text:
20/2016. (IX. 15.) KKM utasítása a külképviseletek által üzemeltetett gépjárművek használatáról.
Az államháztartásról szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet 13. § (2) bekezdés f ) pontjában kapott
felhatalmazás alapján, valamint a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. §-ának (4) bekezdése c) pontjában foglaltakra
figyelemmel a következő utasítást adom ki:
1. Az utasítás hatálya 1.1. Az utasítás hatálya kiterjed a külképviselet használatában álló, a külképviselet által üzemeltetett – saját tulajdonú,
valamint bérelt –
a) misszióvezetői gépkocsi,
b) szolgálati gépkocsi,
c) szolgáltató gépkocsi, valamint
d) szolgáltató motorkerékpár (a továbbiakban együtt: hivatali gépjármű)
beszerzésére, használatára, üzemeltetésére és értékesítésére, továbbá a külszolgálatra kihelyezett tulajdonában álló
személygépjárművek hivatali célból történő használatának rendjére.
1.2. A  belföldön üzemeltetett hivatali gépjárművek, valamint a  Külgazdasági és Külügyminisztériummal
(a  továbbiakban: KKM) kormánytisztviselői, kormányzati ügykezelői vagy munkaviszonyban álló foglalkoztatottak
tulajdonában álló személygépjárművek belföldön, hivatali célból történő használatáról külön utasítás rendelkezik.
2. Értelmező rendelkezések 2.1. Jelen utasítás alkalmazásában:
2.1.1. külképviselet: a  külképviseletekről és a  tartós külszolgálatról szóló 2016. évi LXXIII. törvény (a továbbiakban:
Külszoltv.) szerint meghatározott szervezeti egység;
2.1.2. külképviselet tagja: a Külszoltv. szerint meghatározott személy;
2.1.3. misszióvezetői gépkocsi (személyes használatú gépkocsi): a  külföldre akkreditált magyar külképviselet-vezetők
részére személyes használatú jogcímen biztosított – az országosan kiemelt termékekre vonatkozó állami normatívákról
szóló 14/2012. (VI. 8.) NFM utasítás (a továbbiakban: NFM utasítás) legfeljebb 8. kategóriájának megfelelő
besorolású – személygépjármű;
2.1.4. szolgálati gépkocsi: a  külképviselet hivatali célú feladatainak ellátását szolgáló – az  NFM utasítás legfeljebb
5. kategóriájának megfelelő besorolású –, maximum 5 fő szállítását szolgáló személygépjármű;
2.1.5. szolgáltató gépjármű: a  külképviselet hivatali célú, elsődlegesen logisztikai, ellátási, delegáció szállításával
kapcsolatos feladatainak ellátását szolgáló – az  NFM utasítás 5. kategóriájának megfelelő besorolású –
személygépjármű, ide értve az egyterű vagy mikrobusz változatot is;
2.1.6. szolgáltató motorkerékpár: a  külképviselet fogadó államának speciális helyi körülményei miatt, kézbesítési,
beszerzési hivatalos feladatok ellátására biztosított, maximum 150 cm3 hengerűrtartalmú motorkerékpár;
2.1.7. hivatali célú személygépjármű használat: a külképviseletek tagjainak diplomáciai, külgazdasági, kultúrdiplomáciai,
valamint a  konzuli tevékenységgel kapcsolatos hatósági ügyintézéssel, hivatalos tevékenységgel, a  külképviselet
üzemeltetésével, működtetésével összefüggő feladatainak ellátása érdekében biztosított személygépjármű használat;
2.1.8. magáncélú személygépjármű használat: a  hivatali célú igénybevételen kívül minden egyéb tevékenység
végzéséhez igénybe vett személygépjármű használat, ide értve a munkába járást is;
2.1.9. kihelyezett: a  Külszoltv. szerint a  kihelyező okirat alapján tartós külszolgálatot ellátó kormánytisztviselő és
kormányzati ügykezelő, továbbá a KKM által a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény alapján foglalkoztatott,
külföldre kihelyezett munkatárs;
2.1.10. közlekedési baleset: a legalább egy mozgó közúti, vasúti, vízi vagy légi jármű, továbbá – a közúti közlekedés
körében – állatot hajtó (vezető) személy részvételével vagy ilyen jármű mozgásából eredően bekövetkezett, általában
a  közlekedési szabályok szándékos vagy gondatlan megszegésével gondatlanságból, illetőleg vétlenül előidézett
olyan váratlan esemény, amellyel ok-okozati összefüggésben egy vagy több személy meghalt, megsérült, vagy dologi
kár keletkezett;
2.1.11. sajáthibás baleset: a hivatali gépjármű vezetőjének felróható okból keletkezett baleset.
3. A hivatali gépjárműállomány számának meghatározása 3.1. Külképviseletenként egy misszióvezetői, valamint egy szolgálati és egy szolgáltató gépjárművet kell biztosítani.
3.2. Azon külképviseleten, ahol külföldi magyar intézet vagy szervezetileg nem önálló egyéb iroda is működik,
az ebből eredő többletfeladatok ellátására további egy szolgálati gépkocsit kell biztosítani.
3.3. Amennyiben a  külképviseletre kihelyezettek összlétszáma eléri a  10 főt, valamint a  feladatellátás indokolja,
további egy szolgálati gépkocsi biztosítható.
3.4. A  külképviseletre kihelyezettek létszámának meghatározásakor az  utasítás 3.3.  pontjában meghatározott
létszámba a külképviselet vezetőjét nem kell beleszámítani.
3.5. A  külképviselet állomáshelyére vonatkozó speciális, egyedi helyi körülményekre tekintettel, a  külképviselet
vezetőjének indokolt kérelmére, a  gazdasági ügyekért felelős helyettes államtitkár engedélyezheti szolgáltató
motorkerékpár biztosítását.
3.6. Az  utasítás 3. alcímében meghatározott mennyiségi előírásoktól szakmai, biztonsági szempontok alapján
a gazdasági ügyekért felelős helyettes államtitkár döntése alapján el lehet térni.
4. A hivatali gépjármű üzemeltetésére, szervizelésére vonatkozó rendelkezések
4.1. A  hivatali gépjármű üzem-, forgalombiztonsági és környezetvédelmi követelményeknek megfelelő műszaki
állapotáért, valamint a rendeltetésszerű használat biztosításáért – ide értve az üzemanyag tankolásának biztosítását,
a garanciális szervizelést, az időszakos karbantartást, a vagyon- és személybiztosítás megkötését és érvényesítését –
a külképviselet vezetője, valamint a munkaköri leírásban meghatározottak szerint a gazdasági vezető/felelős felel.
4.2. A gazdasági vezető/felelős és a külképviselet vezetője felel a hivatali gépjármű gyártója által előírt rendszeres,
valamint – a  használat során időszakosan felmerülő hibák miatt – az  eseti szervizelések határidőben történő
elvégzéséért. A  szervizelések megtörténtét a  Forrás WEB II. rendszer Gépjármű moduljában – és amennyiben
rendelkezésre áll, a hivatali gépjármű szervizkönyvében – naprakészen vezetni kell.
4.3. A  hivatali gépjármű szervizeltetése a  garanciális idő alatt a  hivatali gépjármű műszaki előírásainak megfelelő,
garanciális javítás elvégzésére jogosult márkaszervizben történhet. A  garanciális periódus lejárta után a  hivatali
gépjárművek javíttatásához márkafüggetlen szakszervizek is igénybe vehetőek azzal a  feltétellel, hogy az  adott
szerviz az általa elvégzett munkára felelősséget vállal.
4.4. A hivatali gépjármű vezetője köteles a használat megkezdése előtt meggyőződni a hivatali gépjármű megfelelő
műszaki állapotáról, a  biztonsági berendezések működésének, valamint a  hivatali gépjármű rendeltetésszerű
üzemeltetésének feltételeiről, köteles továbbá ellenőrizni a hivatali gépjármű okmányainak, valamint tartozékainak
meglétét.
4.5. A  hivatali gépjármű vezetője felelős a  hivatali gépjármű rendeltetésszerű, biztonságos használatért, továbbá
a  hivatali gépjármű használatával kapcsolatos meghibásodás, közlekedési baleset gazdasági vezetőhöz/felelőshöz
történő azonnali bejelentéséért. A hiba bejelentésének elmulasztásából vagy késedelmes bejelentéséből eredő kárért
a gépjárművezető kártérítési felelősséggel tartozik.
4.6. A  hivatali gépjárművekre az  üzembe helyezésükkel egyidejűleg a  hatósági előírásoknak megfelelő kötelező
felelősségbiztosítást, valamint teljes körű casco vagy annak megfelelő egyéb biztosítást kell kötni. A  biztosítási
feltételek részleteinek tekintetében, saját hatáskörben a  felelős gazdálkodás elve alapján a  külképviselet vezetője
dönt.
4.7. A  hivatali gépjármű üzemeltetésével, szervizelésével, fenntartásával, használatával kapcsolatos költségeket
a külképviselet költségvetésében kell tervezni és biztosítani.
5. A hivatali gépjármű használatával kapcsolatos általános rendelkezések
5.1. A hivatali gépjárművet a külképviselet tagja hivatalos feladata ellátásával összefüggésben, munkaidőben és azon
kívül térítésmentesen, a külképviselet vezetőjének előzetes engedélyével az alábbi feltételek mellett vezetheti:
a) amennyiben rendelkezik az adott állomáshelyen, az adott gépjármű-kategóriára érvényes vezetői engedéllyel;
b) előzetesen írásban nyilatkozott az esetleges károkozás tekintetében a kártérítés, valamint sajáthibás baleset
kapcsán okozott károkozásnál az önerő megtérítéséről. 5.2. A misszióvezetői gépkocsi vezetésére vonatkozó speciális rendelkezéseket az utasítás 6. alcíme tartalmazza.
5.3. A  külképviselet vezetője külképviselet-vezetői utasításban köteles szabályozni a  hivatali gépjárművek
használatának rendjét, melynek kötelező részei:
a) a megismerési záradék,
b) az  esetleges károkozás tekintetében a  kártérítés, valamint sajáthibás baleset kapcsán okozott károkozásnál
az önerő megtérítésének vállalásáról szóló nyilatkozat (3. melléklet), továbbá
c) a munkaköri leírásokban meghatározottak alapján a hivatali gépjárművek üzemeltetéséért felelős munkakör
megnevezése. 5.4. A  külképviselet tagján kívül a  hivatali gépjárművet egyéb természetes személy – így különösen: nem
a külképviseleten alkalmazásban álló családtag – nem vezetheti.
5.5. A  hivatali gépjármű magáncélú használatát a  külképviseletre kihelyezett rendkívül indokolt esetben, eseti
jelleggel, térítési költség megfizetése mellett írásban kérelmezheti. A magáncélú használat nem veszélyeztetheti vagy
zavarhatja a  külképviselet hivatali feladatainak ellátását, nem eredményezheti a  hivatali gépjármű rendszeres
magáncélú használatát. A kérelem tekintetében a külképviselet vezetője a kockázatok mérlegelésével dönt. A döntést
a kérelemre záradékkal felvezetni szükséges.
5.6. A magáncélú használat után fizetendő térítést a költség keletkezése szerinti tárgyhónapban kell megtéríteni.
5.7. A  hivatali gépjármű munkába járásra kizárólag az  utasítás 5.5.  pontja alapján kapott engedély birtokában,
rendkívüli esetben, eseti jelleggel használható.
5.8. A hivatali gépjármű kizárólagos használatára a külképviselet vezetője jogosult, kizárólag a misszióvezetői gépkocsi
tekintetében. Egyéb esetekben hivatali gépjárművet a  külképviselet tagjai számára kizárólagos használatra
üzemeltetni nem lehet.
5.9. A  KKM-ből a  külképviselet állomáshelyére hivatalos célból utazó kormánytisztviselő hivatalos célból történő
szállítását elsődlegesen a  külképviselet gépjárművezetője útján szükséges biztosítani. Költséghatékonysági és
gazdaságossági szempontok indokolhatják helyi tömegközlekedési eszköz, illetőleg taxi igénybevételét.
6. A misszióvezetői gépkocsi használatára vonatkozó különös rendelkezések
6.1. A  misszióvezetői gépkocsi vezetésére jogosult a  fogadó államban az  utasítás 5.1.  pont a)–b)  pontjában
meghatározott feltételek teljesítése mellett:
a) a külképviselet vezetője;
b) a  külképviselettel munkavégzésre irányuló jogviszonyban álló, gépjárművezető munkakörrel rendelkező
munkatárs;
c) a  b)  pontban meghatározott gépjárművezető akadályoztatása esetén a  külképviselet azon tagja, akit
a külképviselet vezetője a kockázat megfelelő mérlegelésével eseti jelleggel kijelöl.
6.2. A  külképviselet vezetőjének távollétében és engedélyével, kizárólag útnyilvántartás-vezetési kötelezettség
mellett, hivatalos célú tevékenység ellátásához az ideiglenes ügyvivő használhatja a misszióvezetői gépkocsit.
6.3. Lehetőség szerint törekedni kell arra, hogy a  gépkocsi vezetője rendelkezzék hivatásos gépjármű-vezetői
képzettséggel.
6.4. A  külképviselet vezetője a  misszióvezetői gépkocsin kívül – annak hivatalos szerviz által igazolt szervizelése,
javítása, meghibásodása kivételével és idejére – további hivatali gépjárművet személyes használatra nem vehet
igénybe. A misszióvezetői gépkocsi szervizelésének vagy javításának időtartamára köteles a külképviselet vezetője
egy hivatali gépjárművet kijelölni és azt az állomáshelyen használni.
6.5. A misszióvezetői gépkocsit kizárólag a külképviselet vezetője veheti igénybe – a hivatalos célú használat mellett –
magáncélú utazásaira.
6.6. A  misszióvezetői gépkocsival a  fogadó ország határának átlépése – függetlenül az  utazás hivatalos vagy
magáncélú jellegétől – engedélyköteles. A  kérelmet a  külképviselet vezetője köteles a  hivatali gépjármű
üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egységhez felterjeszteni, amely továbbítja azt jóváhagyás céljából
a gazdasági ügyekért felelős helyettes államtitkárságra.
7. Saját tulajdonú gépjármű hivatali célú használatának rendje
7.1. A hivatalos feladatokat elsősorban a hivatali gépjárművekkel szükséges ellátni.
7.2. A  kihelyezéstől számított egy éven belül a  KKM a  kihelyezett kérelmére kamatmentes munkáltatói kölcsönt
nyújthat kizárólag gépkocsivásárlás céljából. Az  állomáshelyen a  magántulajdonú gépjárművet forgalomba kell
helyezni, és berendeléskor a forgalomból ki kell vonni (rendszám visszavonása). A tartós külszolgálatra kihelyezett
a munkáltatói kölcsön segítségével vásárolt saját tulajdonát képező gépjárművét – költségeinek megtérítése mellett –
szükség esetén külszolgálata alatt hivatali célból is köteles használni.
7.3. A  tartós külszolgálatra kihelyezett a  saját tulajdonát képező gépjárművét költségtérítés ellenében kizárólag
az alábbi esetben használhatja hivatalos feladat ellátására:
a) a  hivatalos feladat ellátásának időpontjában nem áll rendelkezésre szabad hivatali gépjármű, és a  feladat
jellege nem teszi lehetővé annak más időpontban történő ellátását, valamint
b) a tulajdonos érvényes felelősségbiztosítással, továbbá casco biztosítással vagy azzal egyenértékű szolgáltatást
nyújtó biztosítással is rendelkezik. Casco vagy azzal egyenértékű biztosítás hiánya esetén, amennyiben
hivatalos feladatellátás során történik káresemény, a KKM kárfelelősséget nem visel.
7.4. A  munkavégzéshez kapcsolódó magántulajdonú személygépjármű használatot előzetesen, írásban
engedélyeztetni kell a  külképviselet vezetőjével, megjelölve annak indokát és pontos időtartamát. Az  engedély
célhoz kötött. A  hivatalos feladatot a  költséghatékonyság biztosításával, a  legrövidebb időtartamon belül,
a legrövidebb útvonalon kell ellátni.
7.5. A magántulajdonú személygépjárművel történő munkavégzés során az utasítás 2. mellékletében meghatározott
útnyilvántartást szükséges kitöltetni. Az útnyilvántartás jóváhagyására, felterjesztésére vonatkozó eljárási szabályokra
az utasítás 8. alcímébe foglalt rendelkezések értelemszerűen irányadóak.
7.6. A  kihelyezett magántulajdonú személygépkocsijának hivatali célú használatáért juttatott költségtérítés
meghatározásáról az utasítás 9. alcíme rendelkezik.
8. Az útnyilvántartás vezetésére vonatkozó rendelkezések 8.1. A  külképviselet-vezető misszióvezetői gépjármű kivételével a  hivatali gépjármű használatakor az  utasítás
1. melléklete szerinti útnyilvántartást kell naprakészen, havi bontásban, hivatali gépjárművenként vezetni.
8.2. Az útnyilvántartásban a hivatali gépjárművet vezető köteles elinduláskor és megérkezéskor rögzíteni az utasítás
1.  melléklete szerint meghatározott adatokat. Az  aktuális havi útnyilvántartást a  hivatali gépjárműben vagy olyan
hivatali helyiségben kell tárolni, mely alkalmas arra, hogy a  gépjárművezető rendszeresen, a  gépjármű használat
alkalmával rögzíteni tudja a szükséges adatokat.
8.3. A  külképviselet-vezető hivatali gépjármű használata során a  misszióvezetői gépkocsi tekintetében elegendő
a kilométer-számláló havi kezdő és záró állását rögzíteni. Az üzemanyag elszámolhatóságához szükséges bizonylatokat
a gazdasági vezető/felelős számára havonta kell továbbítani.
8.4. A  hónap végén, valamint hónap közepén legalább egyszer szúrópróbaszerűen a  gazdasági vezető/felelős
ellenőrzi az útnyilvántartás vezetését. Amennyiben hiányosságot vagy hibát tapasztal az útnyilvántartásban rögzített
tények vagy adatok számszaki összefüggéseiben, a hiba javítására felhívja az érintett munkatársat, aki köteles azonnal
javítani a nyilvántartást.
8.5. Az útnyilvántartó ívben foglalt hivatalos és magáncélú használatot a külképviselet vezetője vagy az ideiglenes
ügyvivő igazolja.
8.6. A  nem engedélyezett használat magáncélú személygépjármű használatnak minősül, és felelősségre vonást
eredményez.
8.7. Az  útnyilvántartások kilométer-adatait a  külképviselet gazdasági vezetője/felelőse a  hivatali gépjármű egyéb
elszámolási adataival együtt a  Forrás WEB II. rendszer Gépjármű moduljába havonta rögzíti és lezárja.
Az  útnyilvántartásokat köteles a  külképviselet a  hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti
egység vagy a  Költségvetési Főosztály (a továbbiakban: KFO) kérésére azonnal felterjeszteni ellenőrzés céljából.
Helyszíni ellenőrzés során az útnyilvántartások vezetését is ellenőrizni szükséges.
8.8. Hivatali gépjármű magáncélú használata esetén – ide nem értve a külképviselet vezetőjének rendelkezésére álló
személyes jogcímen használt misszióvezetői gépjármű használatát – a  gépjárművezető az  utasítás 2.  mellékletét
köteles kitölteni. A  kitöltött útnyilvántartást a  gépjárműben tárolt egyéb útnyilvántartás mellett kell elhelyezni
a  gépjármű használatát engedélyező döntés másolati példányával. Az  útnyilvántartást az  utasítás 16. alcímében
meghatározottak szerint szükséges nyilvántartani.
8.9. A hivatali gépjármű útnyilvántartásának folyamatos vezetése érdekében a hivatali személygépjármű magáncélú
használatának adatait az 1. mellékleten is rögzíteni kell.
9. Költségek elszámolására és térítésére vonatkozó rendelkezések 9.1. A  hivatali gépjármű (kivéve: misszióvezetői gépkocsi személyes jogcímű használata) magáncélú használata,
valamint a  nem engedélyezett vagy nem igazolt használat kapcsán keletkező költségeket a  hivatali gépjárművet
vezető köteles megtéríteni a külképviseletnek.
9.2. A költségeket az útnyilvántartó íven rögzített adatok alapján a KKM belső honlapján közzétett, havonta frissített,
a NAV által meghatározott alapnorma-átalány szerinti adatokkal kell kiszámítani. A térítési díjat az érintett hónapban,
de legkésőbb a tárgyhónapot követő hónapban kell megtéríteni a külképviselet számára.
9.3. Külszolgálatról történő berendelés vagy foglalkoztatásra irányuló jogviszony megszűnése esetén a térítési díjakkal
történő elszámolásnak legkésőbb a külszolgálaton töltött utolsó munkanapon meg kell történnie.
9.4. A kihelyezett saját tulajdonában álló gépjárműve hivatali célú, igazolt költségeit a 9.2. pont alapján szükséges
meghatározni. A  költséget a  soron következő illetmény folyósításakor, berendelés esetén legkésőbb a  berendelés
napján szükséges megtéríteni a kihelyezett számára, az általa kitöltött és a külképviselet-vezetője vagy az ideiglenes
ügyvivő által jóváhagyott, az utasítás 2. mellékletben meghatározott adatok alapján.
9.5. A kihelyezett saját tulajdonában álló gépjárműve hivatali célú, igazolt költségeinek fedezetére a külképviselet
költségvetésében kell tervezni és biztosítani az előirányzatot.
10. Felelősséggel, kártérítéssel kapcsolatos rendelkezések 10.1. A hivatali gépjármű használata során a gépjármű vezetőjének felelőssége a közszolgálati tisztviselők jogállásáról
szóló 2011. évi CXCIX. törvényben (a továbbiakban: Kttv.) meghatározottak szerint érvényesíthető.
10.2. A  külképviselet által foglalkoztatott munkavállaló hivatali gépjármű használatával összefüggő felelősségére
a munkaszerződésében, valamint a fogadó ország jogszabályaiban meghatározott felelősségi szabályok az irányadóak.
10.3. A hivatali gépjármű használata során a hivatali gépjármű vezetője köteles helytállni a használattal összefüggésben
önhibájából keletkező károkért és büntetésekért (a hivatali gépjármű vezetője köteles megtéríteni különösen
az önhibájából a hivatali gépjárműben keletkező kár önrészét – melyet a hivatali gépjárműre kötött biztosítás alapján
a biztosító nem térít meg –, továbbá a közlekedési, parkolási bírságok összegét).
10.4. A  hivatali gépjármű használata során közlekedési baleset bekövetkeztekor a  hivatali gépjárművet vezető és
a gépjárműben utazók a baleset bekövetkeztének helyszíne szerinti ország közúti közlekedési szabályainak előírásai
szerint kötelesek eljárni.
10.5. A külképviselet a hivatali gépjárművel okozott közlekedési baleset vagy a hivatali gépjárművet érintő bármilyen
káreset bekövetkeztekor annak megtörténtét, kihatását, a kár nagyságát (összegét) függetlenül annak mértékétől,
minden esetben azonnal – de legkésőbb a baleset vagy káreset bekövetkeztét követő 5 munkanapon belül – köteles
írásban, hivatalos úton jelenteni a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egységnek.
10.6. Baleseti helyszínelő rendőr intézkedését kell kérni valamennyi közlekedési balesetnél, függetlenül attól, hogy
személyi sérülés történt-e.
10.7. Amennyiben – nem közlekedési baleset következményeként – feltételezhetően nettó kettőszázezer forintot
meg nem haladó anyagi kár keletkezett a hivatali gépjárműben, és személyi sérülés nem történt, a rendőri intézkedés
mellőzhető. Ez esetben a felelősséget – lehetőleg tanúk jelenlétében – a biztosító által kiadott bejelentőlapon igazolni,
illetve rögzíteni kell. Amennyiben a felelősség egyértelműen a helyszínen nem állapítható meg – vitára adhat okot,
a károkozó a felelősségét nem ismeri el –, a gépjármű vezetője rendőri intézkedést köteles kérni.
10.8. Hivatali gépjárművel okozott sajáthibás közlekedési baleset esetén az  a  gépjárművezető, akinek a  baleset
bekövetkezése felróható, a  Kttv. rendelkezései szerint, a  külképviselet által foglalkoztatott munkavállaló
gépjárművezető a munkaszerződésében meghatározott kártérítési felelősség szerint köteles megtéríteni azt a kárt,
melyet a hivatali gépjárműre kötött biztosítás alapján a biztosító nem térít meg (a továbbiakban: önrész).
10.9. Az  önrészt az  összegének ismertté válását követő 5 munkanapon belül kell megtéríteni a  külképviselet
pénztárába történő befizetés vagy a külképviselet bankszámlájára történő átutalás útján.
10.10. A  befizetést igazoló dokumentumot, valamint annak másolati példányát a  külképviselet köteles a  havi
pénztárnapló felterjesztésekor a KFO és a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egység
számára megküldeni.
11. Az állomáshely hivatali célból, hivatali gépjárművel történő elhagyásának rendje
11.1. A  fogadó országot hivatali gépjárművel, hivatalos célból elhagyni kizárólag a  gazdasági ügyekért felelős
helyettes államtitkár előzetes engedélyével (a továbbiakban: határátlépési engedély) lehet. Hivatali gépjármű
szabadságra utazáshoz térítés ellenében sem vehető igénybe, kivéve a  külképviselet vezetőjének misszióvezetői
gépkocsi használatát.
11.2. A gazdasági ügyekért felelős helyettes államtitkár határátlépési engedélye eseti vagy éves időtartamú lehet.
11.3. Az  eseti engedély iránti kérelmet a  tervezett utazás előtt legalább nyolc nappal szükséges felterjeszteni
intézkedésre a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egység számára, valamint tájékoztatás
céljából a Biztonsági, Informatikai és Távközlési Főosztály részére (a továbbiakban: BITÁF).
11.4. A kérelem tartalmazza:
a) az utazás hivatalos célját,
b) a fogadó ország elhagyásának és a tervezett visszaérkezésnek az időpontját,
c) a hivatali gépjárművet vezető személy(ek) nevét,
d) a hivatali gépjármű azonosító adatait (típus, rendszám).
11.5. Amennyiben a hivatali gépjármű az eseti jellegű, hivatalos utazás alkalmával futárküldeményt is szállít, vagy
fennáll a lehetősége az állomáshelyre történő visszatérés során futárküldemény szállításának, a BITÁF mellett a Konzuli
Főosztály (a továbbiakban: KONZ), valamint az illetékes felügyelő területi főosztály értesítése is szükséges.
11.6. A  diplomáciai futárszolgálat, valamint hivatali feladatellátás gazdaságos, észszerű működtetésének ellátása
során a  Magyarországgal szomszédos országokban, valamint a  futárszolgálati csomópontként működő
külképviseleteknek évente egyszer szükséges éves határátlépési engedélyt kérelmezni azon szolgálati vagy szolgáltató
gépkocsikra, amelyekkel rendszeresen elhagyják a fogadó állam területét.
11.7. Az éves határátlépési engedély iránti kérelmet a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti
egység részére szükséges felterjeszteni minden év január 31-ig. A hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét
ellátó szervezeti egység az  engedély iránti kérelmet javaslatával ellátva döntés céljából felterjeszti a  gazdasági
ügyekért felelős helyettes államtitkár részére. A  külképviselet köteles tájékoztatni az  engedély iránti kérelem
felterjesztésével egyidejűleg az utazást megelőző legalább nyolc nappal a KONZ-t, valamint a BITÁF Futárcsomagoló
részlegét.
11.8. Az éves határátlépési engedély iránti kérelem tartalmazza:
a) az utazás hivatalos célját,
b) a  magyarországi használat gyakoriságát, időtartamát, nem Magyarországra történő utazáskor a  célország,
valamint város megnevezését,
c) a hivatali gépjárművet vezető személy(ek) megnevezését,
d) a hivatali gépjármű azonosító adatait (típus, rendszám),
e) a határátlépés szükségességének alapos indokolását.
12. Hivatali gépjármű tárolására vonatkozó rendelkezések 12.1. A felelős vagyongazdálkodás érdekében a külképviselet felelős módon, rendeltetésszerűen köteles gazdálkodni
az  általa üzemeltetett hivatali gépjárműről. A  hivatali gépjármű állagának, értékének megóvása, biztonságos
üzemeltetése érdekében a  használaton kívüli hivatali járművet a  külképviselet rendelkezésére álló zárt, fedett
garázsban vagy őrzött parkolóban szükséges napközben és éjszaka elhelyezni.
12.2. A biztonsági berendezések üzembe helyezéséről, a hivatali gépjármű lezárásáról parkolás alkalmával a hivatali
gépjármű vezetője köteles gondoskodni.
12.3. A külképviseletek rendelkezésére álló fedett, zárt garázs elsődlegesen a hivatali gépjármű tárolására szolgál.
12.4. Amennyiben a hivatali gépjármű mellett a fedett, zárt garázs mérete lehetővé teszi további hivatali gépjármű
parkolását, a  külképviselet vezetőjének engedélye alapján a  külképviselet épületében lévő szolgálati lakásokat
életvitelszerűen használó kihelyezettek magántulajdonú gépjárművei parkolhatnak a garázsban.
12.5. A  kihelyezett magántulajdonú gépjárművének hivatali épületben vagy bérleményben történő tárolásáért
a kihelyezett térítési díjat köteles fizetni.
12.6. A külképviselet kihelyezett tagján kívül egyéb személyek gépjárművei a külképviselet fedett, zárt garázsában,
valamint a külképviselet kerítéssel körülkerített területén nem tárolhatók.
12.7. Amennyiben a  garázshasználatra vonatkozó igény meghaladja a  rendelkezésre álló férőhelyek számát,
a  garázshasználatra való jogosultságról a  hivatali célú használat gyakoriságának figyelembevételével – a  hivatali
érdek szem előtt tartásával – a külképviselet vezetője dönt.
12.8. A  külképviselet területéhez tartozó, kerítéssel körülzárt udvaron kialakított parkolóhelyeket – amennyiben
a hivatali gépjármű számára fenntartott helyeken felül marad még szabad hely – a külképviselet kihelyezett tagjai
használhatják.
12.9. A  külképviselet hivatali gépjárművel történő elhagyásakor a  hivatali gépjármű parkolása során a  biztonsági
szempontokra fokozottan kell ügyelni, így különösen éjszakára zárt, fedett garázsban vagy őrzött parkolóban kell
elhelyezni a hivatali gépjárművet.
12.10. Az állomáshely hivatali célból, hivatali gépjárművel történő elhagyása esetén, amennyiben az utazás Budapestre
történik, a hivatali gépjárművet a KKM garázsában kell tárolni.
12.11. Amennyiben a külképviselet vezetője a misszióvezetői gépkocsival tartózkodik Budapesten, az utasítás 12.10.
pontjában foglaltakon túl saját felelősségére a misszióvezetői gépkocsit zárt garázsában is tárolhatja.
13. A hivatali gépjárművek beszerzése, bérlése 13.1. A  külképviseletek által üzemeltetett hivatali gépjárművek a  KKM vagyonkezelésében, illetve tartós bérlet
konstrukcióban a  külképviselet használatában állnak, vagy kivételesen indokolt esetben alkalmi bérlés útján
biztosítottak.
13.2. A  hivatali gépjármű beszerzése folyamán kiemelt figyelemmel kell lenni a  közbeszerzésekről szóló törvény,
valamint a  Kormány irányítása alá tartozó fejezetek költségvetési szerveinek eszközbeszerzéseiről szóló
Korm. határozat, továbbá a KKM közbeszerzési és beszerzési szabályzataira.
13.3. A  hivatali gépjármű beszerzésére vonatkozó kérelmet indokolással kell ellátni és a  hivatali gépjármű
üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egységhez felterjeszteni.
13.4. A  hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egység a  javaslatával ellátott kérelmet
döntésre felterjeszti a gazdasági ügyekért felelős helyettes államtitkár felé.
13.5. A gazdasági ügyekért felelős helyettes államtitkár támogató döntése esetén a hivatali gépjármű üzemeltetésének
felügyeletét ellátó szervezeti egység javaslata alapján meghatározza a  hivatali gépjármű beszerzésének helyét és
módját.
13.6. A beszerzések tekintetében az eljárásokat a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti
egység koordinálja. A hivatali gépjármű beszerzésére a szükséges fedezet meglétének függvényében, a gazdasági
ügyekért felelős helyettes államtitkár döntésének megfelelően kerülhet sor.
13.7. A tartós bérlet jogcímen történő hivatali gépjármű bérlés esetén gazdasági számítással szükséges alátámasztani
a bérlet indokoltságát, gazdaságosságát. A tartós bérletként használatba veendő hivatali gépjármű típusára, cseréjére
vonatkozó javaslat tekintetében a  gazdaságossági számítások alapján, a  hivatali gépjármű üzemeltetésének
felügyeletét ellátó szervezeti egység véleményének figyelembevételével a  gazdasági ügyekért felelős helyettes
államtitkár dönt.
13.8. A  tartós bérlet jogcímen használatba kerülő hivatali gépjármű üzemeltetési, fenntartási költségeit
a külképviseletek dologi kiadásai között kell tervezni, a kiválasztás során figyelemmel kell lenni a hatályos közbeszerzési,
beszerzési szabályokra és az  utasítás rendelkezéseire. A  tartós bérlet jogcímen használt hivatali gépjármű
üzemeltetésére, fenntartására az utasítás rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni szükséges.
13.9. Különösen indokolt esetben – új külképviselet megnyitásánál – a hivatali gépjármű beszerzésről a gazdasági
ügyekért felelős helyettes államtitkár, a  hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egység
előzetes véleménye alapján, egyedileg dönt.
13.10. A  hivatali gépjármű bérlésével, beszerzésével, cseréjével, értékesítésével kapcsolatos előkészítő feladatokat
a  külképviselet gazdasági vezetője/felelőse végzi a  KFO-val és a  hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét
ellátó szervezeti egységgel történő egyeztetés alapján.
13.11. A KKM által engedélyezett hivatali gépjárműbeszerzés esetén a beszerzési eljárás szabályszerű lebonyolításáért
a külképviselet vezetője felelősséggel tartozik.
13.12. A  hivatali gépjármű beszerzését követően az  utasítás 4.6.  pontjában előírt biztosítás megkötéséről azonnal
gondoskodni kell.
14. A külképviseleti hivatali gépjárművek cseréje 14.1. A hivatali gépjármű amortizációs cseréjére függetlenül a számviteli amortizációra vonatkozó elszámolási rendtől
– tekintettel a helyi sajátosságokra, különösen az úthálózat állapotára, valamint gépjárműhasználatra – legkorábban
akkor kerülhet sor, ha a hivatali gépjármű legalább 200 000–350 000 km közötti futásteljesítménnyel rendelkezik,
vagy a 60–100 hónapos élettartamot meghaladta, és a beszerzés fedezete biztosított.
14.2. Az utasítás 14.1. pontjában meghatározott feltételektől kizárólag az alábbi esetekben lehet eltérni és a hivatali
gépjármű amortizációs cseréjét kezdeményezni:
a) a hivatali gépjárművet eltulajdonították;
b) a hivatali gépjármű baleset következtében javíthatatlanná vált;
c) balesetből vagy rendeltetésszerű használatból eredő olyan meghibásodása keletkezett, amely a szakszerviz,
illetve a biztosító írásbeli szakvéleménye szerint gazdaságosan már nem javítható;
d) minimális ráfordítással – költséghatékonysági vizsgálatokkal igazolt – azonos felszereltségű és kategóriájú
új hivatali gépjárműre cserélhető. 14.3. Az  indokolással ellátott kérelemnek tartalmaznia kell a  14.2. b) és c)  pont esetén a  szakszerviz hivatalos
véleményét, a 14.2. c) és d) pont tekintetében pedig a kérelmet megalapozó gazdaságossági adatokat, számításokat is.
14.4. A külképviselet vezetője a 14.1. és 14.2. pontok alapján cserére javasolt hivatali gépjármű adatait minden év
augusztus 31-ig felterjeszti a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egységre.
14.5. A  tárgyévet követő évben cserére javasolt hivatali gépjármű felsorolását tartalmazó összesített kimutatást
a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egység szakmai javaslatával együtt – minden év
szeptember 30-ig – előzetes döntésre a gazdasági ügyekért felelős helyettes államtitkár elé terjeszti.
15. A külképviseleti gépjármű selejtezése és értékesítése 15.1. Hivatali gépjármű értékesítésére amortizációs csere vagy a  külképviseletre engedélyezett hivatali gépjármű
számának csökkentése esetén kerülhet sor.
15.2. Hivatali gépjármű értékesítése előtt selejtezési eljárást kell lefolytatni a  hivatali gépjármű üzemeltetésének
felügyeletét ellátó szervezeti egység és a KFO által meghatározott eljárás szerint:
a) A külképviselet vezetője selejtezés iránti kérelmet terjeszt fel hivatalos úton a hivatali gépjármű üzemeltetésének
felügyeletét ellátó szervezeti egység felé. A  selejtezési kérelemnek tartalmaznia kell a  selejtezendő hivatali
gépjármű főbb azonosító adatait (rendszám, alvázszám, évjárat, külképviseleti vonalkód száma), valamint
futásteljesítményét, továbbá a kérelmet megalapozó indokolást.
b) A selejtezési kérelmet a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egység véleményével
ellátva jóváhagyásra felterjeszti a gazdasági ügyekért felelős helyettes államtitkárhoz.
c) A gazdasági ügyekért felelős helyettes államtitkár jóváhagyását követően a KFO vagyonnyilvántartásért felelős
szervezeti egysége táviratot küld a külképviseletre a selejtezés végrehajtása érdekében.
d) A külképviselet a selejtezési jegyzőkönyvet és a továbbhasznosítási javaslatot – legalább három vételi ajánlat
mellett – hivatalos úton felterjeszti a KFO és a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti
egység részére.
e) A továbbhasznosítás tekintetében a gazdasági ügyekért felelős helyettes államtitkár döntése alapján intézkedik
a külképviselet.
15.3. Az éves költségvetési törvényben meghatározott egyedi könyv szerinti bruttó értékhatár alatti, a külképviselet
feladatai ellátásához feleslegessé váló járműveket saját hatáskörben, az  értékhatár felettieket az  állami vagyonról
szóló 2007. évi CVI. törvény szerint kell továbbhasznosítani, értékesíteni.
15.4. Az értékesítés, selejtezés tekintetében a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egység
és a KFO utasítása alapján kell eljárni.
15.5. A beérkezett ajánlatokat rangsorolva a KFO-hoz kell felterjeszteni, amely véleményével és szakmai javaslatával
ellátva felterjeszti jóváhagyásra a gazdasági ügyekért felelős államtitkár felé.
15.6. Azokon az állomáshelyeken, ahol az indokolt, szabályos hivatali gépjármű megsemmisítésére – bezúzásra – van
csak lehetőség, a  külképviselet vezetője köteles a  megsemmisítés előtt az  eljárást engedélyeztetni a  gazdasági
ügyekért felelős helyettes államtitkárral. A kérelmet a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti
egységhez kell megküldeni, amely szakmai javaslatával együtt döntésre felterjeszti azt a gazdasági ügyekért felelős
helyettes államtitkár részére.
15.7. A továbbhasznosítást követően valamennyi dokumentumot köteles a külképviselet a KFO és a hivatali gépjármű
üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egység számára felterjeszteni. Az  érintett szervezeti egységek
gondoskodnak a hivatali gépjármű státuszának nyilvántartásukban történő átvezetéséről.
15.8. A hivatali gépjármű értékesítéséből, selejtezéséből származó bevételt a KKM Központ javára kell bevételezni.
15.9. Az  értékesítéssel, forgalomból történő kivonással, környezetvédelmi előírások szerinti megsemmisítéssel
kapcsolatos költségek a külképviselet költségvetését terhelik.
16. Jelentési, nyilvántartási kötelezettség 16.1. A  Forrás WEB II. rendszer külképviseleti hivatali gépjármű nyilvántartó moduljának használatával a  hivatali
gépjárműjelentéseket az  online változatból kinyomtatva a  külképviselet vezető és a  gazdasági vezető/felelős
aláírásával, a külképviselet bélyegzőlenyomatával ellátva, az elektronikus iratkezelő rendszeren keresztül kell félévente
felterjeszteni a hivatali gépjármű üzemeltetéséért felelős szervezeti egység számára.
16.2. Az  eredeti hivatali gépjárműjelentéseket a  külképviselet gazdasági vezetője/felelőse a  hivatali gépjárműről
vezetett nyilvántartásban (a továbbiakban: nyilvántartás) legalább 5 évig köteles megőrizni.
16.3. A nyilvántartás az alábbi dokumentumokat tartalmazza:
a) a hivatali gépjárműjelentések eredeti példányait;
b) éves vagy eseti határátlépést engedélyező táviratokat;
c) a hivatali gépjármű adásvételével kapcsolatos iratok (beszerzés engedélyezésére vonatkozó döntés, beszerzési
eljárás iratanyaga, beszerzés jóváhagyásáról szóló döntés, adásvételi szerződés, vételár kiegyenlítését igazoló
irat, áfa-visszatérítésre vonatkozó iratok);
d) biztosítási kötvény;
e) szerviz események/adatok;
f ) útnyilvántartások;
g) esetleges káreseményekkel kapcsolatos iratok (rendőrségi jegyzőkönyv, a  gépjárművek üzemeltetésének
felügyeletét ellátó szervezeti egységet tájékoztató feljegyzés). 16.4. A külképviselet hivatali gépjárműveinek káreseményeiről – az utasítás 10.5. pontjával összhangban – jelentést
kell küldeni a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egységnek.
16.5. A hivatali gépjárművet érintő balesettel, káreseménnyel kapcsolatos kiadásokat elsősorban a biztosítás terhére,
a biztosító társasággal kell rendezni.
16.6. A nem sajáthibás balesetek esetén a károkozó biztosítója által meg nem térített avultatási levonást (fizetendő
önrészt) elsősorban a képviselet dologi előirányzatának terhére kell elszámolni. Amennyiben az összeg nagysága ezt
nem teszi lehetővé, a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egység felé pótelőirányzatra
vonatkozó kérelmet szükséges felterjeszteni.
16.7. A  hivatali gépjármű fődarab cseréjéről az  esedékesség időpontjában tájékoztatni kell a  hivatali gépjármű
üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egységet.
16.8. A külképviseleten üzemeltetett hivatali gépjármű javítási költségeit elsősorban a külképviselet saját költségvetése
keretein belül kell tervezni és elszámolni. Az előre nem tervezhető – 3000 EUR feletti – javítási költségek tekintetében
a külképviselet vezetője kérelmezheti a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egységtől
pótelőirányzat biztosítását.
17. Záró rendelkezések 17.1. Ez az utasítás a közzétételét követő hónap első napján lép hatályba.
17.2. Hatályát veszti a külképviseletek által üzemeltetett gépkocsik működtetésének és beszerzésének szabályairól
szóló 18/2006. KüM utasítás.
17.3. A  külképviselet vezetője köteles az  utasítás hatálybalépését követő egy hónapon belül elkészíteni vagy
aktualizálni a hivatali gépjárművek használatára vonatkozó külképviselet-vezetői utasítást és azt tájékoztatás céljából
a hivatali gépjármű üzemeltetésének felügyeletét ellátó szervezeti egységnek felterjeszteni.
17.4. Az utasítás hatálybalépéséig kiadott éves határátlépési engedélyek 2016. december 31-ig érvényben maradnak.
Szijjártó Péter s. k.,
 külgazdasági és külügyminiszter


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
211/2015. (V. 21.) KE határozata rendkívüli és meghatalmazott nagykövet megbízás alóli felmentéséről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés b)  pontja alapján – a  külgazdasági és külügyminiszter előterjesztésére  –
dr.  Jungbert Béla rendkívüli és meghatalmazott nagykövetet – érdemei elismerése mellett – felmentem
Magyarország ammani nagykövetségének a vezetésére kapott megbízása alól.
Budapest, 2014. december 15. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
201/2016. (VII. 21.) Korm. rendelete a távhűtési szolgáltatásról.
A Kormány az energiahatékonyságról szóló 2015. évi LVII. törvény 44. § p) pontjában kapott felhatalmazás alapján,
az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében foglalt feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. Értelmező rendelkezések 1. § E rendelet alkalmazásában
1. csatlakozási pont: a  szolgáltatói és a  felhasználói berendezés határán, találkozási pontján beépített elzáró
szerelvénynek a  végső felhasználó felé eső oldala, elzáró szerelvény hiányában a  felhasználási helyet
magában foglaló ingatlan (épület, építmény, telek) tulajdoni határa;
2. elszámolási időszak: a  távhűtésre vonatkozó szerződésben megállapított, elszámolás alapjául szolgáló,
távhűtési szolgáltató általi vagy – ha az meghiúsult – végső felhasználó általi két leolvasás közötti időszak;
3. elszámoló számla: olyan, a  távhűtésre vonatkozó szerződés időtartama alatt kiállított, az  adott elszámolási
időszakra vonatkozó számla, amely az  elszámolást az  elszámolási időszak kezdő és záró mérőállása közötti
tényleges fogyasztás alapulvételével tartalmazza;
4. részszámla: a  végső felhasználó részére az  elszámolási időszakon belül rendszeres időközönként kiállított,
statisztikai elemzés vagy a leolvasás alapján megállapított energiamennyiségen alapuló számla;
5. távhűtés: az  a  szolgáltatás, amely a  végső felhasználónak távhűtési vezetékhálózaton keresztül üzletszerű
tevékenység keretében történő távhűtési célú energiaellátásával valósul meg;
6. távhűtési szolgáltató: az  a  polgári perrendtartásról szóló törvény szerinti gazdálkodó szervezet, amely
távhűtést üzletszerűen szolgáltat.
2. Mérés 2. § (1) A távhűtési szolgáltatás elszámolásának a tényleges energiafogyasztáson kell alapulnia.
 (2) Ha az  épület hűtését távhűtési hálózatról vagy több épületet kiszolgáló központi rendszerből biztosítják, hiteles
hűtési mennyiségmérőt kell felszerelni a szivattyúnál vagy a csatlakozási pontnál.
 (3) Az  (1)  bekezdésben foglaltak érdekében – a  közös használatú épületrészek kivételével – az  egyes épületrészek
egyedi fogyasztásának mérésére a  távhűtési szolgáltatónak a  végső felhasználó költségére a  végső felhasználó
számára hiteles, a tényleges energiafogyasztást pontosan tükröző egyedi fogyasztásmérőt (a továbbiakban: egyedi
fogyasztásmérő) kell felszerelnie.
(4) Egyedi fogyasztásmérőt kell felszerelni abban az esetben is, ha a hűtést központi hűtéssel, távhűtési hálózatról vagy
több épületet kiszolgáló központi rendszerről biztosítják. Az  egyedi fogyasztásmérő költsége a  (3)  bekezdésben
foglaltak szerint a végső felhasználót terheli.
(5) Az  egyedi fogyasztásmérő alkalmazására, beleértve a  meglévő egyedi fogyasztásmérő cseréjét is, – az  egyedi
fogyasztásmérő tekintetében – a  legkisebb költség elve szerint kell, hogy sor kerüljön. A végső felhasználó kérése
esetén a  távhűtési szolgáltatónak a  végső felhasználó által biztosított hiteles egyedi fogyasztásmérő felszerelését
is biztosítania kell, ha az  műszaki szempontból alkalmazható. A  végső felhasználó által biztosított hiteles egyedi
fogyasztásmérő felszerelése esetében a végső felhasználót hátrány nem érheti.
3. A számla és a számlainformációk 3. § A távhűtési szolgáltatónak biztosítania kell a pontos és tényleges fogyasztáson alapuló számlázási adatokat.
4. § (1) Az elszámolási időszak az egy évet nem haladhatja meg.
 (2) A  távhűtési szolgáltatónak a  végső felhasználónál elszámolási időszakonként legalább egyszer el kell végeznie
az  egyedi fogyasztásmérő és a  2.  § (2)  bekezdése szerinti hűtési mennyiségmérő leolvasását, és a  leolvasás vagy
– ha a  leolvasás meghiúsult – a  végső felhasználó általi bejelentés alapján, tényleges fogyasztáson alapuló
elszámoló számlát kell kibocsátania.
(3) Ha az elszámolási időszak időtartama az egy hónapot meghaladja, – eltérő megállapodás hiányában – a távhűtési
szolgáltató az elszámolási időszak hónapjainak számánál eggyel kevesebb számú részszámlát jogosult kibocsátani.
Az egyes részszámlák a végső felhasználó előzetes jóváhagyásával megállapított összeghatárig összevonhatók.
(4) A  részszámla számlázási adatai a  végső felhasználó által végzett rendszeres leolvasáson alapuló rendszerrel is
biztosíthatók, amelynek keretében a  végső felhasználó az  egyedi fogyasztásmérő állását bejelenti a  távhűtési
szolgáltatónak. Abban az  esetben, ha az  adott számlázási időszakra vonatkozóan sor került távhűtési szolgáltatói
leolvasásra, a részszámla a távhűtési szolgáltató által leolvasással megállapított adatokon alapul.
(5) Az  elszámoló számla és a  részszámla (a  továbbiakban együtt: számla) csak akkor alapulhat becsült fogyasztáson
vagy tüntethet fel átalányösszeget, ha nem került sor távhűtési szolgáltató általi leolvasásra vagy a  végső
felhasználó az  adott számlázási időszakra nem jelentette be az  egyedi fogyasztásmérő állását (végső felhasználói
leolvasás).
5. § A távhűtési szolgáltatónak
a) a felhasználói tájékoztatás keretében a  végső felhasználó kérésére 15 napon belül díjmentesen
hozzáférhetővé kell tennie a  végső felhasználó számláival és múltbeli fogyasztásával kapcsolatos
információkat legalább 2 évre visszamenőleg, valamint azokat elérhetővé kell tennie a végső felhasználó által
kijelölt energiahatékonysági szolgáltató számára,
b) biztosítania kell a végső felhasználónak az elektronikus számlainformáció és számlázás lehetőségét,
c) a végső felhasználó kérésére világos és könnyen érthető felvilágosítást kell nyújtania a  számlával, a  számla
egyes tételeivel és elemeivel, valamint a számlázott összeggel kapcsolatosan,
d) a végső felhasználó számára a  számlával együtt megfelelő tájékoztatást kell adnia a  7.  § és 8.  § szerint
annak érdekében, hogy a  végső felhasználó átlátható képet kaphasson az  aktuális energiaköltségekkel
kapcsolatban.
6. § A távhűtési szolgáltató köteles a számla végső felhasználó részére történő eljuttatásáról oly módon gondoskodni,
hogy a  számla kiegyenlítésére a  végső felhasználónak a  számla kézhezvételétől számítva legalább 15 nap
rendelkezésére álljon.
7. § (1) A 4. § (3) bekezdése szerinti összevonás esetén is biztosítani kell, hogy a végső felhasználó
a) évente kétszer, vagy
b) arra irányuló kérése vagy elektronikus számlázás esetén legalább negyedévente
a (2) bekezdés szerinti számlainformációkat megkapja.
(2) A  távhűtési szolgáltatónak a  számlán vagy ahhoz csatoltan világos és érthető módon a  végső felhasználó
rendelkezésére kell bocsátania az alábbi információkat:
a) a tényleges aktuális árak és a tényleges energiafogyasztás,
b) a  végső felhasználó aktuális energiafogyasztásának és az  előző év ugyanezen időszakában mért
fogyasztásának az összehasonlítása grafikus formában,
c) a  végső felhasználói szervezetek vagy egyéb hasonló szervek kapcsolatfelvételhez szükséges adatai,
beleértve a honlapok címeit is, ahol – ha rendelkezésre állnak – hozzáférhetők az energiahatékonyság-javító
intézkedésekre, az  összehasonlításhoz használható végfelhasználói profilokra és az  energiát használó
készülékek objektív, részletes műszaki leírására vonatkozó információk,
d) az ugyanazon felhasználói kategóriába tartozó, végső felhasználóval történő összehasonlítások.
8. § A távhűtési szolgáltató a  szerződés és a  szerződésmódosítás megküldésekor, a  végső felhasználónak küldött
számlán, továbbá honlapján keresztül világos és érthető módon közli a  végső felhasználóval a  független
fogyasztói tanácsadó központok és egyéb hasonló intézmények elérhetőségeit – beleértve azok internetes
címét is –, amelyeken a  végső felhasználó tanácsot kérhet a  lehetséges energiahatékonysági intézkedésekről,
az  energiafogyasztására vonatkozó referenciaértékekről és az  energiát használó készülékek fogyasztáscsökkentést
eredményező műszaki jellemzőiről.
9. § A távhűtési szolgáltató a végső felhasználó számára a számlát, a számlainformációkat és a fogyasztási adatokról való
tájékoztatást díjmentesen biztosítja.
4. Záró rendelkezések 10. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba.
11. § E rendelet az  energiahatékonyságról, a  2009/125/EK és a  2010/30/EU irányelv módosításáról, valamint a  2004/8/EK
és a  2006/32/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 2012/27/EU európai parlamenti és
tanácsi irányelv 9–11. cikkének való megfelelést szolgálja.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
20/2016. (II. 15.) ME határozata főiskolai tanárok kinevezéséről.
A nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény 27.  § (3)  bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva
– az oktatásért felelős miniszter előterjesztésére –
dr. Varga Imre Kapisztránt
– 2016. február 1-jei hatállyal –, továbbá
dr. Bányai Emőke Adriennt és
dr. Méhes Balázs Istvánt
– 2016. február 10-ei hatállyal –, valamint
dr. Deák Adriennt és
Sáringerné dr. Szilárd Zsuzsannát
– 2016. február 25-ei hatállyal –
főiskolai tanárrá kinevezem. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1020/2019. (II. 5.) Korm. határozata állami tulajdonban álló ingatlan Piarista Rend Magyar Tartománya részére történő ingyenes tulajdonba adásáról.
A Kormány
 1. az állami vagyonról szóló 2007. évi CVI. törvény 36. § (2) bekezdés g) pontjában, valamint a 36. § (3) bekezdésében
biztosított jogkörében eljárva úgy dönt, hogy a Magyar Állam tulajdonában álló Göd, belterület 263 helyrajzi számú,
kivett táborhely megnevezésű, 7929 m2 területű ingatlan (a továbbiakban: Ingatlan) tulajdonjoga hitéleti és oktatási
feladatok ellátásának elősegítése céljából, ingyenesen a  Piarista Rend Magyar Tartományának (a  továbbiakban:
Egyházi jogi személy) tulajdonába kerüljön;
2. felhívja a  nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli minisztert, hogy a  Magyar Nemzeti Vagyonkezelő
Zártkörűen működő Részvénytársaság (a  továbbiakban: MNV Zrt.) útján tegye meg a  szükséges intézkedéseket
annak érdekében, hogy a  tulajdonosváltozás ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzésére alkalmas szerződés
(a továbbiakban: Szerződés) az Egyházi jogi személlyel megkötésre kerüljön;
Felelős: nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli miniszter
Határidő: a közzétételt követő 6 hónapon belül
3. felhívja a nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli minisztert, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket
annak érdekében, hogy a  Szerződés – a  tulajdonátruházási szerződésekre vonatkozó általános jogszabályi
követelményeken túlmenően – tartalmazza, hogy
a) mennyi az Ingatlan tulajdonosi joggyakorló által megállapított forgalmi értéke,
b) az Egyházi jogi személy az Ingatlant terhelő kötelezettségeket teljeskörűen átvállalja, ideértve az esetlegesen
felmerülő általános forgalmi adó megtérítését is, c) az Egyházi jogi személy – szükség esetén – saját költségvetése terhére vállalja az  Ingatlan környezeti
állapotának felmérését, kármentesítését, illetve ha az  Ingatlanon tervezett tevékenység engedélyköteles,
akkor a szükséges engedélyek megszerzését,
d) az Egyházi jogi személy a  nemzeti vagyonról szóló 2011. évi CXCVI. törvény (a  továbbiakban: Nvtv.)
13.  § (4)  bekezdés b)  pontjában meghatározott, az  átruházott vagyon hasznosításáról szóló beszámolási
kötelezettségének – a Szerződés hatálybalépését követő évtől kezdődően – minden év december 31. napjáig
írásban tesz eleget,
e) amennyiben az Egyházi jogi személy a d) alpontban foglalt kötelezettségének nem tesz eleget, az a) alpont
szerinti bruttó forgalmi érték 5 százalékát, mint késedelmi kötbért köteles az  MNV Zrt. erre vonatkozó
felhívásának kézhezvételétől számított 30 napon belül megfizetni,
f ) az Ingatlant az  Nvtv. 13.  § (4)  bekezdés a)  pontja szerint az  Egyházi jogi személy a  jelen határozatban
és a  Szerződésben az  adott ingatlanra megjelölt hasznosítási célnak megfelelően köteles használni és
hasznosítani,
g) ha az  Egyházi jogi személy az  f )  alpontban foglalt kötelezettségeinek részben vagy egészben nem
tesz eleget, az  MNV Zrt. az  Nvtv. 13.  § (7) és (8)  bekezdésének megfelelően jár el azzal, hogy az  Egyházi
jogi személy a  nemteljesítési kötbért köteles a  felszólítás kézhezvételétől számított 60 napon belül az
MNV Zrt.-nek megfizetni;
Felelős: nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli miniszter
Határidő: a közzétételt követő 6 hónapon belül
4. felhívja a nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli minisztert, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket
annak érdekében, hogy a  Szerződés megkötésére kizárólag abban az  esetben kerüljön sor, ha az  Egyházi jogi
személy a  Szerződés általa történő aláírásának időpontjában az  adózás rendjéről szóló 2017. évi CL. törvény
260.  §-a szerinti köztartozásmentes adózói adatbázisban nyilvántartott köztartozásmentes adózónak minősül, és
a tulajdonosi joggyakorlóval szemben lejárt tartozással nem rendelkezik, és a köztartozásmentes adózói minőséget
az Egyházi jogi személy az állami adó- és vámhatóság által 30 napnál nem régebben kiállított közokirattal igazolja.
Felelős: nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli miniszter
Határidő: a közzétételt követő 6 hónapon belül
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
100/2004. (VII. 27.) GKM rendelete az országos közutak építésével kapcsolatos minőségi követelmények és az országos közutak üzemeltetésére és építésére szolgáló anyagok, szerkezetek, berendezések megfelelősége igazolásának ellenőrzéséről.
A közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény 48. §
(3) bekezdése b) pontjának 10. alpontjában kapott felhatalmazás alapján a következőket rendelem el:
Az ellenőrző vizsgálat és az ellenőrző szervezet 1. §
Az országos közutakon, valamint azok műtárgyain és
tartozékain megvalósuló fenntartási és – a külön jogszabályban1 hatósági engedélyhez kötött – beruházási
munkáknál a megrendelő a megfelelőség igazolásának
ellenőrzésére megrendelői ellenőrző vizsgálatokat
(a továbbiakban: ellenőrzés) köteles végeztetni.
1 Az utak építésének, forgalomba helyezésének és megszüntetésének
engedélyezéséről szóló 15/2000. (XI. 16.) KöViM rendelet.
2. § Az ellenőrzés elvégzésére kizárólag az Állami Közúti Műszaki és Információs Közhasznú Társaság (a továbbiakban:
ÁKMI Kht.) és az általa megbízott – akkreditált és ágazati jogosultsággal rendelkező vagy különleges felkészültséget
igénylő vizsgálatok elvégzésére alkalmas – szervezetek
(a továbbiakban együtt: ellenőrző szervezet) jogosultak.
3. § Az ellenőrző szervezet ellenőrzi
a) az építési tevékenység során felhasznált építési célú
termékek (anyagok, szerkezetek, berendezések), késztermékek, építési módszerek és eljárások, valamint ezek
használatának megfelelőségét,
b) a megrendelő és az e rendelet hatálya alá tartozó
munkák kivitelezője (a továbbiakban: kivitelező) között
létrejött szerződésben (a továbbiakban: szerződés), az
építményekkel kapcsolatos országos szakmai követelményekben, a nemzeti szabványokban, a külön jogszabályban2 meghatározott műszaki szabályzatokban, ágazati
műszaki előírásokban, építőipari műszaki engedélyekben
(ÉME) és európai műszaki engedélyben (ETA) megfogalmazott követelmények teljesülését.
4. § Az ellenőrzéshez szükséges anyagi fedezetről a megrendelő a beruházás megvalósítására előirányzott pénzeszközökből gondoskodik.
Az ellenőrzés lefolytatása 5. § (1) Az eljárásban az ellenőrző szervezet meghatározott
számú szúrópróbaszerű ellenőrzést végez a szerződés teljesítése során, a kivitelező által beépített vagy beépíteni
szándékozott termékeken.
(2) Az ellenőrző szervezet az (1) bekezdésben meghatározott eljárása és a kivitelezői minőségtanúsítás alapján ellenőrzi, hogy az építőanyagok és azok keverékei, valamint
a késztermékek megfelelnek-e a külön jogszabályokban3
és a 3. § b) pontjában megjelölt követelményeknek.
2 Az építési termékek műszaki követelményeinek, megfelelőség igazolásának, valamint forgalomba hozatalának és felhasználásának részletes szabályairól szóló 3/2003. (I. 25.) BM–GKM–KvVM együttes rendelet.
3 A közúti jelzőtáblák méreteiről és műszaki követelményeiről szóló
4/2001. (I. 31.) KöViM rendelet, az útburkolati jelek tervezési és létesítési
előírásairól szóló 11/2001. (III. 13.) KöViM rendelet, a közúti útbaigazítás
rendszerének és jelzéseinek követelményeiről szóló 40/2001. (XI. 23.)
KöViM rendelet, a forgalomirányító jelzőlámpák követelményeiről, tervezési, telepítési és üzemeltetési előírásairól szóló 41/2003. (VI. 20.) GKM rendelet, a közúti jelzőtáblák megtervezésének, alkalmazásának és elhelyezésének
követelményeiről szóló 83/2004. (VI. 4.) GKM rendelet.
(3) Amennyiben az egyazon szerződés alapján megvalósuló létesítménynél, az azonos kivitelező által beépítésre kerülő terméknél a vonatkozó szerződésben meghatározott megfelelőséget biztosító tűréstartománytól a vizsgálat értéke eltér – és így ellentétes a kivitelező által felkért
tanúsító laboratórium által készített, a megfelelőség igazolás alapjául szolgáló vizsgálat értékével (eredményével) –
az ellenőrző szervezet és a kivitelező által felkért laboratórium közös mintavétellel újabb vizsgálatot végez.
(4) Ha a (3) bekezdésben meghatározott vizsgálatnál az
ellenőrző és a tanúsító vizsgálati értékek egymással ellentétben álló megállapítást tartalmaznak, a megrendelő és a
kivitelező által egyaránt elfogadott, a beruházás bármely
szakaszában – ideértve az ajánlattételt is – a résztvevő vállalkozásoktól független, harmadik közúti laboratóriumban
elvégzett egyeztető vizsgálatot kell tartani.
6. § (1) Az ellenőrzés megállapításairól jegyzőkönyvet kell
felvenni, és annak egy példányát az építési naplóhoz kell
csatolni. Építési napló hiányában a jegyzőkönyv egy-egy
példányát a megrendelő és a kivitelező rendelkezésére kell
bocsátani.
(2) Az ellenőrzés eredménye alapján a megrendelő köteles a megfelelősség biztosítása érdekében szükséges
(a szerződésben vagy a vonatkozó külön jogszabályokban
meghatározott) intézkedéseket megtenni.
(3) Az állékonyságot, az életet és egészséget, a köz- és
vagyonbiztonságot közvetlenül veszélyeztető állapot
megállapítása esetén a megrendelő köteles az illetékes építésfelügyeleti hatóságot megkeresni a megállapított jogszabálysértés vagy szabálytalanság megszüntetése érdekében.
Záró rendelkezések 7. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő harmadik napon
lép hatályba.
(2) Az e rendeletben szabályozott ellenőrzés nem zárja
ki a külön jogszabályban4 meghatározott hatósági eljárás
megindítását.
Dr. Csillag István s. k.,
gazdasági és közlekedési miniszter


text:
41/2011. (VI. 24.) OGY határozata a MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyilvánosan Működő Részvénytársaság törzsrészvényeinek Magyar Állam javára történő megvásárlásának jóváhagyásáról.
Az Országgyűlés a nemzeti vagyon gyarapítása, az energiahatékonyság és energiabiztonság növelése érdekében a következő
határozatot hozza:
1. Az Országgyűlés a MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyilvánosan Működő Részvénytársaság 22  179 488 darab „A” sorozatú
törzsrészvényének Magyar Állam javára történő megvásárlásáról szóló, 2011. május 24-én megkötött, jelen
határozathoz mellékelt Részvény adásvételi szerződést megismerte és jóváhagyólag tudomásul vette.
2. Az Országgyűlés felkéri a Kormányt, hogy tegye meg mindazokat az intézkedéseket, amelyek a Részvény adásvételi
szerződésben feltételként, illetőleg kötelezettségként a vevő oldalán szerepelnek.
3. Az Országgyűlés felkéri a Kormányt, hogy a megtett intézkedésekről, illetőleg a szerződés teljesüléséről 2011.
december 31-ig tegyen jelentést az Országgyűlés részére.
4. Jelen határozat a közzététele napján lép hatályba.
Kövér László s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
25/2017. (X. 17.) AB határozata a büntetőeljárásról szóló 1998. XIX. törvény 606/B. § (1) bekezdés b) és c) pontja alaptörvényellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló bírói kezdeményezések elutasításáról.
Az Alkotmánybíróság tanácsa jogszabály alaptörvény-ellenességének megállapítása iránti bírói kezdeményezés
tárgyában – dr. Stumpf István alkotmánybíró párhuzamos indokolásával – meghozta a következő
1. Az  Alkotmánybíróság a  büntetőeljárásról szóló 1998.  évi XIX.  törvény 606/B.  § (1)  bekezdés b) és c)  pontja
alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló bírói kezdeményezéseket
elutasítja.
2. Az Alkotmánybíróság elrendeli e határozatának közzétételét a Magyar Közlönyben.
I. [1] Az Országgyűlés az  Alkotmánybíróság 21/2016. (XI. 30.) AB határozatával összefüggésben az  egyes büntetőjogi
tárgyú törvények módosításáról szóló 2017.  évi XXIX.  törvénnyel (a  továbbiakban: 2017.  évi XXIX.  törvény) több
ponton is módosította a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvényt (a továbbiakban: Be.).
[2] A 21/2016. (XI. 30.) AB határozatban az  Alkotmánybíróság kimondta, hogy „az Alaptörvény XXVIII.  cikk
(1) bekezdéséből eredő alkotmányos követelmény a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény 21. § (3) bekezdés
a)  pontjának alkalmazásakor, hogy a  büntetőügy további elintézésében ne vegyen részt olyan bíró, aki az  eljárás
bármely korábbi szakaszában, így akár a  nyomozás során bíróként járt el.” A  2017.  évi XXIX.  törvény 2017. április
19-i hatállyal egyrészt módosította a  Be. 21.  § (3)  bekezdés a)  pontját, eszerint a  vádemelést követően a  bíróság
további eljárásából ki van zárva, aki az  ügyben a  vádemelés előtt nyomozási bíróként vagy a  nyomozási bíró
határozata elleni fellebbezés tárgyában eljárt. Másrészt beiktatta a  606/B.  §-t, mely időbeli korlátot állított a  fenti
rendelkezés alkalmazását illetően. Az  előterjesztői, nem hivatalos indokolás szerint az  átmeneti rendelkezések
megalkotását lényegesen meghatározó körülmény, hogy a 21/2016. (XI. 30.) AB határozat – ellentétben a hasonló
tárgyú döntést megfogalmazó 34/2013. (XI. 22.) AB határozattal – nem tartalmazza azt a  megkötést, hogy
az  alkotmányos követelményt a  határozat közzétételét követően indult büntetőeljárásokban kell csak alkalmazni,
továbbá meg is semmisítette a kifogásolt kúriai ítéletet. Mindezekre tekintettel kérdésessé vált a 21/2016. (XI. 30.)
AB határozatban kifejtett alkotmányos követelmény érvényesítésének az időbelisége. Az alkotmányos követelmény
érvényesítése érdekében a  bírósági vezetők ugyanis megkezdték a  folyamatban lévő összes ügy áttekintését
és az  érintett büntetőügyek átszignálását, egy konkrét büntetőügyben eljáró kis létszámú törvényszéken pedig
a  bírák kizártságukra hivatkozással más törvényszék kijelölését kérték az  eljárás lefolytatására. Ez  azonban
az  időszerűségi mutatók romlásával járhat, hiszen a  hivatásos bíró személyének megváltozása maga után vonja
az eljárás megismétlésének kötelezettségét, mivel ennek megsértése feltétlen, tehát mérlegelést nem tűrő hatályon
kívül helyezési ok. Az  Alkotmánybíróságról szóló 2011.  évi CLI.  törvény (a  továbbiakban: Abtv.) 43.  §-ának és
45.  §-ának rendelkezéseiből következően az  Alkotmánybíróság határozatának ex tunc hatálya csak akkor van, ha
az Alkotmánybíróság a határozatában Alaptörvénnyel ellentétes jogszabályt semmisít meg, és egyúttal kifejezetten
rendelkezik is arról, hogy ez a felül nem vizsgált bírói döntéseket is érinti. Miután az Alkotmánybíróság a 21/2016.
(XI. 30.) AB határozatában nem rendelkezett alaptörvény-ellenes jogszabályi rendelkezés megsemmisítéséről,
az  ezen AB határozatban írt alkotmányos követelménynek az  AB határozat közzétételét követően meginduló
eljárásokban kell érvényesülnie. A törvényben foglalt további átmeneti rendelkezések megállapítása annak kizárását
célozza, hogy az egyébként szigorú határidőkhöz kötött kényszerintézkedésekről szóló nyomozási bírói ügyekben
az  áttételek a  határidő lejártát, ezzel együtt a  kényszerintézkedés tárgyában való döntés eredményességét
veszélyeztessék.
[3] A beiktatott átmeneti rendelkezésekkel kapcsolatban három, tartalmilag összefüggő bírói kezdeményezés érkezett
az Alkotmánybírósághoz.
[4] 1. A Nyíregyházi Törvényszék tanácsa a 2017. június 29. napján kelt 3.Bf.289/2016/22. sorszámú végzésével az előtte
folyamatban lévő büntetőeljárás tárgyalását felfüggesztette és az  Abtv. 25.  §-a alapján bírói kezdeményezéssel
fordult az  Alkotmánybírósághoz, melyben a  Be. 606/B.  § (1)  bekezdés b)  pontja alaptörvény-ellenességének
megállapítását és a hatálybalépésére, 2017. április 19-ére visszaható hatályú megsemmisítését indítványozta.
[5] A kezdeményezésben foglaltak szerint a  törvényszékhez 2016. május 9-én érkezett büntetőügyben, a  jelenleg is
folyamatban lévő másodfokú büntetőeljárás során az eljáró tanácselnök a tárgyalásra való felkészülés során észlelte,
hogy a vádemelés előtt az ügy előadójával együtt eljárt az ügyben a nyomozási bíró határozata elleni fellebbezés
tárgyában. Ezért a tanácselnök a 2017. június 7-én kelt bejelentésében más tanács kijelölését kérte a Be. módosított
21. § (3) bekezdésének a) pontjában meghatározott kizáró körülmény fennállására tekintettel, amire a Be. 606/B. §
(1)  bekezdésének b)  pontjának speciális átmeneti rendelkezése miatt nem került sor. Ebből következően a  Be.
olyan rendelkezése alapján kellene a tanácsnak eljárnia, amely álláspontjuk szerint ellentétes az Alaptörvény B) cikk
(1) bekezdése szerinti jogbiztonság követelményével, illetve a XXVIII. cikk (1) bekezdés szerinti tisztességes bírósági
eljáráshoz való joggal.
[6] Az indítványozó hivatkozik arra, hogy az  Alkotmánybíróság a  21/2016. (XI. 30.) AB határozatával alkotmányos
követelményt állapított meg a  Be. 21.  § (3)  bekezdés a)  pontjához fűződően. Ezt követően az  Országgyűlés
a  2017.  évi XXIX.  törvénnyel a  Be. 21.  § (3)  bekezdésének a)  pontját akként módosította, hogy „a vádemelést
követően a bíróság eljárásából ki van zárva, aki az ügyben a vádemelés előtt nyomozási bíróként vagy a nyomozási
bíró határozata elleni fellebbezés tárgyában eljárt.” Ennek ellenére az ügy elintézésre kijelölt tanácsnak a másodfokú
eljárást a  Be. 606/B.  § (1)  bekezdésének b)  pontjára figyelemmel le kellene folytatnia, az  ugyanis kimondja, hogy
a Be. módosított 21. § (3) bekezdés a) pontját a folyamatban lévő eljárásokban és a jogerős ítélettel elbírált ügyek
tekintetében is alkalmazni kell azzal, hogy a  törvényszék másodfokú tanácsának tagjaként a  215.  § (3)  bekezdése
alapján eljáró bíró a  2016. november 30. után indult büntetőeljárások esetében minősül kizártnak. A  tanács
álláspontja szerint a Be. 21. § (3) bekezdés módosított a) pontja ugyan maradéktalanul kielégíti az Alkotmánybíróság
határozataiban tükröződő alkotmányos elvárásokat, a  törvénymódosításhoz kapcsolódó átmeneti rendelkezések
viszont kétségessé teszik az  Alkotmánybíróság által elvárt garanciális követelmény következetes érvényesülését.
Az Alkotmánybíróság hivatkozott határozatában ugyanis gyakorlatilag az adott normaszöveg bírói értelmezésének
alkotmányellenességét állapította meg, mely alkotmányossági problémának a  fennállása nem szűkíthető le
a  2016. november 30-a után indult büntetőügyekre. Mindebből következően pedig a  Be. 606/B.  § (1)  bekezdés
b) pontjának alkalmazása esetén a törvényszék eljárási jogosultságát olyan normaszöveg alapozná meg, amelynek
alaptörvény-ellenességét az Alkotmánybíróság teljes ülése csaknem egyhangú határozatában konkrét ügyben már
megállapította. Mindez az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdéséből levezetett jogbiztonság követelményével ellentétes.
[7] Az indítványozó tanács rámutatott egyes jogalkalmazási bizonytalanságokra is. Álláspontjuk szerint nem
egyértelmű, hogy mely időpont tekinthető az eljárás indulásának, a vádirat vagy vádindítvány, illetőleg magánvádas
ügyben a feljelentés bíróságra érkezésének napja vagy pedig a  lajstromozás időpontja az  irányadó, amely minden
esetben új eljárást keletkeztet minden bíróságon.
[8] A támadott rendelkezés a  jogbiztonságból levezethető visszaható hatályú jogalkotás tilalmába is ütközik
a  törvényszék szerint, miután egyértelműen elnehezíti a  2016. november 30-a előtt indult büntetőügyek
vádlottjainak helyzetét annak következtében, hogy esetükben a  pártatlan elbíráláshoz való joguk feltétlen
érvényesülése nem biztosított abban az  esetben, ha annak elbírálásában a  nyomozási bíró határozata elleni
fellebbezés tárgyában eljárt bíró vesz részt, aminek a  lehetőségét a  támadott átmeneti rendelkezés nem teszi
kizárttá.
[9] Az indítványozó tanács kiemelte azt is, hogy a  Be. 21.  § (3)  bekezdésének a)  pontjában foglalt kizáró rendelkezés
hatályos szövege összhangban áll az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdése által biztosított alapvető jogokkal, így
törvényi szinten megfelelően garantálja a pártatlan bírósági eljáráshoz való jog biztosítását is, amelynek általános
körű gyakorlati érvényesülését azonban kétségtelenül gátolja az átmeneti rendelkezések törvénybe iktatása.
[10] Mindemellett a támadott átmeneti rendelkezéssel kapcsolatban az is megállapítható, hogy az az észszerű határidőn
belüli elintézéshez való jogot abszolutizálja a pártatlanságot is magában foglaló tisztességes eljáráshoz való joggal
szemben, amivel összefüggésben semmilyen alkotmányosan elfogadható indok nem állapítható meg.
[11] 2. A  Debreceni Ítélőtábla tanácsa a  2017. július 19-én kelt Bf.III.370/2017/20. sorszámú végzésével az  előtte
folyamatban lévő büntetőeljárás tárgyalását felfüggesztette és az  Abtv. 25.  §-a alapján bírói kezdeményezéssel
fordult az  Alkotmánybírósághoz, melyben a  Be. 606/B.  § (1)  bekezdés c)  pontja alaptörvény-ellenességének
megállapítását és a  hatálybalépésére, 2017. április 19-ére visszaható hatályú megsemmisítését, továbbá
a folyamatban lévő ügyben való alkalmazásának kizárását indítványozta.
[12] Az indítványban foglaltak szerint a  Be. 606/B.  § (1)  bekezdés c)  pontja szerint a  Be. 21.  § (3)  bekezdés a)  pontját
a  folyamatban lévő eljárásokban és a  jogerős ítélettel elbírált ügyek tekintetében is alkalmazni kell azzal, hogy
az  ítélőtábla tanácsának tagjaként eljáró bíró a  2016. november 30. után indult büntetőeljárások esetében
minősül kizártnak. Ebből következően az  Ítélőtábla olyan bíráinak kellene lefolytatni a  másodfokú eljárást, akik
az Alaptörvénynek megfelelő értelmezés szerint kizárt bírók.
[13] Az Ítélőtáblához 2017. június 13-án felterjesztett ügyben a  Be. 21.  § (3)  bekezdés a)  pontja kizárt bíróvá teszi
az  Ítélőtábla indítványt előterjesztő tanácsának tagjait. A  törvényalkotó azonban olyan átmeneti rendelkezéseket
hozott, amelyek ütköznek a  pártatlan bírósághoz, így a  tisztességes eljáráshoz való alkotmányos alapjogokkal,
továbbá a  törvény előtti egyenlőség alkotmányos elvét is sértik. Az  átmeneti rendelkezések célja – az  új törvény
azonnali alkalmazásának megerősítése mellett –, hogy a  folyamatban lévő ügyekben a  jogalkalmazó számára
egyértelművé tegyék, hogy a  Be. 11.  §-ával szemben mely új törvényi rendelkezéseket nem kell nyomban
alkalmazni, ezzel elkerülhetők a  már lefolytatott bizonyítási eljárások hatékonyságot gátló megismétlése, illetve
az időszerűség ellen ható átszignálások, amelyek egyébként alkotmányos alapjogokat nem érintettek.
[14] Az Alaptörvény XXVIII.  cikkének (1)  bekezdése tartalmazza a  pártatlan bírósághoz való alkotmányos jogot, de azt
az alapvető jogot is, hogy a bíróság az ügyet észszerű határidőn belül bírálja el. Az indítványozó tanács álláspontja
szerint a  jogalkotó a  tisztességes eljárás összetevői közül e  kettőnek a  konkurálását úgy oldotta fel, hogy
az  időszerűséget előtérbe helyezte a  pártatlanság követelményével szemben, ez  azonban a  pártatlan bíráskodás
ún.  objektív tesztjének nem felel meg. A  pártatlanság követelménye értelmében el kell kerülni minden olyan
helyzetet, amely jogos kétséget kelt a bíró pártatlansága tekintetében. Az Alkotmánybíróság gyakorlata értelmében
a törvény által felállított bíróság függetlensége és pártatlansága egy olyan általános jogelv, amely a legalapvetőbb
emberi jogok közé tartozik. Független és pártatlan bíráskodás hiányában az  egyéni jogok érvényesítése szenved
csorbát. Mindebből következik, hogy a  tisztességes bírósági tárgyalás követelményrendszerének szerves részét
alkotó függetlenség és pártatlanság a  demokratikus jogállamokban feltétlen érvényesülést kívánó alkotmányos
igényként jelentkezik. Az  Alkotmánybíróság által kimondottan, objektíven nem pártatlannak mutatkozó bíró
az  átmeneti szabályokat tartalmazó jogalkotói aktus következtében sem válik azzá, időlegesen sem, a  vádemelés
utáni bírósági eljárásban csak kizárt bíróként vehet részt.
[15] Mindemellett sérti a  jogbiztonságot a  megsemmisíteni kért átmeneti szabály a  törvény előtti egyenlőség
alkotmányos alapjogának tükrében is. A  tanács álláspontja szerint nem lehet megindokolni, hogy
az  AB  határozatban kijelentett alkotmányos követelmény szerint kizárt bíró egy ideig mégsem kizárt bíró.
A  jogalkotás miatt ugyanis ez  a  helyzet, az  Alkotmánybíróság által az  objektív mérce szerinti pártatlanságát
elvesztett bíró egy ideig mégis objektíve is pártatlannak tekintendő. Az  Alkotmánybíróság által deklaráltan
pártatlanságát vesztett bíró törvényes bírónak nem tekinthető. Az  átmeneti rendelkezések következményeként
az egyidejűleg folyamatban lévő büntetőügyekben kizárással érintett bírák is eljárhatnak, azaz az állampolgároknak
egyik ügyben van, a másik ügyben nincs joga arra, hogy az ügyét a törvény által felállított, pártatlan bíróság bírálja
el. A törvény előtti egyenlőség ezzel kiüresedik. A pártatlanság objektív mércéje alapján kizárt bíró által lefolytatott
eljárásban az  időszerűség követelményét értelemszerűen fel sem lehet vetni, az  nem versenyezhet a  tisztességes
bírósági eljárás további ismérveivel, mert kizárt bíró semmilyen eljárási cselekményt nem végezhet, illetve azt csak
meg nem történtnek lehet tekinteni, joghatás kiváltására nem képes.
[16] 3. A  Fővárosi Ítélőtábla tanácsa a  2017. július 27-én kelt 1.Bf.184/2017/36. sorszámú végzésével az  előtte
2017. július  3. óta folyamatban lévő büntetőeljárás tárgyalását felfüggesztette, és az  Abtv. 25.  §-a alapján bírói
kezdeményezéssel fordult az  Alkotmánybírósághoz, melyben a  Be. 606/B.  § (1)  bekezdés c)  pontja alaptörvényellenességének megállapítását és a  folyamatban lévő ügyben való alkalmazásának kizárását indítványozta.
Az  indítványozó tanács szerint e  törvényi rendelkezés a  határidő megállapítása folytán ellentétben áll a  21/2016.
(XI. 30.) AB határozattal, és erre tekintettel sérti az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott
pártatlanság elvét, ezért indokolt annak megsemmisítése.
[17] 4. Az Alkotmánybíróság a bírói kezdeményezéseket tárgyi összefüggés miatt az Ügyrend 34. § (1) bekezdése alapján
egyesítette és egy eljárásban bírálta el.
II. [18] 1. Az Alaptörvény érintett rendelkezései:
„B) cikk (1) Magyarország független, demokratikus jogállam.”
„XXVIII. cikk (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat vagy valamely perben a jogait és
kötelezettségeit törvény által felállított, független és pártatlan bíróság tisztességes és nyilvános tárgyaláson, ésszerű
határidőn belül bírálja el.”
[19] 2. A büntetőeljárásról szóló 1998. évi. évi XIX. törvény érintett rendelkezései:
„21. § (3) Az (1) bekezdésben szabályozott eseteken kívül
a) a  vádemelést követően a  bíróság további eljárásából ki van zárva, aki az  ügyben a  vádemelés előtt nyomozási
bíróként vagy a nyomozási bíró határozata elleni fellebbezés tárgyában eljárt,”
„606/B.  § (1) E  törvénynek az  egyes büntetőjogi tárgyú törvények módosításáról szóló 2017.  évi XXIX.  törvénnyel
megállapított 21.  § (3)  bekezdés a)  pontját a  folyamatban lévő eljárásokban és a  jogerős ítélettel elbírált ügyek
tekintetében is alkalmazni kell azzal, hogy
[…]
b) a törvényszék másodfokú tanácsának tagjaként a 215. § (3) bekezdése alapján eljáró bíró a 2016. november 30.
után indult büntetőeljárások esetében minősül kizártnak,
c) e  törvénynek az  egyes büntetőjogi tárgyú törvények módosításáról szóló 2017.  évi XXIX.  törvény
hatálybalépésének napját megelőző napon hatályban volt 131.  § (3)  bekezdése, 138.  § (3)  bekezdése, 142.  §
(4) bekezdése, illetve 486. §-a alapján az ítélőtábla tanácsának tagjaként eljáró bíró a 2016. november 30. után indult
büntetőeljárások esetében minősül kizártnak.”
III. [20] A bírói kezdeményezések nem megalapozottak. [21] 1. Az  Alkotmánybíróság mindenekelőtt azt vizsgálta meg, hogy a  beadványok megfelelnek-e a  törvényben
előírt feltételeknek. Az  Abtv. 25.  §-a szerint a  bíró – a  bírósági eljárás felfüggesztése mellett – abban az  esetben
kezdeményezheti az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontja alapján az  Alkotmánybíróságnál a  jogszabály
vagy jogszabályi rendelkezés alaptörvény-ellenességének megállapítását, illetve az alaptörvény-ellenes jogszabály
alkalmazásának kizárását, ha az  előtte folyamatban lévő egyedi ügy elbírálása során olyan jogszabályt kell
alkalmaznia, amelynek alaptörvény-ellenességét észleli, vagy alaptörvény-ellenességét az  Alkotmánybíróság már
megállapította. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a bírói kezdeményezések az Abtv. 25. §-ában, valamint
az  52.  § (1) és (1b)  bekezdéseiben előírt, az  Alkotmánybíróság 3058/2015. (III. 31.) AB végzésével értelmezett
feltételeknek megfelelnek. Mivel a Be. 11. § (1) bekezdése értelmében a büntetőeljárást a cselekmény elbírálásakor
hatályban lévő törvény szerint kell lefolytatni, mely alapján a módosított kizárási szabályoknak mindhárom érintett
folyamatban lévő ügyre ki kellene terjedniük, és a  támadott rendelkezések ezt speciális szabályként kizárják,
megállapítható, hogy az  egyes eljárásokban alkalmazni kell a  támadott rendelkezéseket. Az  eljárás felfüggesztése
megtörtént, az  indítványok határozott kérelmet tartalmaznak, pontosan és egyértelműen megjelölik az  indítvány
indokait, a  támadott jogszabályi rendelkezéseket, illetve az Alaptörvény megsértett rendelkezését. Az  indítványok
egyszersmind megindokolják, hogy a  sérelmezett jogszabályi rendelkezések miért ellentétesek az  Alaptörvény
megjelölt rendelkezésével, továbbá kifejezett kérelmet tartalmaznak a  támadott jogszabályi rendelkezés
alaptörvény-ellenességének megállapítására és alkalmazása tilalmának kimondására.
[22] 2. Az  alkotmányos követelmény nem új szabály, hanem közvetlenül és egyértelműen az  Alaptörvény valamely
rendelkezésén alapuló, abban eleve benne rejlő helyes értelmezés, amelyet az  Alkotmánybíróság csak felismer
és kimond. Megállapításához a  felhatalmazást az  Abtv. 46.  § (3)  bekezdése biztosítja. Az  Abtv. ezen rendelkezése
értelmében az  Alkotmánybíróság hatáskörei gyakorlása során folytatott eljárásában határozattal állapíthatja meg
azokat, az  Alaptörvény szabályozásából eredő és az  Alaptörvény rendelkezéseit érvényre juttató alkotmányos
követelményeket, amelyeknek a vizsgált, illetve a bírósági eljárásban alkalmazandó jogszabály alkalmazásának meg
kell felelnie.
[23] Az alkotmányos követelmény mint jogkövetkezmény alkalmazásának célja kettős: egyrészt a kialakult alaptörvényellenes helyzet orvoslása és hasonló helyzetek további elkerülése, másrészt pedig az  alkalmazott jogszabály
kímélete. Akkor alkalmazható, ha megállapítható az  az értelmezési tartomány, amelyen belül a  jogszabályi
rendelkezés alkotmányos marad. Előfordulhat, hogy egy adott rendelkezés önmagában nem minősül alaptörvényellenesnek, ugyanakkor annak értelmezési gyakorlata már igen, ilyenkor az  Alkotmánybíróság dönthet
a  rendelkezés megsemmisítése mellett is. Különösen igaz ez  azokban az  esetekben, amikor az  adott rendelkezés
eleve alaptörvény-ellenes tartalommal hatályosult. Mindemellett igaz azonban az  Alkotmánybíróság gyakorlata
alapján az is, hogy a hatályos jogot lehetőleg kímélni kell; abban az esetben, amikor a vizsgált rendelkezésnek van
olyan értelmezése, amely az Alaptörvényből fakadó követelményeknek megfelel, akkor a jogrend alkotmányosságát
és a jogbiztonságot az alkotmányos követelmény rögzítésével biztosítani tudja az Alkotmánybíróság {9/2013. (III. 6.)
AB határozat, Indokolás [35]–[36], 14/2013. (VI. 17.) AB határozat, Indokolás [90]}. E  felfogás már az  alkotmányos
követelmény intézményét kidolgozó 38/1993. (VI. 11.) AB határozatban is megjelent (ABH 1993, 256, 267.), és azóta
is elvégzi e mérlegelést az Alkotmánybíróság. Az alkotmányos követelmény alkalmazásának vannak további korlátai
is, ezek közé tartozik, hogy az Alkotmánybíróság nem tulajdoníthat olyan tartalmat egy normának, ami abból nem
olvasható ki, ezzel ugyanis jogalkotói feladatokat vonna el, illetve az autentikus jogalkotói értelmezést sem írhatja
felül ezzel az  eszközzel. Mindezeken túl, a  követelménynek értelemszerűen alkalmasnak kell lennie arra, hogy
az alaptörvény-ellenes helyzetet az Alaptörvénynek megfelelően rendezze. Mind a 34/2013. (XI. 22.) AB határozat,
mind pedig a 21/2016. (XI. 30.) AB határozat meghozatala során arra a következtetésre jutott az Alkotmánybíróság,
hogy az  alkalmazott jogszabályi rendelkezések bírói értelmezése szűkítő volt, mely alaptörvény-ellenességhez
vezetett, ugyanakkor megállapítható az  Alaptörvénynek megfelelő értelmezés is, ezért a  jogszabály kímélete és
alkotmányos követelmény megállapítása mellett döntött.
[24] Az Alaptörvény 28.  cikkéből következően a  bíróságoknak ítélkezési tevékenységük során figyelembe kell
venniük, hogy a  jogszabály mely jelentése felel meg az Alaptörvénynek, és ezzel az értelemmel kell alkalmazniuk
a jogszabályt az egyedi ügyekben. Az alkotmányos követelmény megállapításával az Alkotmánybíróság a fentiekből
következően tehát a  jogalkalmazó jogértelmezését segíti annak érdekében, hogy az  megfeleljen a  28.  cikkből és
összességben az  Alaptörvény egészéből fakadó követelményeknek. Az  alkotmánybírósági határozat rendelkező
részébe foglalt alkotmányos követelmény a  bíróságokra kötelező, és attól eltérő jelentést nem tulajdoníthatnak
az adott jogszabályi rendelkezésnek.
[25] Az, hogy az  Alkotmánybíróság a  lehetséges jogértelmezések közül kiválasztja az  alkotmányosat, azt is jelenti,
hogy ez az értelmezés eleve adott volt, még akkor is, ha esetleg annak jogalkalmazói kimondására nem, vagy nem
teljesen ilyen tartalommal került sor. Az  alkotmányos követelmény megállapításával az  Alkotmánybíróság nem új
jogértelmezést határoz meg, ami korábban még nem létezett, erre nincs is lehetősége. Ugyanez igaz a kapcsolódó
alapvető jog értelmezésére is, amelyre az  Alkotmánybíróság visszavezeti az  alkotmányos követelményt: az  adott
alapjog tartalma is adott, amit az értelmezés során esetről-esetre formálisan is megfogalmaz az Alkotmánybíróság.
Mindennek nyilvánvalóan nem felel meg a Be. módosítási javaslat indokolásának azon része, mely a követelmény
időbeli hatályát elemzi. Erre ugyanakkor nem kellett tekintettel lennie az Alkotmánybíróságnak, mivel az ott leírtak
nem minősülnek autentikus jogalkotói értelmezésnek.
[26] Természetesen nincs akadálya annak, hogy a  jogalkotó módosítsa az  alkotmányos követelménnyel érintett
jogszabályi rendelkezést. Ez  ugyanakkor nem vezethet a  jogbiztonság, illetve a  tisztességes eljáráshoz való jog
sérelméhez, vagyis a  címzettek számára egyértelműnek kell lennie, hogy milyen eljárási szabályok irányadóak
az  adott ügyben, másrészt a  módosítás nem üresítheti ki az  említett alapjog tartalmát. A  módosításnak tehát azt
kell céloznia, hogy a jogszabály alkotmányos tartalma formálisan, jogszabályszövegként is megjelenjen, még tovább
egyértelműsítve az alkalmazandó jogot.
[27] Erre került sor a jelen ügyben is. Az, hogy a jogalkotó az Alkotmánybíróság alkotmányos követelményt megállapító
határozatának hivatalos lapban történő megjelenésének napjától rendeli alkalmazni a módosított normaszöveget,
meghatározva, hogy az  mely ügyekre terjed ki és melyekre nem, felveti annak a  kérdését, hogy – ahogyan erre
a  három indítványozó tanács is egyöntetűen következtetett – a  jogalkotó az  Alkotmánybíróság döntésének
jogkövetkezményeit alaptörvény-ellenesen korlátozta. Ugyanakkor az Alkotmánybíróság jelen ügyben is a hatályos
jog kíméletével járt el, megállapítva, hogy az  indítványokban felvetett ellentmondás megfelelő jogértelmezéssel
feloldható.
[28] A támadott rendelkezés ugyanis a  Be. 2017.  évi XXIX.  törvénnyel megállapított 21.  § (3)  bekezdés a)  pontjának
alkalmazásáról, illetve annak mellőzéséről szól. Azon ügyekben tehát, melyekre a  módosított kizárási rendelkezés
kiterjed, a  bíróság összetétele megfelel az  Alkotmánybíróság követelményének. Az  Alkotmánybíróság ezért
megállapította, hogy a  támadott rendelkezések nem sértik az  Alaptörvény hivatkozott rendelkezéseit, ezért
az indítványokat elutasította.
[29] 3. Az  indítványok elutasítása ellenére fennmarad az  azokra okot adó kérdés, hogy milyen szabályok alapján kell
eljárni azokban az ügyekben, amelyek a 21/2016. (XI. 30.) AB határozat közzétételekor folyamatban voltak, vagy ezt
követően, de a Be. módosítása előtt indultak.
[30] Az Alkotmánybíróság határozatának erga omnes kötelező hatályát az  alkotmányos követelményt jogszabályba
foglaló jogalkotói döntés nyilvánvalóan nem ronthatja le. A  derogációs tilalom vonatkozik az  időbeliségre, tehát
a  jogalkotó nem korlátozhatja az  alkotmányos követelmény alkalmazását valamilyen jövőbeli időponttól kezdődő
időszakra, és vonatkozik az eljárás szakaszaira is, tehát a nyomozás elrendelésével kezdődő büntetőeljárás egészére
irányadó, nem korlátozható az ügyek bíróságra érkezésére.
[31] Azon ügyekben tehát, amelyekben nem lehet alkalmazni a  Be.-be épített módosított kizárási szabályokat,
a bíróságoknak közvetlenül kell figyelembe venniük a 21/2016. (XI. 30.) AB határozattal megállapított alkotmányos
követelményt. Az  alkotmányos követelmény alkalmazása ugyanakkor mindig konkrét ügyekhez kapcsolódik,
azoktól nem szakadhat el. Ebből egyszersmind az is következik, hogy nincs lehetősége az Alkotmánybíróságnak arra,
hogy hivatalból egyenként megvizsgálja az  általános hatáskörű bíróságok előtt folyamatban lévő azon ügyeket,
amelyekben felmerül az  alkotmányos követelmény érvényesítése. Ez  az  eljáró általános hatáskörű bíróságok
feladata.
[32] A 21/2016. (XI. 30.) AB határozatával az  ügyek sokféleségét és a  jogbiztonságot mérlegelve az  Alkotmánybíróság
nem rendelte el a  lezárt ügyek felülvizsgálatát. A  határozata meghozatalakor jogerősen befejezett ügyek
tekintetében tehát a  21/2016. (XI. 30.) AB határozat nem hozott létre új jogorvoslati okot, és az  alkotmányjogi
panasz benyújtására rendelkezésre álló lejárt határidőket sem élesztette fel.
[33] Azokban az  ügyekben viszont, amelyek a  21/2016. (XI. 30.) AB határozat közzétételekkor folyamatban voltak,
vagy amelyek a közzétételt követően indultak, de nem esnek a Be. módosított szabályának hatálya alá, a 21/2016.
(XI.  30.) AB határozatban megfogalmazott alkotmányos követelményt alkalmazni kell. Az  alkalmazási kötelesség
alól csak kényszerítő okon alapuló kevés kivétel képzelhető el. Ilyen kivétel lehet, ha a kizárási szabály alkalmazása
esetén nem lenne olyan bíró vagy bírósági tanács, amely eljárhatna az  ügyben, és az  így keletkező akadály
a  bíróságok rendelkezésére álló igazgatási eszközök alkalmazásával (kirendelés, más ügyszakos bíró ideiglenes
kijelölése) sem volna elhárítható. A bíróságoknak ez a kötelezettsége az Alaptörvény 28. cikkén alapul, mely szerint
a jogszabályokat (többek között) az Alaptörvénnyel összhangban kötelesek értelmezni {2/2013. (I. 23.) AB határozat,
Indokolás [49]}. Ha pedig az Alkotmánybíróság megadta a kötelező értelmezést, akkor attól nem térhetnek el. Erre
a Be. támadott rendelkezéseitől függetlenül a vizsgált ügyekben is lehetőségük van.
[34] Az alkotmányos követelmény figyelembevételének elmulasztását az  Alkotmánybíróság utólag, megfelelő
alkotmányjogi panasz alapján, esetről esetre fogja megállapítani. Az  alkotmányos követelmény figyelmen kívül
hagyásának jogkövetkezménye az említett kényszerítő körülményen alapuló egészen kivételes esetektől eltekintve
– ha az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében biztosított tisztességes bírósági eljáráshoz való jog megsértésére
hivatkozó alkotmányjogi panasz megfelel az  Abtv. előírásainak és megalapozottnak bizonyul – csak az  érintett
bírósági döntés megsemmisítése lehet.
IV. [35] A határozat közzététele a Magyar Közlönyben az Abtv. 44. § (1) bekezdésének második mondatán alapul.
Budapest, 2017. október 10. Dr. Schanda Balázs s. k.,
tanácsvezető alkotmánybíró


text:
2010. CXVIII. törvény az Országos Rádió és Televízió Testület 2009. költségvetésének végrehajtásáról.
Az Országgyűlés az Országos Rádió és Televízió Testület 2009. évi költségvetéséről szóló 2008. évi LXXXIII. törvényben
meghatározott költségvetése végrehajtásáról a következő törvényt alkotja.
A főösszegek alakulása 1. § (1) Az Országgyűlés az Országos Rádió és Televízió Testület (a továbbiakban: ORTT) 2009. évi költségvetése végrehajtását
1602,736 M Ft, azaz egymilliárd-hatszázkettőmillió-hétszázharminchatezer forint bevétellel és 1497,580 M Ft, azaz
egymilliárd-négyszázkilencvenhétmillió-ötszáznyolcvanezer forint kiadással jóváhagyja.
(2) Az ORTT 2009. évi költségvetése végrehajtásának mérlegét e törvény 1. és 2. melléklete tartalmazza.
A bevételek részletezése 2. § (1) Az ORTT általános működési és felhalmozási kiadásainak fedezetére a Műsorszolgáltatási Alap által – a rádiózásról
és televíziózásról szóló 1996. évi I. törvény (a továbbiakban: Rttv.) 84. § (2) és (3) bekezdése alapján – átutalt összes
támogatás 1034,110 M Ft, azaz egymilliárd-harmincnégymillió-egyszáztízezer forint.
(2) A Műsorszolgáltatási Alaptól kapott rendkívüli finanszírozás 524,230 M Ft, azaz ötszázhuszonnégymilliókettőszázharmincezer forint.
(3) Az ORTT intézményi működési és felhalmozási bevétele 14,148 M Ft, azaz tizennégymillió-egyszáznegyvennyolcezer
forint.
(4) Az előző években képzett pénzmaradvány elszámolt bevétele 29,248 M Ft, azaz huszonkilencmilliókettőszáznegyvennyolcezer forint.
(5) A lakásépítési kölcsön visszatérülése miatt elszámolt bevétele 1,000 M Ft, azaz egymillió forint volt.
A kiadások részletezése 3. § (1) Az ORTT általános működési kiadásai összesen 1446,341 M Ft, azaz egymilliárd-négyszáznegyvenhatmillióháromszáznegyvenegyezer forint, a felhalmozási kiadás 51,239 M Ft, azaz ötvenegymillió-kettőszázharminckilencezer
forint.
(2) A működési kiadásokból 850,866 M Ft, azaz nyolcszázötvenmillió-nyolcszázhatvanhatezer forint a személyi juttatás,
255,078 M Ft, azaz kettőszázötvenötmillió-hetvennyolcezer forint a munkaadókat terhelő járulék és 340,397 M Ft, azaz
háromszáznegyvenmillió-háromszázkilencvenhétezer forint a dologi kiadás.
A pénzmaradvány jóváhagyása 4. § (1) Az Országgyűlés az ORTT 2009. évi módosított pénzmaradványát az éves mérleg források oldalán szereplő összegével
egyezően 105,156 M Ft, azaz egyszázötmillió-egyszázötvenhatezer forint értékben hagyja jóvá.
(2) A pénzmaradvány összege a 2009. évi kötelezettségvállalások 2010. évre áthúzódó pénzügyi teljesítésének
fedezetére, valamint a szervezeti változásból adódó kötelezettségek teljesítésére használható fel.
Költségvetésen kívüli ORTT kezelésű bevételek és kiadások alakulása
5. § (1) Az ORTT költségvetésen kívüli, ORTT kezelésű 2009. évi bevétele 7891,101 M Ft, azaz hétmilliárd-nyolcszázkilencvenegymillió-egyszázegyezer forint.
(2) Az ORTT költségvetésen kívüli, ORTT kezelésű 2009. évi kiadása 7825,757 M Ft, azaz hétmilliárdnyolcszázhuszonötmillió-hétszázötvenhétezer forint.
(3) Az (1) bekezdésben megállapított bevételek és a (2) bekezdésben megállapított kiadások részletezését e törvény
3. és 4. melléklete tartalmazza.
A törvényt az Országgyűlés a 2010. november 2-i ülésnapján fogadta el.
A Műsorszolgáltatási Alap költségvetésének végrehajtása 6. § Az Országgyűlés az Rttv. 32. §-ában és a 77. § (6) bekezdésében foglaltaknak megfelelően az ORTT zárszámadásának
mellékleteként jóváhagyja a Műsorszolgáltatási Alap 2009. évi költségvetése végrehajtásának mérlegét (5. melléklet).
Záró rendelkezés 7. § Ez a törvény a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba.
Dr. Schmitt Pál s. k., Dr. Kövér László s. k.,
köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
76/2009. (IX. 24.) OGY határozata a Gazdasági Versenyhivatal 2008. tevékenységéről és a versenytörvény alkalmazása során szerzett, a verseny tisztaságának és szabadságának érvényesülésével kapcsolatos tapasztalatokról szóló jelentés elfogadásáról.
1. Az Országgyűlés elfogadja a Gazdasági Versenyhivatal 2008. évi tevékenységéről és a versenytörvény alkalmazása
során szerzett, a verseny tisztaságának és szabadságának érvényesülésével kapcsolatos tapasztalatokról szóló
jelentést.
2. Ez a határozat közzététele napján lép hatályba.
Dr. Katona Béla s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
150/2014. (IV. 18.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Boda János Pétert
2014. április 15. napjától 2017. április 14. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2014. április 9. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
77/2015. (I. 30.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011.  évi
CLXII.  törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Katona Ritát
2015. február 1. napjától 2018. január 31. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2015. január 16. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök