyenlő bánásmód követelménye
megsértésének magállapítását maga kezdeményezte, vagy arra jogosult lett volna és az  eljárásban ügyfélnek
minősül,
h) eljárás alá vont személy: az  a  természetes személy, jogi személy vagy jogi személyiség nélküli szervezet,
akivel vagy amellyel szemben az  egyenlő bánásmód követelményét biztosító rendelkezések megsértésének
megállapítására irányuló eljárást folytatják,
i) jogsértő: az  a  természetes személy, jogi személy vagy jogi személyiség nélküli szervezet, akivel vagy amellyel
szemben az  egyenlő bánásmód követelményét biztosító rendelkezések megsértésének megállapítására irányuló
eljárás eredményeként a hatóság jogerősen megállapította a jogsértést.
(2) E törvény alkalmazásában munkaerő-kölcsönzés esetén munkáltatón a kölcsönvevőt is érteni kell.”
4. § A megváltozott munkaképességű személyek ellátásairól és egyes törvények módosításáról szóló 2011. évi
CXCI. törvény 23. §-a a következő (4a) bekezdéssel egészül ki:
„(4a) Munkaerő-kölcsönzés esetén a  (4)  bekezdésben foglaltakat azzal az  eltéréssel kell alkalmazni, hogy
a  kölcsönzött munkavállalót a  kikölcsönzés tartama alatt a  kölcsönvevőnél, – a  kölcsönbeadónak a  kölcsönvevő
felé tett erre irányuló nyilatkozata esetén a  kölcsönbeadónál – kell a  rehabilitációs hozzájárulás alapjául szolgáló
statisztikai létszám számítása során figyelembe venni.”
5. § (1) Ez a törvény a – (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) A 4. § a törvény kihirdetését követő 31. napon lép hatályba.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
317/2010. (XII. 23.) KE határozata.  rendkívüli és meghatalmazott nagyköveti kinevezésről és megbízatásáról
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdés c) pontjában foglalt jogkörömben, a külügyminiszter előterjesztésére Dékány Andrást kinevezem
rendkívüli és meghatalmazott nagykövetté és megbízom a Magyar Köztársaság Genfi ENSZ Képviseletének vezetésével.
Budapest, 2010. november 4. Schmitt Pál s. k.,
köztársasági elnök


text:
1316/2015. (V. 21.) Korm. határozata Magyarország Kormánya és Pécs Megyei Jogú Város Önkormányzata közötti együttműködési megállapodás végrehajtásával összefüggő feladatokról.
A Kormány 2015. április 28. napján együttműködési megállapodást (a  továbbiakban: Megállapodás) kötött Pécs Megyei Jogú
Város Önkormányzatával. A Kormány a Megállapodásban foglaltak eredményes kormányzati végrehajtása érdekében
 1. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy Pécs nemzetközi autópálya-hálózatba történő bekapcsolása céljából
tegye meg a szükséges intézkedéseket
a) az M6 autópálya országhatárig történő kivezetését biztosító Bóly–Ivándárda, országhatár közötti szakasz
megépítése érdekében, valamint
b) az M60 gyorsforgalmi út Pécs–Barcs, országhatár szakasz tervezése, építésének előkészítése érdekében, azzal,
hogy az előkészítés tegye lehetővé a szakasz két végpontjából történő építésének megkezdését;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: az a) alpont szerinti út megvalósítására 2016. december 31.
 a b) alpont tekintetében 2017. június 30.
2. felhívja az  emberi erőforrások miniszterét és a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy a  Nemzeti Kutatási,
Fejlesztési és Innovációs Hivatal elnöke bevonásával vizsgálják meg a  Pécsi Tudományegyetem kapacitásfejlesztésének feltételrendszerét, ami biztosítja a  külföldi hallgatók számának bővítését és a  kutatási, fejlesztési
potenciáljának erősítését, és a vizsgálat alapján tegyenek javaslatot a szükséges intézkedésekre a Kormány részére;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 Miniszterelnökséget vezető miniszter, a Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és Innovációs Hivatal
elnöke bevonásával
Határidő: 2015. július 31. 3. a helyi gazdaságfejlesztést, valamint a barnamezős területek rehabilitációját támogatva
a) egyetért azzal, hogy a városban és környezetében található felhagyott vagy hasznosítatlan ipari rendeltetésű
területek, ingatlanok hasznosításra kerüljenek a helyi kis- és középvállalkozások fejlesztése céljából,
b) felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy intézkedjen az  a)  alpontban foglalt fejlesztési program uniós
fejlesztési források bevonásával történő támogatásának biztosításáról;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal
4. Pécs déli új ipari parkjának bővítése és fejlesztése érdekében felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy
a  külgazdasági és külügyminiszter bevonásával tegyen javaslatot a  Kormány részére az  új iparterület kialakítását,
valamint új üzemcsarnokok építését szolgáló intézkedésekre;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: azonnal
5. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert és az  emberi erőforrások miniszterét, hogy készítsenek javaslatot a  pécsi
sportcélú beruházások koncepciójára, illetve a koncepció megvalósítását szolgáló intézkedésekre, amely koncepció
a  Nemzeti Kosárlabda Akadémia beruházás mellett magában foglalja egy új multifunkcionális sportcsarnok és
uszoda építését, az uszodához kapcsolódó aquapark kialakításával;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
 emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2015. július 31.
6. munkacsoportot alakít a Zsolnay Kulturális Negyed, a Pannon Filharmonikusok és a Kodály Központ hatékonyabb
üzemeltetését biztosító új működtetési, fenntartási modelljének kidolgozására, az  érintett minisztériumok és Pécs
Megyei Jogú Város Önkormányzata képviselőinek bevonásával.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
64/2004. (IV. 15.) Korm. rendelete a területfejlesztés kedvezményezett térségeinek jegyzékéről.
A területfejlesztésről és területrendezésről szóló 1996.
évi XXI. törvény 27. §-a (1) bekezdésének b) pontjában
kapott felhatalmazás alapján a Kormány a következőket
rendeli el:
1. § (1) A területfejlesztési szempontból kedvezményezett
térségek (statisztikai vonzáskörzetek) a következők:
a) a társadalmi-gazdasági szempontból elmaradott térségek: amelyeknél a területfejlesztési támogatások és a decentralizáció elveiről, a kedvezményezett térségek besorolásának feltételrendszeréről szóló 24/2001. (IV. 20.) OGY
határozat 3. számú mellékletében meghatározott mutatórendszer alapján kialakított komplex mutató az országos
átlaggal azonos vagy attól elmaradt;
b) az ipari szerkezetátalakítás térségei: amelyekben az
iparban foglalkoztatottak aránya 1990-ben meghaladta az
országos átlag másfélszeresét, továbbá az iparban foglalkoztatottak arányának csökkenése 1990—1999 között, valamint a munkanélküliség 1999. december 20-án az országos átlagot meghaladta;
c) vidékfejlesztési térségek: amelyekben a terület népességének kevesebb, mint 50%-a él 120 fő/km2-nél magasabb
népsűrűségű településen, az 1990. évi népszámláláskor az
országos vidéki átlagot meghaladó volt a mezőgazdasági
foglalkoztatottság aránya, az országos átlag alatt van az egy
főre jutó személyi jövedelemadó alap, továbbá a munkanélküliség 1999. december 20-án az országos átlagot meghaladta.
(2) A területfejlesztés szempontjából kedvezményezett
térségek jegyzékét a rendelet 1. számú melléklete tartalmazza.
2. § A területfejlesztés szempontjából kedvezményezett térségnek minősülnek a 7/2003. (I. 14.) Korm. rendeletben
meghatározott, a társadalmi-gazdasági szempontból elmaradott, illetve az országos átlagot jelentősen meghaladó
munkanélküliséggel sújtott települések is.
3. § (1) A területfejlesztés kedvezményezett térségeinek
jegyzékéről szóló 91/2001. (VI. 15.) Korm. rendeletben
szereplő, de az e rendelet 1. számú mellékletéből kimaradó
térségek a 2004. és a 2005. években átmenetileg kedvezményezettnek minősülnek. Az átmenetileg kedvezményezett
kistérségek támogatására felhasználható decentralizált
források megállapításánál az átmenetileg kedvezményezett kistérség lakónépességét a 2004. évben 66%-ban, a
2005. évben 50%-ban kell figyelembe venni.
(2) Az átmenetileg kedvezményezett térségek jegyzékét
a rendelet 2. számú melléklete tartalmazza.
4. § (1) A területfejlesztés szempontjából kedvezményezett
térségek közül azok a kistérségek, amelyeknek komplex
mutatója nem éri el Budapest komplex mutatójának
60%-át, területfejlesztési szempontból a leghátrányosabb
helyzetű kistérségeknek minősülnek.
(2) A területfejlesztés szempontjából leghátrányosabb
helyzetű kistérségnek minősülő 48 kistérség jegyzékét a
rendelet 3. számú melléklete tartalmazza.
5. § (1) A területfejlesztés szempontjából kedvezményezett
térségek közül azok a kistérségek, amelyek nem tartoznak
a leghátrányosabb helyzetű kistérségek közé, hátrányosabb
helyzetű kistérségnek minősülnek.
(2) A területfejlesztés szempontjából hátrányosabb
helyzetű kistérségnek minősülő 47 kistérség jegyzékét a
rendelet 4. számú melléklete tartalmazza.
6. § (1) A területfejlesztés szempontjából a leghátrányosabb
kistérségekhez nem tartozó leghátrányosabb helyzetű településnek minősülnek azok a halmozottan hátrányos helyzetű települések, amelyek a társadalmi-gazdasági és infrastrukturális szempontból elmaradott, illetve az országos
átlagot jelentősen meghaladó munkanélküliséggel sújtott
települések jegyzékéről szóló 7/2003. (I. 14.) Korm. rendelet mellékletében szerepelnek, továbbá mind a társadalmigazdasági és infrastrukturális szempontból elmaradott,
mind az országos átlagot 1,75-szörösen meghaladó munkanélküliségű feltételnek megfelelnek, ugyanakkor nem a
rendelet 3. számú mellékletében hivatkozott 48 leghátrányosabb helyzetű kistérségben helyezkednek el. Ezek a
települések a területfejlesztési támogatások szempontjából leghátrányosabb helyzetű kistérségekkel azonos elbírálás alá esnek.
(2) Az (1) bekezdésben megjelölt, a területfejlesztés
szempontjából a leghátrányosabb kistérségekhez nem tartozó leghátrányosabb helyzetű 235 település jegyzékét a
rendelet 5. számú melléklete tartalmazza.
7. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 3. napon lép hatályba, ezzel egyidejűleg a területfejlesztés kedvezményezett
térségeinek jegyzékéről szóló 91/2001. (VI. 15.) Korm.
rendelet hatályát veszti.
Dr. Medgyessy Péter s. k.,
miniszterelnök


text:
14/2013. (II. 1.) ME határozata a Magyarország Kormánya és a Libanoni Köztársaság Kormánya között a diplomata útlevéllel rendelkező állampolgáraik vízummentességéről szóló megállapodás végleges szövegének megállapítására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (2) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
a külügyminiszter és a közigazgatási és igazságügyi miniszter előterjesztése alapján
1. felhatalmazom a külügyminisztert vagy az általa kijelölt személyt a Magyarország Kormánya és a Libanoni Köztársaság
Kormánya között a diplomata útlevéllel rendelkező állampolgáraik vízummentességéről szóló megállapodás
(a továbbiakban: megállapodás) bemutatott szövegének – a megerősítés fenntartásával történő – megállapítására;
2. felhívom a külügyminisztert, hogy a megállapodás szövege végleges megállapításához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki; 3. felhívom a külügyminisztert és a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy a megállapodás kihirdetéséről szóló
törvény tervezetét a szerződés szövegének végleges megállapítását követően haladéktalanul terjessze a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
4/2016. (I. 7.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII.  törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Nagy Gábort
a 2016. január 15. napjától 2019. január 14. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2015. december 16. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
4/2012. (I. 16.) ME határozata főiskolai tanár kinevezéséről.
A felsőoktatásról szóló 2005. évi CXXXIX. törvény 101. § (3) bekezdés b) pontja alapján – a nemzeti erőforrás miniszter
előterjesztésére –
dr. Biró Miklóst,
dr. Gács Ivánt,
dr. Kirchner Istvánt,
dr. Majtényi Györgyöt
– 2012. január 15-ei hatállyal – főiskolai tanárrá kinevezem.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
331/2013. (VII. 10.) KE határozata magyarországi rendkívüli és meghatalmazott nagykövet kinevezéséhez való hozzájárulásról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés b)  pontja alapján – a  külügyminiszter előterjesztésére – hozzájárulok
Habsburg-Lotharingiai Mihály Kálmán rendkívüli és meghatalmazott nagykövetnek a  Szuverén Máltai Lovagrend
magyarországi rendkívüli és meghatalmazott nagykövetévé történő kinevezéséhez, budapesti székhellyel.
Budapest, 2013. június 18. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1335/2011. (X. 13.) Korm. határozata a megyei önkormányzati intézmények és a Fővárosi Önkormányzat fenntartásában lévő egészségügyi intézmények konszolidációjához szükséges intézkedésekről.
A Kormány a megyei önkormányzati intézmények, valamint a Fővárosi Önkormányzat fenntartásában lévő egészségügyi
intézmények konszolidációja és az ehhez szükséges intézkedések biztosítása érdekében a következő határozatot hozza:
1. A Kormány a Nemzeti Együttműködés Programjának megvalósítása érdekében – összhangban a Széll Kálmán Terv és
a Semmelweis Terv célkitűzéseivel – szükségesnek tartja a megyei önkormányzatok intézményeinek, alapítványainak,
közalapítványainak és gazdálkodó szervezeteinek, valamint a Fővárosi Önkormányzat fenntartásában lévő
egészségügyi intézményeknek (a továbbiakban együtt: intézmények), továbbá az ellátott feladataik és vagyonuk
Magyar Állam által – külön jogszabályban meghatározott módon – történő átvételét az ellátási színvonal emelése,
egységessége és a hatékonyabb, költségtakarékosabb intézményfenntartás érdekében. 2. A Kormány az intézmények átvételével egyidejűleg gondoskodik azok szállítói tartozásállományával kapcsolatos
problémák rendezéséről, továbbá szükségesnek tartja a megyei önkormányzatok adósságának átvállalását.
3. a) A megyei önkormányzati intézmények – az egészségügyi intézmények kivételével – átvételével kapcsolatos helyi
előkészítést, egyeztetést, felmérést a megyei kormánymegbízottak által vezetett bizottságok végzik, amelyek
tagjai a megyei kormányhivatal, valamint a megyei közgyűlés által delegált személyek és a Magyar Államkincstár
területi képviselője. b) Az egészségügyi intézmények átvételével kapcsolatos helyi előkészítést, egyeztetést, felmérést az
egészségügyért felelős miniszter által kijelölt központi államigazgatási szerv képviselőjének vezetésével működő
bizottságok végzik, amelynek tagjai a kijelölt központi államigazgatási szerv, a megyei/fővárosi közgyűlés,
valamint az átadásra kerülő intézmény által delegált személyek és a Magyar Államkincstár területi képviselője.
c) A Magyar Államkincstár és területi szervei felkészülnek arra, hogy a megyei önkormányzatok, illetve az általuk
fenntartott költségvetési szervek – megállapodás alapján – a Magyar Államkincstárban vezessék folyószámláikat.
4. A Kormány felhívja az érintett minisztereket, hogy a Kormány nevében a miniszterelnöknek a megyei önkormányzatok
közgyűléseinek elnökeivel a megyei önkormányzati intézményátadás alapelvei és a konszolidáció megvalósításához
szükséges lépések meghatározása érdekében megkötött megállapodás, illetve a főpolgármesterrel a fővárosi
egészségügyi intézményátadás alapelvei és a konszolidáció megvalósításához szükséges lépések meghatározása
érdekében megkötendő megállapodás (a továbbiakban: megállapodás), valamint az 5–13. pontban meghatározott
feladatok előkészítése érdekében – együttműködve a megyei önkormányzatokkal és a Fővárosi Önkormányzattal –
végezzék el az átvételre kerülő megyei önkormányzati intézmények és fővárosi egészségügyi intézmények felmérését,
ideértve azok személyi állományát, vagyonát, szerződési-, és kötelezettség-állományát.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter belügyminiszter nemzeti erőforrás miniszter
nemzetgazdasági miniszter Határidő: azonnal 5. A Fővárosi Önkormányzat fenntartásában lévő egészségügyi intézmények 2012. január 1-jével kerülnek át a Magyar
Államhoz az erre vonatkozó törvények megfelelő módosításával. 6. A Kormány felhívja a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy – az érintett miniszterek közreműködésével –
készítse elő és terjessze a Kormány elé a megyei önkormányzatok intézményeinek konszolidációjáról szóló
törvényjavaslatot, amely szerint 2012. január 1-jei hatállyal a) a megyei kormányhivatalok kormánymegbízottai által irányított megyei intézményfenntartó központok átveszik
a megyei önkormányzatok fenntartásában lévő intézményeket, kivéve az egészségügyi intézményeket, illetve
b) a megyei önkormányzatok fenntartásában lévő egészségügyi intézményeket az egészségügyért felelős miniszter
által kijelölt központi államigazgatási szerv veszi át. Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
belügyminiszter nemzeti erőforrás miniszter nemzetgazdasági miniszter Határidő: azonnal
7. A Kormány felhívja a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy a 6. pontban meghatározott törvényjavaslatban az
átvételre kerülő intézményekkel kapcsolatban az alábbi szempontokat érvényesítse:
a) A megyei önkormányzati intézmények átvétele során az intézmények által használt vagyonnak, vagyoni értékű
jogoknak a tulajdona, illetve a megyei önkormányzatnak használati jogot biztosító jogosultsága a Magyar Államra
száll. A tulajdonjog átszállása nem érinti a megyei önkormányzati intézmények kezelésében, de tulajdonában
nem álló vagyon tulajdonjogát. b) A vagyonelemek és az intézmények szállítói tartozása a megállapodásban foglalt állapot szerint kerülnek
átvételre. c) 2011. szeptember 1-jétől az átvétel időpontjáig az átvételre kerülő intézmények vagyonelemei, illetve az
intézmények működését biztosító források terhére a megyei önkormányzat vagy az intézmények által vállalt
új kötelezettség tekintetében a Magyar Állam csak azon terheléseket és kötelezettségeket veszi át, amelyet az
egészségügyi intézmények kivételével valamennyi intézmény esetében a területileg illetékes megyei
kormányhivatal kormánymegbízottja, egészségügyi intézmény esetében az egészségügyért felelős miniszter
által kijelölt központi államigazgatási szerv vezetője jóváhagyott. d) A Magyar Állam által átvételre kerülnek – a megállapodásban foglalt állapot szerint – a megyei önkormányzatok
hivatalainál és gazdasági ellátó szervezeteinél a fenntartott intézmények működtetését, irányítását végző
szervezeti egységek és kapcsolódó funkcionális területek, a működést biztosító jogi személyek a működést
biztosító költségvetési és egyéb forrásokkal együtt, valamint átvételre kerülnek az intézményekben
foglalkoztatott közalkalmazottak és munkavállalók. e) A megyei intézmények átadás-átvétele biztosítható legyen a folyamatban lévő, megyei önkormányzatokat érintő
adósságrendezési eljárások ellenére is. Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
Határidő: azonnal 8. A Kormány felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy a megyei önkormányzatok, továbbá a Fővárosi Önkormányzat
által fenntartott egészségügyi intézmények után nevesítetten és dokumentáltan fennálló adósság átvállalásához
szükséges egyeztetéseket folytassa le – különös tekintettel a pénzintézetekre – és ennek alapján készítsen a Kormány
részére előterjesztést, amely tartalmazza az adósság átvállalásához, így különösen
a) a megyei önkormányzatok által kibocsátott kötvényállomány átvállalásához,
b) az adósságátvállalás technikai időpontjának meghatározásához, valamint c) az előzőek függvényében az adósság átvállalásához szükséges 2011. évi költségvetési törvény, vagy a 2012. évi
költségvetési törvényjavaslat módosításához szükséges intézkedési javaslatokat. Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2011. október 31. 9. A Kormány felhívja az érintett minisztereket, hogy – a közigazgatási és igazságügyi miniszter koordinációja mellett –
tekintsék át és tegyenek javaslatot az egyes intézmények működtetésére vonatkozó szakmai szabályok,
a közszolgáltatás biztosításának feltételrendszerére vonatkozó ágazati szabályozás egyszerűsítésére.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter belügyminiszter nemzetgazdasági miniszter
nemzeti erőforrás miniszter Határidő: 2011. október 31. 10. A Kormány felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a Magyar Állam által átvételre kerülő intézmények
tekintetében – az érintett ágazati miniszterekkel együtt – tekintse át a folyamatban lévő, illetve a befejezett,
de fenntartási kötelezettséggel terhelt uniós pályázati eljárásokat és tegyen javaslatot azok fenntartásához,
befejezéséhez szükséges intézkedésekre. Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter közigazgatási és igazságügyi miniszter
nemzeti erőforrás miniszter Határidő: 2011. október 31. 11. A Kormány felhívja a nemzeti erőforrás minisztert, hogy – a közigazgatási és igazságügyi miniszter koordinációja
mellett – a felelősségi körébe tartozó jogszabályok tekintetében készítse elő a Fővárosi Önkormányzat fenntartásában
lévő egészségügyi intézmények konszolidációjáról szóló és a kapcsolódó törvényjavaslatok végrehajtásához
szükséges kormányrendeletek, illetve miniszteri rendeletek módosítását. Felelős: nemzeti erőforrás miniszter
közigazgatási és igazságügyi miniszter Határidő: 2011. október 31.
12. A Kormány felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy a nemzeti erőforrás miniszterrel egyetértésben készítse elő
az egészségügyi intézmények átvételét és működtetését végző központi államigazgatási szerv működésének
költségvetési feltételeit, ideértve különösen a) az államháztartás működésére vonatkozó jogszabályok módosításának előkészítését;
b) az intézmények fenntartásához és működtetéséhez szükséges költségvetési források 2012. évi költségvetési
törvényjavaslatban történő kialakítását. Felelős: nemzetgazdasági miniszter nemzeti erőforrás miniszter
közigazgatási és igazságügyi miniszter Határidő: 2011. október 31.
13. A Kormány felhívja az érintett minisztereket, hogy – a közigazgatási és igazságügyi miniszter koordinációja mellett –
a felelősségi körükbe tartozó jogszabályok tekintetében készítsék elő a megyei önkormányzatok intézményeinek
konszolidációjáról szóló és a kapcsolódó törvényjavaslatok végrehajtásához szükséges kormányrendeletek
módosítását. Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter belügyminiszter nemzeti erőforrás miniszter
nemzetgazdasági miniszter nemzeti fejlesztési miniszter Határidő: 2011. november 30.
14. A Kormány felhívja a nemzetgazdasági minisztert, valamint a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy készítse
elő az egészségügyi intézmények kivételével a megyei önkormányzati intézmények fenntartását átvevő megyei
intézményfenntartó központok működésének jogi, költségvetési feltételeit, ideértve különösen
a) az államháztartás működésére vonatkozó jogszabályok módosításának előkészítését;
b) az intézmények fenntartására biztosított állami támogatások, hozzájárulások, és a működtetéshez szükséges
egyéb központi források 2012. évi költségvetési törvényjavaslatban történő átcsoportosítása alapján a megyei
intézményfenntartó központok költségvetésének kialakítását; c) a megyei intézményfenntartó központ költségvetési gazdálkodásának kialakításával kapcsolatos feladatok
ellátásának biztosítását. Felelős: nemzetgazdasági miniszter közigazgatási és igazságügyi miniszter
Határidő: 2011. november 30. 15. A Kormány felhívja az érintett minisztereket, hogy készítsék elő a megyei önkormányzati intézmények és a Fővárosi
Önkormányzat fenntartásában lévő egészségügyi intézmények átvételéhez szükséges miniszteri rendeletek
módosítását. Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter belügyminiszter nemzeti erőforrás miniszter
nemzetgazdasági miniszter nemzeti fejlesztési miniszter Határidő: 2011. december 10.
16. A Kormány kéri a fővárosi és megyei közgyűlések közreműködését az intézményi konszolidációval összefüggő
feladatok ellátásában. 17. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök