text:
17/2017. (VII. 18.) AB határozata a személyi jövedelemadó meghatározott részének az adózó rendelkezése szerinti felhasználásáról szóló 1996. CXXVI. törvénnyel kapcsolatos mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenesség megállapításáról és alkotmányjogi panasz elutasításáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése alkotmányjogi panasz tárgyában – dr. Pokol Béla és dr. Stumpf István
alkotmánybírók párhuzamos indokolásával, valamint dr. Salamon László alkotmánybíró különvéleményével –
meghozta a következő
1. Az  Alkotmánybíróság – hivatalból eljárva – megállapítja, hogy az  Országgyűlés az  Alaptörvény XV.  cikk
(2)  bekezdését sértő mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenességet idézett elő azáltal, hogy
nem biztosította a  személyi jövedelemadó meghatározott részének az  adózó rendelkezése szerinti
felhasználásáról szóló 1996. évi CXXVI. törvényben az  adózók számára, hogy rendelkező nyilatkozatuk
kedvezményezettjeként valamennyi vallási közösség közül választhassanak. Az  Alkotmánybíróság ezért
felhívja az Országgyűlést, hogy jogalkotási feladatának 2017. december 31-ig tegyen eleget.
2. Az  Alkotmánybíróság a  Kúria Kfv.V.35.189/2016/6. számú ítélete, a  Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi
Bíróság 16.K.30.508/2015/8. számú ítélete, valamint a  Nemzeti Adó- és Vámhivatal NAV 2928175453.
ügyiratszámú másodfokú határozata, továbbá a  NAV 4104699933. ügyiratszámú elsőfokú határozata
alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt elutasítja.
3. Az Alkotmánybíróság elrendeli e határozatának a Magyar Közlönyben való közzétételét.
I. [1] 1. Az  indítványozó az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdésének d)  pontja, valamint az  Alkotmánybíróságról szóló
2011. évi CLI. törvény (a  továbbiakban: Abtv.) 27.  §-a alapján előterjesztett alkotmányjogi panaszában kérte,
hogy az  Alkotmánybíróság állapítsa meg a  Kúria Kfv.V.35.189/2016/6. számú ítélete, a  Fővárosi Közigazgatási és
Munkaügyi Bíróság 16.K.30.508/2015/8. számú ítélete, valamint a  Nemzeti Adó- és Vámhivatal (a  továbbiakban:
NAV) NAV 2928175453. ügyiratszámú másodfokú határozata, továbbá a  NAV 4104699933. ügyiratszámú elsőfokú
határozata alaptörvény-ellenességét, és semmisítse meg azokat, mivel a  hivatkozott ítéletek és határozatok
az indítvány szerint sértik az Alaptörvény VII. cikk (1) bekezdését, valamint a XV. cikk (1) és (2) bekezdését.
[2] 2.1. A panasz alapjául szolgáló ügy tényállása szerint az  indítványozó a NAV-hoz benyújtott nyilatkozataiban arról
rendelkezett, hogy a  NAV a  2012. évi befizetett személyi jövedelemadója 1-1%-át az  általa megjelölt szervezetek
részére utalja át. Kérelmét megvizsgálva azonban a  NAV a  2013. november 22-én kelt elsőfokú határozatában
megállapította, hogy a  személyi jövedelemadója egyik 1%-ának felajánlására vonatkozó nyilatkozata – a  személyi
jövedelemadó meghatározott részének az adózó rendelkezése szerinti felhasználásáról szóló, többször módosított
1996. évi CXXVI. törvény (a  továbbiakban: Szf. tv.) 5/A.  § (1)  bekezdésében foglalt feltételekre tekintettel –
érvénytelen. A  NAV határozata indokolásában arra hivatkozott, hogy az  indítványozó kérelmében egy olyan
nyilatkozatlapot is benyújtott, amely a kedvezményezett beazonosítására alkalmas adatot nem tartalmaz, így a NAV
nem tudta megállapítani, hogy mely civil szervezet, illetve bevett egyház vagy kiemelt költségvetési előirányzat
részére történt a felajánlás.
[3] Az indítványozó ezt követően fellebbezést nyújtott be a  NAV elsőfokú határozata ellen, kérve annak
megváltoztatását. A  NAV másodfokú szerve határozatában az  elsőfokú határozatot 2014. február 28-án kelt
döntésében helybenhagyta. A  másodfokú határozat indokolásában a  NAV rögzítette, hogy a  nyilatkozat
megtételekor hatályos Szf. tv. 4/A.  §-a szerint kedvezményezett csak a  lelkiismereti és vallásszabadság jogáról,
valamint az  egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról szóló 2011. évi CCVI. törvény
(a  továbbiakban: Ehtv.) szerint elismert egyház, vallásfelekezet, vallási közösség (a  továbbiakban: egyház)
lehet, feltéve, hogy azokat a  NAV technikai számmal látta el. Az  egyház a  technikai szám kiadását követő évtől
válhat kedvezményezetté. Később, 2013. augusztus 1-jétől az  Szf. tv. szövege megváltozott, így ezt követően
kedvezményezettnek csak a  bevett egyház minősül. Az  indítványozó nyilatkozatában nem érvényes technikai
számot tüntetett fel, így nyilatkozata érvénytelen volt.
[4] 2.2. A  fentieket követően az  indítványozó a  másodfokon eljáró NAV által hozott közigazgatási határozat bírósági
felülvizsgálata iránt pert indított. A  perben eljáró Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a  keresetet
elutasította. A  bíróság az  ügy tényállásában rögzítette, hogy az  indítványozó (a  bírósági eljárás felperese) a  2012.
évi személyijövedelemadó-bevallásában a  Szim Salom Progresszív Zsidó Hitközséget (mint az  Ehtv. szerinti vallási
tevékenységet végző szervezetet, a  továbbiakban: hitközség) jelölte meg kedvezményezettként. A  hitközség
2012. február 29-ig egyházként működött Magyarországon, és technikai számmal is rendelkezett. 2012. január
1-jétől ilyen technikai száma azonban – a  2012. január 1-jétől hatályos Ehtv. alapján hozott 8/2012. (II. 29.) OGY
határozat nyomán, melyben az  Országgyűlés a  hitközség egyházi státusz iránti kérelmét elutasította – már nem
volt. A hitközség az Ehtv. alapján 2012. január 1-jétől ugyanis már csak egyesületnek – vallási tevékenységet végző
szervezetnek – minősült.
[5] A bíróság ítéletében rögzítette, hogy a  személyi jövedelemadó 1%-ával való rendelkezés érvénytelen, ha
a  rendelkező nyilatkozat nem tartalmaz adószámot, illetve technikai számot. A  bíróság ítéletében megállapította,
hogy az  indítványozó (a  per felperese) által megjelölt hitközség a  2013. évre nézve nem rendelkezett technikai
számmal, mivel korábbi technikai száma 2012. május 20-án az  Ehtv. hatálybalépésére tekintettel a  törvény
erejénél fogva megszűnt. Az  Ehtv. szerint új technikai szám pedig csak annak a  szervezetnek adható ki, amelyet
az  Országgyűlés a  technikai szám megszüntetését követően egyházként ismer el. A  bíróság azt is kifejtette
ítéletében, hogy a  NAV-nak (a  per alperese) az  Szf. tv. szerint csak azt kell vizsgálnia, hogy a  kedvezményezett
rendelkezik-e technikai számmal, azt azonban nem kell feltárnia, hogy amennyiben nem rendelkezik technikai
számmal, akkor annak mi az oka.
[6] Az indítványozó hivatkozott arra is, hogy az  Alkotmánybíróság 6/2013. (III. 1.) AB határozata nyomán – amelyben
a testület megsemmisítette az Ehtv. azon rendelkezését, amely alapján a hitközség egyházi státuszát elveszítette –
álláspontja szerint a  hitközség az  alkotmányjogi panaszában kifogásolt időszakban visszanyerte egyházi
státuszát. A  bíróság ezzel összefüggésben megállapította, hogy az  Alkotmánybíróságnak e  döntése a  sérelmet
szenvedett hitközséget jogosítja fel az  őt ért sérelmek orvoslásának kezdeményezésére, a  NAV-nak azonban csak
a nyilvántartásban szereplő adatokat lehet figyelembe vennie, így az Alkotmánybíróság döntése nem befolyásolja
azt a tényt, hogy a hitközség az érintett időszakban nem rendelkezett technikai számmal.
[7] 2.3. Az  indítványozó a  Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság ítéletével szemben felülvizsgálati kérelmet
nyújtott be a Kúriához, amely a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta.
[8] 2.4. Az indítványozó ezt követően fordult az Alkotmánybírósághoz. Indítványában kifejtette, hogy álláspontja szerint
a Kúria és annak eljárását megelőzően eljáró bíróság, illetve a NAV figyelmen kívül hagyta az Alkotmánybíróságnak
a  6/2013. (III. 1.) AB határozatát, illetve az  Emberi Jogok Európai Bíróságának (a  továbbiakban: EJEB) vonatkozó
döntését, és nem vette figyelembe, hogy a  hitközség jogi státusza ezen döntések következtében rendeződött.
Az  indítványozó külön kiemelte, hogy az  Alkotmánybíróság fenti határozata miatt nem az  Ehtv. rendelkezéséből
eredeztethető az  alkotmányjogi panaszában megjelölt problémája, hanem abból, hogy a  NAV és a  bíróságok
nem reflektáltak erre a  változásra, és arra hivatkozással, hogy a  hitközség nem rendelkezik technikai számmal,
érvénytelennek minősítették a  nyilatkozatát. Indítványában hangsúlyozta, hogy véleménye szerint az  Ehtv.
Alkotmánybíróság döntése utáni szövege diszkriminatív helyzetet is teremt, mivel nem biztosítja valamennyi adózó
számára, hogy személyi jövedelemadója 1%-át annak az  egyháznak ajánlhassa fel, amelynek ő maga is tagja, sőt
vezető tisztségviselője.
[9] Az indítványozó álláspontja szerint az  Alkotmánybíróság döntése folytán nemcsak egyházának jogi státusza állt
helyre, hanem korábbi jogosítványainak is automatikusan vissza kellett volna állnia. Azaz a hatóságoknak észlelniük
kellett volna, hogy a státusz helyreállta a technikai szám visszaállítását is eredményezi.
[10] Mindezek alapján az  indítványozó álláspontja szerint az  alkotmányjogi panaszában támadott bírósági ítéletek
és a  NAV által hozott határozatok sértik az  Alaptörvény VII.  cikk (1)  bekezdését, valamint XV.  cikkének (1) és
(2) bekezdéseit.
II. [11] 1. Az Alaptörvény indítványban felhívott szabálya szerint:
„VII. cikk (1) Mindenkinek joga van a gondolat, a  lelkiismeret és a vallás szabadságához. Ez a jog magában foglalja
a vallás vagy más meggyőződés szabad megválasztását vagy megváltoztatását és azt a szabadságot, hogy vallását
vagy más meggyőződését mindenki vallásos cselekmények, szertartások végzése útján vagy egyéb módon, akár
egyénileg, akár másokkal együttesen, nyilvánosan vagy a magánéletben kinyilvánítsa vagy kinyilvánítását mellőzze,
gyakorolja vagy tanítsa.”
„XV. cikk (1) A törvény előtt mindenki egyenlő. Minden ember jogképes.
(2) Magyarország az  alapvető jogokat mindenkinek bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem,
fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési
vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja.”
[12] 2. A  lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az  egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek
jogállásáról szóló 2011. évi CCVI. törvény érintett rendelkezése szerint:
„6.  § (1) Vallási közösség az  Országgyűlés által elismert egyház és a  vallási tevékenységet végző szervezet.
Az Országgyűlés által elismert egyház bevett egyház.
(2) A vallási közösség elsődlegesen vallási tevékenység céljából jön létre és működik.”
[13] 3. A személyi jövedelemadó meghatározott részének az adózó rendelkezése szerinti felhasználásáról szóló 1996. évi
CXXVI. törvény hatályos szövege szerint:
„4/A. § (1) A 4. § (1) bekezdésében meghatározottakon túl kedvezményezettnek minősül
a) a bevett egyház (ide nem értve annak belső egyházi jogi személyét) a (2) bekezdésben meghatározottak szerint,
b) a  rendelkező nyilatkozat évére vonatkozó központi költségvetésről szóló törvényben – a  felhasználásért felelős
fejezet megjelölésével, kiemelt előirányzatként – meghatározott cél.
(2) Az  adóhatóság a  bevett egyházat – kérelmére – technikai számmal látja el. A  bevett egyház a  technikai szám
kiadásának évét követő évben válik kedvezményezetté.
(3) Az adóhatóság hivatalból technikai számmal látja el az (1) bekezdés b) pontja szerinti kedvezményezettet.
(4) Az  adóhatóság vezetője a  rendelkező nyilatkozat évét megelőző év utolsó napjáig az  (1)  bekezdés szerinti
kedvezményezett technikai számát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
(5) A (4) bekezdésben meghatározott adatok tekintetében az adóhatóság vezetője – azon adat kivételével, amelyet
jogszabály más nyilvántartás részeként közhitelesnek minősít – közhiteles hatósági nyilvántartást vezet.”
„5/A.  § (3) A  (2)  bekezdésben foglalt szabály nem alkalmazható, ha a  rendelkező nyilatkozatnak a  magánszemély
érdekkörébe tartozó érvényessége, különösen a befizetett adó összege a rendelkező nyilatkozat évének november
15-éig nem állapítható meg. E tényről az adóhatóság a rendelkező nyilatkozat évének november 30-áig elektronikus
úton, ügyfélkapu hiányában postai úton értesíti a  magánszemélyt. Az  érvényesség kérdésében legkésőbb
a  rendelkező nyilatkozat évét követő év utolsó napjáig az adóhatóság döntést hoz. Ha a magánszemély személye
vagy az  adó összege a  rendelkező nyilatkozat évét követő év utolsó napjáig sem állapítható meg, az  adóhatóság
érvénytelenséget megállapító döntést hoz, és az utalás nem teljesíthető. A döntésről, annak meghozatalát követő
30 napon belül, de legkésőbb a rendelkező nyilatkozat évét követő év utolsó napjáig, ha személye megállapítható,
a  magánszemélyt értesíteni kell. Az  utalás abban az  esetben teljesíthető, ha a  nyilatkozat az  adóhatóság döntése
– vagy az  ellene benyújtott jogorvoslati kérelmet elbíráló szerv döntése – szerint a  rendelkező magánszemély és
a kedvezményezett érdekkörében is érvényesnek minősül.”
„8/A. § (7) A szervezet technikai száma 2012. január 1-jén, az Ehtv. 2012. január 1-jén hatályos 34. § (2) bekezdése
szerinti egyház technikai száma – ha az Országgyűlés az Ehtv. 2012. január 1-jén hatályos 34. § (2) bekezdés szerinti
elismerését elutasítja –2012. május 20-án megszűnik. A  megszüntetett technikai szám ismételten csak annak
a szervezetnek adható ki, amelyet az Országgyűlés a technikai szám megszüntetését követően egyházként ismert el.”
III. [14] Az indítványozó alkotmányjogi panaszát az  Abtv. 27.  §-ára alapozza, amely szerint alaptörvény-ellenes bírói
döntéssel szemben az  egyedi ügyben érintett személy vagy szervezet alkotmányjogi panasszal fordulhat
az  Alkotmánybírósághoz, ha az  ügy érdemében hozott döntés vagy a  bírósági eljárást befejező egyéb döntés
az  indítványozó Alaptörvényben biztosított jogát sérti, és az  indítványozó a  jogorvoslati lehetőségeit már
kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
[15] Az Abtv. 56.  § (1)  bekezdése alapján az  Alkotmánybíróság az  ügyrendjében meghatározottak szerinti tanácsban
dönt az  alkotmányjogi panasz befogadásáról. Az  Ügyrend 31.  § (6)  bekezdése azonban lehetővé teszi, hogy
az  előadó alkotmánybíró a  panasz befogadásáról szóló döntés helyett a  panasz érdemi elbírálását tartalmazó
határozattervezetet terjesszen a testület elé. Az Abtv. 56. § (2) bekezdése értelmében a befogadhatóság kérdésében
az  Alkotmánybíróság mérlegelési jogkörében vizsgálja az  alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben
előírt tartalmi feltételeit, különösen a  27.  §-a szerinti érintettséget, a  jogorvoslat kimerítését, valamint a  29–31.  §
szerinti feltételeket.
[16] Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a  panaszos az  Abtv. 30.  § (1)  bekezdésében meghatározott határidőn
belül terjesztette elő az indítványát. Az indítványozó érintettsége egyértelműen fennáll, mivel a perben felperesként
vett részt. Az  indítványozó a  rendelkezésre álló jogorvoslatot kimerítette. Megállapítható továbbá, hogy a  panasz
megfelel az Abtv. 52. § (1b) bekezdésében támasztott – a határozott kérelemre vonatkozó – törvényi feltételeknek.
Az  indítvány megjelölte az  indítványozó jogosultságát és az  Alkotmánybíróság hatáskörét megalapozó törvényi
rendelkezést [Abtv. 51.  § (1)  bekezdés és 52.  § (1b)  bekezdés a)  pont]; valamint az  Abtv. 27.  §-ában foglalt
hatáskörben kérte az  Alkotmánybíróság eljárását. A  panaszos megjelölte továbbá az  Alkotmánybíróság által
vizsgálandó bírói ítéleteket és hatósági döntéseket [Abtv. 52.  § (1b)  bekezdés c)  pont], valamint az  Alaptörvény
sérelmet szenvedett rendelkezéseit [Abtv. 52.  § (1b)  bekezdés d)  pont]. A  panaszos indokát adta az  eljárás
megindításának, kifejtette az  Alaptörvényben foglalt és az  indítványban felhívott jogok sérelmének a  lényegét
[Abtv. 52. § (1b) bekezdés b) pont], indokolta továbbá azt is, hogy a bírói ítéletek miért ellentétesek az Alaptörvény
általa felhívott rendelkezéseivel [Abtv. 52.  § (1b)  bekezdés e)  pont]. A  panaszos kifejezett kérelmet terjesztett elő
a támadott bírói ítéletek és hatósági döntések megsemmisítésére is [Abtv. 52. § (1b) bekezdés f ) pont].
[17] Az Abtv. 29.  §-a alapján az  Alkotmánybíróság az  alkotmányjogi panaszt a  bírói döntést érdemben befolyásoló
alaptörvény-ellenesség vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdés esetén fogadja be. Az  indítványozó
alkotmányjogi panaszában azt kifogásolta, hogy a támadott ítéletekben a bíróságok és a NAV nem vette figyelembe
az  Alkotmánybíróság 6/2013. (III. 1.) AB határozatát, illetve az  EJEB vonatkozó döntését, és nem állították helyre
automatikusan a  hitközség korábbi státuszát. Erre tekintettel az  Alkotmánybíróság alapvető alkotmányjogi
jelentőségű kérdésnek tekintette, hogy a  bíróságoknak és a  NAV-nak az  eljárása sértette-e a  panaszosnak
az Alaptörvény VII. cikk (1) bekezdésében, illetve a XV. cikk (1) és (2) bekezdésében deklarált jogait.
IV. [18] Az alkotmányjogi panasz nem megalapozott. [19] 1. Az indítványozó szerint a bírósági ítéletek, valamint a NAV határozatai az Alaptörvény VII. cikk (1) bekezdésének
és a XV. cikk (1) és (2) bekezdéseinek sérelme folytán alaptörvény-ellenesek, mivel a bíróságok és a NAV a személyi
jövedelemadó 1%-ának kedvezményezetti körébe tartozóként nem vette figyelembe az általa vezetett hitközséget,
figyelmen kívül hagyva ezáltal az  Alkotmánybíróság 6/2013. (III. 1.) AB határozatát, valamint az  EJEB vonatkozó
ítéletét.
[20] 2. Az  Alkotmánybíróság mindenekelőtt fontosnak tartotta áttekintetni az  indítvánnyal összefüggő gyakorlatának
releváns elemeit.
[21] 2.1. A gondolat, a lelkiismeret és a vallás szabadságához való jogot az Alaptörvény VII. cikk (1) bekezdése ismeri el:
„[m]indenkinek joga van a  gondolat, a  lelkiismeret és a  vallás szabadságához. Ez  a  jog magában foglalja a  vallás
vagy más meggyőződés szabad megválasztását vagy megváltoztatását és azt a szabadságot, hogy vallását vagy más
meggyőződését mindenki vallásos cselekmények, szertartások végzése útján vagy egyéb módon, akár egyénileg,
akár másokkal együttesen, nyilvánosan vagy a magánéletben kinyilvánítsa vagy kinyilvánítását mellőzze, gyakorolja
vagy tanítsa.”
[22] Az Alaptörvény VII.  cikk (1)  bekezdése a  gondolat, a  lelkiismeret és a  vallás szabadságához való
jogot az  Alkotmány 60.  § (1)–(2)  bekezdésével azonos tartalommal, az  Alkotmány szabályozását
azonban részletesebben kibontva határozza meg. Az  Alkotmánybíróság gyakorlata értelmében, ha
az  Alkotmányban szabályozott valamely alapelvet vagy alapjogot szöveggel vagy tartalmilag azonosan
szabályoz az  Alaptörvény is, és az  egyéb körülményekben sem következett be olyan alapvető változás,
amely a  korábbitól eltérő tartalmú értelmezését indokolná, az  Alkotmánybíróság fenntartja az  adott
rendelkezés tartalmával kapcsolatos gyakorlatát {vö. 34/2012. (VII. 17.) AB  határozat, Indokolás [33];
35/2012. (VII. 17.) AB határozat, Indokolás [25]; 3301/2012. (XI. 12.) AB határozat, Indokolás [20]}. Ezt
a  megállapítást erősíti, hogy az  Alkotmánybíróság a  lelkiismeret és a  vallás szabadságához való jog egyéni
és közösségi formában történő gyakorlására vonatkozó, az  Alkotmány alapján kialakult joggyakorlatát több
– az  Alaptörvény hatálybalépését követően született – határozatában is megerősítette. E  határozatokból a  jelen
ügy vonatkozásában mindenekelőtt a  következő alapvető tétel kiemelését és megerősítését tartja lényegesnek:
„[a] vallási közösségek sajátos jogi formában történő – az  államtól különvált, önálló – működésének lehetővé
tétele az  Alkotmánybíróság gyakorlata szerint a  vallásszabadsághoz való jog gyakorlásának ugyan nem feltétele,
de ahhoz szorosan hozzátartozik: a  vallási közösségek nem körülhatárolt résztevékenységre vagy meghatározott
érdekek képviseletére szerveződnek, mint a  gazdasági társaságok vagy az  egyesületek, pártok, szakszervezetek,
hanem vallásgyakorlására; a vallás viszont a hívő számára a teljes személyiséget és az élet minden területét érinti és
meghatározza” {27/2014. (VII. 23.) AB határozat, Indokolás [39]}.
[23] A 27/2014. (VII. 23.) AB határozatában a  testület úgy fogalmazott, hogy „[a]z állam kötelessége az  alapvető jogok
tiszteletben tartására és védelmére [Alaptörvény I.  cikk (1)  bekezdés] a  vallásszabadsággal kapcsolatban sem
merül ki abban, hogy tartózkodik az  egyéni jogok megsértésétől, hanem gondoskodnia kell a  vallásszabadság
érvényesüléséhez szükséges feltételekről, azaz a  vallásszabadsággal kapcsolatos értékek és élethelyzetek
védelméről az egyéni igényektől függetlenül is”. A  lelkiismereti szabadság és a vallásszabadság külön is nevesített
joga azt ismeri el, hogy a  lelkiismereti meggyőződés, s ezen belül, adott esetben a  vallás az  emberi minőség
része, szabadságuk a  személyiség szabad kibontakozásához való jog érvényesülésének feltétele. Maga az  emberi
személyiség a  jog számára érinthetetlen (ezt fejezi ki az  emberi élethez és méltósághoz való jog korlátozhatatlan
volta), a  jog csakis a  külső feltételek biztosításával segítheti az  autonómiát. Ezért a  gondolat, a  lelkiismeret és
a vallásos hit (meggyőződés) szabadságához való jogból önmagában – ha ti. a vallás gyakorlásához való jogot most
nem vesszük figyelembe – az államnak az a kötelessége következik, hogy az állam nem ítélkezhet vallásos hit vagy
lelkiismereti meggyőződés igazságtartalmáról {27/2014. (VII. 23.) AB határozat, Indokolás [40]–[42]}.
[24] A vallásszabadság jogának egyéni és kollektív gyakorlása esetén az  állam – mint általában a  klasszikus
szabadságjogok esetében – tehát mindenekelőtt negatív magatartásra, tartózkodásra kötelezett, vagyis arra,
hogy ne korlátozza az  egyének jogát. Az  állam semlegessége a  vallásszabadsághoz való joggal kapcsolatban
azonban nem tétlenséget jelent. Az  államnak egyrészt a  szabad kommunikációs folyamatot kell biztosítania;
ez  a  kötelessége a  gondolatszabadsághoz és szabad véleménynyilvánításhoz való jogból is adódik. Másrészt
adott esetben gondoskodnia kell más alapvető jogok védelméről a  vallásszabadsággal szemben is. Végül magára
a vallásszabadság jogára vonatkozó pozitív szabályozásra is szükség lehet [35/2014. (XII. 18.) AB határozat, 27/2014.
(VII. 23.) AB határozat].
[25] Az együttes (közösségi) vallásgyakorlás szabadsága nincs kötve semmilyen szervezeti formához. A  másokkal
együttesen történő vallásgyakorlásnak az  Alaptörvény VII.  cikkében biztosított joga mindenkit megillet, arra való
tekintet nélkül, hogy az együttes vallásgyakorlás jogilag szabályozott szervezeti keretek között vagy anélkül, illetve
hogy milyen szervezeti formában történik. Sem az egyéni, sem a közösségi vallásgyakorlás szabadsága nem tehető
alkotmányosan függővé sem vallásos szervezeti tagságtól, sem a  vallási közösség szervezeti formájától {27/2014.
(VII. 23.) AB határozat, Indokolás [38]}. Azonban a  hitgyakorlás, általában a  hitélet társadalmilag kialakult tipikus
intézménye az  intézményesült egyház (vallási közösség). Ezért a  vallásszabadsághoz való jog speciális területét
képezi a  vallásszabadság és annak intézményesített formában történő közösségi gyakorlása. Az  Ehtv. a  vallási
tevékenység számára két szervezeti formát intézményesít vallási közösségként: a  vallási tevékenységet végző
szervezet (vallási egyesület) a  közösségi vallásgyakorlás könnyen elérhető formai kerete, míg a  bevett egyház
az Alaptörvény által is kiemelt módon együttműködik az állammal, az Országgyűlés külön döntése alapján.
[26] Ezzel összefüggésben fontos kiemelni, hogy az  államot széles mérlegelési lehetőség illeti meg a  vallási
közösségeknek nyújtható anyagi, pénzügyi támogatások, kedvezmények és mentességek (a  továbbiakban együtt:
anyagi támogatások) területén, különös tekintettel arra is, hogy az  Alaptörvény N)  cikke alapján Magyarország
a  kiegyensúlyozott, átlátható és fenntartható költségvetési gazdálkodás elvét érvényesíti (amelyért elsődlegesen
az Országgyűlés és a Kormány felelős). Az Alkotmánybíróság azonban hangsúlyozza, hogy ilyen anyagi támogatások
szabályainak meghatározása során az  államnak különös figyelemmel kell lennie a  vallásszabadsághoz való jog
sajátosságaira, valamint arra, hogy valamely vallási közösség ne kerüljön sem más vallási közösségekhez, sem
pedig velük összehasonlítható helyzetben lévő más szervezetekhez képest indokolatlanul hátrányos helyzetbe
(Alaptörvény VII. cikk, XV. cikk) {lásd: 27/2014. (VII. 23.) AB határozat, Indokolás [48]}.
[27] Nem alkotmányos elvárás, hogy minden vallási közösség ténylegesen azonos jogosultságokkal rendelkezzen,
sem az, hogy minden bevett egyházzal ténylegesen ugyanolyan mértékben működjön együtt az  állam.
A  vallásszabadsághoz való joggal összefüggő jogok érvényesítésében meglévő gyakorlati különbségek
alkotmányos határok között maradnak mindaddig, amíg nem diszkriminatív jogi szabályozásból erednek, illetve
amíg nem diszkriminatív gyakorlat eredményei. Akár az  állam által vállalt közösségi feladatok megoldásáról,
akár a  vallási közösségek számára hozzáférhetővé tett anyagi támogatásokról, akár pedig az  állam és a  bevett
egyházak kötelező közösségi együttműködéséről van szó, mindhárom esetkörben érvényesülnie kell az  állam
világnézeti semlegességének, melyet az Ehtv. preambuluma is megerősített. Az összes vallási közösséget megillető
jogosultságokon túli többletjogosultságokról, valamint a  közösségi célok érdekében történő együttműködésről,
illetve a bevett egyházi jogállásról való döntéssel kapcsolatban különösen fontos, hogy ne merülhessen fel kétség
a tekintetben, hogy az állam a világnézeti semlegesség elvének megfelelően, az érintett vallási közösség hátrányos
megkülönböztetése nélkül járt el [XV. cikk (2) bekezdés] {lásd: 27/2014. (VII. 23.) AB határozat, Indokolás [54]}.
[28] A korábbi Alkotmány 60.  § (3)  bekezdése rögzítette, hogy a  Magyar Köztársaságban az  egyház az  államtól
elválasztva működik; ehhez képest az  Alaptörvény VII.  cikk (2)  bekezdése az  állam és az  egyházak kapcsolatáról
részletesebben és egyértelműbben fogalmaz: „[a]z állam és az  egyházak különváltan működnek. Az  egyházak
önállóak. Az állam a közösségi célok érdekében együttműködik az egyházakkal.”
[29] Az Alkotmánybíróság rámutat arra, hogy az Alaptörvény megalkotásakor az alkotmányozó több esetben kifejezetté
tette az  Alaptörvény szövegében a  korábbi Alkotmány szövegén alapuló alkotmánybírósági gyakorlatot olyan
módon, hogy amit az  Alkotmánybíróság több, elvileg lehetséges alkotmányértelmezési irány közül kiválasztott
és alkalmazott, ahhoz az  alkotmányozó hozzáigazította az  Alaptörvény szövegét, megerősítve azt, hogy az  adott
értelmezés megfelelően és időtállóan bontotta ki az alkotmányos normatartalmat.
[30] 2.2. Az  Alaptörvény XV.  cikk (2)  bekezdése szerint: „Magyarország az  alapvető jogokat mindenkinek bármely
megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, fogyatékosság, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti
vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül biztosítja.”
Az  Alkotmánybíróság egyenlőséggel kapcsolatos korábbi gyakorlata szerint az  azonos szabályozási koncepción
belül adott, homogén csoportra nézve eltérő szabályozás a  diszkrimináció tilalmába ütközik, kivéve, ha
az  eltérésnek észszerű, kellő súlyú alkotmányos indoka van, azaz nem önkényes {7/2015. (III. 19.) AB határozat,
Indokolás [56], 33/2014. (XI. 7.) AB határozat, Indokolás [52]}. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint nem
tekinthető alkotmányellenes hátrányos megkülönböztetésnek, ha a  jogi szabályozás különböző tulajdonságokkal
bíró alanyi körre eltérő rendelkezéseket állapít meg, mert alkotmányellenes megkülönböztetés csak
összehasonlítható – azonos csoportba tartozó – személyi körben lehetséges. „Hátrányos megkülönböztetés akkor
áll fenn, ha a szabályozás lényeges eleme tekintetében nem azonos az alanyok elbírálása, jogaik és kötelezettségeik
meghatározása. Nem lehet viszont hátrányos megkülönböztetésről beszélni akkor, ha a  jogi szabályozás eltérő
alanyi körre állapít meg eltérő rendelkezéseket” {26/2013. (X. 4.) AB határozat, Indokolás [183], 1/2013. (I. 7.)
AB határozat, Indokolás [89]}.
[31] 3. Az  Alkotmánybíróság a  korábbi gyakorlatának áttekintését követően az  alkotmányjogi panasz alapján azt
vizsgálta, hogy a  támadott bírói döntés sértette-e az  Alaptörvény VII.  cikk (1)  bekezdését, valamint XV.  cikk
(1) és (2)  bekezdését. Az  Alkotmánybíróság mindenekelőtt megállapította, hogy az  Ehtv. és az  Szf. tv. hatályos
szabályozása alapján a  hitközség nem tekinthető bevett egyháznak (az Alkotmánybíróság 6/2013. (III. 1.)
AB határozata ellenére sem), és mivel technikai számmal sem rendelkezik, így az Szf. tv. 4/A. §-a alapján a személyi
jövedelemadó 1%-ának kedvezményezettje sem lehet.
[32] 3.1. A  fentiekkel összefüggésben fontos kiemelni, hogy a  hatályos Szf. tv. 4/A.  § (2)  bekezdése első mondatában
úgy fogalmaz, hogy „[a]z adóhatóság a bevett egyházat – kérelmére – technikai számmal látja el”. Az  indítványból
egyértelműen megállapítható, hogy a panaszos által vezetett hitközség az Ehtv. 2012. január 1-jei hatálybalépését
követően nemcsak egyházi státuszát, hanem az  Szf. tv. 8/A.  § (7)  bekezdése alapján 2012. május 20-án technikai
számát is elveszítette. A  hivatkozott Szf.tv. 8/A.  § (7)  bekezdése azt is kimondja – összhangban az  Szf. tv. 4/A.  §
(2) bekezdés első mondatával –, hogy a megszüntetett technikai szám ismételten csak annak a szervezetnek adható
ki, amelyet az  Országgyűlés a  technikai szám megszüntetését követően egyházként ismert el, és csak akkor, ha
azt az  egyház kifejezetten kérelmezi. Az  indítványból azonban egyértelműen megállapítható, hogy a  hitközség
az Alkotmánybíróság fenti határozatát követően sem kezdeményezte a technikai szám ismételt kiadását.
[33] 3.2. Fontos hangsúlyozni azt is, hogy az Alaptörvény VII. cikk (1) bekezdése nem hozható közvetlen összefüggésbe
az  egyházak támogatásának kérdésével, az  Alaptörvény e  rendelkezése ugyanis a  gondolat, a  lelkiismeret és
a  vallás szabadságához való jogot deklarálja. Az  alkotmányjogi panaszában az  indítványozó sem állította, hogy
a NAV és a bíróságok az ő szabad gondolat, a  lelkiismeret és a vallás szabadságához való jogát csorbították volna
– panaszában ugyanis csak azt kifogásolta, hogy személyi jövedelemadója 1%-át nem ajánlhatta fel a  hitközség
részére. Így az Alaptörvény VII. cikk (1) bekezdésének sérelme a NAV és a bíróságok eljárása vonatkozásában nem
állapítható meg.
[34] 3.3. Az  indítványozó panaszában azt állította, hogy a  NAV és a  bíróságok indokolatlanul tettek különbséget
a  hitközség és a  bevett egyházak között, ezáltal sértették az  Alaptörvény XV.  cikk (1) és (2)  bekezdésében
deklarált jogát. Ezzel összefüggésben ki kell emelni, hogy az  alkotmányjogi panaszban támadott ítéleteket,
illetve határozatokat az  érintett bíróságok és a  NAV a  hatályos jogszabályok figyelembevételével hozták meg.
A  személyi jövedelemadó 1%-ának kedvezményezetti körébe pedig a  hatályos szabályok alapján a  hitközség
nem tartozott bele. Így magának a  jogalkotó döntésének az  eredménye, hogy a  bevett egyházak és a  hitközség
mint vallási tevékenységet végző szervezet a  hatályos Szf. tv. szabályozása alapján nem alkotnak homogén
csoportot (ez az Ehtv. rendelkezéseiből fakadó következmény). Márpedig az Alaptörvény XV. cikk (2) bekezdésében
meghatározott diszkriminációtilalom (jelen esetben vallási alapon) csak azonos, homogén csoportba tartozók
esetében értelmezhető. A  csoportképzést jelen esetben maga a  jogalkotó végezte el, amikor az  Ehtv.-ben
megalkotta a bevett egyházak csoportját, és az Szf. tv.-ben csak azok számára tette lehetővé a kedvezményezetté
válást. Így azonban az  is megállapítható, hogy az  Abtv. 27.  §-a szerinti alkotmányjogi panaszban támadott NAV
eljárás és a  bíróságok eljárása önmagában nem volt diszkriminatív, hiszen nem a  NAV és a  bíróságok tettek
indokolatlan különbséget a hitközség és a bevett egyházak között (és tekintették ezért érvénytelennek a panaszos
személyi jövedelemadója 1%-ának a hitközség részére történő felajánlását), hanem azok csak a jogszabályi keretek
között hozták meg döntésüket. Így az indítványozó tekintetében a jogalkalmazás során nem sérült az Alaptörvény
XV.  cikkének (1) és (2)  bekezdése – hiszen a  hatályos szabályozás alapján a  bevett egyházak és az  egyéb vallási
tevékenységet végző szervezetek (így pl. a hitközség) nem képeznek homogén csoportot, így a NAV és a bíróságok
által tett megkülönböztetés sem értékelhető alaptörvény-ellenesnek.
[35] 3.4. A  fentiek alapján megállapítható tehát, hogy mind a  NAV, mind pedig a  bíróságok a  hatályos jogszabályok
figyelembevételével jártak el, és ezen szervek eljárásukkal nem sértették a  panaszosnak az  Alaptörvényben
biztosított jogait. Másképp fogalmazva megállapítható, hogy az  indítványozónak az  alkotmányjogi panaszában
állított alapjogsérelme nem hozható összefüggésbe a  bíróságok, illetve a  NAV tevékenységével, eljárásával. Ezért
az Alkotmánybíróság az Abtv. 27. §-ára alapozott indítványt elutasította.
V. [36] 1. Az  indítványozó alkotmányjogi panaszában kiemelte, hogy nem az  Szf. tv. és az  Ehtv. szabályait
tekinti alaptörvény-ellenesnek, hanem a  bíróságok és a  NAV döntéseit. Ezzel összefüggésben azonban
az Alkotmánybíróság észlelte, hogy a panaszos által kifogásolt alkotmányossági problémát az Szf. tv. szabályozása
– a  technikai szám hiánya, illetve a  hitközség jogi státusza miatti, a  személyi jövedelemadó egyházi 1%-ának
kedvezményezeti köréből való kizártsága – okozza.
[37] Ezzel összefüggésben fontos rögzíteni, hogy az  Abtv. 46.  § (1)  bekezdése felhatalmazza az  Alkotmánybíróságot
arra, hogy ha a  hatáskörei gyakorlása során folytatott eljárásában a  jogalkotó általi mulasztással előidézett
alaptörvény-ellenesség fennállását állapítja meg, akkor a  mulasztást elkövető szervet – határidő megjelölésével –
felhívja jogalkotói feladatának teljesítésére. Az  Abtv. 46.  § (2)  bekezdésének c)  pontja alapján a  jogalkotói feladat
elmulasztásának minősül, ha a jogi szabályozás Alaptörvényből levezethető lényeges tartalma hiányos.
[38] 2. Az  Alkotmánybíróság a  fentiekkel összefüggésben elsőként azt vizsgálta, hogy sérülhet-e a  vallási
meggyőződésen alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma azáltal, hogy a  jogalkotó csak bizonyos vallási
közösségek tagjai számára biztosította annak lehetőségét, hogy személyi jövedelemadójuk 1%-át egy választásuk
szerinti vallási közösség részére ajánlják fel.
[39] 2.1. Mindenekelőtt fontos kiemelni, hogy az  Alaptörvény megkülönböztetés nélkül, mindenki számára elismeri
a  gondolat, a  lelkiismeret és vallás szabadságát. A  vallásszabadság, a  vallási türelem a  magyar alkotmányos
hagyomány része, különösen a  felekezeti jogegyenlőség, azaz a  különböző vallású polgárok jogegyenlősége,
amely a  XIX. század óta történeti alkotmányunk vívmánya. A  vallásszabadság alapvető joga nem jelent azonban
állami támogatáshoz való jogot. Az Alaptörvény VII.  cikk (3) bekezdése azt is kimondja, hogy a vallási közösségek
az államtól különváltan működnek. Az Alaptörvény felkínálja a vallási közösségek és az állam együttműködésének
lehetőségét. Az  együttműködésről azonban az  Országgyűlés dönt (az Ehtv.-ben mint sarkalatos törvényben), és
az együttműködés keretében a bevett egyházak számára sajátos jogosultságokat biztosít. A gondolat, a lelkiismeret
és vallás szabadsága nem terjed ki azonban olyan tevékenységekre, melyek az Alaptörvényben rögzített értékekkel
és alapvető jogokkal összeegyeztethetetlenek. Az ilyen csoportok tevékenységét az állam nem támogathatja.
[40] 2.2. Azt is rögzíteni kell, hogy a  vallási közösségek tényleges helyzete eltérő, ami nem alkotmányossági kérdés –
így pl. akár különböző közösségek tagjainak adakozási hajlandósága is eltérő lehet. Emellett a  vallási közösségek
jogi helyzete is különbözik az  Alaptörvény értelmében. Eszerint a  vallásgyakorlás feltételei különbözőek lehetnek
az egyes vallási közösségekben. A különböző vallási közösségek – bevett egyházak és vallási tevékenységet végző
szervezetek – eltérő jogokat élvezhetnek, és a  jogalkotó is eltérő módon szabályozhatja a  számukra jutatott
kedvezményeket és támogatásokat is. A szabad vallásgyakorláshoz fűződő jog tekintetében azonban a különböző
vallási közösségek tagjai között – a  fentebb meghatározott, szélsőséges kivételekkel – nem tehető különbség:
minden vallási közösség valamennyi tagját megilleti a vallásszabadság joga.
[41] A vallási közösségek hitéleti tevékenységének közvetlen állami támogatását két évtizede váltotta fel a  személyi
jövedelemadót fizetők rendelkező nyilatkozatai alapján nyújtott támogatás. A  személyi jövedelemadó
meghatározott részének felajánlása alapján nyújtott támogatás rendeltetése nem az  államtól, az  állam és
az  egyházak közötti együttműködés keretében átvállalt közfeladatok támogatása, hanem a  vallási közösségek
hitéleti tevékenységének támogatására szolgál [Ehtv. 23.  § (1)  bekezdés]. E  rendszer két évtized alatt
meghonosodott Magyarországon, és a civil szervezetek támogatása mellett a vallási közösségek vonatkozásában is
állampolgári részvétel fontos elemévé vált. Míg azonban a „civil” 1% vonatkozásában az adófizető könnyen találhat
a  kedvezményezetti körből esetleg kieső szervezet helyett támogatására érdemes szervezetet, addig a  vallási
meggyőződés természetéből adódó kizárólagossága folytán nem életszerű, hogy egy vallási közösség tagja más
vallási közösséget támogasson.
[42] 2.3. A  fentiek alapján megállapítható, hogy nem indokolható az  olyan megkülönböztetés, ami által a  bevett
egyházak tagjai – amennyiben fizetnek személyi jövedelemadót – jövedelemadójuk 1%-át egyházuk számára
felajánlhatják, a  vallási tevékenységet végző szervezetek tagjai azonban nem élhetnek e  lehetőséggel. Ebben
a  tekintetben ugyanis a  bevett egyházak és a  vallási tevékenységet végző szervezetek homogén csoportot
alkotnak. A  csoportképzés alapja azonban ebben az  esetben nem a  vallási tevékenységet végző szervezetek
és a  bevett egyházak közötti, vallási rendeltetésük alapján fennálló hasonlóság, hanem a  hívők (az Szf. tv.
vonatkozásában adózók) összessége, és azok egyéni jogainak egyezősége. Az  Alaptörvény VII.  cikke alapján
ugyanis a vallásszabadsághoz való jog magjaként megjelenő meggyőződés szabad megválasztásának joga minden
embert megillet. Így a  hívők a  vallásszabadságból fakadó jogaik tekintetében (legyenek bármelyik vallás követői
is) homogén csoportot alkotnak. A  hatályos szabályozás azonban csak egyes vallási közösségek tagjai számára
adja meg a  lehetőséget, hogy adójuk meghatározott részével közösségüket támogassák, míg más közösségek
tagjait e  lehetőségből kizár. Ezért az  Alaptörvény XV.  cikkén alapuló vizsgálat során is az  egyes vallások követőit
(jelen esetben mint adózók) kell homogén csoportnak tekinteni. A jelen ügyben vizsgált esetben tehát a jogalkotó
nem különböző vallási közösségek között ténylegesen fennálló különbségeket ismer el, hanem különböző vallási
közösségek tagjai között tesz (indokolatlan) különbséget. Amíg az  előbbi különbségtétel indokolható lehet
a  vallási közösségek eltéréseivel, a  személyek közötti különbségtétel nem tekinthető annak, azaz szükségképpen
észszerűtlen és indokolatlan. Az  Alkotmánybíróság megjegyzi, hogy a  jelen határozat nem érinti az  egyházak
hitéleti és közcélú tevékenységének anyagi feltételeiről szóló 1997. évi CXXIV. törvény 4.  § (2)–(4)  bekezdéseiben
szabályozott kiegészítő támogatást, sem egyéb, a bevett egyházakat megillető támogatásokat és kedvezményeket.
Az  Alaptörvényből nem következik, hogy a  bevett egyházak és a  vallási egyesületek támogatását azonos módon
kellene szabályozni, ugyanakkor az egyén – mint hívő és adózó – oldaláról nem tehető indokolatlan különbség.
[43] 3. Mindezek alapján az  Alkotmánybíróság – hivatalból eljárva – megállapította, hogy az  Alaptörvény XV.  cikk
(2)  bekezdését sértő mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenes helyzet áll fenn annak következtében,
hogy a  törvényalkotó nem biztosította az  Szf. tv.-ben az  adózók számára, hogy rendelkező nyilatkozatuk
kedvezményezettjeként valamennyi vallási közösség közül választhassanak. Az  Alkotmánybíróság ezért felhívja
az Országgyűlést, hogy jogalkotási feladatának 2017. december 31-ig tegyen eleget.
[44] 4. Az Alkotmánybíróság a határozatának a Magyar Közlönyben történő közzétételét az Abtv. 44. § (1) bekezdésének
utolsó mondata alapján rendelte el.
Budapest, 2017. július 11. Dr. Sulyok Tamás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
28/2016. (VII. 29.) MNB rendelete a forint bevezetésének hetvenedik évfordulója alkalmából 50 forintos címletű érme kibocsátásáról.
A Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013.  évi CXXXIX.  törvény 171.  § (1)  bekezdés d)  pontjában kapott felhatalmazás alapján,
a  Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013.  évi CXXXIX.  törvény 4.  § (2)  bekezdésében meghatározott feladatkörömben eljárva
a következőket rendelem el:
1. § (1) A Magyar Nemzeti Bank a  forint bevezetésének hetvenedik évfordulója alkalmából 50 forintos címletű érmét
bocsát ki.
(2) A kibocsátás időpontja: 2016. augusztus 1. 2. § (1) Az érme réz (75%) és nikkel (25%) ötvözetéből készült, súlya 7,70 gramm, átmérője 27,4 mm, peremvastagsága
1,8 mm, széle sima.
(2) Az érme előlapjának szélén található gyöngysorszegélyen belül, köriratban fent a „MAGYARORSZÁG”, lent – egy-egy
négyszirmú virágot ábrázoló díszítőmotívum között – a „HETVENÉVES A FORINT” felirat olvasható. A felülről körvonal
által határolt középmezőben a  31/2014. (IX. 1.) MNB rendelettel kibocsátott megújított 10 000 forintos címletű
bankjegy előoldalán, a vízjelmező fölött elhelyezett motívum, közepében Magyarország címere látható, a motívum
alatt a „2016” verési évszám olvasható. Az érme előlapjának képét az 1. melléklet tartalmazza.
(3) Az érme hátlapjának szélén található gyöngysorszegélyen belül, a  középmezőben – kissé egymásra csúsztatott
számjegyekből álló – „50” értékjelzés, az  értékjelzés bal és jobb oldalán, alul díszítővonal látható. Az  értékjelzés
alatti két vízszintes sorban a „FORINT” felirat és a „BP.” verdejel olvasható. Az érme hátlapjának képét a 2. melléklet
tartalmazza.
3. § Az érméből 2 000 000 darab készíthető.
4. § Ez a rendelet 2016. augusztus 1-jén lép hatályba.
Dr. Matolcsy György s. k.,
 a Magyar Nemzeti Bank elnöke


text:
1686/2018. (XII. 17.) Korm. határozata a Nemzeti Tehetség Program végrehajtásának 2019–2020. cselekvési programjáról.
Magyarország jövője a jelen gyermekeiben és fiataljaiban, az ifjú tehetségekben rejlik. A felnövekvő nemzedékek elhivatottsága,
tehetsége és kitartása adja azt a  hajtóerőt, amely a  jelenben még befektetést kíván, de annál több eredményhez segítheti
hazánkat. A  Kormány célkitűzései között szerepel a  kiemelkedő teljesítményre képes fiatalok megtalálása és célzott segítése
annak érdekében, hogy tehetségük kibontakozzon, és a lehető legjobban hasznosuljon. E célkitűzések megvalósítását szolgálják
a jelen cselekvési programban tervezett intézkedések.
A Kormány
a Nemzeti Tehetség Program elfogadásáról, a  Nemzeti Tehetség Program finanszírozásának elveiről, valamint a  Nemzeti
Tehetségügyi Koordinációs Fórum létrehozásának és működésének elveiről szóló 126/2008. (XII. 4.) OGY határozat 1. számú
mellékleteként elfogadott, 2008–2028. évekre vonatkozó Nemzeti Tehetség Programban meghatározott célkitűzések
végrehajtása érdekében
1. elfogadja a  Nemzeti Tehetség Program végrehajtásának 2019–2020. évi cselekvési programját (a  továbbiakban:
Cselekvési Program) az  1.  melléklet szerint, azzal, hogy a  Cselekvési Programot a  rendelkezésre álló források
figyelembevételével kell végrehajtani;
2. meghatározza a Cselekvési Program kiemelt fejlesztési területeit, amelyek magukban foglalják
a) az egységes, komplex, nemzeti tehetségazonosítási, kiválasztási és az  egyéni fejlesztésen alapuló
tehetséggondozó rendszer működtetését,
b) a rendelkezésre álló források költséghatékony felhasználását, a  források felhasználásának összehangolását,
a  tehetséggondozó programok támogatási rendszerének egyszerűsítését, a  magyar tehetségsegítés
eredményeinek hazai, az  Európai Unió tagállamaival és más államokkal való megismertetését, a  hazai
tehetséggondozó rendszer nemzetközi szerepvállalásának erősítését,
c) a tehetségsegítő programok folyamatos működtetését, a  tehetségsegítő hagyományok őrzését és
gazdagítását, a  hazai, a  hazai nemzetiségi és a  határon túli magyar tehetségfejlesztő közösségek nemzeti
együttműködésének segítését, tudományos tájékozottságuk bővítését, nemzetközi kapcsolatrendszerük
fejlesztését, uniós és más külföldi jó gyakorlatok adaptálását,
d) a hosszú távú, kiszámítható és komplex tehetségfejlesztő programok, nagy hagyományú és szakmailag
elismert tanulmányi és művészeti versenyek megvalósításának támogatását, valamint az élménypedagógiai
programkínálat további támogatását,
e) a tehetségazonosítás és tehetséggondozás szervezeti rendszeréhez való hozzáférés esélyeinek javítását,
különös tekintettel a  kettős vagy többszörös különlegességű és területi fókusz alapján a  kedvezményezett
járásokban és településeken élő tehetséges fiatalok tehetségsegítő programokba történő bevonására,
f ) a kiemelkedő tehetségek támogatását,
g) a tehetség fejlesztését és hasznosulását segítő környezet biztosítását, a  tehetséges fiatalok családjának
a tehetséges fiatal speciális helyzetét, tudásának speciális értékét tudatosító programok, családoknak szóló,
a családi szemléletmódot megerősítő programok folytatását, valamint a tehetséges gyermeket nevelő szülő,
gyám támogatását,
h) a tehetséges fiatalok társadalmi felelősségvállalásának erősítését, önszerveződésének elősegítését,
önmenedzselő, innovációs és vezetői készségeket fejlesztő programok kialakítását annak érdekében, hogy
a  tehetségek a  következő generáció tehetségeinek útját egyengetni, kivételes képességeikkel kivételes
módon segíteni tudják,
i) a külföldi programokban részt vevő tehetséges magyar fiatalok számára tehetségük kibontakoztatására és
továbbfejlesztésére szolgáló hazai lehetőségek megtalálásának elősegítését, és annak elősegítését, hogy
a tehetséges magyar fiatalok tudásukat és tehetségüket hosszú távon Magyarországon kamatoztassák,
j) a tehetséggondozásban érintett szereplők szakmai tevékenységének fejlesztését,
k) a tehetségsegítő személyek és szervezetek fokozottabb megbecsülését, szakmai elismerését,
l) kommunikációs lehetőségek kidolgozását a sikeres tehetségek, tehetségsegítő szakemberek és programok,
valamint tehetségfejlesztő közösségek bemutatására, és a  Nemzeti Tehetség Program népszerűsítésére,
valamint
m) a célkitűzések megvalósítását segítő szervezetrendszer bővítését;
 3. felkéri az érdekelt szervezeteket, hogy működjenek közre a Cselekvési Program végrehajtásában.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
3/2018. (II. 15.) KKM utasítása a külgazdasági és külügyminiszter feladatkörébe tartozó egyes KüM és KKM utasítások hatályon kívül helyezéséről.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjában foglaltak alapján a következő utasítást adom ki:
1. § Hatályát veszti:
1) a diplomáciai és konzuli rangok adományozásáról, e  rangok használatának engedélyezéséről, valamint
a diplomaták előmeneteli rendszeréről szóló 21/2002. KüM utasítás;
2) a külképviseleti munkarendről, a rendkívüli munkavégzés elrendeléséről, elszámolásáról és nyilvántartásának
szabályairól szóló 14/2004. KüM utasítás;
3) a Külügyminisztérium Egyedi Iratkezelési Szabályzatáról szóló 2/2009. (I. 30.) KüM utasítás;
4) a külképviseletek gazdálkodási rendjéről szóló 1/2007. KüM utasítás;
5) a válsághelyzet esetére megállapított különpótlékról szóló 5/2009. (II. 13.) KüM utasítás;
6) a Külügyminisztérium Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 4/2009. (II. 13.) KüM utasítás módosításáról
szóló 6/2009. (II. 20.) KüM utasítás;
7) a válsághelyzet esetére megállapított különpótlékról szóló 7/2009. (V. 6.) KüM utasítás;
8) a 2009. évi pályázati eredmények végrehajtásának egyes kérdéseiről szóló 9/2009. (VII. 1.) KüM utasítás;
9) a Magyar Köztársaság külképviseletein lefolytatandó 2010. évi országgyűlési választások pénzügyi
tervezésének, lebonyolításának, valamint elszámolásának rendjéről szóló 6/2010. (II. 26.) KüM utasítás;
10) a szabadságok megállapításának, nyilvántartásának és kiadásának rendjéről a Külügyminisztériumban szóló
10/2010. (VIII. 13.) KüM utasítás;
11) miniszteri biztos kinevezéséről szóló 13/2010. (IX. 23.) KüM utasítás;
12) az oktatási és kulturális szakdiplomatákkal kapcsolatos közös feladatokról szóló 10/2011. (IV. 8.) KüM–KIM–
NEFMI együttes utasítás;
13) a válsághelyzet esetére megállapított külön pótlékról szóló 14/2011. (V. 6.) KüM utasítás;
14) az egységes állami külgazdasági külképviseleti rendszer működtetéséről szóló 15/2011. (V. 27.) KüM–NGM
együttes utasítás;
15) a Külügyminisztérium Közbeszerzési és Beszerzési Szabályzatáról szóló 17/2011. (VI. 17.) KüM utasítás;
16) a válsághelyzet esetére megállapított különpótlék megszüntetéséről szóló 19/2011. (VI. 24.) KüM utasítás;
17) a külszolgálati pályázati rendszerről szóló 14/2012. (IX. 7.) KüM utasítás;
18) az egységes állami turisztikai külképviseleti rendszer működtetéséről szóló 15/2012. (X. 1.) KüM–NGM együttes
utasítás;
19) miniszteri biztos kinevezéséről szóló 4/2013. (II. 22.) KüM utasítás;
20) a külügyi szakmai alapvizsgáról szóló 8/2013. (IV. 11.) KüM utasítás;
21) a Magyarország külképviseletein lefolytatandó 2014. évi országgyűlési választás pénzügyi tervezésének,
lebonyolításának, valamint elszámolásának rendjéről, valamint a  külképviseleteken lefolytatandó választás
lebonyolításának speciális feladatairól szóló 2/2014. (III. 31.) KüM utasítás;
22) a Magyarország külképviseletein lefolytatandó 2014. évi EP választás pénzügyi tervezésének, lebonyolításának,
valamint elszámolásának rendjéről, valamint a  külképviseleteken lefolytatandó választás lebonyolításának
speciális feladatairól szóló 6/2014. (IV. 30.) KüM utasítás;
23) miniszteri biztos kinevezéséről szóló 7/2014. (V. 23.) KüM utasítás;
24) miniszteri biztos kinevezéséről szóló 8/2014. (V. 23.) KüM utasítás;
25) miniszteri biztos kinevezéséről szóló 10/2014. (X. 17.) KKM utasítás;
26) miniszteri biztos kinevezésének visszavonásáról szóló 1/2015. (I. 12.) KKM utasítás;
27) a Külgazdasági és Külügyminisztérium állományában tartósan külföldön foglalkoztatottak utazási és személyi
ingóságok szállítási költségeinek térítéséről szóló 21/2015. (XII. 23.) KKM utasítás.
2. § (1) Ez az utasítás – a (2) bekezdésben foglalt eltéréssel – a közzétételét követő napon lép hatályba.
 (2) Az 1. § 27) pontja 2018. augusztus 1-jén lép hatályba.
Szijjártó Péter s. k.,
 külgazdasági és külügyminiszter


text:
76/2009. (IX. 29.) ME határozata szakállamtitkár megbízatásának megszűnéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2006. évi LVII. törvény 60. §
(1) bekezdésében meghatározott hatáskörömben eljárva
dr. Gadó Gábort az Igazságügyi és Rendészeti Minisztérium szakállamtitkárát e tisztségéből – 2009. szeptember 25-ei
hatállyal – felmentem.
A miniszterelnök helyett: Kiss Péter s. k.,
a társadalompolitika összehangolásáért felelős


text:
158/2011. (XII. 9.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság által országos népszavazás kezdeményezésére irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldánya, illetve az azon szereplő kérdés hitelesítése tárgyában hozott határozat ellen benyújtott kifogás tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 152/2011. (IX. 9.) OVB határozatát helybenhagyja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. 1. Magánszemély 2011. augusztus 2-án országos népszavazási kezdeményezés aláírásgyűjtő ívének mintapéldányát
nyújtotta be az Országos Választási Bizottsághoz (a továbbiakban: OVB) az országos népszavazásról és népi
kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 2. §-a szerinti hitelesítés céljából. Az
aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy a munkáltató rendes felmondásának indoka továbbra is csak a munkavállaló képességeivel,
a munkaviszonnyal kapcsolatos magatartásával, illetve a munkáltató működésével összefüggő ok lehessen?”
Az OVB megállapította, hogy az aláírásgyűjtő ív a törvényben meghatározott formai, valamint a népszavazásra feltenni
kívánt kérdésre vonatkozó tartalmi követelményeknek eleget tesz, ezért a 153/2011. (IX. 9.) OVB határozatával
(a továbbiakban: OVBh.) annak mintapéldányát hitelesítette.
2. A kifogást tevők a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 130. §-a alapján kifogást
nyújtottak be, melyben kérték, hogy az Alkotmánybíróság az OVBh.-t semmisítse meg, és az OVB-t utasítsa új eljárásra.
Az OVBh. a Magyar Közlöny 104. számában, 2011. szeptember 9-én jelent meg. A kifogás 2011. szeptember 16-án,
vagyis a törvényes határidőn belül érkezett az OVB-hez.
A kifogást tevők véleménye szerint az OVBh. jogszabálysértő. Az OVB-nek meg kellett volna tagadnia a hitelesítést,
mert a népszavazásra feltenni kívánt kérdésben foglaltakat jelenleg hatályos jogszabályok rendezik, és ez a tény
a kérdésből nem derül ki, ezért a kérdés nem felel meg az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében megfogalmazott
egyértelműség követelményének, megtéveszti a választópolgárokat.
A kifogást tevők szerint továbbá nem egyértelmű a kérdésben szereplő fogalmak jelentése és a felsorolás nem teljes.
A kifogást tevők utaltak az OVB által korábban alkalmazott ún. „egyértelműségi tesztre”, melynek értelmében
a népszavazásra szánt kérdésnek egyértelműen megválaszolhatónak kell lennie. Ahhoz, hogy a választópolgár
a népszavazásra feltett kérdésre egyértelműen tudjon válaszolni, az szükséges, hogy a kérdés világos és kizárólag
egyféleképpen értelmezhető legyen, a kérdésre „igen”-nel, vagy „nem”-mel lehessen felelni. A kifogást tevők szerint az
OVB-nek az Nsztv. 10. § c) pontja és 13. § (1) bekezdése alapján a kérdés hitelesítését meg kellett volna tagadnia. Ezen
túlmenően kifogásolták, hogy az OVB határozatképessége jegyzőkönyv hiánya miatt aggálymentesen nem
állapítható meg, az egyes kérdéseknél nem ugyanazok a személyek voltak jelen az ülésen, illetve „a határozatok
meghozatalánál, azok szövegezéséből kitűnik, hogy az OVB egyes tagjainál a szükséges és kellő körültekintés, illetve
figyelem – az idő múlására tekintettel – már lankadt vagy hiányzott, amelynek ellenkezője – jegyzőkönyv hiányában –
nem cáfolható”.
II. A kifogás nem megalapozott.
1. Az Alkotmánybíróság hatáskörét a jelen ügyben az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 1. § h) pontja
alapján a Ve. 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróság eljárása ebben a hatáskörben jogorvoslati természetű. Az
Alkotmánybíróság az OVBh.-ban, valamint a kifogásban foglaltak alapján azt vizsgálja, hogy az OVB határozata ellen
beérkezett kifogás megfelel-e a Ve. 77. § (2) bekezdése a)–c) pontjaiban, illetve a Ve. 130. § (1) bekezdésében foglalt
feltételeknek, valamint, hogy az OVB az aláírásgyűjtő ív hitelesítési eljárásában az Alkotmánynak és az irányadó
törvényeknek megfelelően járt-e el. [63/2002. (XII. 3.) AB határozat, ABH 2002, 342, 344.] Az Alkotmánybíróság
feladatát e hatáskörben eljárva is alkotmányos jogállásával és rendeltetésével összhangban látja el. [25/1999. (VII. 7.)
AB határozat, ABH 1999, 251, 256.]
2. Az Alkotmánybíróság a kifogást megvizsgálva, azt az OVBh.-val, valamint az OVB ülésén készült jegyzőkönyvvel
összevetve, arra a megállapításra jutott, hogy annak érvei nem megalapozottak. Az OVB az aláírásgyűjtő ív
mintapéldányát jogszerűen hitelesítette, ezért az Alkotmánybíróság az OVBh.-t az abban foglalt indok helyességére
tekintettel, azonos indok alapján helybenhagyta.
Az Alkotmánybíróság a határozat közzétételét az OVB határozatának a Magyar Közlönyben való megjelenésére
tekintettel rendelte el.
Budapest, 2011. december 6. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
28/2011. (XII. 5.) PSZÁF rendelete a hitelintézetek befektetési szabályzatáról.
A hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény 235. § (3) bekezdés a) pontjában kapott felhatalmazás
alapján, a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletéről szóló 2010. évi CLVIII. törvény 21. § n) pontjában meghatározott
feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el: 1. § (1) E rendelet hatálya a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény (a továbbiakban: Hpt.)
5. § (1) bekezdésében meghatározott hitelintézetekre, a Hpt. 87/A. §-ában meghatározott pénzügyi vállalkozásra és
a hitelintézetek összevont alapú felügyeletének ellátása érdekében a Hpt. 90. § (1) bekezdés b) pontja szerinti
pénzügyi holding társaságra terjed ki. (2) A Hpt. 90. § (1) bekezdés a) pontja szerint összevont alapú felügyelet alá tartozó hitelintézetnek, illetve a Hpt. 90. §
(1) bekezdés b) pontja szerinti pénzügyi holding társaságnak gondoskodnia kell arról, hogy a Hpt. 90. § (2) bekezdése
szerinti, ellenőrző befolyása alatt álló pénzügyi intézmények az e rendeletben meghatározott szabályzatok
elkészítésekor prudenciális szempontból azonos elveket alkalmazzanak. (3) Ahol ezen rendelet hitelintézetet említ, ott a továbbiakban a hitelintézettel egyenértékű prudenciális szabályozásnak
megfelelő pénzügyi vállalkozást és pénzügyi holding társaságot is érteni kell.
(4) A hitelintézetnek a befektetések korlátozására vonatkozó, a Hpt.-ben foglalt előírásoknak való megfelelés érdekében
befektetési szabályzatot kell készítenie. 2. § E rendelet alkalmazásában:
a) befektetési cél: a hitelintézetek és a pénzügyi vállalkozások éves beszámoló készítési és könyvvezetési
kötelezettségének sajátosságairól szóló 250/2000. (XII. 24.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Szkr.) alkalmazásában
ilyenként meghatározott cél; b) forgatási cél: az Szkr. alkalmazásában ilyenként meghatározott cél.
3. § (1) A befektetési szabályzatnak a befektetési célú részesedésekkel kapcsolatosan tartalmaznia kell:
a) a befektetési célú részesedésekkel kapcsolatos eljárásrendet, amelynek magában kell foglalnia
aa) mind a közvetett, mind a közvetlen befektetések kezelésének szabályait,
ab) a közvetett és közvetlen befektetésekre vonatkozó döntéshozatallal kapcsolatos alapelveket és
eljárásrendet és ac) a felmerülő kockázatok kezelésére vonatkozó eljárásrendet
különös tekintettel a Hpt. 90. § (2) bekezdésében meghatározott vállalkozások közötti és a pénzügyi szektorbeli
befektetésekre, a nem összevont alapú felügyelet alá tartozó befektetésekre is kiterjedően;
b) azokat a kockázatfelmérési módszereket és szempontokat, amelyek a hitelintézet befektetési döntéseinek
megalapozásául szolgálnak; c) a hitelintézet befektetései rendszeres, évi legalább egy alkalommal történő részletes felülvizsgálatának
szabályait; d) a c) pont szerinti felülvizsgálat eredményéhez kapcsolódó konzekvenciákat, valamint a befektetések
értékesítésére vonatkozó döntési rendet és eljárásrendet; e) a Hpt. befektetési korlátozásainak figyelemmel kísérésével kapcsolatos, valamint a korlátozások túllépése esetén
alkalmazott eljárásrendet a közvetett és közvetlen befektetések tekintetében egyaránt;
f) a befektetések – a hitelintézet számviteli politikájában meghatározott értékelési módszere szerinti – értékelésével
kapcsolatos sajátos szabályokat vagy eljárásrendeket, ha ezeket az értékvesztési és céltartalékképzési szabályzat
nem tartalmazza; g) ingatlanalapban fennálló közvetett tulajdon esetén – amely akkor áll fenn, ha a hitelintézet ingatlanalapba
befektető befektetési alap befektetési jegyét szerzi meg vagy ha az ingatlanalap befektetési jegyét
a hitelintézettel azonos csoportba tartozó vállalkozás szerzi meg – a közvetett tulajdon kezelésének alapelveit és
eljárásrendjét; h) mind a közvetett, mind a közvetlen befektetések tekintetében a Hpt.-ben foglalt, a befektetések korlátozására
vonatkozó rendelkezéseknek való megfelelés ellenőrzésének eljárásrendjét és döntési rendjét.
(2) A befektetési szabályzatnak a forgatási célú részesedésekkel, valamint a kapcsolódó mérlegen kívüli tételekkel és
származtatott ügyletekkel kapcsolatosan tartalmaznia kell: a) a kialakított ügyletcsoportok és a tranzakciós célok felsorolását,
b) a kockázatkezeléssel kapcsolatos alapelveket, módszereket, eljárásrendeket, limitek megállapítását, figyelését és
felfüggesztését meghatározó belső szabályokat és a kereskedési könyvet nem vezető hitelintézetek esetében
a származtatott ügyletek kezelését, valamint c) a forgatási célú részesedésekkel, valamint kapcsolódó mérlegen kívüli tételek és a származtatott ügyletek
– a hitelintézet számviteli politikájában meghatározott értékelési módszere szerinti – értékelésével kapcsolatos
eljárásrendet, ha ezt az értékvesztési és céltartalékképzési szabályzat nem tartalmazza.
(3) Ha a hitelintézet egyéb belső szabályzata már megfelelően tartalmazza az (1)–(2) bekezdésben előírt tartalmi elemet,
akkor a Befektetési szabályzatban az adott tartalmi elemet már magában foglaló szabályzatot, illetve megfelelő helyét
kell megjelölni, de magát a tartalmi elemet megismételni nem kell.
4. § Ez a rendelet 2012. január 1-jén lép hatályba.
Dr. Szász Károly s. k.,
a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletének


text:
221/2016. (VI. 27.) KE határozata Magyarországi rendkívüli és meghatalmazott nagykövet kinevezéséhez való hozzájárulásról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés b)  pontja alapján – a  külgazdasági és külügyminiszter előterjesztésére –
hozzájárulok Talal Jameel Salih Hasan AL-Obaidi rendkívüli és meghatalmazott nagykövetnek az  Iraki Köztársaság
magyarországi rendkívüli és meghatalmazott nagykövetévé történő kinevezéséhez, budapesti székhellyel.
Budapest, 2016. június 8. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
5/2014. (I. 24.) EMMI rendelete a települési önkormányzatok könyvtári, közművelődési és múzeumi feladataihoz nyújtott támogatások részletes szabályairól.
A Magyarország 2014. évi központi költségvetéséről szóló 2013. évi CCXXX. törvény 76.  § (2)  bekezdés i)  pontjában kapott
felhatalmazás alapján, az  egyes miniszterek, valamint a  Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló
212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 41.  § j)  pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva – az  egyes miniszterek, valamint
a  Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 37.  § p)  pontjában
meghatározott feladatkörében eljáró belügyminiszter, továbbá az  egyes miniszterek, valamint a  Miniszterelnökséget vezető
államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 73.  § b)  pontjában meghatározott feladatkörében
eljáró nemzetgazdasági miniszter egyetértésével – a következőket rendelem el:
I. Fejezet
A támOgAtásOkrA VOnAtkOzó áltAlánOs szAbályOk 1. § (1) A  Magyarország 2014. évi központi költségvetéséről szóló 2013. évi CCXXX. törvény (a továbbiakban: Kvtv.)
2.  melléklet IV. fejezet 1.  pontja alapján e  rendeletben meghatározottak szerint nem visszatérítendő formában
nyújtható támogatás.
(2) E  rendelet alapján támogatás kizárólag az  Európai Bizottság SA.34770 (2012/N-2). számú, a  kultúráért felelős
miniszter (a továbbiakban: miniszter) által vezetett minisztérium költségvetési fejezetének fejezeti kezelésű
előirányzataiból és a  Nemzeti Kulturális Alapból nyújtott támogatás tárgyában hozott határozatával összhangban
nyújtható.
(3) Az 1–4. alcím, a 6. alcím és a 7. alcím szerinti támogatást havonta egyenlő részletekben, a 11. § szerinti támogatást
az e rendelet hatálybalépését követő 8 napon belül, a 12. § szerinti támogatást 2014. április 30-áig, a 8. alcím szerinti
támogatást 2014. február 1-jéig egy összegben a nettó finanszírozás keretében – a helyi önkormányzatokért felelős
miniszter utalványozása alapján – a kincstár folyósítja.
2. § A  települési önkormányzat gondoskodik arról, hogy a  támogatás az  e  rendeletben meghatározott célra kerüljön
felhasználásra, valamint – ha a  támogatás végső felhasználója költségvetési szervként működő könyvtár, muzeális
vagy közművelődési intézmény – arról, hogy a végső felhasználó a támogatáshoz a települési önkormányzat fizetési
számlájára történő megérkezésétől számított 8 napon belül hozzáférjen.
3. § (1) A települési önkormányzat a  támogatás felhasználásáról 2014. december 31-i fordulónappal az éves költségvetési
beszámolójában számol el. A  6.  § (2)  bekezdése, a  8.  §, a  10.  § (3)  bekezdése és a  17.  § (3)  bekezdése szerinti
kötelezettség nem érinti az éves költségvetési beszámoló teljesítésének kötelezettségét.
(2) A támogatás szakmai felhasználását a miniszter ellenőrzi.
4. § (1) A  nyilvános települési könyvtár és a  muzeális intézmény jogutódlással történő megszűnése, illetve átszervezése,
fenntartói jogának átadása esetén a  támogatás felhasználása a  jogelőd és a  jogutód fenntartó írásbeli
megállapodása alapján történik azzal, hogy a  támogatás időarányos része a  nyilvános települési könyvtár és
a muzeális intézmény megszűnéséig a jogelőd, azt követően pedig a jogutód fenntartót illeti meg.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti megállapodás jogelőd és jogutód fenntartó által hitelesített másolatát a  települési
önkormányzat a  helyi önkormányzatokért felelős miniszterhez nyújtja be, legkésőbb a  fenntartói döntést követő
10 munkanapon belül.
II. Fejezet
Az egyes támOgAtásOkrA VOnAtkOzó különös szAbályOk
1. A megyei hatókörű városi múzeum feladatainak támogatása
5. § (1) A  Kvtv. 2.  melléklet IV. fejezet 1.  pont a)  alpontja szerinti támogatás (ezen alcím alkalmazásában a  továbbiakban:
támogatás) a  muzeális intézményekről, a  nyilvános könyvtári ellátásról és a  közművelődésről szóló 1997. évi
CXL.  törvény (a továbbiakban: Kultv.) 45/A.  § (2)  bekezdésében meghatározott feladatok körében a  kormányzati
funkciók, államháztartási szakfeladatok és szakágazatok osztályozási rendjéről szóló 68/2013. (XII. 29.) NGM rendelet
(a továbbiakban: R.) 1. melléklete alapján a
a) 082061 Múzeumi gyűjteményi tevékenység,
b) 082062 Múzeumi tudományos feldolgozó és publikációs tevékenység,
c) 082063 Múzeumi kiállítási tevékenység, valamint
d) 082064 Múzeumi közművelődési, közönségkapcsolati tevékenység
kormányzati funkcióban elszámolandó kiadásokhoz kapcsolódó személyi juttatások és azok járulékai, dologi
kiadások és felhalmozási kiadások finanszírozására használható fel.
(2) A  támogatás terhére elszámolhatóak a  nemzeti szintű kormányzati, szakpolitikai programok területi szintű
koordinációjának és megvalósításának kiadásai is.
(3) A  támogatás legalább 20%-át a  megyei hatókörű városi múzeum (ezen alcím alkalmazásában a  továbbiakban:
múzeum) Kultv. 45/A.  § (2)  bekezdés b)  pont bh)  alpontjában meghatározott feladatainak ellátása körében
a következő tevékenységekre kell fordítani:
a) szaktanácsadás
aa) megelőző műtárgyvédelmi és állományvédelmi,
ab) szakáganként gyűjteménykezelési, nyilvántartási, gyűjtemény-feldolgozási, különösen digitalizálási
és
ac) múzeumpedagógiai és közönségkapcsolati tevékenység körében,
b) módszertani műhelygyakorlat megszervezése legalább évente kétszer
ba) restaurálási és műtárgyvédelmi tevékenység körében gyakorlati bemutatóval egybekötve,
bb) szakáganként gyűjteménykezelési, nyilvántartási, gyűjtemény-feldolgozási, különösen digitalizálási
tevékenység és
bc) a  Klebelsberg Intézményfenntartó Központ megyeközponti tankerületével egyeztetett tematika
alapján múzeumpedagógiai és közönségkapcsolati tevékenység körében,
c) a  múzeum felsőfokú végzettségű, a  Múzeumi Állományvédelmi Bizottság éves továbbképzését elvégzett
állományvédelmi felelőse helyszíni bejárásának biztosítása a megye területén lévő muzeális intézményekbe
legalább évente egyszer, valamint
d) a  múzeum legalább két szakmai munkakört betöltő munkatársának beiskolázása legalább 30 órás,
a miniszter által akkreditált vagy az Országos Képzési Jegyzékben szereplő képzésre, vagy legalább 30 órás
képzés megtartása az a) pontban foglalt tevékenységek valamelyikéhez kapcsolódva.
(4) A  támogatás igénybevételének feltétele, hogy a  múzeum fenntartója a  központi költségvetés által biztosított
támogatást önkormányzati támogatással egészíti ki, amely a  múzeum önkormányzati feladatainak ellátását
biztosítani tudja.
(5) A  támogatás felhasználását folyamatosan dokumentálni kell, így különösen jelenléti ívek, feljegyzések, fényképes
dokumentáció keretében.
6. § (1) A támogatás 5. § (2) bekezdése szerinti felhasználásáról a múzeum 2014. február 28-áig előzetes költségkalkulációt
készít, és azt a  múzeum fenntartója annak elkészültétől számított 15 napon belül, de legkésőbb 2014. március
31-éig a Kultv. 45. § (5) bekezdés e) pontja szerinti feladatalapú költségvetés részeként megküldi a miniszternek.
(2) A támogatás 5. § (2) bekezdése szerinti felhasználásáról a múzeum az 1. melléklet szerinti adattartalommal a Kultv.
45. § (5) bekezdés d) pontja szerinti beszámolóban is számot ad.
2. A megyei könyvtárak állami feladatainak támogatása 7. § (1) A Kvtv. 2. melléklet IV. Fejezet 1. pont b) alpontja szerinti támogatás (ezen alcím alkalmazásában a  továbbiakban:
támogatás) a Kultv. 66. §-ában foglalt feladatok körében az R. 1. melléklete alapján a
a) 082042 Könyvtári állomány gyarapítása, nyilvántartása,
b) 082043 Könyvtári állomány feltárása, megőrzése, védelme, valamint
c) 082044 Könyvtári szolgáltatások
kormányzati funkcióban elszámolandó kiadásokhoz kapcsolódó személyi juttatások és azok járulékai, dologi
kiadások és felhalmozási kiadások finanszírozására használható fel.
(2) A  támogatás terhére elszámolhatóak a  nemzeti szintű kormányzati, szakpolitikai programok területi szintű
koordinációjának és megvalósításának kiadásai is.
(3) A  támogatás legalább 10%-át könyvtári dokumentum vásárlására kell fordítani, ideértve a  nemzetiségi nyelvű
könyvtári dokumentumok beszerzését is.
(4) A  támogatásból biztosítani kell legalább egy fő szakmai munkakörben foglalkoztatott könyvtáros kötelező
továbbképzését.
(5) A  támogatás igénybevételének feltétele, hogy a  megyei könyvtár fenntartója a  központi költségvetés által
biztosított támogatást önkormányzati támogatással egészíti ki, a városi könyvtári feladatok ellátása érdekében.
8. § A  támogatás felhasználásáról a  megyei könyvtár a  Kultv. 68.  § (3)  bekezdés d)  pontja szerinti beszámolóban is
számot ad.
3. A megyeszékhely megyei jogú városok és Szentendre Város Önkormányzatának közművelődési
támogatása
9. § (1) A Kvtv. 2. melléklet IV. fejezet 1. pont c) alpontja szerinti támogatást a Kultv. 76. §-ában és a helyi közművelődésre
vonatkozó önkormányzati rendeletben meghatározott feladatok ellátásához szükséges kiadások fedezetére kell
fordítani.
(2) A  támogatás terhére elszámolhatóak a  nemzeti szintű kormányzati, szakpolitikai programok területi szintű
koordinációjának és megvalósításának kiadásai is.
4. A települési önkormányzatok támogatása a nyilvános könyvtári ellátási és a közművelődési
feladatokhoz
10. § (1) A  Kvtv. 2.  melléklet IV. fejezet 1.  pont d)  alpontja szerinti támogatás (ezen alcím alkalmazásában a  továbbiakban:
támogatás) a  Kultv. 64.  § (1)  bekezdésében, 76.  §-ában és a  helyi közművelődésre vonatkozó önkormányzati
rendeletben meghatározott feladatok körében az R. 1. melléklete alapján
a) 082042 Könyvtári állomány gyarapítása, nyilvántartása,
b) 082043 Könyvtári állomány feltárása, megőrzése, védelme,
c) 082044 Könyvtári szolgáltatások,
d) 082064 Múzeumi közművelődési, közönségkapcsolati tevékenység,
e) 082091 Közművelődés – közösségi és társadalmi részvétel fejlesztése,
f ) 082092 Közművelődés – hagyományos közösségi kulturális értékek gondozása,
g) 082093 Közművelődés – egész életre kiterjedő tanulás, amatőr művészetek, valamint
h) 082094 Közművelődés – kulturális alapú gazdaságfejlesztés
kormányzati funkcióban elszámolandó kiadások finanszírozására használható fel.
(2) A 17. § (1) bekezdése szerinti megállapodást kötő önkormányzat kivételével a települési önkormányzat a támogatás
legalább 10%-át könyvtári dokumentum vásárlására, további legalább 10%-át a  közművelődési intézmények,
közösségi színterek működtetésére köteles felhasználni.
(3) A  támogatás felhasználásáról szóló, a  2.  melléklet szerinti szakmai beszámoló adatlapot 2015. február 28-áig kell
a miniszterhez benyújtani.
5. A települési önkormányzatok muzeális intézményi feladatainak támogatása
11. § (1) A Kvtv. 2. melléklet IV. fejezet 1. pont e) alpontja alapján a muzeális intézményekről, a nyilvános könyvtári ellátásról
és a közművelődésről szóló 1997. évi CXL. törvény módosításáról szóló 2012. évi CLII. törvény 30. § (3) bekezdése
szerinti muzeális intézmény fenntartásához – a 2012. évi látogatószámhoz és a 2012. évben a muzeális intézmény
gondozásában lévő gyűjtemény nagyságához igazodóan – a  3.  mellékletben meghatározott mértékű támogatás
vehető igénybe.
(2) Az (1) bekezdés szerinti támogatás az R. 1. melléklete alapján a
a) 082061 Múzeumi gyűjteményi tevékenység,
b) 082062 Múzeumi tudományos feldolgozó és publikációs tevékenység,
c) 082063 Múzeumi kiállítási tevékenység, valamint
d) 082064 Múzeumi közművelődési, közönségkapcsolati tevékenység
kormányzati funkcióban elszámolandó kiadások finanszírozására használható fel.
12. § (1) A  Kvtv. 2.  melléklet IV. fejezet 1.  pont e)  alpontja alapján a  11.  § szerinti támogatáson túl további, együttesen
összesen 155,3 millió forint működési célú támogatást (ezen alcím alkalmazásában a  továbbiakban: támogatás)
igényelhetnek azok a  települési önkormányzatok, amelyek 2013. január 1-jét megelőzően is múzeumot tartottak
fenn vagy támogattak és erre a  feladatra 2014. évben legalább 2 millió forint támogatást biztosítanak saját
költségvetésükből.
(2) A támogatás csak olyan múzeum fenntartásához igényelhető, amely 2012. évre vonatkozóan teljesítette az Országos
Statisztikai Adatgyűjtési Program adatgyűjtéseiről és adatátvételeiről szóló 288/2009. (XII. 15.) Korm. rendeletben
meghatározott statisztikai adatszolgáltatási (a továbbiakban: statisztikai adatszolgáltatás) kötelezettséget.
(3) Az (1) bekezdés szerinti támogatás az R. 1. melléklete alapján a
a) 082061 Múzeumi gyűjteményi tevékenység,
b) 082062 Múzeumi tudományos feldolgozó és publikációs tevékenység,
c) 082063 Múzeumi kiállítási tevékenység, valamint
d) 082064 Múzeumi közművelődési, közönségkapcsolati tevékenység
kormányzati funkcióban elszámolandó kiadások finanszírozására használható fel.
13. § (1) A  települési önkormányzat a  támogatásra vonatkozó kérelmet a  kincstár által üzemeltetett elektronikus
rendszerben 2014. március 6-áig történő rögzítéssel, valamint papír alapon, az onnan kinyomtatott és cégszerűen
aláírt, 4.  melléklet szerinti adatlapon, két eredeti példányban, postai úton 2014. március 7-éig nyújthatja be
a  miniszterhez a  kincstár – kérelmező székhelye szerint – illetékes területi szerve (a továbbiakban: Igazgatóság)
útján.
(2) A benyújtási határidő elmulasztása jogvesztő, a kizárólag postai úton benyújtott kérelem érvénytelen.
 (3) A kérelemhez csatolni kell a  támogatás-igénylés alapjául szolgáló saját forrás betervezését igazoló önkormányzati
költségvetési rendelet megfelelő fejezetének hiteles másolatát.
 (4) Az Igazgatóság a kérelem hiánypótlására legfeljebb 8 napos határidőt tűzhet ki.
14. § (1) Az  Igazgatóság a  hiánytalan kérelmeket egy eredeti példányban legkésőbb 2014. március 21-éig továbbítja
a miniszternek.
(2) A  támogatásról a  miniszter annak figyelembevételével dönt, hogy a  támogatásból 62,65 millió forint a  2012. évi
statisztikai adatszolgáltatás szerinti látogatószám, 62,65 millió forint a 2012. évi statisztikai adatszolgáltatás szerint
leltározott gyűjtemény nagysága alapján, arányosítva kerül szétosztásra. A  fennmaradó 30 millió Ft felosztásáról
a miniszter a szakmai munka egyéb, nem számszerűsíthető mutatói alapján dönt.
(3) A miniszter a támogatásban részesített települési önkormányzatok és a részükre jóváhagyott támogatás összegének
jegyzékét 2014. március 31-éig utalványozás céljából megküldi a  helyi önkormányzatokért felelős miniszternek,
ezzel egyidejűleg a támogatási döntést az általa vezetett minisztérium honlapján közzéteszi.
6. Budapest Főváros Önkormányzatának múzeumi, könyvtári és közművelődési támogatása
15. § (1) A Kvtv. 2. melléklet IV. fejezet 1. pont f ) alpontja szerinti támogatást (ezen alcím alkalmazásában a  továbbiakban:
támogatás) a  Budapesti Művelődési Központ, a  Fővárosi Szabó Ervin Könyvtár és a  Budapesti Történeti Múzeum
működésének és feladatellátásának biztosításához kapcsolódó személyi juttatások és azok járulékai, dologi
kiadások, valamint felhalmozási kiadások fedezetére kell fordítani.
(2) A  támogatás legalább 10%-át könyvtári dokumentum vásárlására, további legalább 10%-át módszertani
szakirányításra vonatkozó feladat ellátására kell fordítani.
(3) A támogatás a Fővárosi Szabó Ervin Könyvtár vonatkozásában az R. 1. melléklete alapján a
a) 082042 Könyvtári állomány gyarapítása, nyilvántartása,
b) 082043 Könyvtári állomány feltárása, megőrzése, védelme, valamint
c) 082044 Könyvtári szolgáltatások
kormányzati funkcióban elszámolandó kiadások finanszírozására használható fel.
(4) A támogatás a Budapesti Történeti Múzeum vonatkozásában az R. 1. melléklete alapján a
a) 082061 Múzeumi gyűjteményi tevékenység,
b) 082062 Múzeumi tudományos feldolgozó és publikációs tevékenység,
c) 082063 Múzeumi kiállítási tevékenység, valamint
d) 082064 Múzeumi közművelődési, közönségkapcsolati tevékenység
kormányzati funkcióban elszámolandó kiadások finanszírozására használható fel.
7. A fővárosi kerületi önkormányzatok közművelődési támogatása 16. § A Kvtv. 2. melléklet IV. fejezet 1. pont g) alpontja szerinti támogatást a Kultv. 76. §-ában és a helyi közművelődésre
vonatkozó önkormányzati rendeletben meghatározott feladatok ellátására kell fordítani.
8. A megyei könyvtár kistelepülési könyvtári célú kiegészítő támogatása
17. § (1) A Kvtv. 2. melléklet IV. fejezet 1. pont h) alpontja szerinti támogatást (ezen alcím alkalmazásában a továbbiakban:
támogatás) az 5000 főnél kisebb lakosságszámmal rendelkező települési önkormányzat által a megyei könyvtárral
kötött megállapodás alapján igénybe vett, a  Könyvtári Szolgáltató Rendszer (a továbbiakban: KSZR) által nyújtott
szolgáltatások teljesítéséhez kapcsolódó kiadásokra lehet felhasználni.
(2) Ha a  megyei könyvtár a  KSZR szolgáltatás megszervezéséhez megállapodást köt a  városi könyvtárral, a  városi
könyvtár által ellátott feladatok költségeinek fedezetéről az (1) bekezdés szerinti támogatás keretei között a megyei
könyvtár gondoskodik.
(3) A támogatás az 5. mellékletben foglaltak szerinti tevékenységekre használható fel. A támogatás szakmai beszámoló
adatlapját 2015. február 28-áig kell a miniszternek benyújtani.
18. § (1) A  támogatás lakosságszám-kategória szerinti fajlagos összegét a  Kvtv. 2.  melléklet IV. fejezet 1.  pont h)  alpontja
állapítja meg.
(2) A  támogatásban részesített települési önkormányzatok, valamint a  részükre jóváhagyott támogatás összegének
jegyzékét a  miniszter 2014. február 1-jéig utalványozás céljából megküldi a  helyi önkormányzatokért felelős
miniszternek.
III. Fejezet
záró rendelkezések 19. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba, és 2015. december 31-én hatályát veszti.
balog zoltán s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
182/2018. (V. 9.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Barnóczki Pétert
a 2018. május 1. napjától 2021. április 30. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2018. április 23. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
57/2015. (IX. 30.) NFM rendelete a vasúti teljesítményösztönző rendszer részletes szabályairól.
A vasúti közlekedésről szóló 2005. évi CLXXXIII. törvény 88. § (2) bekezdés 17. pontjában kapott felhatalmazás alapján, a Kormány
tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 109. § 13. pontjában meghatározott feladatkörömben
eljárva a következőket rendelem el:
1. A rendelet hatálya 1. § E rendelet hatálya kiterjed:
a) a nyílt hozzáférésű, nem saját célú vasúti pályahálózatot működtető vasúti társaságra (a  továbbiakban:
pályahálózat-működtető),
b) a hozzáférésre jogosultra,
c) a kapacitásfoglalásra jogosultra,
d) a vasúti igazgatási szervre,
e) a Vasúti Pályakapacitás-elosztó Szervezetre (a továbbiakban: VPSZ).
2. Értelmező rendelkezések 2. § E rendelet alkalmazásában:
a) elszámolási pont: az  a  mérési pont, amelynek az  adatai a  teljesítményösztönző rendszerben a  pénzügyi
előnyök és hátrányok megállapítása során figyelembevételre kerülnek;
b) hálózathatár pont: nyílt hozzáférésű vasúti pályahálózatok kapcsolódási pontja;
c) hálózati zavar: olyan nem várt esemény, amely a  vasúti pályahálózat kapacitásának rendelkezésre állását
előre nem tervezhető módon korlátozza;
d) kapacitás-elosztó szervezet:
da) a nem független vasúti pályahálózat-működtető esetében a VPSZ,
db) a da) pontba nem tartozó pályahálózat-működtető esetén a pályahálózat-működtető;
e) késés: az az esemény, amikor egy vonat nem a menetvonal kiutalásához tartozó menetrendnek megfelelően
közlekedik, és ezáltal a menetvonalhoz tartozó menetrendben kijelölt helyeket a menetrendben tervezetthez
képest későbbi időpontban érinti, a  közlekedési tényidőpont és a  menetrendben tervezett időpont
különbözete egész percekben mérve;
f ) elsődleges késés: a  vonatközlekedéshez kapcsolódóan a  pályahálózat-működtető és a  hozzáférésre jogosult
viszonyában bekövetkezett zavartatás okozta késés, amely közvetlenül valamelyik félnek bizonyítottan
felróható;
g) másodlagos késés: az  a  késés, amelyet egy másik késett vonat akár elsődleges késés következményeként,
akár attól függetlenül okozott, továbbá amely a hozzáférésre jogosult saját érdekkörében merült fel, és saját
vonatát érinti;
h) kódolás: az a tevékenység, amelynek keretében a pályahálózat-működtető a hálózati zavarhoz annak okát, és
a felelős hozzáférésre jogosultat hozzárendeli;
i) mérési pont: az  a  kijelölt pályahálózati pont, amelyre vonatkozólag a  vonatközlekedési adatokat
– az elemzések és értékelések szempontjából – a pályahálózat-működtető rögzíti;
j) termékcsoport: a  mindenkori Hálózati Üzletszabályzatban meghatározott vonatkategóriák valamilyen
megosztásban történt egymás mellé állításából kialakított csoportok. Egy vonatkategória önállóan
is tekinthető termékcsoportnak. A  termékcsoportok menetrendi időszakonként eltérőek lehetnek.
Az  alkalmazandó termékcsoportok mindig az  adott menetrendi időszakra vonatkozó teljesítményösztönző
rendszerben kerülnek meghatározásra;
k) tűréshatár: a  termékcsoportonként meghatározott olyan nagyságú késés, amely esetén nem következik be
pénzügyi hátrány alkalmazásának kötelezettsége.
3. A teljesítményösztönző rendszer alapvető szabályai 3. § (1) A  kapacitás-elosztó szervezet a  hálózati zavarok csökkentése és a  vasúti közlekedési teljesítmények javítása
érdekében teljesítményösztönző rendszert határoz meg, amelynek alapelvei a  vasúti pályahálózat egészére
vonatkozóan azonosak.
(2) A  teljesítményösztönző rendszer a  késések kezelésére, valamint egyéb, a  vonat közlekedtetéséhez, szolgáltatás
igénybevételéhez kapcsolódó mennyiségi és minőségi paraméterekre terjedhet ki.
(3) A  teljesítményösztönző rendszerben a  pályahálózat-működtető és a  hozzáférésre jogosult áll egymással
jogviszonyban.
(4) A  pályahálózat-működtető a  kapacitásfoglalásra jogosulttal kizárólag abban az  esetben kerülhet jogviszonyba
a  teljesítményösztönző rendszerben, ha a  teljesítményösztönző rendszerben rögzített bármely ösztönző elemből
származó pénzügyi hátrány hozzáférésre jogosulttal szembeni érvényesítése vagy pénzügyi előny hozzáférésre
jogosult számára történő biztosítása a  hozzáférésre jogosult kijelölésének elmaradásából származóan nem
lehetséges.
4. § (1) A  teljesítményösztönző rendszer elemei lehetnek különösen a  hálózati zavart okozó tevékenységért kiszabott
pénzügyi hátrányok, valamint a  terv feletti teljesítményért járó pénzügyi előnyök. A  pénzügyi hátrány
egyértelműen a  pályahálózat-működtető vagy egy hozzáférésre jogosult által okozott hálózati zavarhoz kötődik.
A teljesítményösztönző rendszer megkülönböztetés-mentesen állapít meg pénzügyi előnyöket és hátrányokat mind
a pályahálózat-működtetőre, mind a hozzáférésre jogosultra vonatkozóan.
(2) A  kapacitás-elosztó szervezet úgy határozza meg a  teljesítményösztönző rendszer elemeinek mértékét és
alkalmazásuk feltételeit, hogy a  teljesítményösztönző rendszer működtetéséből származó haszon mértéke
a  működtetés ráfordításainak mértékével arányos legyen, valamint a  hálózati zavar okai azonosításának
adminisztratív költsége ne rójon aránytalanul magas terhet a  zavar okainak azonosítását végző
pályahálózat-működtetőre.
(3) A pénzügyi előnyök és hátrányok elszámolásába bármely fél által vitatott tétel – a vita végleges rendezéséig – nem
vonható be.
(4) A pénzügyi előnyök és hátrányok elszámolása a teljesítményösztönző rendszer alapján nem érinti a felek polgári jog
szerinti jogait, kötelezettségeit.
(5) A teljesítményösztönző rendszer alapján meghatározott pénzügyi előnyök és hátrányok a hálózat-hozzáférési díjak
pénzügyi elszámolásának keretében is elszámolhatók, de azok a hálózati zavarokból származó károk rendezésébe
nem vonhatók be. A  teljesítményösztönző rendszer alapján teljesítendő fizetési kötelezettségekre a  pályahálózatműködtető Hálózati Üzletszabályzatában rögzített fizetési feltételeket kell alkalmazni, az  e  rendeletben rögzített
eltérésekkel.
5. § (1) A teljesítményösztönző rendszer nyilvánosságra hozatalát megelőzően a kapacitás-elosztó szervezet a pályahálózatműködtető bevonásával tárgyalást folytat a  kapacitásigénylőkkel az  alkalmazni tervezett ösztönző elemek
bemutatása és a  kapacitásigénylőkkel történő, a  teljesítményösztönző rendszer fő paramétereire vonatkozó
megállapodás céljából.
(2) A teljesítményösztönző rendszer fő paraméterei:
a) a teljesítményösztönző rendszerben alkalmazandó késések mértéke,
b) a teljesítményösztönző rendszer alapján történő kifizetések egyes közlekedtetett vonatokra vonatkozó
küszöbértékei,
c) a teljesítményösztönző rendszernek az  egyes hozzáférésre jogosultak összes közlekedtetett vonatára egy
adott időszakon belül vonatkozó küszöbértéke. 4. A késés mérése, rögzítése és kódolása
6. § (1) A  késés mérését, rögzítését és kódolását a  pályahálózat-működtető végzi. A  késés kódolására a  pályahálózatműködtető az 1. melléklet szerinti kódolási rendszert alkalmazza. Minden késésnek a hivatkozott kódolási rendszer
szerinti késési kategóriák és alkategóriák egyikébe besorolhatónak kell lennie.
(2) A  késés számításának alapjául a  kapacitás-elosztó szervezet által a  kapacitás-igénylő számára kiutalt menetrend
szolgál.
(3) A  teljesítményösztönző rendszerben a  késés mérése, rögzítése és kódolása a  mérési pontokon történik.
Hálózathatár pont esetén a saját vasúti pályahálózat szempontjából a teljesítményösztönző rendszer a másik vasúti
pályahálózatról hozott késést másodlagos késésként kezeli.
(4) A kapacitás-elosztó szervezet a teljesítményösztönző rendszerben tűréshatárt állapít meg.
 (5) A  hozzáférésre jogosult – többletfizetés ellenében – a  teljesítményösztönző rendszer szabályai szerint kérheti,
hogy részére a teljesítményösztönző rendszerben meghatározott elszámolási pontokon túl az általa meghatározott
további mérési pontokon a késés mérésén, rögzítésén és kódolásán túl köztes elszámolásra is sor kerüljön.
(6) A  késést a  zavar okozáshoz kapcsolódó felelősségnek és a  rendes forgalmi helyzet helyreállítása képességének
figyelembevételével – lehetőség szerint – egy szervezetnek kell tulajdonítani.
5. A késés elszámolása 7. § (1) Az  elszámolási ponton a  rögzített késési időadatok és késési kódok alapján történik a  pályahálózat-működtető és
a  hozzáférésre jogosult késésért való felelősségének, és a  felelősségük arányának megállapítása a  késés teljes
időtartamának figyelembevételével.
(2) A  termékcsoporthoz tartozó tűréshatár percben meghatározott értéke az  elszámolás során az  elszámolási
ponton mért késési időtartamból levonásra kerül. A  késés teljes időtartamára megállapított felelősségi arányokat
a tűréshatár értékével csökkentett késési időtartamra megfelelően alkalmazni kell.
(3) A másodlagos késést a teljesítményösztönző rendszer elszámolásai figyelmen kívül hagyják.
 (4) Az  a  késés, amelyhez a  pályahálózat-működtető a  számára rendelkezésre álló idő alatt kódot nem rögzített,
a pályahálózat-működtető oldalán felmerült késésnek minősül.
 (5) A  késéshez rendelt ösztönzőelem elszámolásakor a  hasonló késési követelmények alá tartozó vonatok átlagos
késésének mértékét is figyelembe kell venni, amely történhet előzetesen a  tűréshatár teljesítményösztönző
rendszerben történő megállapításával, vagy a teljesítményösztönző rendszerben rögzített egyéb módon.
6. További teljesítményösztönző elemek 8. § (1) A  kapacitás-elosztó szervezet a  teljesítményösztönző rendszerben a  hozzáférésre jogosultak részére a  vasúti
pályahálózat-kapacitás iránti igények benyújtására olyan határidőket állapíthat meg, amelyekhez eltérő
összegű pénzügyi előnyök és hátrányok tartoznak (többletfizetési kötelezettség a  menetvonalak megfelelő
tervezhetőségéhez kapcsolódóan). A  határidőket, a  pénzügyi előnyöket és a  pénzügyi hátrányokat a  kapacitáselosztó szervezet úgy állapítja meg, hogy azok a  hozzáférésre jogosultakat a  vasúti pályahálózat-kapacitás iránti
igényeik tervezett közlekedéshez viszonyított minél korábbi benyújtására ösztönözzék.
(2) A  kapacitás-elosztó szervezet a  teljesítményösztönző rendszerben meghatározza a  foglalási díj alkalmazásának
szabályait.
(3) A  kapacitás-elosztó szervezet a  teljesítményösztönző rendszerben a  vonatközlekedtetéshez vagy szolgáltatás
igénybevételhez kapcsolódó mennyiségi és minőségi paraméterekre a hálózati zavarok elkerülése és a  terv feletti
teljesítmények ösztönzése céljából további előnyöket alkalmazhat.
7. Elszámolás 9. § (1) Az  elszámolási ponton mért időadat rögzítésétől számított – a  teljesítményösztönző rendszerben meghatározott –
időtartamra a  pályahálózat-működtető elektronikus úton hozzáférési és kifogásolási jogot biztosít a  hozzáférésre
jogosult részére a kódolás tekintetében a hozzáférésre jogosult saját adatai vonatkozásában.
(2) A tárgyhónapra vonatkozó hálózati zavarok kódolását követően a pályahálózat-működtető a tárgyhónapot követő
10 munkanapon belül a  kódolt adatokat, pénzügyi elszámolásokat a  hozzáférésre jogosult részére – saját adatai
vonatkozásában – megküldi.
(3) A  pályahálózat-működtető – a  teljesítményösztönző rendszerben meghatározott formátumban és adattartalommal –
megküldi a kapacitás-elosztó szervezet részére a hozzáférésre jogosultakkal egyeztetett, az eredetileg rögzítetthez képest
módosult késési adatokat.
(4) A teljesítményösztönző rendszerben szabályozni kell a kódolt adatokkal, elszámolásokkal kapcsolatos vitarendezési
eljárás szabályait oly módon, hogy az  ne gátolja a  hozzáférésre jogosultaknak a  vasúti közlekedésről szóló
2005. évi CLXXXIII. törvény (a továbbiakban: Vtv.) 79/B. § (1) bekezdés b) pontjában meghatározott jogvitás eljárás
kezdeményezési jogát. Ezen eljárás alkalmazása esetén a döntést 10 munkanapon belül meg kell hozni.
8. A teljesítményösztönző rendszer értékelése 10. § (1) A kapacitás-elosztó szervezet az alkalmazott teljesítményösztönző rendszer tapasztalatait – így különösen a hálózati
zavarok csökkentésére gyakorolt hatásait – minden menetrendi időszakra vonatkozóan a pályahálózat-működtetők,
az érintett hozzáférésre jogosultak és a vasúti igazgatási szerv bevonásával értékeli.
(2) A  kapacitás-elosztó szervezet az  alkalmazott teljesítményösztönző rendszer értékeléséről készített jelentését
a menetrendi időszakot követő 90 napon belül honlapján közzéteszi.
9. Hatályba léptető rendelkezések 11. § Ez a  rendelet a  kihirdetését követő 15. napon lép hatályba, rendelkezéseit először a  2016. december második
vasárnapjától kezdődő menetrendi időszaktól kell alkalmazni.
10. Az Európai Unió jogának való megfelelés 12. § Ez a  rendelet – a  Vtv.-vel együtt – az  egységes európai vasúti térség létrehozásáról szóló 2012. november 21-i
2012/34/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 35.  cikkének, 36.  cikkének és VI.  melléklet 2.  pontjának való
megfelelést szolgálja.
Dr. Seszták Miklós s. k.,
 nemzeti fejlesztési miniszter


text:
1777/2013. (X. 28.) Korm. határozata az AGR_PIAC_2013 kódszámú („Piacorientált kutatás-fejlesztési tevékenység támogatása az agrár-, élelmiszeriparban” című) pályázati kiírás keretösszegének megemeléséről és a kiírásra benyújtott projektjavaslatok támogatásának jóváhagyásáról.
A Kormány
 1. jóváhagyja a  Kutatási és Technológiai Innovációs Alap terhére meghirdetett AGR_PIAC_2013 kódszámú,
„Piacorientált kutatás-fejlesztési tevékenység támogatása az  agrár-, élelmiszeriparban” című pályázati kiírás
keretösszegének 4 000 000 000 forinttal történő megemelését,
2. jóváhagyja az  1.  melléklet szerint az  ott felsorolt, egymilliárd forintot meghaladó támogatási igényű
projektjavaslatokat,
3. hozzájárul a 2. pont szerinti projektek támogatási szerződésének megkötéséhez.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök