type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
469/2014. (XII. 22.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Pocsai Tamást
2015. január 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2014. december 15. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1068/2015. (HK 9.) HVK SZCSF szakutasítása a STANAG 6001 NATO egységesítési egyezmény 5. kiadásának bevezetéséről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011. évi CXIII. törvény 52. § (1) bekezdés alapján, figyelemmel az egységesítési, szabványosítási tevékenységről és a NATO egységesítési dokumentumok feldolgozásáról és végrehajtásáról szóló 102/2008. (HK 19.) HM
utasításban foglaltak alapján a következő
szakutasítást adom ki: 1. A szakutasítás hatálya a Honvédelmi Minisztériumra,
a honvédelmi miniszter közvetlen irányítása alá tartozó
központi hivatalokra, a miniszter közvetlen alárendeltségébe tartozó szervezetekre és a Magyar Honvédség katonai szervezeteire terjed ki.
2. Felkérem a Katonai Nemzetbiztonsági Szolgálat főigazgatóját, hogy a szakutasítás végrehajtását szervezete
vonatkozásában tegye lehetővé.
3. Szakutasításommal a Honvéd Vezérkar főnök helyettesének a NATO egységesítési egyezmények nemzeti elfogadásáról és hatályba léptetéséről szóló 15/2015. (HK 7.)
HVKFH szakutasítás 17. pontja alapján bevezetem a
STANAG 6001 (EDITION 5) LANGUAGE PROFICIENCY LEVELS – NATO szabványosított nyelvismereti szintek című NATO egységesítési egyezményt.
4. Az egységesítési egyezmény bevezetése teljes terjedelemben, eredetiben, angol nyelven történik.
5. A STANAG 6001 (EDITION 5) LANGUAGE
PROFICIENCY LEVELS egységesítési egyezmény az
intraneten, az MH Központi Doktrinális Adatbázisban kerül közzétételre.
6. Ez a szakutasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
7. Hatályát veszti a STANAG 6001 LANGUAGE
PROFICIENCY LEVELS (4. kiadás) bevezetéséről
szóló 61/2012. (HK 6.) HVK SZCSF szakutasítás.
Zsiga Tamás ezredes s. k.,
mb. csoportfőnök


text:
233/2016. (VII. 5.) KE határozata országos népszavazás időpontjának kitűzéséről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés e)  pontja, a  népszavazás kezdeményezéséről, az  európai polgári
kezdeményezésről, valamint a  népszavazási eljárásról szóló 2013. évi CCXXXVIII. törvény 1.  § (1)  bekezdése és
67. §-a, a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 6. §-a, továbbá a 12/2016. (VI. 22.) AB határozat alapján,
az  Országgyűlés 8/2016. (V. 10.) OGY határozatával elrendelt országos népszavazást 2016. október 2. napjára
tűzöm ki, a következő kérdésben:
„Akarja-e, hogy az  Európai Unió az  Országgyűlés hozzájárulása nélkül is előírhassa nem magyar állampolgárok
Magyarországra történő kötelező betelepítését?”
Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
2007. CLXV. törvény a Londonban, 2001. március 23-án kelt, a bunkerolaj-szennyezéssel okozott károkkal kapcsolatos polgári jogi felelősségről szóló 2001. nemzetközi egyezmény kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e törvénnyel felhatalmazást ad a
bunkerolaj-szennyezéssel okozott károkkal kapcsolatos
polgári jogi felelősségről szóló, a Londonban, 2001. március 23-án kelt nemzetközi egyezmény (a továbbiakban:
Egyezmény) kötelező hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés az Egyezményt e törvénnyel kihirdeti.
3. § Az Egyezmény hiteles angol nyelvű szövege és annak hivatalos magyar nyelvű fordítása a következő:
A törvényt az Országgyűlés a 2007. december 10-i ülésnapján fogadta el.
Nemzetközi Egyezmény a bunkerolaj-szennyezéssel
okozott károkkal kapcsolatos polgári jogi
felelősségről, 2001 A jelen egyezményben részes Államok emlékeztetve az Egyesült Nemzetek 1982. évi Tengerjogi Egyezményének 194. cikkére, amely előírja, hogy az
államoknak minden szükséges intézkedést meg kell tenniük a tengeri környezet szennyezésének megelőzése,
csökkentése és ellenőrzése érdekében,
emlékeztetve továbbá az említett Egyezmény 235. cikkére, amely – a tengeri környezet szennyezéséből fakadó
károk azonnali és megfelelő mértékű megtérítése érdekében – előírja, hogy az államoknak együtt kell működniük a
nemzetközi jog vonatkozó szabályainak továbbfejlesztésében,
tudomásul véve az olajszennyezéssel okozott károkkal
kapcsolatos polgári jogi felelősségről szóló 1992. évi nemzetközi egyezmény, valamint az olajszennyezéssel okozott
károk megtérítésére létesítendő nemzetközi alap létrehozásáról szóló, 1992. évi nemzetközi egyezmény sikerét az
olaj ömlesztett hajórakományként való tengeri szállítása
során bekövetkező szivárgása vagy kiömlése általi
szennyezés miatt kárt szenvedett személyek részére nyújtandó kártérítés biztosításában,
tudomásul véve továbbá a veszélyes és káros anyagok
tengeri szállításával kapcsolatos felelősségről és kártérítésről szóló, 1996. évi nemzetközi egyezmény elfogadását
a veszélyes és káros anyagok tengeri szállításával kapcsolatos esemény okozta kár esetén nyújtandó megfelelő,
azonnali és hatékony kártérítés érdekében,
felismerve a felelősség mértékének megfelelő korlátozásához kapcsolódó objektív felelősség meghatározásának fontosságát az olajszennyezés valamennyi formája
esetén,
figyelembe véve, hogy kiegészítő intézkedések szükségesek a megfelelő, azonnali és hatékony kártérítés kifizetésének biztosításához a hajókból elszivárgó vagy kiömlő
bunkerolaj-szennyezés okozta kár esetén,
azt kívánva, hogy egységes nemzetközi szabályokat és
eljárásokat fogadjanak el a felelősség kérdésének és az
ilyen esetben nyújtandó megfelelő kártérítés meghatározásának céljából,
a következőkben állapodtak meg: 1. cikk Fogalommeghatározások Ezen Egyezmény alkalmazásában:
1. ,,Hajó”: bármilyen típusú tengeri hajó, illetve tengeri
úszólétesítmény.
2. ,,Személy”: bármely természetes személy vagy tár
sulás, közjogi vagy magánjogi szerv, az államot vagy annak alkotó intézményeit is beleértve.
3. ,,Hajótulajdonos”: a hajó tulajdonosa, beleértve a
hajó hajólajstrom szerinti tulajdonosát, a hajót személyzet
nélkül bérlőt, valamint a hajó menedzserét és üzemeltetőjét.
4. ,,Hajólajstrom szerinti tulajdonos”: a hajólajstromba
tulajdonosként bejegyzett személy vagy személyek, illetve
ilyen bejegyzés hiányában a hajót egyébként birtokló személy vagy személyek. Állami tulajdonban álló és az illető
államban hajóüzemeltetőként lajstromozott társaság által
üzemeltetett hajó esetén azonban a „hajólajstrom szerinti
tulajdonos” a hajóüzemeltető társaság.
5. ,,Bunkerolaj”: a hajó üzemeltetésére, illetve meghajtására használt vagy szánt, szénhidrogén eredetű ásványolaj, a kenőolajat is beleértve, valamint az ilyen olaj maradékai.
6. ,,Polgári jogi felelősségről szóló egyezmény”: az
olajszennyezéssel okozott károkkal kapcsolatos polgári
jogi felelősségről szóló, 1992. évi – módosított – nemzetközi egyezmény.
7. ,,Megelőző intézkedések”: valamely esemény bekövetkezte után a szennyezés okozta kár megelőzése vagy
minimálisra csökkentése érdekében bármely személy által
hozott, indokolt intézkedések.
8. ,,Esemény”: bármely olyan történés vagy azonos forrásból eredő történések sorozata, amely szennyezés okozta
kárt idéz elő vagy ilyen jellegű károkozás komoly és azonnali veszélyével fenyeget.
9. ,,Szennyezés okozta kár”:
a) a bunkerolaj szivárgása vagy kiömlése általi
szennyezés következtében a hajón kívül okozott veszteség
vagy kár, bárhol is történjen a szivárgás vagy kiömlés, azzal a feltétellel, hogy a környezet károsításáért fizetendő
kártérítés – a károsítás következtében elmaradt nyereség
kivételével – a ténylegesen végrehajtott vagy végrehajtandó indokolt helyreállítási intézkedések költségeire korlátozódik; valamint
b) a megelőző intézkedések költségei és a megelőző intézkedések okozta további veszteség vagy kár.
10. ,,Hajólajstrom szerinti állam”: lajstromozott hajó
esetében az az állam, amelyben a hajólajstromot vezetik,
lajstromozatlan hajó esetében pedig az az állam, amelynek
lobogóját a hajó viselni jogosult.
11. ,,Bruttó űrtartalom”: a hajók köbözésére vonatkozó, az 1969. évi nemzetközi egyezmény 1. mellékletében
foglalt köbözési szabályoknak megfelelően bruttó regisztertonnában kifejezett űrtartalom.
12. ,,Szervezet”: a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet.
13. ,,Főtitkár”: a Szervezet főtitkára.
2. cikk Alkalmazási kör Ezt az Egyezményt kizárólag a következőkre szabad alkalmazni:
a) szennyezés okozta kár:
(i) az Egyezmény részes államának felségterületén, a
parti tengert is beleértve, és
(ii) az Egyezmény részes államának a nemzetközi jog
szerint kialakított kizárólagos gazdasági övezetében vagy
– amennyiben az Egyezmény részes állama nem alakított
ki ilyen övezetet – az adott állam parti tengerén túl húzódó
és azzal szomszédos olyan térségben, amelyet az illető állam határoz meg a nemzetközi jognak megfelelően, és
amely legfeljebb 200 tengeri mérföldre terjedhet azoktól
az alapvonalaktól, amelyektől a parti tengerének szélességét mérik;
b) az ilyen jellegű kár megelőzése vagy minimálisra
csökkentése érdekében bárhol hozott megelőző intézkedések.
3. cikk A hajótulajdonos felelőssége 1. A 3. és a 4. bekezdésben előírtak kivételével, esemény bekövetkezésekor a hajótulajdonost terheli a felelősség a fedélzeten található, illetve a hajóból származó bunkerolaj általi szennyezés okozta kárért azzal a feltétellel,
hogy – amennyiben az esemény azonos forrásból eredő
történések sorozatából áll – azt terheli a felelősség, aki az
első ilyen jellegű történés bekövetkezésének időpontjában
a hajó tulajdonosa.
2. Amennyiben az 1. bekezdésnek megfelelően egynél
több személyt terhel felelősség, akkor a felelősségük egyetemleges.
3. A hajótulajdonost nem terheli felelősség a szennyezés okozta kárért, ha bizonyítani tudja, hogy:
a) a kár háborús cselekményből, ellenséges cselekményből, polgárháborúból, felkelésből, illetve rendkívüli,
elkerülhetetlen és kivédhetetlen természeti jelenségből
ered; vagy
b) a kárt teljes egészében harmadik személy károkozás
szándékával elkövetett cselekménye vagy mulasztása
okozta; vagy
c) a kárt teljes egészében a jelzőfények vagy más navigációs segédeszközök fenntartásáért felelős kormány vagy
egyéb hatóság e feladatának gyakorlása során elkövetett
gondatlansága vagy jogellenes cselekedete okozta.
4. Amennyiben a hajótulajdonos bizonyítja, hogy a
szennyezés okozta kár részben vagy egészben a károsult
személy károkozás szándékával elkövetett cselekményéből vagy mulasztásából, vagy az illető személy gondatlanságából ered, a hajótulajdonos részben vagy egészben
mentesülhet az ilyen személlyel szembeni felelősség alól.
5. Szennyezés okozta kár esetén csak ezen Egyezmény
alapján követelhető kártérítés a hajótulajdonossal szemben.
6. Ezen Egyezmény nem érinti a hajótulajdonos ezen
Egyezménytől független visszkereseti jogát.
4. cikk Kizárások 1. Ez az Egyezmény nem alkalmazandó a polgári jogi
felelősségről szóló egyezményben meghatározottak szerinti szennyezés okozta kárra, tekintet nélkül arra, hogy ez
utóbbi egyezmény alapján fizetendő-e kártérítés vagy
nem. 2. A 3. bekezdésben előírtak kivételével, ezen Egyezmény rendelkezései nem alkalmazandók hadihajókra, haditengerészeti segédhajókra, illetve állami tulajdonban
lévő vagy államilag üzemeltetett olyan hajókra, amelyek
jelenleg kizárólag nem kereskedelmi célú, kormányzati
szolgálatban állnak.
3. Bármely részes állam dönthet úgy, hogy hadihajóira
vagy a 2. bekezdésben leírt egyéb hajóira is alkalmazza ezt
az Egyezményt. Ebben az esetben döntéséről értesíti a főtitkárt, részletesen meghatározva az ilyen alkalmazás feltételeit és kikötéseit.
4. Az Egyezmény részes állama tulajdonában álló, kereskedelmi célú hajók tekintetében az érintett állam a
9. cikkben meghatározott bíróságok előtt perelhető, és
nem élhet a szuverén állam jogállásán alapuló védekezés
jogával.
5. cikk Két vagy több hajót érintő események
Két vagy több hajót érintő olyan esemény bekövetkezésekor, amelyből szennyezés okozta kár származik, valamennyi érintett hajó tulajdonosa – hacsak a 3. cikk alapján
nem mentesül felelőssége alól – egyetemlegesen felelős
valamennyi olyan kárért, amelyek kellőképpen nem különíthetők el egymástól.
6. cikk A felelősség korlátozása Az ebben az Egyezményben foglalt rendelkezések semmilyen tekintetben sem érintik a hajótulajdonos és a biztosítást vagy egyéb pénzügyi biztosítékot nyújtó személy, illetve személyek azon jogát, hogy korlátozzák felelősségüket az alkalmazandó nemzeti vagy nemzetközi jogrendszer alapján, mint például a tengeri biztosítási kárigény tekintetében fennálló felelősség korlátozásáról szóló, 1976.
évi – módosított – egyezmény.
7. cikk Kötelező biztosítás vagy pénzügyi biztosíték 1. Az Egyezmény részes államában lajstromozott,
1000 bruttó regisztertonnánál nagyobb űrtartalmú hajó
lajstromba bejegyzett tulajdonosa köteles biztosítást vagy
egyéb olyan pénzügyi biztosítékot – például bank vagy hasonló pénzintézet által kibocsátott garanciát – fenntartani,
amely fedezi a hajólajstromba bejegyzett tulajdonos
szennyezés okozta kár tekintetében fennálló felelősségét
az alkalmazandó nemzeti vagy nemzetközi felelősségkorlátozási rendszernek megfelelő felelősségi korlátozással
egyenlő összegben, amely semmiképpen sem haladhatja
meg a tengeri biztosítási kárigény tekintetében fennálló felelősség korlátozásáról szóló, 1976. évi – módosított –
egyezménnyel összhangban kiszámított összeget.
2. Az egyes hajók számára a biztosítás vagy egyéb
pénzügyi biztosíték ezen Egyezmény rendelkezéseivel
összhangban való érvényességét tanúsító igazolást azt
követően adják ki, hogy az érintett részes állam megfelelő
hatósága megállapította, hogy az 1. bekezdésben foglalt
követelmények teljesülnek. Az igazolást részes államban
lajstromozott hajó esetében a hajólajstrom szerinti állam
megfelelő hatósága adja ki, illetve hitelesíti; részes államban nem lajstromozott hajó esetében az igazolás kiadását,
illetve hitelesítését bármely részes állam megfelelő hatósága elvégezheti. Az igazolás formájának meg kell felelnie
az ezen Egyezményhez csatolt mellékletben foglalt mintának és a következő adatokat kell tartalmaznia:
a) a hajó neve, megkülönböztető száma vagy betűjele
és lajstromozási kikötője;
b) a hajólajstromba bejegyzett tulajdonos neve és székhelye;
c) az IMO által kiadott hajóazonosító szám;
d) a biztosíték típusa és időtartama;
e) a biztosító vagy a biztosítékot adó egyéb személy
neve és székhelye, valamint adott esetben a biztosítás vagy
a biztosíték létesítésének helye;
f) az igazolás érvényességi ideje, amely nem haladhatja
meg a biztosítás vagy egyéb biztosíték érvényességi idejét.
3. a) Bármely részes állam felhatalmazhat egy általa elismert intézményt vagy egyéb szervezetet a 2. bekezdésben említett igazolás kiadására. A felhatalmazott intézmény vagy szervezet tájékoztatja az illető államot az egyes
igazolások kiadásáról. A részes állam mindenkor teljes
mértékben szavatolja az így kiállított igazolás teljességét
és pontosságát, valamint vállalja, hogy megteszi az e kötelezettség teljesítéséhez szükséges intézkedéseket.
b) A részes állam értesíti a főtitkárt a következőkről:
(i) az általa elismert intézményre vagy szervezetre ru
házott hatáskörrel járó különleges feladatok és feltételek;
(ii) az ilyen felhatalmazás visszavonása; és
(iii) az időpont, amelytől az ilyen felhatalmazás, illetve
annak visszavonása hatályba lép.
A hatáskör átruházása legkorábban a főtitkár értesítésé
től számított három hónap elteltével lép hatályba.
c) A jelen bekezdésnek megfelelő igazolás kiadására
felhatalmazott intézmény vagy szervezet felhatalmazást
kap legalább arra, hogy visszavonja az igazolásokat,
amennyiben már nem állnak fenn a kiadásuk alapjául szolgáló feltételek. Az intézmény vagy szervezet minden esetben jelenti az ilyen visszavonást annak az államnak,
amelynek nevében az igazolást kiadta.
4. Az igazolást a kiadó állam hivatalos nyelvén, illetve
nyelvein állítják ki. Amennyiben ezen nyelvek között nem
szerepel az angol, a francia vagy a spanyol, a dokumentumnak tartalmaznia kell az e nyelvek egyikén készült fordítást, és – amennyiben az érintett állam úgy határoz – az
állam hivatalos nyelve el is hagyható.
5. Az igazolást a hajó fedélzetén kell tartani, és egy másolatát el kell helyezni a hajólajstromot vezető hatóságnál,
vagy – ha a hajó nem lajstromozott az Egyezmény részes
államában – az igazolást kiadó, illetve hitelesítő hatóságnál.
6. A biztosítás vagy egyéb pénzügyi biztosíték nem felel meg e cikk követelményeinek, ha – a biztosításnak
vagy a biztosítéknak az e cikk 2. bekezdése alapján az igazolásban meghatározott érvényességi időtartama lejártán
kívüli okból – megszűnhet attól az időponttól számított három hónapon belül, amikor az e cikk 5. bekezdésében említett hatóságot értesítik megszűnéséről, hacsak az igazolást be nem szolgáltatták az említett hatóságnak, vagy új
igazolást nem bocsátottak ki az említett időtartamon belül.
Az előző rendelkezéseket kell alkalmazni bármely olyan
módosításra is, amelynek eredményeként a biztosítás vagy
biztosíték a továbbiakban már nem felel meg e cikk követelményeinek.
7. A hajólajstrom szerinti állam e cikk rendelkezései
alapján határozza meg az igazolás kiadásának feltételeit és
az igazolás érvényességét.
8. Az ezen Egyezményben foglalt rendelkezések semmilyen tekintetben sem gátolják a részes államokat abban,
hogy ezen Egyezmény alkalmazásában a biztosítás, illetve
a pénzügyi biztosíték nyújtójának pénzügyi helyzetével
kapcsolatosan a többi államtól, a Szervezettől vagy más
nemzetközi szervezetektől szerzett információkra hagyatkozzanak. Ebben az esetben az ilyen információkra hagyatkozó részes állam nem mentesül a 2. bekezdés alapján
előírt, igazolást kiadó állam minőségében fennálló felelőssége alól.
9. Ezen Egyezmény alkalmazásában a részes állam hatáskörében kiadott, illetve hitelesített igazolásokat a többi
részes állam elfogadja, és az általa kiadott, illetve hitelesített igazolásokkal azonos érvényűnek ismeri el akkor is, ha
az adott részes államban nem lajstromozott hajó tekintetében kiadott, illetve hitelesített igazolásról van szó. A részes állam bármikor konzultációt kérhet a kiadó, illetve hitelesítő államtól, amennyiben úgy véli, hogy a biztosítási
igazolásban megnevezett biztosító vagy kezes pénzügyi
szempontból nem tud eleget tenni az ezen Egyezményben
előírt kötelezettségeknek.
10. A szennyezés okozta kárból eredő kártérítési igény
benyújtható közvetlenül a biztosító vagy a hajólajstrom
szerinti tulajdonos szennyezés okozta kárból eredő felelőssége esetére biztosítékot nyújtó egyéb személy ellen is.
Ebben az esetben az alperes védekezésül mindazokkal az
eszközökkel élhet (a hajótulajdonossal szemben indított
csőd- vagy felszámolási eljáráson kívül), amelyekhez a hajótulajdonos folyamodhatna, beleértve a 6. cikk alapján
való korlátozást is. Ezen túlmenően – még ha a hajótulajdonos nem is jogosult a felelősség 6. cikknek megfelelő
korlátozására – az alperesnek jogában áll az 1. bekezdésnek megfelelően szükséges biztosítás vagy egyéb pénzügyi biztosíték összegének megfelelő összegre korlátozni
a felelősséget. Emellett az alperes azzal is védekezhet,
hogy a szennyezés okozta kár a hajótulajdonos szándékos
kötelességmulasztásából eredt, de védekezésül nem élhet
egyéb olyan eszközzel, amelyhez a hajótulajdonos által az
ellene indított eljárás során lenne jogosult folyamodni. Az
alperest minden esetben megilleti az a jog, hogy kérje a hajótulajdonos bevonását az eljárásba.
11. Egyik részes állam sem engedélyezi az e cikk hatálya alá tartozó és az ő lobogója alatt közlekedő hajó működését a 2. vagy a 14. bekezdés alapján kiadott igazolás hiányában.
12. E cikk rendelkezéseire is figyelemmel minden részes állam a nemzeti jogrendszere alapján gondoskodik arról, hogy az 1. bekezdésben meghatározott terjedelmű biztosítás vagy egyéb pénzügyi biztosíték legyen hatályban
valamennyi, 1000 bruttó regisztertonnát meghaladó űrtartalmú olyan hajó tekintetében – függetlenül azok lajstromozási helyétől –, amely a területén lévő kikötőbe belép
vagy azt elhagyja, illetve a parti tengerének nyílt tengeri
létesítményénél kiköt vagy azt elhagyja.
13. Az 5. bekezdés rendelkezéseitől eltérően a részes
állam értesítheti a főtitkárt arról, hogy a 12. bekezdés alkalmazásában nem követeli meg a 2. bekezdésben előírt
igazolás fedélzeten tartását, illetve bemutatását, amikor a
hajó a kikötőjébe érkezik, vagy azt elhagyja, vagy parti
tengerén található nyílt tengeri létesítményénél kiköt,
vagy azt elhagyja, feltéve, hogy a 2. bekezdésben előírt
igazolást kiadó részes állam értesítette a főtitkárt arról,
hogy valamennyi részes állam számára hozzáférhető,
elektronikus formában vezeti nyilvántartását, amely tanúsítja az igazolás meglétét, és lehetővé teszi a részes államok számára, hogy a 12. bekezdés szerinti kötelezettségeiket teljesítsék.
14. Amennyiben a részes állam tulajdonában álló hajó
tekintetében nincs biztosítás vagy egyéb pénzügyi biztosíték, e cikk vonatkozó rendelkezései nem alkalmazhatók az
ilyen hajóra, de a hajónak rendelkeznie kell a hajólajstrom
szerinti állam megfelelő hatósága által kiadott igazolással,
amely megállapítja, hogy a hajó az illető állam tulajdonában van, és rendelkezik az 1. bekezdés szerinti korlátozott
mértékű felelősségbiztosítással. Ez az igazolás a lehető
legnagyobb mértékben meg kell, hogy feleljen a 2. bekezdésben előírt mintának.
15. Az állam – ezen Egyezmény megerősítése, elfogadása, jóváhagyása, illetve az ahhoz való csatlakozás időpontjában vagy azt követően bármikor – úgy nyilatkozhat,
hogy ez a cikk nem alkalmazandó a kizárólag a 2. cikk
a) pontjának (i) alpontjában említett területen belül üzemelő hajókra.
8. cikk Határidők Az ezen az Egyezményen alapuló kártérítési igény elévül, hacsak a kár bekövetkezésének időpontjától számított három éven belül keresetet nem nyújtanak be annak érvényesítésére. A káresemény időpontjától számított hat
éven túl azonban semmilyen esetben sem nyújtható be kereset. Amennyiben az esemény történések sorozatából áll,
a hatéves időtartam az első történés időpontjától kezdődik.
9. cikk Joghatóság 1. Amennyiben egy esemény szennyezés okozta kárt
eredményez egy vagy több részes állam területén – a parti
tengert is beleértve –, illetve a 2. cikk a) pontjának (ii) alpontjában említett térségében, vagy a szennyezés okozta
kár megelőzése vagy minimálisra csökkentése érdekében
megelőző intézkedésre került sor a részes államok fent említett területén – a parti tengert is beleértve –, illetve térségében, akkor a hajótulajdonossal, a biztosítóval vagy a hajótulajdonos felelőssége esetére biztosítékot nyújtó más
személlyel szemben keresetet csak az érintett részes állam,
illetve államok valamelyikének bíróságához lehet benyújtani.
2. Az egyes alperesek megfelelő értesítést kapnak az
1. bekezdés alapján benyújtott keresetről.
3. A részes államok biztosítják bíróságaik joghatóságát
a jelen Egyezményen alapuló kártérítési perek lefolytatásában.
10. cikk Elismerés és végrehajtás 1. Valamennyi részes állam elismeri a 9. cikknek megfelelő joghatósággal rendelkező bíróság által hozott ítéletet, amely az ítélethozatal helye szerinti államban végrehajtható, és amely ellen rendes jogorvoslati lehetőség már
nem áll fenn, kivéve:
a) ha az ítélet csaláson alapul; vagy
b) ha az alperest nem értesítették megfelelően, és nem
biztosítottak számára tisztességes lehetőséget védekezése
előterjesztésére. 2. Az 1. bekezdés alapján elismert ítélet az érintett államban előírt alaki követelmények teljesülését követően
válik végrehajthatóvá az egyes államokban. Az alaki követelmények nem tehetik lehetővé az ügy érdemi újratárgyalását.
11. cikk Elsőbbségi záradék Ez az Egyezmény elsőbbséget élvez az aláírásra bocsátásakor hatályos – vagy aláírásra, megerősítésre, illetve
csatlakozásra nyitva álló – valamennyi egyezménnyel
szemben, de csak annyiban, amennyiben az adott egyezmény ütközik ezzel az Egyezménnyel; azonban az e cikkben foglalt rendelkezések semmilyen tekintetben sem érintik a részes államoknak az Egyezményen kívüli államokkal szemben az említett egyéb egyezmények alapján fennálló kötelezettségeit.
12. cikk Aláírás, megerősítés, elfogadás, jóváhagyás
és csatlakozás
1. Ez az Egyezmény 2001. október 1-jétől 2002. szeptember 30-ig áll aláírásra nyitva a Szervezet központjában,
ezt követően pedig csatlakozni lehet hozzá.
2. Az államok az Egyezmény tekintetében kötelezettség-vállallásukat következőképpen fejezhetik ki:
a) aláírás megerősítésre, elfogadásra vagy jóváhagyásra vonatkozó fenntartás nélkül;
b) aláírás megerősítésre, elfogadásra vagy jóváhagyásra vonatkozó fenntartással, amelyet megerősítés, elfogadás vagy jóváhagyás követ; vagy
c) csatlakozás. 3. A megerősítés, elfogadás, jóváhagyás vagy csatlakozás az ilyen értelmű okiratnak a főtitkárnál való letétbe helyezésével történik.
4. Az Egyezmény valamennyi részes állam tekintetében történő módosításának hatálybalépését vagy az
Egyezmény valamennyi részes állam tekintetében történő
módosításának hatálybalépéséhez szükséges valamennyi
intézkedés meghozatalát követően letétbe helyezett megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okirat a
módosított egyezményre alkalmazandó okiratnak minősül.
13. cikk Egynél több jogrendszerrel rendelkező államok 1. Ha egy állam két vagy több olyan területi egységgel
rendelkezik, ahol ezen Egyezmény tárgykörében eltérő
jogrendszerek alkalmazandók, az illető állam az aláírás, a
megerősítés, a jóváhagyás vagy a csatlakozás időpontjában nyilatkozhat arról, hogy ez az Egyezmény valamennyi, illetve csak egy vagy több területi egységére terjedjen-e ki, és ez a nyilatkozat bármikor módosítható egy
újabb nyilatkozattal.
2. Az ilyen nyilatkozatról értesíteni kell a főtitkárt, kifejezetten megállapítva azokat a területi egységeket, amelyekre ez az Egyezmény alkalmazandó.
3. Az Egyezmény ilyen nyilatkozatot tevő részes állama tekintetében:
a) a „hajólajstrom szerinti tulajdonos” 1. cikk 4. pontjában foglalt meghatározásában az államra való hivatkozás az illető területi egységre való hivatkozásként értelmezendő;
b) a hajólajstrom szerinti államra való hivatkozás arra a
területi egységre való hivatkozásként értelmezendő, ahol a
hajót lajstromozták, a kötelező biztosítás igazolása tekintetében a kiadó, illetve a hitelesítő államra való hivatkozás
pedig arra a területi egységre való hivatkozást jelöl, amely
az igazolást kiadja, illetve hitelesíti;
c) ezen Egyezményben a nemzeti jog követelményeire
való hivatkozás az illető területi egység jogkövetelményeire való hivatkozásként értelmezendő; és
d) a 9. és a 10. cikkben bíróságokra és a részes államokban elismerésre köteles ítéletekre való hivatkozás az illető
területi egység bíróságaira, illetve az illető területi egységen belül elismerésre köteles ítéletekre való hivatkozásként értelmezendő.
14. cikk Hatálybalépés 1. Ez az Egyezmény egy évvel azt az időpontot követően lép hatályba, amikor tizennyolc állam – öt olyan államot is beleértve, amelyek mindegyike legalább 1 millió
bruttó regiszteri tonna űrtartalmú hajótérrel rendelkezik –
megerősítésre, elfogadásra vagy jóváhagyásra vonatkozó
fenntartás nélkül aláírta azt, vagy letétbe helyezte a főtitkárnál a megerősítő, elfogadó, jóváhagyó, illetve csatlakozási okiratát.
2. Olyan állam esetében, amely az 1. bekezdésben előírt hatálybalépési feltételek teljesítését követően erősíti
meg, fogadja el vagy hagyja jóvá ezt az Egyezményt, illetve csatlakozik ahhoz, az Egyezmény három hónappal azon
időpontot követően lép hatályba, amikor az illető állam letétbe helyezte a megfelelő okiratot.
15. cikk Felmondás 1. Az Egyezmény bármelyik részes állama felmondhatja ezt az Egyezményt azt követően, hogy az Egyezmény az
illető államra nézve hatályba lépett.
2. A felmondás a főtitkárnál letétbe helyezett okirat útján történik.
3. A felmondás a főtitkárnál való letétbe helyezést követő egy évvel vagy a felmondó okiratban megállapított
hosszabb idő elteltével válik hatályossá.
16. cikk Felülvizsgálat vagy módosítás 1. A Szervezet konferenciát hívhat össze ezen Egyezmény felülvizsgálata vagy módosítása céljából.
2. A Szervezet a részes államok legalább egyharmadának
kérésére összehívja a részes államok konferenciáját ezen
Egyezmény felülvizsgálata vagy módosítása céljából.
17. cikk Letéteményes 1. Ezt az Egyezményt a főtitkárnál kell letétbe helyezni.
2. A főtitkár:
a) tájékoztatja az Egyezményt aláíró vagy ahhoz csat
lakozó valamennyi államot a következőkről:
(i) minden egyes új aláírás vagy okirat letétbe helyezé
se, valamint annak időpontja;
(ii) ezen Egyezmény hatálybalépésének időpontja;
(iii) ezen Egyezmény felmondásáról szóló okirat letétbe
helyezése, valamint a letétbe helyezés időpontja és a felmondás hatálybalépésének időpontja; és
(iv) ezen Egyezmény alapján tett egyéb nyilatkozatok és
értesítések;
b) eljuttatja ezen Egyezmény hitelesített másolatát
valamennyi aláíró és csatlakozó állam részére.
18. cikk Továbbítás az Egyesült Nemzetekhez Ezen Egyezmény hatálybalépésekor a főtitkár továbbítja annak szövegét az Egyesült Nemzetek Titkárságához
bejegyzés és kihirdetés céljából az Egyesült Nemzetek
Szervezetének Alapokmánya 102. cikkének megfelelően.
19. cikk Nyelvek Ez az Egyezmény egy-egy eredeti példányban készült
angol, arab, francia, kínai, orosz és spanyol nyelven,
amely szövegek mindegyike egyaránt hiteles.
Kelt Londonban, a kétezer-egyedik év március havának
huszonharmadik napján.
Fentiek hiteléül az alulírott, saját kormányuk által erre
kellően felhatalmazott személyek aláírták ezt az Egyezményt.
MELLÉKLET Igazolás a biztosításról vagy egyéb pénzügyi
biztosítékról a bunkerolaj-szennyezéssel okozott
károkkal kapcsolatos polgári jogi felelősség
tekintetében Kiadva a bunkerolaj-szennyezéssel okozott károkkal
kapcsolatos polgári jogi felelősségről szóló
2001. évi nemzetközi egyezmény 7. cikke rendelkezéseivel
összhangban
A hajó neve A hajó
megkülönböztető száma vagy
betűjele
IMO hajó
azonosító szám Illetőségi
kikötő A hajólajstromba
bejegyzett
tulajdonos
neve
és székhelye Igazoljuk, hogy a fent nevezett hajóra vonatkozóan rendelkezésre áll a bunkerolaj-szennyezéssel okozott károkkal kapcsolatos polgári jogi felelősségről szóló, 2001. évi
nemzetközi egyezmény 7. cikke előírásainak eleget tevő,
érvényes biztosítás vagy egyéb pénzügyi biztosíték.
A biztosíték típusa:
A biztosíték időtartama:
A biztosító(k) és/vagy a kezes(ek) neve és címe:
Név:
Cím:
Ezen igazolás érvényességének dátuma:
Kiadta vagy hitelesítette ............................... kormánya
(az állam teljes neve)
VAGY Az alábbi szöveget kell feltüntetni, ha valamelyik részes
állam él a 7. cikk 3. pontja szerinti lehetőséggel:
Ezen igazolást ................ (az állam teljes neve) kormányának hatósága, a(z) ........... (az intézmény vagy szervezet neve) adta ki.
......................................... ..........................-án/-én
(Hely) (Dátum) (A kiállító vagy hitelesítő tisztviselő aláírása és beosztása)
Magyarázó megjegyzések:
1. Az állam megnevezésébe fel lehet venni az igazolást
közvetlenül kiadó illetékes állami hatóságra utaló hivatkozást is.
2. Ha a biztosíték teljes összege egynél több forrásból
tevődik össze, akkor minden egyes forrás összegét külön-külön fel kell tüntetni.
3. Több biztosítéki forma esetén az egyes formákat sorszámozni kell.
4. ,,A biztosíték időtartama” mezőben a biztosíték érvénybelépésének dátumát kell meghatározni.
5. A biztosító(k) és/vagy a kezes(ek) „Cím” mezőjében
a biztosító(k) és/vagy a kezes(ek) székhelyét, adott esetben a biztosítás vagy egyéb biztosíték létesítésének helyét
kell feltüntetni.”
4. § (1) E törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő nyolcadik napon lép hatályba.
(2) E törvény 2–3. §-a az Egyezmény 14. cikkében meghatározott időpontban lép hatályba.
(3) Az Egyezmény, illetve e törvény 2–3. §-a hatálybalépésének naptári napját a külpolitikáért felelős miniszter
annak ismertté válását követően a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett egyedi határozatával állapítja meg.
(4) E törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről a közlekedésért és a környezetvédelemért felelős
miniszter gondoskodik.
Sólyom László s. k., Dr. Szili Katalin s. k.,
köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
167/2010. (IX. 15.) AB végzése.  Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság által országos népi kezdeményezésre irányuló aláírásgyűjtő ív és az azon szereplő kérdés hitelesítése tárgyában hozott határozat ellen benyújtott kifogás alapján meghozta a következő
végzést: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 343/2010. (IV. 23.) OVB határozata ellen benyújtott kifogást
érdemi vizsgálat nélkül visszautasítja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás A választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 130. § (1) bekezdése alapján kifogás érkezett
az Alkotmánybírósághoz az Országos Választási Bizottság (a továbbiakban: OVB) 343/2010. (IV. 23.) OVB határozata
(a továbbiakban: OVBh.) ellen.
A kifogástevő 2010. március 30-án országos népi kezdeményezésre irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta
be, amelyen az alábbi kérdés szerepelt: „Egyetért-e Ön azzal, hogy Sólyom László 2005-ben történt köztársasági
elnökké választása nem az Alkotmányban meghatározott titkos szavazással történt, ezért minden, a 2005–2010. közti
elnöki megbízatása alatt elnöki jogkörben hozott intézkedése semmis?”
Az OVB az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadta. Az OVBh. indokolása megállapította, hogy
a kérdés megfogalmazása nem felel meg az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi
III. törvény 17. §-ában foglalt követelménynek, mely szerint a népi kezdeményezésnek pontosan és egyértelműen
tartalmaznia kell a megtárgyalásra javasolt kérdést. Az OVB álláspontja szerint a kezdeményezés konkrét
törvényalkotási feladatokat határoz meg a jogalkotó számára, mely azonban ellentétes a népi kezdeményezésnek
az Alkotmányban meghatározott azon szerepével, mely szerint az Országgyűlésnek a kezdeményezést napirendjére
kell tűzni és meg kell tárgyalnia azt.
A hitelesítési eljárás kezdeményezője – törvényes határidőn belül – kifogást nyújtott be az OVBh. ellen, amelyben nem
indokolta meg, hogy miért tartja az OVB döntését jogszabálysértőnek, nem jelölt meg azzal kapcsolatban konkrét
jogsértést sem.
A Ve. 77. § (2) bekezdés a) és b) pontja szerint az OVB határozata ellen előterjesztett kifogásnak tartalmaznia kell
a jogszabálysértés megjelölését és annak bizonyítékait. A Ve. 77. § (5) bekezdése alapján a kifogást érdemi vizsgálat
nélkül el kell utasítani, ha az elkésett, vagy nem tartalmazza a 77. § (2) bekezdés a)–b) pontjában foglaltakat. [85/2008.
(VI. 13.) AB végzés, ABH 2008, 1553, 1554.; 13/2009. (II. 13.) AB végzés, ABH 2009, 1307–1308.] Mivel a kifogás nem
tartalmaz indokolást és a jogszabálysértés megjelölését, ezért az nem bírálható el érdemben.
Az Alkotmánybíróság a tartalmi feltételeknek meg nem felelő kifogást az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi
XXXII. törvény 22. § (2) bekezdése, valamint a Ve. 116. §-ában és 77. § (5) bekezdésében foglaltak alapján érdemi
vizsgálat nélkül visszautasította. A kifogás érdemi vizsgálat nélküli visszautasítása következtében az OVBh.
változatlanul hatályban marad.
Az Alkotmánybíróság a határozat közzétételét az OVB határozatának a Magyar Közlönyben való megjelenésére
tekintettel rendelte el.
Budapest, 2010. szeptember 14. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
26/2017. (IX. 29.) NFM utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében biztosított jogkörömben eljárva az alábbi utasítást adom ki:
1. § A  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII.  törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 38.  § (2)  bekezdése alapján 2017. szeptember 1. napjától 2018. február 28.
napjáig a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 122.  § (2)  bekezdés
f ) pontjában meghatározott közvetlen közösségi forrásokkal kapcsolatos koordinációs feladatok ellátására Kiss Antalt
miniszteri biztossá nevezem ki.
2. § A  miniszteri biztos feladatkörében ellátja a  közvetlen közösségi forrásokkal kapcsolatos koordinációs feladatokat,
különösen
a) biztosítja az ágazati és területi szereplők közötti koordinációt;
b) összehangolja a közvetlen közösségi források felhasználását;
c) biztosítja a közvetlen közösségi források felhasználásának az átfogó kormányzati stratégiákkal való összhangját;
d) tárgyalásokat folytat az  Európai Unió intézményeivel a  közvetlen közösségi források felhasználásával
kapcsolatos kérdésekben;
e) feladatkörében kapcsolatot tart a kormányzati, civil, valamint a határon túli magyar szervezetekkel;
f ) feladatkörében kapcsolatot tart hazai és külföldi vállalkozásokkal;
g) jelentést készít időszakonként a közvetlen közösségi források felhasználásáról a Kormány részére;
h) ellátja – az MFK Magyar Fejlesztési Központ Nonprofit Kft. közreműködésével – a Magyarországi Régiók
Brüsszeli Képviseletének működtetését;
i) a  közvetlen közösségi források tekintetében közreműködik az  Európai Területi Társulások tevékenységének
koordinációjában. 3. § A miniszteri biztos a Ksztv. 38. § (6) bekezdése szerinti helyettes államtitkári illetménynek megfelelő összegű díjazásra
és kormányrendeletben meghatározott juttatásokra jogosult.
4. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Seszták Miklós s. k.,
 nemzeti fejlesztési miniszter


text:
1807/2018. (XII. 23.) Korm. határozata a fejezetek közötti és fejezeten belüli előirányzat-átcsoportosításokról, valamint az Egészségbiztosítási Alap Gyógyító-megelőző ellátás jogcímcsoport Összevont szakellátás jogcím előirányzatának megemeléséről.
A Kormány
 1. az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33.  § (2)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
az 1. melléklet szerinti átcsoportosítást rendeli el;
Felelős: pénzügyminiszter
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
 emberi erőforrások minisztere
 a miniszterelnök általános helyettese
 a paksi atomerőmű két új blokkja tervezéséért, megépítéséért és üzembe helyezéséért felelős
tárca nélküli miniszter
Határidő: azonnal 2. a Magyarország 2018. évi központi költségvetéséről szóló 2017. évi C. törvény (a  továbbiakban: Kvtv.) 12.  §
(2)  bekezdésében biztosított jogkörében elrendeli a  Kvtv. 1.  melléklet LXXII. Egészségbiztosítási Alap fejezet,
2. Egészségbiztosítási ellátások kiadásai cím, 3. Természetbeni ellátások alcím, 1. Gyógyító-megelőző ellátás
jogcímcsoport, 18. Összevont szakellátás jogcím előirányzatának 5 700 000 000 forinttal történő megemelését,
a 2. melléklet szerint.
Felelős: pénzügyminiszter
 emberi erőforrások minisztere
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
470/2010. (VIII. 4.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2010. július 30-án megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva Kiss Béla a Magyar Vegyipari, Energiaipari és Rokon Szakmákban Dolgozók Szakszervezeti Szövetségének (1068 Budapest, Benczúr u. 45.) alelnöke által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányát hitelesíti.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz címzett
kifogást lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Arany J. u. 25.; levélcím: 1357 Budapest,
Pf. 2; fax: 06-1-795-0143).
Indokolás I. A beadványozó 2010. július 5-én aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási Bizottsághoz
az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 2. §-a szerinti
hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy 40 év szolgálati idő megléte után az öregségi nyugdíj – az öregségi nyugdíjkorhatárra tekintet
nélkül – a nyugdíj csökkentése nélkül, az eredményes népszavazást követő év januárjának 1. napjától igénybe vehető
legyen?”
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy az aláírásgyűjtő ív a törvényben meghatározott formai, valamint
a népszavazásra feltenni kívánt kérdésre vonatkozó tartalmi követelményeknek eleget tesz, ezért hitelesítésének
akadálya nincs.
II. A határozat az Nsztv. 2. §-án, a Ve. 117. § (1) bekezdésén, a jogorvoslatról szóló tájékoztatás a Ve. 130. §-ának
(1) bekezdésén alapul.
Dr. Bordás Vilmos s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
161/2019. (VII. 4.) Korm. rendelete a közlekedési létfontosságú rendszerek és létesítmények azonosításáról, kijelöléséről és védelméről.
A Kormány
a létfontosságú rendszerek és létesítmények azonosításáról, kijelöléséről és védelméről szóló 2012. évi CLXVI. törvény 14. § a)–d)
és f )–h) pontjában kapott felhatalmazás alapján,
a 22. § tekintetében az Alaptörvény 15. cikk (2) bekezdésében meghatározott eredeti jogalkotói hatáskörében,
a 23.  § (1)  bekezdése tekintetében a  közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény 48.  § (3)  bekezdés a)  pont 7.  alpontjában
kapott felhatalmazás alapján,
a 23. § (2) bekezdése tekintetében a vasúti közlekedésről szóló 2005. évi CLXXXIII. törvény 88. § (1) bekezdés 1. pontjában kapott
felhatalmazás alapján,
a 23.  § (3)  bekezdése tekintetében a  víziközlekedésről szóló 2000. évi XLII. törvény 88.  § (1)  bekezdés a)  pontjában kapott
felhatalmazás alapján,
a 23.  § (4)  bekezdése tekintetében a  légiközlekedésről szóló 1995. évi XCVII. törvény 73.  § (1)  bekezdés a)  pontjában kapott
felhatalmazás alapján,
az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. Általános rendelkezések 1. § A létfontosságú rendszerek és létesítmények azonosításáról, kijelöléséről és védelméről szóló 2012. évi
CLXVI. törvény végrehajtásáról szóló 65/2013. (III. 8.) Korm. rendeletben (a továbbiakban: Vhr.) foglaltakat
a) a közúti közlekedés,
b) a vasúti közlekedés,
c) a légiközlekedés,
d) a víziközlekedés és
e) a logisztikai központok
alágazatba tartozó létfontosságú rendszerek és létesítmények (a továbbiakban: létfontosságú rendszerelem)
azonosítása, kijelölése, kijelölésének visszavonása és védelme tekintetében az e rendeletben foglalt eltérésekkel kell
alkalmazni.
2. § E rendelet alkalmazásában
a) üzemeltető: aa) a közútnak a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény 33. § (1) bekezdése szerinti kezelője,
ab) a  légiközlekedésről szóló 1995. évi XCVII. törvény 37.  § (2)  bekezdése szerinti repülőtér üzemben
tartója és a légiközlekedést szolgáló légiforgalmi földi berendezés üzemben tartója,
ac) a víziközlekedésről szóló 2000. évi XLII. törvény szerinti hajózási létesítmény üzemben tartója,
ad) a vasúti közlekedésről szóló 2005. évi CLXXXIII. törvény szerinti pályahálózat-működtető és integrált
vasúti társaság,
ae) a logisztikai központok üzemben tartója;
b) schengeni övezet: a  Benelux Gazdasági Unió államai, a  Németországi Szövetségi Köztársaság és a  Francia
Köztársaság kormányai között a  közös határaikon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről szóló,
1985. június 14-i schengeni megállapodás végrehajtásáról Schengenben 1990. június 19-én aláírt egyezmény
részes tagállamai területe;
c) TEU: a 20 láb hosszúságú konténerrel egyenértékű nagyságot kifejező egység (twenty-foot equivalent unit).
3. § Az e  rendeletben meghatározott határidők számítása során az  építési beruházás előkészítése és a  szükséges
hatósági engedélyek kiadásához szükséges időtartam nem számít bele a helyreállítás időtartamába.
2. Az eljáró hatóságok 4. § A létfontosságú rendszerelem meghatározása során ágazati kijelölő hatóságként és helyszíni ellenőrzést lefolytató
szervként
a) a közúti közlekedés alágazat tekintetében az útügyi közlekedési hatóság,
b) a vasúti közlekedés alágazat tekintetében a vasúti közlekedési hatóság,
c) a légiközlekedés alágazat tekintetében a légiközlekedési hatóság,
d) a víziközlekedés alágazat tekintetében a hajózási hatóság,
e) a logisztikai központok alágazat tekintetében
ea) – az eb) alpontban foglalt kivétellel – az útügyi közlekedési hatóság,
eb) – a létfontosságú rendszerelem vasúti kapcsolata esetén – a vasúti közlekedési hatóság
jár el. 3. Az európai létfontosságú rendszerelemek kijelölésének ágazati kritériumai
5. § (1) A  közúti közlekedés alágazat tekintetében európai létfontosságú rendszerelemmé jelölhető ki a  transzeurópai
úthálózat törzshálózatának (Trans-European Network for Transport, Core Network, a  továbbiakban: TEN-T) kiépült
gyorsforgalmi útszakasza.
(2) A  közúti közlekedés alágazat tekintetében európai létfontosságú rendszerelemmé jelölhető ki az  (1)  bekezdés
szerinti TEN-T gyorsforgalmi közúthálózati elemek folyami hídja.
(3) A közúti közlekedés alágazat tekintetében európai létfontosságú rendszerelemmé jelölhető ki az  (1)  bekezdés
szerint TEN-T gyorsforgalmi közúthálózati elemek schengeni övezet külső határán lévő, nemzetközi személy- és
áruforgalom lebonyolítását végző határátkelőhelye.
6. § (1) A vasúti közlekedés alágazat tekintetében európai létfontosságú rendszerelemmé jelölhető ki a TEN-T vasúthálózat
azon magyarországi szakasza, amelynek
a) kiesése esetén helyettesítése más közlekedési móddal nem biztosítható,
b) kieséséből származó menettávolság-növekedés mértéke meghaladja az 500 km-t, vagy
c) kiesése miatt megközelíthetetlenné válnak megyeszékhelyek, megyei jogú városok és a főváros,
és üzemképtelenné válása esetén a  legalább ideiglenes jelleggel történő, teljes kapacitást biztosító helyreállítása
– az adott európai létfontosságú rendszerelem vonatkozásában – az 1 évet meghaladja.
(2) A vasúti közlekedés alágazat tekintetében európai létfontosságú rendszerelemmé jelölhető ki a  schengeni övezet
külső határán lévő, nemzetközi személy- és áruforgalom lebonyolítását végző vasúti határátkelőhely.
7. § A légiközlekedés alágazat tekintetében európai létfontosságú rendszerelemmé jelölhető ki a  TEN-T repülőtérhálózat részét képező nemzetközi kereskedelmi repülőtér, amelynek végleges üzemképtelenné válása esetén
a  legalább ideiglenes jelleggel történő, teljes kapacitást biztosító helyreállítása – az  adott európai létfontosságú
rendszerelem vonatkozásában – az 1 évet meghaladja.
8. § A víziközlekedés alágazat tekintetében európai létfontosságú rendszerelemmé jelölhető ki:
a) TEN-T víziút-hálózat részét képező víziút, amely kiesése esetén más közlekedési móddal nem kiváltható,
b) olyan TEN-T hálózati kikötő, amelynek az  azonosítási jelentés elkészítését megelőző két év átlagában éves
forgalma a 2 000 000 árutonnát, vagy kezelt konténerforgalma az 500 000 TEU-t eléri,
c) a schengeni övezet külső határán lévő határkikötő.
9. § A logisztikai központok alágazat tekintetében európai létfontosságú rendszerelemmé jelölhető ki az az intermodális
terminál, amelynek kiesése esetén a  tárolási kapacitása kétharmadának 72 óra időtartamon belüli helyettesítése
nem biztosítható, és
a) TEN-T hálózatról 20 km-en belül megközelíthető, vagy
b) tárolókapacitása eléri a 15 000 TEU-t.
4. A nemzeti létfontosságú rendszerelemek kijelölésének ágazati kritériumai
10. § A közúti közlekedés alágazat tekintetében nemzeti létfontosságú rendszerelemnek jelölhető ki
a) az  5.  §-ban meghatározott európai létfontossági rendszerelemeken túl az  az országos közúthálózat
részét képező közúthálózati elem, amely a  TEN-T-ről a  megyeszékhelyek és a  megyei jogú városok közúti
elérhetőségét magasabb útosztályban, több azonos útosztály esetén a legrövidebb útvonalon biztosítja,
b) az 5. § (2) bekezdésében foglaltakon túl a Duna folyam hídja,
c) a  megyeszékhelyek és a  megyei jogú városok közúti elérhetőségét biztosító közúthálózati elem
forgalomirányítását, felügyeletét biztosító rendszer,
d) a  megyeszékhelyek és a  megyei jogú városok közúti elérhetőségét biztosító közúthálózati elem intelligens
közlekedési rendszere. 11. § A vasúti közlekedés alágazat tekintetében nemzeti létfontosságú rendszerelemnek jelölhető ki
a) az  országos törzshálózati vasúti pálya elemei közül a  vasúti alagút, híd, támfal, amelynek helyreállítási
időszükséglete meghaladja a 180 napot, és ideiglenes helyreállítása 60 napon belül nem biztosítható,
b) az  a)  pontban meghatározott vasútvonalak forgalomirányítását hálózati szintű felügyelettel biztosító
rendszer,
c) a felszín alatti vasút és tartozéka, valamint az utasforgalmi kiszolgálótere.
12. § A légiközlekedés alágazat tekintetében nemzeti létfontosságú rendszerelemnek jelölhető ki
a) a nemzetközi kereskedelmi repülőtér,
b) a  légiforgalmi irányító szolgálatot ellátó szervezet, valamint a  légiforgalmi irányító szolgáltatás ellátásához
szükséges rendszer. 13. § A víziközlekedés alágazat tekintetében nemzeti létfontosságú rendszerelemnek jelölhető ki az a kikötő, amelynek
a) az éves kezelt konténerforgalma meghaladja a 100 000 TEU-t, vagy
b) az azonosítási jelentés elkészítését megelőző két év átlagában éves forgalma a 400 000 árutonnát eléri.
14. § A logisztikai központok alágazat tekintetében nemzeti létfontosságú rendszerelemnek jelölhető ki
az az intermodális terminál, amelynek
a) kiesése esetén a  tárolási kapacitása kétharmadának 72 óra időtartamon belüli helyettesítése nem
biztosítható, vagy
b) a TEN-T hálózatról 20 km-en belül megközelíthető, és tárolókapacitása eléri a 10 000 TEU-t.
5. A létfontosságú rendszerelemek azonosításának és kijelölésének különös szabályai
15. § (1) Az üzemeltető az alágazatába tartozó lehetséges létfontosságú rendszerelemek tekintetében folytat le azonosítási
eljárást.
(2) Az  üzemeltető az  azonosítási jelentésben nyilatkozik arról, hogy az  alágazatába tartozó lehetséges létfontosságú
rendszerelem milyen védelemmel rendelkezik.
16. § (1) Ha a  nemzeti létfontosságú rendszerelem üzemeltetőjének a  tevékenységében bekövetkezett változásról
szóló bejelentése alapján a  kijelölő hatóság úgy ítéli meg, hogy a  változás hatással lehet a  kijelölésre, kötelezi
az  üzemeltetőt, hogy 180 napon belül nyújtson be új azonosítási jelentést a  már kijelölt nemzeti létfontosságú
rendszerelemekre is kiterjedően.
(2) Ha az üzemeltető rendszerében az utolsó azonosítás óta az akkor vizsgált lehetséges létfontosságú rendszerelemek
egyikét érintően sem történt változás, a  soron következő azonosítási jelentés benyújtása helyett az  üzemeltető
nyilatkozhat úgy, hogy a  rendszerének felülvizsgálata alapján nem indokolt új azonosítási jelentés benyújtása.
Ha a kijelölő hatóság a rendelkezésre álló adatok alapján az új azonosítási jelentés benyújtását indokoltnak tartja,
az új azonosítási jelentés 120 napon belül való benyújtására kötelezi az üzemeltetőt.
6. A biztonsági összekötő személy képesítési követelményei és foglalkoztatási feltételei
17. § (1) Az  üzemeltető által foglalkoztatott biztonsági összekötő személynek a  Vhr. 6.  §-ában foglalt képesítési
követelményeken kívül a (2) és (3) bekezdésében meghatározott követelményeknek kell megfelelnie.
(2) A biztonsági összekötő személy a közúti közlekedés alágazat, a vasúti közlekedés alágazat, a vízközlekedés alágazat
és a  logisztikai központok alágazat tekintetében megfelelő végzettségűnek minősül, ha szakirányú műszaki vagy
védelmi igazgatási szakképzettséggel és egyetemi végzettség vagy mesterfokozat esetén legalább 2 év, főiskolai
végzettség vagy alapfokozat esetén legalább 4 év, okirattal igazolt szakmai gyakorlattal rendelkezik.
(3) A  biztonsági összekötő személy a  légiközlekedés alágazat tekintetében megfelelő végzettségűnek minősül, ha
a polgári légiközlekedés védelmének szabályairól és a Légiközlekedés Védelmi Bizottság jogköréről, feladatairól és
működésének rendjéről szóló kormányrendelet szerint jóváhagyott, érvényes védelmi tiszti kijelöléssel rendelkezik.
(4) A  (2)  bekezdés szerinti szakmai gyakorlatként szakterületi üzemeltetői vagy egyéb, a  szakterületnek megfelelő
területen végzett tevékenység, vagy rendvédelmi, katasztrófavédelmi, vagyonvédelmi szakterületen szerzett, és
okirattal igazolt gyakorlat vehető figyelembe.
7. Záró rendelkezések 18. § Ez a rendelet 2019. október 1-jén lép hatályba.
19. § Az üzemeltető a  létfontosságú rendszerelemek első azonosítási jelentését e  rendelet hatálybalépését követő
90 napon belül köteles benyújtani az eljáró hatósághoz.
20. § Ez a  rendelet az  európai kritikus infrastruktúrák azonosításáról és kijelöléséről, valamint védelmük javítása
szükségességének értékeléséről szóló, 2008. december 8-ai 2008/114/EK tanácsi irányelvnek való megfelelést
szolgálja.
21. § Ez a  rendelet a  hálózati és információs rendszer biztonságának az  egész Unióban egységesen magas szintjét
biztosító, 2016. július 6-ai (EU) 2016/1148 európai parlamenti és tanácsi irányelvnek való megfelelést szolgálja.
22. § A Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 94/2018. (V. 22.) Korm. rendelet 132. § (1) bekezdése a következő
f ) ponttal egészül ki:
(A miniszter a közlekedésért való felelőssége keretében előkészíti)
„f ) a  közlekedési ágazatba tartozó létfontosságú rendszerek és létesítmények azonosítására, kijelölésére és
védelmére”
(vonatkozó jogszabályokat.)
23. § (1) A közlekedési igazgatási feladatokkal összefüggő hatósági feladatokat ellátó szervek kijelöléséről szóló 382/2016.
(XII. 2.) Korm. rendelet (a továbbiakban: R.) a következő 2/A. §-sal egészül ki:
„2/A.  § A  Kormány útügyi közlekedési hatóságként első fokon országos illetékességgel a  Budapest Főváros
Kormányhivatalát, másodfokon – ha a fellebbezést törvény lehetővé teszi – a minisztert jelöli ki
a) a közúti közlekedés alágazatba és
b) – a 6. § (7) bekezdés b) pontjában foglaltak kivételével – a logisztikai központok alágazatba
tartozó létfontosságú rendszerek és létesítmények azonosítása, kijelölése, kijelölésének visszavonása és védelme
tekintetében ágazati kijelölő hatóságként és helyszíni ellenőrzést lefolytató szervként.”
(2) Az R. 6. §-a a következő (7) bekezdéssel egészül ki:
„(7) A vasúti közlekedési hatóság jár el
a) a vasúti közlekedés alágazatba és
b) – a létfontosságú rendszerelem vasúti kapcsolata esetén – a logisztikai központok alágazatba
tartozó létfontosságú rendszerek és létesítmények azonosítása, kijelölése, kijelölésének visszavonása és védelme
tekintetében ágazati kijelölő hatóságként és helyszíni ellenőrzést lefolytató szervként.”
(3) Az R. 8. §-a a következő (7) bekezdéssel egészül ki:
„(7) A  Kormány hajózási hatóságként első fokon a  minisztert jelöli ki a  víziközlekedés alágazatba tartozó
létfontosságú rendszerek és létesítmények azonosítása, kijelölése, kijelölésének visszavonása és védelme
tekintetében ágazati kijelölő hatóságként és helyszíni ellenőrzést lefolytató szervként.”
(4) Az R. 9. § (4) bekezdése a következő 74. ponttal egészül ki:
(A légiközlekedési hatóság hatósági feladatai a következők:)
„74. a  légiközlekedés alágazatba tartozó létfontosságú rendszerek és létesítmények azonosítása, kijelölése,
kijelölésének visszavonása és védelme tekintetében ágazati kijelölő hatóságként és helyszíni ellenőrzést lefolytató
szervként jár el.”
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök