text:
188/2015. (VII. 15.) Korm. rendelete a hírszerző és elhárítási tevékenységhez kapcsolódó beszerzésekről.
A Kormány a  közbeszerzésekről szóló 2011. évi CVIII. törvény 182.  § (1)  bekezdés 12.  pontjában kapott felhatalmazás alapján,
az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § (1) A beszerzési eljárásban biztosítani kell a minősített adat, valamint a nemzetbiztonsági érdek védelmét.
 (2) A beszerzési eljárásban az ajánlatkérő köteles biztosítani, a gazdasági szereplő pedig tiszteletben tartani a verseny
tisztaságát és átláthatóságát.
 (3) A beszerzési eljárás során figyelembe kell venni az ajánlatkérő szükségleteit az áru egész életciklusa alatt.
2. § E rendelet alkalmazásában:
1. ajánlatkérő: a  nemzetbiztonsági szolgálatokról szóló 1995. évi CXXV. törvény (a  továbbiakban: Nbtv.)
1.  §-ában meghatározott nemzetbiztonsági szolgálatok, valamint a  Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV.
törvényben meghatározott terrorizmust elhárító szerv;
2. ajánlattevő: az a gazdasági szereplő, aki (amely) a beszerzési eljárásban ajánlatot nyújt be;
3. alvállalkozó: az  a  gazdasági szereplő, aki (amely) a  beszerzési eljárás eredményeként megkötött szerződés
teljesítésében az ajánlattevő által bevontan közvetlenül vesz részt;
4. beszerzési eljárás: az e rendeletben szabályozott eljárás;
5. gazdasági szereplő: a  közbeszerzésekről szóló 2011. évi CVIII. törvény (a  továbbiakban: Kbt.) 4.  § 9.  pontja
szerinti személy vagy szervezet;
6. hírszerző és elhárítási tevékenység: a  nemzetbiztonsági szolgálatoknak a  nemzetbiztonsági érdek
érvényesítése céljából az  Nbtv.-ben meghatározott feladataik teljesítése során, a  nyílt és titkos
információgyűjtés eszközeivel folytatott tevékenysége, ideértve a  kémelhárítási tevékenységet is, továbbá
az  1.  pontban meghatározott szervek határvédelemmel, a  terrorizmus és a  szervezett bűnözés elleni
küzdelemmel összefüggő, a  rejtjeltevékenységre vonatkozó tevékenysége, az  1.  pontban meghatározott
szervek által végrehajtott leplezett tevékenység;
7. miniszter: az  ajánlatkérőként eljáró nemzetbiztonsági szolgálatot, illetve a  terrorizmust elhárító szervet
irányító miniszter;
8. minősített adat: a  minősített adat védelméről szóló 2009. évi CLV. törvény 3.  § (1)  bekezdés 1.  pontjában
meghatározott adat;
9. nemzetbiztonsági érdek: az Nbtv. 74. § a) pontjában meghatározott közérdek.
3. § (1) A  rendelet hatálya az  ajánlatkérők hírszerző és elhárítási tevékenységéhez közvetlenül kapcsolódó beszerzéseire
terjed ki, amennyiben a  beszerzés becsült értéke árubeszerzés vagy szolgáltatás megrendelés esetén a  8 millió
forintot, illetve építési beruházás esetén a 15 millió forintot eléri.
(2) A rendelet hatálya alá tartozó beszerzés tárgya árubeszerzés, szolgáltatás megrendelés vagy építési beruházás lehet.
 (3) Ha a szerződés több – egymással összefüggő – beszerzési tárgyat foglal magában, a meghatározó értékű beszerzési
tárgy szerint kell a szerződést minősíteni. 4. § (1) A beszerzés becsült értékén a beszerzés Kbt. 11–18. §-a alapján megállapított értékét kell érteni (a  továbbiakban:
becsült érték).
(2) Tilos a becsült érték meghatározásának módszerét e rendelet megkerülése céljával megválasztani.
 (3) Tilos e rendelet alkalmazásának megkerülése céljából a beszerzést részekre bontani.
5. § (1) Az ajánlatkérő minden beszerzési eljárását – annak előkészítésétől az eljárás alapján kötött szerződés teljesítéséig
terjedően – írásban köteles dokumentálni.
(2) Az  ajánlatkérő az  e  rendelet hatálya alá tartozó beszerzésével kapcsolatban – a  törvényben szabályozott
adatszolgáltatási kötelezettségei kivételével – kizárólag a miniszter felé tartozik adatszolgáltatási kötelezettséggel.
(3) A  beszerzési eljárás előkészítésével, lefolytatásával kapcsolatban keletkezett összes iratot – ide nem értve
a  minősített adatot – a  beszerzési eljárás lezárulásától, vagy a  szerződés teljesítésével kapcsolatos összes iratot
a szerződés teljesítésétől számított öt évig meg kell őrizni. Ha a beszerzéssel kapcsolatban jogorvoslati eljárás indult,
az iratokat annak jogerős befejezéséig, de legalább öt évig kell megőrizni.
(4) A minősített adat kezelésére a minősített adatok védelmére vonatkozó jogszabályokat kell alkalmazni.
6. § (1) Az  ajánlatkérő köteles minden szükséges intézkedést megtenni annak érdekében, hogy elkerülje
az összeférhetetlenséget és a verseny tisztaságának sérelmét eredményező helyzetek kialakulását.
(2) Összeférhetetlen és nem vehet részt a beszerzési eljárás előkészítésében és lefolytatásában az ajánlatkérő nevében
olyan személy vagy szervezet, amely funkcióinak pártatlan és tárgyilagos gyakorlására bármely okból, így különösen
gazdasági érdek vagy az eljárásban részt vevő gazdasági szereplővel fennálló más közös érdek miatt nem képes.
(3) Az  ajánlatkérő nevében eljáró és az  ajánlatkérő által az  eljárással vagy annak előkészítésével kapcsolatos
tevékenységbe bevont személy vagy szervezet írásban köteles nyilatkozni arról, hogy vele szemben fennáll-e az e §
szerinti összeférhetetlenség.
7. § (1) A  beszerzési eljárás megindítását megelőzően az  ajánlatkérő – a  beszerzéssel összefüggő szerződés tárgyának és
a becsült érték bemutatásával – tájékoztatja a minisztert a beszerzési eljárásról.
(2) Amennyiben a beszerzés becsült értéke
a) nem éri el a b) pontban megjelölt értékhatárt és a miniszter a tájékoztatás kézhezvételétől számított 8 napon
belül nem tesz kifogást e rendelet alkalmazása tekintetében, a beszerzést az e rendeletben foglaltak szerint
kell lefolytatni;
b) árubeszerzés vagy szolgáltatás megrendelés esetén a  25 millió forintot, illetve építési beruházás esetén
a  125 millió forintot eléri, az  ajánlatkérő nem indíthat beszerzési eljárást a  miniszter előzetes jóváhagyása
nélkül, mely jóváhagyás keretében a  miniszter nyilatkozik arról, hogy a  beszerzés tekintetében e  rendelet
alkalmazásának van helye;
c) az Európai Unió joga által meghatározott közbeszerzési értékhatárt eléri, az  ajánlatkérő az  (1)  bekezdés
szerinti tájékoztatás keretében egyben kezdeményezi a  Kbt. alkalmazásának kizárását és a  miniszter
haladéktalanul intézkedik a mentesítési kérelem Országgyűlés illetékes bizottsága elé terjesztéséről.
(3) A  (2)  bekezdés c)  pontja szerinti beszerzés esetében az  ajánlatkérő az  Országgyűlés illetékes bizottságának a  Kbt.
alkalmazásának kizárására vonatkozó döntését követően indíthatja el a beszerzést e rendelet alkalmazásával.
(4) Az  (1)  bekezdés szerint tervezett beszerzésekről, valamint a  miniszter ezekre vonatkozó (2)  bekezdés szerinti
döntéséről, illetve az Országgyűlés illetékes bizottságának határozatáról a miniszter nyilvántartást vezet. A beszerzés
tekintetében a nyilvántartás tartalmazza annak tárgyát és a becsült értéket.
8. § (1) A  beszerzési eljárás megindítását megelőzően az  ajánlatkérő a  nemzetbiztonsági érdek védelme érdekében
az ajánlattevők és az alvállalkozók tekintetében az Nbtv.-ben meghatározott ellenőrzéseket folytat le.
(2) Amennyiben a  terrorizmust elhárító szerv az  ajánlatkérő, az  (1)  bekezdés szerinti ellenőrzést az  ajánlatkérő erre
irányuló megkeresése alapján az Alkotmányvédelmi Hivatal folytatja le.
9. § (1) A beszerzési eljárás az ajánlattételi felhívás ajánlattevő részére történő megküldésével indul.
 (2) A beszerzési eljárást megindító ajánlattételi felhívás tartalmazza különösen:
a) az ajánlatkérő nevét, címét, telefon- és telefaxszámát, e-mail címét;
b) a szerződés meghatározását, amire ajánlatot kérnek;
c) a beszerzés tárgyát, mennyiségét;
d) annak meghatározását, hogy az ajánlattevő a beszerzés tárgyának egy részére tehet-e ajánlatot;
e) a teljesítés helyét;
f ) a teljesítés végrehajtását, illetve ütemezését;
g) az ajánlattételi határidőt;
h) az ajánlat benyújtásának címét és módját;
i) az ajánlattétel nyelvét;
j) annak meghatározását, hogy az ajánlatkérő tárgyalást tart-e;
k) az ajánlatok elbírálásának és ajánlattevők eljárás eredményéről történő értesítésének határidejét;
l) a szerződéskötés várható időpontját;
m) az ajánlatkérő pénzügyi ellenszolgáltatásának feltételeit;
n) az ajánlatok elbírálásának szempontjait;
o) az ajánlattevő által benyújtandó dokumentumok körét; valamint
p) az ajánlati kötöttség minimális időtartamát.
(3) Az  ajánlatkérő az  ajánlattételi felhíváshoz köteles megadni a  beszerzés tárgyára vonatkozó műszaki leírást.
Az ajánlatkérő a műszaki leírásban meghatározza a beszerzés tárgya tekintetében megkövetelt jellemzőket, amelyek
alapján a beszerzés tárgya olyan módon írható le, hogy az megfeleljen az ajánlatkérő által igényelt rendeltetésnek.
(4) Az  ajánlatkérő az  ajánlattételi felhívásban köteles meghatározni az  általa ismert szerződéses feltételeket.
Az ajánlatkérő a rendelkezésre álló szerződéstervezetet csatolhatja az ajánlattételi felhíváshoz.
10. § (1) Az ajánlatkérőnek lehetőség szerint legalább három gazdasági szereplőt kell ajánlattételre felhívnia. Az ajánlatkérő
egy ajánlatot is bekérhet, ha a  beszerzés tárgya a  beszerzés tárgyának műszaki-technikai sajátosságai,
a  nemzetbiztonsági érdek fokozott védelme vagy kizárólagos jogok védelme miatt csak egy meghatározott
gazdasági szereplőtől szerezhető be.
(2) A  beszerzési eljárás során az  ajánlattevőkkel más ajánlattevőre, illetve annak ajánlatára vonatkozó információ
nem közölhető. Ha a  beszerzési eljárásban az  ajánlatkérő tárgyalást tart, a  tárgyalások során – az  ajánlattevő
megnevezése nélkül – az ajánlati árakról az ajánlattevőknek felvilágosítás adható.
11. § (1) Az  ajánlatkérő az  ajánlattételi határidőt úgy köteles meghatározni, hogy – tekintettel a  szerződés tárgyára,
a benyújtandó ajánlatok összetettségére, a benyújtandó dokumentumok körére – elegendő idő álljon rendelkezésre
az ajánlat összeállításához és benyújtásához.
(2) Az  ajánlatkérő az  ajánlatok benyújtását követően az  ajánlattevőkkel külön-külön tárgyal a  beszerzés tárgyának
műszaki paramétereiről és a  szerződéses feltételekről, feltéve, hogy az  ajánlatkérő az  ajánlattételi felhívásban
lehetővé tette tárgyalás tartását.
(3) Az  ajánlattevő ajánlatát az  ajánlattételi határidő lezárultáig, vagy – tárgyalás tartása esetén – a  tárgyalások
befejezéséig módosíthatja.
(4) Az ajánlattevő az ajánlatban köteles megjelölni a szerződés teljesítésébe bevonni kívánt alvállalkozót.
12. § (1) Az  ajánlatokat tartalmazó iratok felbontását az  ajánlattételi határidő lejártának időpontjában kell megkezdeni.
A bontás mindaddig tart, amíg a határidő lejártáig benyújtott összes ajánlat felbontásra nem kerül.
(2) Az ajánlatok felbontásánál csak az ajánlatkérő nevében eljáró személyek lehetnek jelen.
 (3) Az  ajánlatok felbontásakor ismertetni kell az  ajánlattevők nevét, címét (székhelyét, lakóhelyét), valamint azokat
a főbb, számszerűsíthető adatokat, amelyek az értékelési szempont alapján értékelésre kerülnek.
13. § (1) Az  ajánlatok elbírálása során az  ajánlatkérő megvizsgálja, hogy az  ajánlatok megfelelnek-e az  ajánlattételi
felhívásban, a műszaki leírásban, valamint a jogszabályokban meghatározott feltételeknek.
(2) A  beszerzési eljárás nyertese az  az ajánlattevő, aki az  ajánlatkérő részére az  eljárást megindító felhívásban
meghatározott, a  (3)  bekezdés szerinti értékelési szempontok egyike szerint a  legkedvezőbb érvényes ajánlatot
tette.
(3) Az ajánlatok értékelési szempontja a következő lehet:
a) a legalacsonyabb összegű ellenszolgáltatás vagy
b) az összességében legelőnyösebb ajánlat kiválasztása.
(4) Ha az ajánlatkérő az összességében legelőnyösebb ajánlatot kívánja kiválasztani, köteles meghatározni
a) az összességében legelőnyösebb ajánlat megítélésére szolgáló részszempontokat;
b) részszempontonként az  azok súlyát meghatározó – a  részszempont tényleges jelentőségével arányban
álló – szorzószámokat;
c) az ajánlatok részszempontok szerinti tartalmi elemeinek értékelése során adható pontszám alsó és felső
határát, amely minden részszempont esetében azonos; valamint
d) azt a módszert (módszereket), amellyel megadja a ponthatárok közötti pontszámot.
(5) Az ajánlatok elbírálásáról hozott döntésről írásbeli összegezést kell készíteni, a döntés nyilvánosan nem hirdethető
ki. A döntésről az ajánlattevőket 5 munkanapon belül egyidejűleg, külön-külön, írásban kell értesíteni.
14. § (1) Eredményes beszerzési eljárás alapján a  szerződést a  nyertes ajánlattevővel kell írásban megkötni a  beszerzési
eljárásban közölt végleges feltételek, szerződéstervezet és ajánlat tartalmának megfelelően.
(2) A szerződésnek tartalmaznia kell – az eljárás során alkalmazott értékelési szempontra tekintettel – a nyertes ajánlat
azon elemeit, amelyek értékelésre kerültek.
(3) Ha az ajánlatkérő lehetővé tette a beszerzés egy részére történő ajánlattételt, a részek tekintetében nyertesekkel kell
szerződést kötni.
(4) Az ajánlatok elbírálásáról szóló írásbeli összegezésnek az ajánlattevők részére történt megküldése napjától a nyertes
ajánlattevő és a  második legkedvezőbb ajánlatot tett ajánlattevő ajánlati kötöttsége további harminc – építési
beruházás esetén további hatvan – nappal meghosszabbodik. Az  ajánlatkérő a  szerződést az  ajánlati kötöttség
időtartama alatt köteles megkötni.
(5) A beszerzési eljárás alapján megkötött szerződésekre az e rendeletben foglalt eltérésekkel a Polgári Törvénykönyvről
szóló törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
15. § (1) A szerződést a beszerzési eljárás alapján nyertes ajánlattevőként szerződő félnek kell teljesítenie.
 (2) Nyertes ajánlattevőként szerződő fél a szerződés teljesítésébe a 11. § (4) bekezdésében megjelölten túli alvállalkozót
különösen indokolt esetben, az ajánlatkérő előzetes engedélyével vonhat be.
16. § (1) A felek nem módosíthatják a beszerzési eljárás eredményeként megkötött szerződést, ha
a) a módosítás olyan feltételeket határoz meg, amelyek ha szerepeltek volna a  szerződéskötést megelőző
beszerzési eljárásban, a nyertes ajánlat helyett másik ajánlat nyertességét lehetővé tették volna,
b) a módosítás a szerződés gazdasági egyensúlyát a nyertes ajánlattevő javára változtatja meg, vagy
c) a módosítás a  szerződés tárgyától, illetve rendeltetésétől független, az  eredeti szerződésben foglalt
ajánlattevői kötelezettséghez képest új elemre terjeszti ki.
 (2) Az (1) bekezdés b) pontja alkalmazásában a szerződésben foglalt eredeti ellenérték 5%-ot meghaladó növekedését
minden esetben úgy kell tekinteni, hogy az  a  szerződés gazdasági egyensúlyát a  nyertes ajánlattevő javára
megváltoztatja.
17. § (1) A beszerzésekkel kapcsolatban felmerülő vitás kérdésekben a feleknek törekedniük kell a megegyezésre.
 (2) A rendelet hatálya alá tartozó beszerzésekkel kapcsolatos jogorvoslati eljárásra a Kbt. Ötödik Részét kell alkalmazni.
18. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
19. § E rendeletet a hatálybalépését követően megkezdett beszerzésekre kell alkalmazni.
20. § Ez a  rendelet a  honvédelem és biztonság területén egyes építési beruházásra, árubeszerzésre és
szolgáltatásnyújtásra irányuló, ajánlatkérő szervek vagy ajánlatkérők által odaítélt szerződések odaítélési
eljárásainak összehangolásáról, valamint a 2004/17/EK és 2004/18/EK irányelv módosításáról szóló 2009. július 13-i
2009/81/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek való megfelelést szolgálja.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
551/D/2007. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság alkotmányjogi panasz, valamint jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő h a t á r o z a t o t : 1. Az Alkotmánybíróság a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. IV. törvény 327. § (3) bekezdése, a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. LXXX. törvény 43. § (3) bekezdése, továbbá a bírósági végrehajtásról szóló 1994. LIII. törvény 52. § d) pontja, valamint az 54. § (1) bekezdés d) pontja alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
2. Az Alkotmánybíróság a Debreceni Munkaügyi Bíróság által az 5.M.1065/2006. számú ügyben alkalmazott, a
bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény 47. §
(1) és (2) bekezdései, valamint a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. törvény
43. § (3) bekezdése alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
3. Az Alkotmánybíróság a bírósági végrehajtásról
szóló 1994. évi LIII. törvény 52. § d) pontja, valamint az
54. § (1) bekezdés d) pontja – az Alkotmány 13. § (1) bekezdésének sérelmére alapított – alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítvány tárgyában az eljárást megszünteti.
I. Az indítványozó a bírósági végrehajtásról szóló 1994.
évi LIII. törvény (a továbbiakban: Vht.) 47. § (1) és (2) bekezdései, az 52. § d) pontja, valamint az 54. § (1) bekezdés
d) pontja, a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. törvény (a továbbiakban:
Tbj.) 43. § (3) bekezdése, továbbá a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban:
Ptk.) 327. § (3) bekezdése alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte alkotmányjogi panasz, valamint utólagos normakontroll keretében. Emellett
indítványozta, hogy az Alkotmánybíróság a támadott rendelkezések alkalmazhatóságát zárja ki a közigazgatási eljárásban, valamint a Debreceni Munkaügyi Bíróság
5.M.1065/2006. számú ügyében.
Álláspontja szerint a végrehajtás szünetelésének és
folytatásának [Vht. 52. § d) pont, és Vht. 54. § (1) bekezdés d) pont] intézménye „nem felel meg az egyértelműség,
a szabályozottság, a harmonizáltság és az összeütközés-mentesség feltételének” ezért az Alkotmány 2. §
(1) bekezdésébe ütközik, emellett a tulajdonhoz való jogot
is sérti, mert a „szünetelő végrehajtás elévülésbe torkolhat”. E rendelkezések – érvel az indítványozó – az Alkotmány 50. § (1) bekezdését is sértik, mert „a jogi szabályozás alkalmatlan arra, hogy a bíróságok (...) jogvédelmi feladataikat teljesíteni tudják”. A Vht. 47. § (1) és (2) bekezdése vonatkozásában az indítványozó nem jelölte meg,
hogy azok szerinte az Alkotmány mely rendelkezésével ellentétesek. A Tbj. 43. § (3) bekezdését az indítványozó
azért véli a jogállamiság követelményébe ütközőnek, mert
abból „nem állapítható meg egyértelműen, hogy a társadalombiztosítási szerv előtti eljárásban az írásos nyilatkozatot kinek [az igénylő ügyfélnek vagy a közigazgatási
szervnek] kell beszereznie”. A Ptk. 327. § (3) bekezdésének megsemmisítését az indítványozó azért kéri, mert álláspontja szerint az elévülés a felet a tulajdonától akarata
ellenére megfosztja, mely az Alkotmány 13. §-ába ütközik.
II. 1. Az Alkotmánynak az indítvánnyal érintett rendelkezései:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”
„13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
(2) Tulajdont kisajátítani csak kivételesen és közérdekből, törvényben szabályozott esetekben és módon, teljes,
feltétlen és azonnali kártalanítás mellett lehet.”
„50. § (1) A Magyar Köztársaság bíróságai védik és biztosítják az alkotmányos rendet, a természetes személyek, a
jogi személyek és a jogi személyiséggel nem rendelkező
szervezetek jogait és törvényes érdekeit, büntetik a bűncselekmények elkövetőit.”
2. A Ptk.-nak az indítvánnyal támadott rendelkezése:
„327. § (3) Ha az elévülést megszakító eljárás során
végrehajtható határozatot hoztak, az elévülést csak a végrehajtási cselekmények szakítják meg.”
3. A Vht.-nak az indítvánnyal támadott rendelkezései:
„47. § (1) A végrehajtási eljárás eredményes lefolytatá
sa érdekében a végrehajtó szükség esetén beszerzi az adós
lakóhelyére (tartózkodási helyére), székhelyére, telephelyére, munkahelyére (egyéni vállalkozására), jövedelmére
és a végrehajtás alá vonható vagyontárgyaira (ingó, ingatlan vagyon, bankszámla, betét, értékpapír, érdekeltség
gazdasági társaságban stb.) vonatkozó adatokat.
(2) A végrehajtó az (1) bekezdésben megjelölt eljárása
során megkeresheti az adósra és vagyonára vonatkozó
adatokat kezelő hatóságokat, szervezeteket, így különösen
a rendőrséget, a gépjárműveket nyilvántartó hatóságot, a
személyiadat- és lakcímnyilvántartó szerveket, okmányirodát, nyugdíjbiztosítási igazgatási szervet, az egészségbiztosítási szervet, adóhatóságot, cégbíróságot, pénzügyi
intézményeket, befektetési szolgáltatókat, ingatlanügyi
hatóságot, a vízi és légi járművek lajstromát, illetve nyilvántartását vezető szerveket, a távközlési szervezeteket, az
ingó jelzálogjogi nyilvántartást (a továbbiakban: zálogjogi
nyilvántartás), a közjegyzőket, továbbá a kamarát az adós
gazdálkodó szervezetekről vezetett nyilvántartásba történő betekintés céljából.”
„52. § A végrehajtás szünetel, ha
(...)
d) az adósnak nincs lefoglalható vagyontárgya, illető
leg a lefoglalt vagyontárgy értékesítése sikertelen volt
(...)”
„54. § (1) A végrehajtást akkor lehet folytatni, ha az
52. §
(...)
d) pontja esetén valószínűsítették, hogy az adósnak van
olyan vagyontárgya, amely lefoglalható, illetőleg értékesíthető (...)” 4. A Tbj.-nek az indítvánnyal támadott rendelkezése:
„43. § (3) Az e törvényben nem szabályozott esetben
adatok továbbításának csak akkor van helye, ha ahhoz az
érintett írásban hozzájárult.”
III. Az indítvány részben nem megalapozott, részben érdemi elbírálásra alkalmatlan.
1. Az Alkotmánybíróság megvizsgálta, hogy az alkotmányjogi panasz megfelel-e az Alkotmánybíróságról
szóló 1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.)
48. § (1) és (2) bekezdéseiben meghatározott követelményeknek.
1.1. Az Abtv. 48. § (1) bekezdése kimondja: Az Alkotmányban biztosított jogainak megsértése miatt alkotmányjogi panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz az, akinek a jogsérelme az alkotmányellenes jogszabály alkalmazása folytán következett be, és egyéb jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette, illetőleg más jogorvoslati lehetőség
nincs számára biztosítva. Az Abtv. 48. § (2) bekezdése
szerint alkotmányjogi panaszt a jogerős határozat kézbesítésétől számított hatvan napon belül lehet írásban benyújtani.
Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az indítványozó a Debreceni Munkaügyi Bíróság jogerős ítéletét
2007. március hó 14. napján vette kézhez, és indítványa
2007. május hó 10. napján, azaz a hatvan napos határidőn
belül érkezett.
Az Alkotmánybíróság alkotmányjogi panasz keretében
kizárólag azokat a jogszabályokat vizsgálhatja, amelyek
nek a jogerős határozatban történő alkalmazása során az
indítványozó vélt jogsérelme bekövetkezett, ezért az alkotmányjogi panasz tárgya kizárólag a Debreceni Munkaügyi Bíróság jogerős ítéletében alkalmazott jogszabályi
rendelkezések – azaz a Vht. 47. § (1) és (2) bekezdése, valamint a Tbj. 43. § (3) bekezdése – lehetnek.
1.2. Az Alkotmánybíróság a Vht. 47. § (1) és (2) bekezdésével összefüggésben az alábbiakat állapítja meg. Az
Abtv. 22. § (2) bekezdése szerint az Alkotmánybíróság határozott kérelem alapján jár el, mely kérelemben három
feltételnek kell együttesen fennállnia: egyrészt a kérelemnek tartalmaznia kell a sérelmezett jogszabályi rendelkezést, továbbá az Alkotmány érintett szakaszát, valamint
azt az indokot, amely alapján az indítványozó az alkotmánysértést fennállónak véli. Jelen ügyben az indítványozó nem jelölte meg pontosan, hogy a támadott rendelkezés
véleménye szerint az Alkotmány mely rendelkezésébe ütközik, emiatt a kérelem érdemben nem bírálható el. Tekintettel arra, hogy a fentiekben ismertetett, az Abtv. 22. §
(2) bekezdésében rögzített feltételeknek az Alkotmánybírósághoz benyújtott jelen kérelem nem felelt meg, az Alkotmánybíróság azt – mint érdemi vizsgálatra alkalmatlant – visszautasította.
1.3. A Tbj. 43. § (3) bekezdését az indítványozó azért
véli a jogállamiság követelményébe ütközőnek, mert számára nem egyértelmű, hogy a társadalombiztosítási szerv
előtti eljárásban az írásos nyilatkozatot az igénylő ügyfélnek vagy a közigazgatási szervnek kell beszereznie.
Az Alkotmánybíróság a 65/1992. (XII. 17.) AB határozatában kifejtette: „Az alkotmányjogi panasz az Alkotmányban szabályozott alapvető jogok védelmének eszköze, mely alapvető jogok rendeltetése az, hogy az államhatalommal szemben alkotmányos garanciákat teremtsenek
az állampolgár, az egyén vagy egy közösség jogainak védelmére, cselekvési autonómiájának biztosítására”. (ABH
1992, 289, 291.)
Az Alkotmánybíróság a fentiekre tekintettel megállapítja, hogy az alkotmányjogi panasz tartalmi követelményei
jelen ügyben nem teljesülnek. Az indítványozó ugyanis
nem hivatkozott az Alkotmányban foglalt valamely alapjogának megsértésére, az alkotmányjogi panaszban kizárólag a jogbiztonság absztrakt követelményének sérelmét
jelölte meg. Az 1140/D/2006. AB végzésében az Alkotmánybíróság rámutatott arra, hogy „[a] jogállamiság részét képező jogbiztonság követelménye önmagában azonban nem minősül az állampolgár Alkotmányban biztosított
jogának. Ugyanígy nem tekinthetők az Alkotmányban biztosított jognak az általuk felhívott, az egyes jogforrások kiadását rendező hatásköri szabályok, illetve a jogforrási
hierarchiát szabályozó alkotmányos rendelkezések sem.
Ezek alapján konkrét alapjogsérelem nem állapítható
meg.” (ABK 2008. január, 127, 128.)
Erre tekintettel az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, módosított és egységes szerkezetbe foglalt 3/2001. (XII. 3.) Tü határozat
(a továbbiakban: Ügyrend, ABH 2003, 2065.) 29. §
e) pontjában foglaltak szerint az alkotmányjogi panaszt az
Alkotmány 2. § (1) bekezdése vonatkozásában visszautasította. 2. Ezt követően az Alkotmánybíróság az utólagos normakontroll indítvánnyal támadott jogszabályi rendelkezések alkotmányosságát vizsgálta meg.
2.1. Az indítványozó szerint a végrehajtás szünetelésének és folytatásának [Vht. 52. § d) pont, és Vht. 54. §
(1) bekezdés d) pont] intézménye nem felel meg az egyértelműség követelményének, ezért az Alkotmány 2. §
(1) bekezdésébe ütközik. A támadott rendelkezések a végrehajtásnak az adós vagyontalansága miatt bekövetkező
szüneteléséről, valamint arról rendelkeznek, hogy a szünetelő végrehajtás akkor folytatható, ha valószínűsítették,
hogy az adósnak van olyan vagyontárgya, amely lefoglalható, illetőleg értékesíthető.
Az Alkotmánybíróság – az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében szabályozott jogbiztonság követelményének sérelmével összefüggésben – számos határozatában kifejtette,
hogy a jogállam alapvető, nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A 26/1992. (IV. 30.) AB határozatában az Alkotmánybíróság elvi éllel mutatott rá arra, hogy a világos,
érthető és megfelelően értelmezhető normatartalom a normaszöveggel szemben alkotmányos követelmény (ABH
1992, 135, 142.).
A normavilágosság sérelme miatt az alkotmányellenesség akkor állapítható meg, ha a szabályozás a jogalkalmazó számára értelmezhetetlen, vagy eltérő értelmezésre
ad módot és ennek következtében a norma hatását tekintve
kiszámíthatatlan, előre nem látható helyzetet teremt a címzettek számára, illetőleg a normaszöveg túl általános megfogalmazása miatt teret enged a szubjektív, önkényes jogalkalmazásnak. (Pl. 1160/B/1992. AB határozat, ABH
1993, 607.)
A 42/1997. (VII. 1.) AB határozat szerint „[a]lkotmányellenessé nyilvánítható az a szabály, amely értelmezhetetlen voltánál fogva teremt jogbizonytalanságot, mert hatását tekintve nem kiszámítható és címzettjei számára előre
nem látható.” (ABH 1997, 299, 301.)
Jelen esetben az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy
a támadott jogszabályok tartalma nem utal a norma értelmezhetetlenségére, kiszámíthatatlanságára, vagy túlzottan
általános megfogalmazására, így nem eredményez jogbizonytalanságot sem.
Mindezekre tekintettel a támadott jogszabályi rendelkezések megfelelnek a normavilágossággal szemben támasztott követelményeknek, ezért nem megalapozott azon indítványozói hivatkozás, hogy a támadott jogszabályi rendelkezések az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt
jogállamiság elvéből levezetett jogbiztonság követelményét sértik. Emiatt az Alkotmánybíróság az indítványt ebben a tekintetben elutasította.
2.2. Az indítványozó szerint a Vht. 52. § d) pontja, és
Vht. 54. § (1) bekezdés d) pontja sértik a tulajdonhoz való
jogot [Alkotmány 13. § (1) bekezdés], valamint a bíróságoknak az Alkotmány 50. § (1) bekezdéséből eredő feladatait is ellehetetlenítik.
2.2.1. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a támadott rendelkezéseknek az Alkotmány 13. §-ába való ütközését a 373/D/2005. AB határozatban (a továbbiakban:
Abh.) már vizsgálta és az indítványt elutasította. A korábbi
alkotmányossági vizsgálatra tekintettel az Alkotmánybíróságnak elsősorban azt kellett eldöntenie, hogy az indítvány
nem minősül-e „ítélt dolognak”. Az Ügyrend 31. § c) pontja szerint ugyanis, ha az indítvány az Alkotmánybíróság
által érdemben már elbírált jogszabállyal azonos jogszabály (jogszabályi rendelkezés) felülvizsgálatára irányul, és
az indítványozó az Alkotmánynak ugyanarra a §-ára, illetőleg alkotmányos elvére (értékére) – ezen belül azonos alkotmányos összefüggésre – hivatkozva kéri az alkotmánysértést megállapítani, az Alkotmánybíróság az eljárást
megszünteti, mivel az „ítélt dolognak” minősül.
Mivel az indítvány azon része, mely a Vht. 52. §
d) pontjának, valamint az 54. § (1) bekezdése d) pontjának
az Alkotmány 13. § (1) bekezdésébe ütközését állította, az
Alkotmánynak ugyanarra a §-ára és azonos alkotmányos
összefüggésre hivatkozva kérte az alkotmánysértést megállapítani, mint az Abh. esetében, ezért az „ítélt dolognak”
minősül, így az Alkotmánybíróság az eljárást megszüntette.
2.2.2. Ezen túl az Alkotmány 50. § (1) bekezdése a bíróságok feladatáról rendelkezik. A végrehajtási eljárás
szünetelése és bizonyos feltételek fennállása esetén történő továbbfolytatása semmilyen közvetlen összefüggésben
nincs a bírósági eljárással, illetve ebből következően a bíróságok feladataival.
Ezen alkotmányi rendelkezés, valamint a Vht. 52. §
d) pontja és az 54. § (1) bekezdés d) pontja között alkotmányos összefüggés nem állapítható meg. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint az érdemi alkotmányossági összefüggés hiánya az indítvány elutasítását eredményezi (Pl. 698/B/1990. AB határozat, ABH 1991,
716–717.). Ezért az Alkotmánybíróság az indítványt ebben a részében is elutasította.
2.3. Az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszban a Tbj. 43. § (3) bekezdését formai okok miatt visszautasította, azonban utólagos normakontroll indítványként
az alábbiak szerint elbírálta.
Az indítványozó szerint a támadott rendelkezés nem
egyértelmű, ami miatt az a jogállamiság követelményébe
ütközik. Az Alkotmánybíróság fenntartja azon álláspontját, melyet a jogállamiság követelményével összefüggésben jelen határozatban ismertetett. Ezen túl az 534/E/2001.
AB határozatában az Alkotmánybíróság kifejtette: „[a]
jogszabály mindig általánosságban, elvontan szabályoz,
az absztrakt norma konkrét jogesetre alkalmazása – és ezáltal tartalommal kitöltése – a jogalkalmazó feladata. A
jogalkalmazás során általában szükséges az alkalmazandó
norma értelmezése, melyhez segítséget nyújthat maga a
jogszabály (az értelmező rendelkezései vagy az indokolása, amelyből kitűnhet a jogalkotó szándéka), a hosszabb
időn keresztül kialakult-kialakított jogi (értelmezési) gyakorlat stb. (...) [e]gy jogszabály vagy annak valamely rendelkezése csak akkor tekinthető az Alkotmány 2. § (1) be-
kezdésében meghatározott jogállamiság szerves részét képező jogbiztonság követelményébe ütközőnek, ha megfogalmazása olyannyira homályos, hogy jogalkalmazói értelmezéssel sem tölthető ki tartalommal, vagy határozatlansága lehetőséget ad a szubjektív jogalkalmazói döntésre, a különböző jogalkalmazók eltérő gyakorlatára, a jogegység hiányára.” (ABH 2002, 1283, 1291.)
Az Alkotmánybíróság rámutat arra, hogy a Vht. 47. §
(1) bekezdése az eljáró végrehajtó számára megkeresési
kötelezettséget ír elő. A megkeresés lehetséges címzettjeit
a (2) bekezdés tartalmazza azzal, hogy amennyiben adat
merül fel – akár a végrehajtást kérő bejelentése alapján –
arra vonatkozólag, hogy a megkeresendő szerv(ek) érdemi
információval rendelkezhet(nek) az adós vagyonával kapcsolatban, akkor ennek/ezek megkeresése a végrehajtó
számára kötelezettséggé változik. Ennek elmaradása esetén – a végrehajtó mulasztására hivatkozással – a végrehajtást kérő végrehajtási kifogást terjeszthet elő a bíróságnál.
Az Alkotmánybíróság utal arra, hogy a Tbj. 42. § (3) bekezdése szerint az igazgatási szerv, valamint a társadalombiztosítási feladatokat ellátó foglalkoztatók és egyéb szervek nem társadalombiztosítási szerv és természetes személy részére adatot csak törvény, illetve törvény felhatalmazása alapján – a felhasználás céljának és jogalapjának
egyidejű megjelölése mellett – jogszabályban meghatározott módon szolgáltathatnak. Ilyen felhatalmazást tartalmaz a végrehajtói megkeresésre vonatkozóan a Vht.
47. §-ának fent ismertetett rendelkezése. A Vht. e végrehajtói megkereséssel összefüggésben értelemszerűen nem
írja elő, hogy az ez alapján történő adatszolgáltatásra kizárólag az érintett (az adós) írásbeli hozzájárulása esetén van
lehetőség, hiszen az a végrehajtást kérő érdekeivel lenne
ellentétes. Emellett alkalmas volna arra is, hogy az adós a
hozzájárulásának megtagadásával a vele szemben folyó
végrehajtási eljárás sikerét hiúsítsa meg, mely nyilvánvalóan ellentétes volna a végrehajtás, mint a követelések állami kényszer útján történő érvényesítésének komplex
jogintézményével. A Vht. mint lex specialis tehát nem engedi érvényesülni a Tbj. 43. § (3) bekezdése szerinti (adatok továbbításának csak akkor van helye, ha ahhoz az érintett írásban hozzájárult) lex generalis-t. Emellett a Tbj.
42. § (4) bekezdése értelmében a bíróságok feladataik ellátása érdekében a nyilvántartásba felvett adatok teljes körének igénylésére jogosultak. A Vht. 1. §-a pedig kimondja,
hogy a bíróságok határozatait bírósági végrehajtás útján
kell végrehajtani. Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint tehát a Tbj. 43. § (3) bekezdésének megfogalmazása
– tekintettel a támadott jogszabályi rendelkezéshez közvetlenül kapcsolódó szabályokra, a jogszabályi környezetre, valamint az eljárás kérelemre történő megindulására –
elegendően pontos, így a jogalkalmazó szervek megfelelő
tartalommal kitölthetik és alkalmazhatják. Erre tekintettel
az Alkotmánybíróság az indítványt ebben a tekintetben elutasította.
2.4. A Ptk. 327. § (3) bekezdésének megsemmisítését
az indítványozó azért kéri, mert álláspontja szerint az elévülés a felet a tulajdonától akarata ellenére megfosztja,
mely az Alkotmány 13. §-ába ütközik. A támadott rendelkezés egy eljárási szabályt fogalmaz meg, nevezetesen, ha
az elévülést megszakító eljárás során végrehajtható határozatot hoztak, az elévülést csak a végrehajtási cselekmények szakítják meg. Az Alkotmánybíróság megítélése szerint ezen eljárási jellegű jogosultság és az Alkotmány tulajdonhoz való jogot megfogalmazó 13. § (1) bekezdése
között értékelhető alkotmányjogi összefüggés nem állapítható meg, mely az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata
szerint az indítvány elutasítását eredményezi.
(698/B/1990. AB határozat, ABH 1991, 716–717.) Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság az indítványt ebben a tekintetben is elutasította.
3. Mivel az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszt visszautasította, ezért nem rendelkezett a támadott
jogszabályi rendelkezéseknek a Debreceni Munkaügyi Bíróság 5.M.1065/2006/3. számú jogerős ítéletében történő
alkalmazási tilalmának kimondásáról.
Budapest, 2008. december 2. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
67/2011. (VII. 13.) VM rendelete az élelmiszerek ionizáló sugárzással való kezelésének szabályairól.
Az élelmiszerláncról és hatósági felügyeletéről szóló 2008. évi XLVI. törvény 76. §-a (2) bekezdésének 2., 3., 5., 26. és 42. pontjában,
valamint a 11. § (2) bekezdésének c) pontja tekintetében a vad védelméről, a vadgazdálkodásról, valamint a vadászatról szóló
1996. évi LV. törvény 100. § (1) bekezdése c) pontjának 9. alpontjában foglalt felhatalmazás alapján egyes miniszterek, valamint
a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 94. §-ának c) és
d) pontjában, valamint a 11. § (2) bekezdésének c) pontja tekintetében az i) pontban foglalt feladatkörömben eljárva,
a következőket rendelem el: 1. § (1) Ezt a rendeletet az ionizáló sugárzással kezelt élelmiszerek és élelmiszer-összetevők (a továbbiakban: élelmiszerek)
kezelésére és forgalmazására kell alkalmazni. (2) Nem kell alkalmazni ezt a rendeletet:
a) a mérő vagy a vizsgáló berendezések által keltett ionizáló sugárzásnak kitett élelmiszerekre, feltéve, hogy
az elnyelt dózis – röntgensugarak esetében 10 MeV, neutronok esetében 14 MeV, egyéb esetekben 5 MeV
maximális sugárzási energiaszinten – nem haladja meg a neutronokat alkalmazó készülék esetén a 0,01 Gy-t,
egyéb esetekben a 0,5 Gy-t; b) olyan élelmiszerek ionizáló sugárzással való kezelésére, amelyeket steril diétát igénylő betegek számára
készítenek orvosi felügyelet mellett. (3) Ionizáló sugárzással kezelt élelmiszer csak akkor hozható forgalomba, ha megfelel ezen rendelet előírásainak.
2. § (1) Az ionizáló sugárzással kezelhető élelmiszerek listáját és a megengedett elnyelt ionizáló energia dózisait az
1. melléklet tartalmazza. (2) Az élelmiszerek csak akkor kezelhetők ionizáló sugárzással, ha azok kielégítik a 2. mellékletben előírt feltételeket.
A kezelés során az élelmiszer érzékszervi tulajdonságai nem változhatnak meg.
(3) Az élelmiszereket csak a 3. mellékletben felsorolt forrásokkal szabad ionizáló sugárzással kezelni.
(4) Az ionizáló sugárzással kezelt élelmiszerek által teljes átlagos elnyelt dózist a 4. melléklet szerint kell számítani.
(5) Az 1. mellékletben fel nem sorolt élelmiszerek ionizáló sugárzással való kezelését a Mezőgazdasági Szakigazgatási
Hivatal (a továbbiakban: MgSzH) engedélyezheti. (6) Az engedély kiadásáért, az élelmiszer-ellenőrzési igazgatási szolgáltatási díjakról szóló jogszabályban foglaltak
szerinti, igazgatási szolgáltatási díjat kell fizetni. Az engedély kérelmet a kezelni kívánt élelmiszer első forgalomba
hozatalát megelőzően kell benyújtani. (7) Az engedélyhez a kérelmet az élelmiszert kezeltetni kívánó élelmiszer-vállalkozás nyújthatja be a 2. mellékletben
foglaltak teljesülése esetén. A kérelemnek tartalmaznia kell a kezelés indokait, a kezelés szükségességét és
eredményességét alátámasztó vizsgálati eredményeket, az elnyelt ionizáló energia dózist és minden olyan adatot,
amely segíti a kérelem elbírálását. (8) Az MgSzH az élelmiszerek ionizáló sugárzással történő kezelésére vonatkozó engedélyt abban az esetben adja meg, ha
a) az érintett élelmiszer kezeléséről az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság (a továbbiakban: Hatóság) kedvező
véleményt alkotott; b) a teljes átlagos elnyelt dózis nem lépi túl a Hatóság által ajánlott határértékeket;
c) az ionizáló besugárzás és a forgalomba hozatal e rendelet rendelkezéseinek megfelelően történik.
(9) A Vidékfejlesztési Minisztérium (a továbbiakban: minisztérium) az MgSzH által kiadott megindokolt engedélyt az
Európai Bizottsághoz és az Európai Unió tagállamainak illetékes hatóságaihoz továbbítja.
3. § (1) Az élelmiszerekre vonatkozó megengedett elnyelt ionizáló energia dózist – a megengedett érték túllépése nélkül –
részdózisokban is lehet alkalmazni. (2) Az ionizáló sugárzással való kezelés nem alkalmazható semmiféle olyan kémiai kezeléssel kombinálva, amelyet az
ionizáló sugárzással való kezeléssel azonos célból végeznek. 4. § (1) Az ionizáló sugárzással kezelt élelmiszereken – az élelmiszerek jelöléséről szóló külön jogszabályban előírtakon
túl – a (2)–(5) bekezdésekben foglaltakat is fel kell tüntetni.
(2) A végső fogyasztónak, vagy a közétkeztetésben – ideértve a vendéglátást is – működő élelmiszer-vállalkozásnak szánt
élelmiszer esetén a) az élelmiszerek jelöléséről szóló külön jogszabályban előírt feliratot a termék előrecsomagolásán, illetve
ömlesztett termék esetén a termék nevéhez kapcsolódva az ár feltüntetésére szolgáló címkén vagy a termék
tárolójához kapcsolva egyéb jól látható módon fel kell tüntetni,
b) a kezelt élelmiszer-összetevőnek az élelmiszeren való felsorolásakor az összetevő neve mellett az a) pont szerinti
kifejezést fel kell tüntetni a termék előrecsomagolásán, illetve az ömlesztett termék esetén a termék nevéhez
kapcsolódva, az ár feltüntetésére szolgáló címkén vagy a termék tárolójához kapcsolva, egyéb jól látható módon,
c) a b) pont szerinti jelölés abban az esetben is kötelező, ha az adott élelmiszer-összetevőt az élelmiszerek jelöléséről
szóló külön jogszabályban előírtak alapján nem kell feltüntetni.
(3) Amennyiben a közétkeztetésben – ideértve a vendéglátást is – a végső fogyasztónak ionizáló sugárzással kezelt
élelmiszer, vagy olyan nem kezelt élelmiszerben lévő ionizáló sugárzással kezelt élelmiszer-összetevő kerül
felszolgálásra, azt a végső fogyasztó tudomására kell hozni.
(4) Nem a végső fogyasztónak, vagy a közétkeztetésben – ideértve a vendéglátást is – működő élelmiszer-vállalkozásnak
szánt élelmiszer esetén fel kell tüntetni a) a (2) bekezdés a) pontja szerinti kifejezést mind az élelmiszer, mind a nem kezelt élelmiszerben lévő kezelt
élelmiszer-összetevők esetén, b) az ionizáló sugárzással való kezelést végző létesítmény nevét, címét vagy a működési engedélyezés során kapott
azonosító számát. (5) A kezelés tényét minden esetben fel kell tüntetni a kezelt élelmiszert kísérő vagy arra vonatkozó dokumentumokon.
5. § (1) Élelmiszerek ionizáló sugárzással való kezelését csak engedéllyel rendelkező létesítményben szabad végezni.
(2) Az (1) bekezdés szerinti engedély akkor adható meg, ha
a) a létesítmény megfelel az 5. mellékletben foglaltaknak,
b) megnevezik azt a személyt, aki felelős az 5. mellékletben meghatározott feltételek teljesítéséért,
c) a megnevezett felelős személy rendelkezik szakirányú mesterfokozatú végzettséggel.
(3) Az (1) bekezdés szerinti engedélyt az MgSzH adja ki. Az engedély kiadásáért, az élelmiszer-ellenőrzési igazgatási
szolgáltatási díjakról szóló jogszabályban foglaltak szerinti, igazgatási szolgáltatási díjat kell fizetni. Az engedélyezett
létesítményt az MgSzH egyúttal azonosító számmal látja el.
(4) A megyei kormányhivatal élelmiszerlánc-biztonsági és állategészségügyi igazgatósága ellenőrzi az élelmiszereknek
a létesítményben végzett ionizáló sugárzással történő kezelését. (5) Az MgSzH összeállítja, és a tárgyévet követő év január 15-ig eljuttatja a minisztérium részére az élelmiszerek ionizáló
sugárzással történő kezeléséről szóló éves ellenőrzési jelentést. Az ellenőrzési jelentésnek tartalmaznia kell:
a) az ionizáló sugárzást végző létesítményben végzett vizsgálatok eredményeit, különösen a kezelt termékeket és
mennyiségeit, valamint az alkalmazott dózisokat, b) a forgalomba hozott termékeken végzett vizsgálatok eredményeit. A vizsgálati módszereknek meg kell felelni
a takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állat-egészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok
követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről
szóló 882/2004/EK rendelet 11. cikkében meghatározottaknak. (6) Az (1) bekezdés szerinti engedéllyel rendelkező létesítmény engedélyezésével kapcsolatos dokumentumokat,
valamint az (5) bekezdés szerinti éves ellenőrzések tapasztalatait a minisztérium juttatja el az Európai Bizottsághoz.
6. § (1) Az élelmiszerek ionizáló sugárzással való kezelését végző létesítményeknek minden egyes ionizáló sugárforrás
használatára vonatkozóan nyilvántartást kell vezetniük. Ebben minden kezelt élelmiszertétel esetén fel kell tüntetni:
a) az ionizáló sugárzással kezelt élelmiszer megnevezését és mennyiségét,
b) a tétel számát, c) az ionizáló sugárzással való kezelést megrendelő nevét,
d) a kezelt élelmiszer átvevőjét, e) az ionizáló sugárzással való kezelés időpontját,
f) a kezelt élelmiszer csomagolóanyagát, g) a 4. melléklet szerint elvégzett dozimetriás vizsgálatokkal kapott eredményeket, részletezve az elnyelt dózis alsó
és felső határát és az ionizáló sugárzással való kezelés típusát,
h) hivatkozást a kezdeti dózist érvényesítő ellenőrző (validálási) mérésekre.
(2) Az (1) bekezdés szerinti nyilvántartásokat öt évig meg kell őrizni.
7. § (1) Harmadik országból és a tagállamok közötti kereskedelemből származó ionizáló sugárzással kezelt élelmiszerekkel
kapcsolatosan, mennyiségi korlátozás nélkül, be kell tartani az élelmiszer-előállítás és -forgalmazással kapcsolatos
adatszolgáltatásról és nyomonkövethetőségről szóló külön jogszabályban foglaltakat. (2) Ionizáló sugárzással kezelt élelmiszert csak akkor lehet harmadik országból behozni, ha
a) megfelel az adott élelmiszerre vonatkozó követelményeknek, b) olyan okmányok kísérik, amelyek feltüntetik az ionizáló sugárzással való kezelést végző létesítmény nevét és
címét, és megadják a 6. § szerinti adatokat,
c) olyan létesítményben kezelték, amely szerepel az Európai Unió által elismert létesítmények listáján, amely
megtalálható az Európai Bizottság internetes honlapján. 8. § Az ionizáló sugárzással kezelendő élelmiszerek csomagolására használt anyagoknak, műszaki-technológiai és
élelmiszer-biztonsági szempontból, a felhasználási célnak megfelelőnek kell lenniük.
9. § Az élelmiszerek jelöléséről szóló 19/2004. (II. 26.) FVM–ESZCSM–GKM együttes rendelet 6. §-ának (6) bekezdése
helyébe a következő rendelkezés lép: „(6) A megnevezésnek vagy a megnevezés kiegészítésének utalnia kell az élelmiszer fizikai állapotára vagy kezelésére
(például porított, fagyasztva szárított, gyorsfagyasztott, sűrített, füstölt), amennyiben az ilyen jelölés hiánya alkalmas
a fogyasztók megtévesztésére. Az ionizáló energiával kezelt élelmiszer jelölésében fel kell tüntetni a „sugárkezelt”
vagy az „ionizáló sugárzással kezelt” kifejezést.” 10. § Az élelmiszer-előállítással és -forgalmazással kapcsolatos adatszolgáltatásról és nyomonkövethetőségről szóló
3/2010. (VII. 5.) VM rendelet Melléklete e rendelet 6. melléklete szerint módosul.
11. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő 15. napon lép hatályba.
(2) Hatályát veszti a) a Magyar Élelmiszerkönyv közösségi előírások átvételét megvalósító kötelező előírásairól szóló 56/2004. (IV. 24.)
FVM rendelet, b) a Magyar Élelmiszerkönyv közösségi előírások átvételét megvalósító kötelező előírásairól szóló 56/2004. (IV. 24.)
FVM rendelet módosításáról szóló 79/2006. (XI. 17.) FVM rendelet,
c) a vad védelméről, a vadgazdálkodásról, valamint a vadászatról szóló 1996. évi LV. törvény végrehajtásának
szabályairól szóló 79/2004. (V. 4.) FVM rendelet 55. §-ának (3) bekezdése.
(3) Az e rendelettel megállapított jelölési előírásnak nem megfelelő csomagolóanyagot 2012. július 1-jéig lehet
felhasználni és az addig előállított és csomagolt termékek minőség megőrzési idejük lejártáig forgalmazhatók.
12. § Ez a rendelet a következő irányelveknek való megfelelést szolgálja:
a) az Európai Parlament és a Tanács 1999/2/EK irányelve (1999. február 22.) az ionizáló sugárzással kezelt
élelmiszerekre és élelmiszer-összetevőkre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről, b) az Európai Parlament és a Tanács 1999/3/EK irányelve (1999. február 22.) az ionizáló sugárzással kezelt
élelmiszerek és élelmiszer-összetevők közösségi listájának megállapításáról, c) a Tanács 2006/107/EK irányelve (2006. november 20.) az emberi fogyasztásra szánt gyorsfagyasztott élelmiszerekre
vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 89/108/EGK irányelvnek, valamint az élelmiszerek
címkézésére, kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 2000/13/EK
európai parlamenti és tanácsi irányelvnek Bulgária és Románia csatlakozására tekintettel történő kiigazításáról.
Dr. Fazekas Sándor s. k.,
vidékfejlesztési miniszter


text:
2/2016. (I. 7.) ORFK utasítása a lőfegyverek hatósági tárolásának, értékesítésének, elidegenítésének, hatástalanításának, érték nélküli leadásának, megsemmisítésének szabályairól.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjában, valamint a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény
6. § (1) bekezdés b) pontjában kapott felhatalmazás alapján, a fegyverekről és lőszerekről szóló 253/2004. (VIII. 31.) Korm. rendelet
5. § (1a) pontjában, a lőterekről, a lőfegyverek, lőszerek hatósági tárolásáról, a fegyvertartáshoz szükséges elméleti és jártassági
követelményekről szóló 49/2004. (VIII. 31.) BM rendelet 12–18.  §-ában, a  fegyverismereti vizsga, a  fegyverforgalmazási vizsga,
a  lőfegyver, lőszer hatósági tárolása és a  fegyverekkel, lőszerekkel kapcsolatos tevékenységek engedélyezésének igazgatási
szolgáltatási díjairól szóló 50/2004. (VIII. 31.) BM rendelet 2. § (1) bekezdésében foglaltak egységes végrehajtására kiadom az alábbi
utasítást:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. Ezen utasítás hatálya:
a) az Országos Rendőr-főkapitányságra;
b) a Készenléti Rendőrségre;
c) a Repülőtéri Rendőr Igazgatóságra;
d) a megyei (budapesti) rendőr-főkapitányságokra;
e) a rendőrkapitányságokra és a határrendészeti kirendeltségekre
terjed ki.
II. FEJEZET
A HATÓSÁGI TÁROLÁS SZABÁLYAI 2. A lőfegyver, lőszer (töltény) hatósági tárolásának elrendelése, a fegyvernyilvántartásban történő rögzítése a megyei
(fővárosi) rendőr-főkapitányságok, illetve a  rendőrkapitányságok igazgatásrendészeti szervezeti elemeinek
(a továbbiakban együtt: hatóság) a feladata.
3. A hatósági tárolást a megyei rendőr-főkapitányságok fegyverraktárai, Budapesten a Budapesti Rendőr-főkapitányság
igazgatásrendészeti szervezeti elemei (a továbbiakban együtt: tárolást végző) végzik.
4. A hatóság a  lőfegyver, lőszer (töltény) hatósági tárolását a  lőterekről, a  lőfegyverek, lőszerek hatósági tárolásáról,
a  fegyvertartáshoz szükséges elméleti és jártassági követelményekről szóló 49/2004. (VIII. 31.) BM rendelet
(a továbbiakban: R.) 13. §-ában meghatározottak kivételével határozatba foglalva rendeli el.
5. A 4.  pont szerinti határozat rendelkező részének tartalmaznia kell a  fegyverismereti vizsga, a  fegyverforgalmazási
vizsga, a lőfegyver, lőszer hatósági tárolása és a fegyverekkel, lőszerekkel kapcsolatos tevékenységek engedélyezésének
igazgatási szolgáltatási díjairól szóló 50/2004. (VIII. 31.) BM rendelet (a továbbiakban: BM rendelet) 2. § (1) bekezdésében
fegyverenként meghatározott tárolási díj összegét, a díj befizetésének módját, továbbá a tulajdonos tájékoztatását
az R. 12. § (3) bekezdésében, 14. § (1) és (2) bekezdésében, valamint 15. § (3) bekezdésében foglaltakról.
6. A hatóság a lőfegyver, lőszer (töltény) hatósági tárolásra történő átvételekor átadás-átvételi jegyzőkönyvet készít, és
az 1. mellékletben szereplő műszaki állapot felmérő lapot (a továbbiakban: állapot felmérő lap) állít ki.
7. Az átvételt követően a  hatóság az  R. 12.  § (2)  bekezdésében meghatározott határidőn belül a  lőfegyvert, lőszert
(töltényt) a határozat, az átadás-átvételi jegyzőkönyv és az állapot felmérő lap, illetve az R. 13. §-ában meghatározott
esetekben az átadás-átvételi jegyzőkönyv és az állapot felmérő lap egy másolati példányával együtt adja át a tárolást
végzőnek.
8. Az átadás-átvételi jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell
a) az átadó (tulajdonos) nevét, személyi adatait, elérhetőségét (lakcímét, telefonszámát), eljárásjogi helyzetét,
b) a lőfegyver gyártmányát, típusát, gyártási számát, kaliberét,
c) a tartási engedély meglétét igazoló hatósági igazolvány számát,
d) a lőszer (töltény) kaliberét, darabszámát,
e) az átvett tartozékok megjelölését,
f ) a jegyzőkönyv készítésének helyét, idejét,
g) az átadó és az átvevő személy aláírását,
h) a tulajdonos tájékoztatását
ha) a fegyverenként meghatározott tárolási díj összegéről,
hb) a díj befizetésének módjáról,
hc) a rendelkezési lehetőségéről,
hd) a rendelkezés elmaradása esetén ennek jogkövetkezményeiről, valamint
i) a tulajdonosnak a tájékoztatás megértéséről és tudomásulvételéről szóló nyilatkozatát.
9. Az átvétel és a  hatósági tárolás megkezdésének időpontja között a  lőfegyver, lőszer (töltény) tárolása
páncélszekrényben, lemezszekrényben, keményfából vagy annak szilárdságával egyenértékű anyagból készített
biztonsági zárral zárható szekrényben történhet, oly módon, hogy azokhoz illetéktelen személy ne férjen hozzá.
A lőfegyvert ürítve, a véletlen elsülés ellen biztosítva kell tárolni.
10. A hatósági tárolásra átvett lőfegyver, lőszer (töltény) tárolását, a tárolást végzőnél külön tűzbiztos, páramentes, száraz
klímájú – a  szolgálati lőfegyverek, lőszerek, robbanóanyagok és pirotechnikai eszközök tárolásának és biztonsági
követelményeinek meghatározásáról, a lőfegyverek, lőszerek és fegyverzeti tartozékok kezelésének, nyilvántartásának,
őrzésének és ellenőrzésének szabályozásáról szóló ORFK utasításban meghatározottak szerinti – fegyverszobára és
a lőszerek tárolási rendjére vonatkozó biztonsági szabályoknak megfelelő tárolóhelyen kell tárolni.
11. A hatósági tárolást végző a  hatósági tárolásra átvett lőfegyverről, lőszerről (töltényről), esetleges tartozékokról
a  tárolóhelyen rendszeresített, hitelesített, sorszámozott nyilvántartást (a továbbiakban: tárolási naplót) köteles
vezetni.
12. A tárolási napló tartalmazza
a) a tulajdonos vagy átadó nevét és lakcímét,
b) a határozat vagy átvételi jegyzőkönyv iktatószámát,
c) a tárolás kezdő időpontját,
d) a lőfegyver adatait (gyártó, típus, tokszám, kaliber),
e) a lőszer (töltény) darabszámát és kaliberét,
f ) a tartozékok felsorolását,
g) a tárolás befejezésének időpontját, valamint
h) az átvevő megjelölését.
13. A hatósági tárolást végző a lőfegyver, lőszer (töltény) tárolási naplóba történő bejegyzését (nyilvántartásba vételét)
követően a tárolási napló szerinti azonosítószámot ráerősíti a lőfegyverre és a lőszer (töltény) csomagolására.
14. A tárolást végző a lőfegyver karbantartását legalább két alkalommal – bevételezéskor és kiadáskor – köteles elvégezni.
III. FEJEZET
HATÓSÁGI TÁROLÁS AZ ENGEDÉLYES HALÁLA ESETÉN
15. Az engedélyes halála miatt hatósági tárolásra átvett lőfegyverről, lőszerről (töltényről) készült jegyzőkönyvben
a  hatóság az  átadót tájékoztatja arról, hogy az  örököst a  hagyatékátadó végzés jogerőre emelkedésétől terheli
a hatósági tárolásra átvett lőfegyver után fegyverenként a díjfizetési kötelezettség.
16. A hatóság a lőfegyver, lőszer (töltény) átvételét követően a lőfegyver, lőszer hatósági tárolásáról írásban tájékoztatja
az elhalt engedélyes lakóhelye szerinti önkormányzat jegyzőjét, amelyben kéri a lőfegyver és lőszer hagyatéki leltárba
történő felvételét, továbbá annak közlését, hogy a hagyatéki eljárást melyik közjegyző folytatja le.
17. A hagyatéki eljárást lefolytató közjegyző személyének ismeretében a  hatóság írásban tájékoztatja a  közjegyzőt
a  lőfegyver, lőszer (töltény) feltalálási helyéről, valamint kéri a  hagyatéki eljárás befejezését követően a  jogerős
hagyatéki végzés, a hagyatéki eljárásról szóló 2010. évi XXXVIII. törvény (a továbbiakban: Htv.) 18. § (1) bekezdésében
meghatározott körülmény fennállása esetén a jogerős hagyatéki végzés kivonatának a megküldését.
18. A Htv. 21.  § (2)  bekezdésében szereplő körülmény fennállása esetén, amennyiben a  hagyatéki leltárt a  közjegyző
készíti el, a  hatóság a  közjegyzőtől kér intézkedést a  hatósági tároláson lévő lőfegyver, lőszer (töltény) hagyatéki
leltárba történő felvételére, valamint a 18. pontban megjelölt végzés vagy a végzés kivonatának megküldésére.
19. A hatóság a jogerős hagyatéki végzés alapján tájékoztatja az örököst az R. 14. §-ában foglalt rendelkezési lehetőségéről,
e  lehetőség elmaradása esetén annak jogkövetkezményéről, továbbá a  felmerült tárolási díj megfizetésének
kötelezettségéről.
IV. FEJEZET
AZ ÉRTÉKESÍTÉS, AZ ELIDEGENÍTÉS, A MEGSEMMISÍTÉS, A HATÁSTALANÍTÁS
ÉS AZ ÉRTÉK NÉLKÜLI LEADÁS
1. Közös szabályok 20. A hatósági tároláson lévő lőfegyver, lőszer (töltény) értékesítéséről, elidegenítéséről, hatástalanításáról, érték nélküli
leadásáról, megsemmisítéséről a  hatóság határozattal dönt. Az  R. 14.  § (2)  bekezdése alapján történő értékesítés
esetén a szakértő kirendelése végzéssel történik.
21. A 20. pontban szereplő határozatokhoz mellékelni kell az eddig felmerült tárolási díjról és a megsemmisítés esetleges
költségéről kiállított készpénz-átutalási megbízást.
22. A hatóság a hatósági tároláson lévő lőfegyver értékesítését, elidegenítését, hatástalanítását, érték nélküli leadását,
megsemmisítését a fegyvernyilvántartásban rögzíti.
2. Az értékesítés, elidegenítés 23. Az értékesíteni kívánt, hatósági tároláson lévő lőfegyvert, lőszert (töltényt) a tárolását végző a hatóságnak adja ki,
majd a  hatóság átadja a  tulajdonos által megjelölt és hatósági határozatában megjelölt lőfegyver-kereskedő,
elidegenítés esetén az engedéllyel rendelkező személy vagy szervezet (a továbbiakban együtt: jogosult) részére.
24. Amennyiben a  jogosult a  hatósági tárolás alapjául szolgáló határozat jogerőre emelkedését követően az  R.-ben
meghatározott határidőn belül a  lőfegyvert, lőszert (töltényt) nem veszi át, e  tényről a  hatóságnak a  tulajdonost
értesítenie kell.
25. Az értesítésben 15 napos határidő megjelölésével a  tulajdonost ismételten nyilatkoztatni kell az  R. 14.  §
(1)  bekezdésében meghatározott rendelkezési jogának gyakorlásával összefüggésben. Amennyiben a  tulajdonos
az  érték nélküli leadásra nyilatkozik, a  hatóság a  továbbiakban a  lőfegyver, lőszer (töltény) megsemmisítésére
intézkedik.
3. A megsemmisítés 26. A hatóság a lőfegyver, lőszer (töltény) megsemmisítéséről a 20. pontban meghatározott formában dönt. Döntéséről
a határozat egy példányának megküldésével értesíti a tulajdonost, majd a határozat jogerőre emelkedését követően
a tárolást végzőt.
27. A tárolást végző a megsemmisítést elrendelő jogerős határozat megküldésétől számított, az ügyintézésre nyitva álló,
törvényben meghatározott határidőn belül a megsemmisítésről rendelkező határozattal, valamint a jegyzőkönyv és
az állapotfelmérő lap másolatával a megsemmisítésre szánt lőfegyvert a Készenléti Rendőrség Gazdasági Igazgatóság
Gazdasági Ellátó Központ Műszaki Osztály Központi Fegyverzeti Javító Alosztálynak (a továbbiakban: Fegyverzeti
Javító Alosztály), a  megsemmisítésre szánt lőszert pedig a  Készenléti Rendőrség Tűzszerész Szolgálatának
(a továbbiakban: Tűzszerész Szolgálat) adja át.
28. A megsemmisítésre szánt lőfegyverek leadására a Fegyverzeti Javító Alosztállyal, a megsemmisítésre szánt lőszerek
leadására a Tűzszerész Szolgálattal történő előzetes egyeztetést követően kerül sor.
29. A Fegyverzeti Javító Alosztály intézkedik az  átadott lőfegyver, a  Tűzszerész Szolgálat az  átadott lőszer
megsemmisítésének jogszabályokban előírtak szerinti elvégeztetéséről. Az eszközök megsemmisítését az átvételtől
számított 180 naptári napon belül kell végrehajtani.
30. A Fegyverzeti Javító Alosztály és a Tűzszerész Szolgálat a megsemmisítés megtörténtéről, az erről készült jegyzőkönyv
egy példányának megküldésével értesíti a tárolást végzőt, amely azt a hatóság részére továbbítja.
4. A hatástalanítás és az érték nélküli leadás
31. A hatósági tároláson lévő lőfegyver hatástalanításának szabályaira a  23–25.  pontban meghatározottakat kell
alkalmazni azzal az eltéréssel, hogy a  lőfegyver kiadása e  tevékenység végzésére hatósági engedéllyel rendelkező
személynek vagy szervezetnek történhet.
32. A hatóságnak a hatástalanítást engedélyező határozatban annak elvégzésére határidőt kell megállapítani. Határidő
megjelölésével fel kell hívni a  tulajdonos figyelmét a  már hatástalanított lőfegyver és az  e  tényt igazoló műszaki
tanúsítvány engedélyező hatóság részére történő bemutatására.
33. Az érték nélküli leadásra a 26–30. pontban meghatározottakat kell alkalmazni.
V. FEJEZET
A HATÓSÁGI TÁROLÁSON LÉVŐ LŐFEGYVER ÜGYFÉL RÉSZÉRE TÖRTÉNŐ KIADÁSA,
A DÍJAKKAL ÉS KÖLTSÉGEKKEL KAPCSOLATOS SZABÁLYOK
34. A hatósági tárolásra leadott lőfegyver, lőszer ügyfél részére történő kiadását döntése alapján a hatóság végzi.
35. Az érték nélküli leadás esetén a megsemmisítés költsége a hatóságot terheli.
36. A hatósági tárolás díja magában foglalja a karbantartási díjat is.
37. A határozatban megállapított díjak és költségek végrehajtására a  hatóság a  közigazgatási hatósági eljárás és
szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény VIII. fejezetében meghatározottak szerint intézkedik.
VI. FEJEZET
A TALÁLT LŐFEGYVERREL, LŐSZERREL KAPCSOLATOS ELJÁRÁS
38. A talált lőfegyvert, lőszert hivatali munkaidőben a megyei (fővárosi) rendőr-főkapitányságok, a rendőrkapitányságok
vagy a  határrendészeti kirendeltségek vezetői által kijelölt személy, munkaidőn túl a  szolgálatirányító parancsnok
veszi át a beszolgáltató személytől vagy a helyszínre kiküldött rendőrtől, és ezt követően az R. 15. § (1) bekezdésében
foglaltak szerint jár el.
39. Amennyiben a  38.  pontban megjelölt személy megállapítja, hogy a  lőfegyvert körözik, erről értesíti a  körözést
elrendelő hatóságot és az  átvétel helye szerint illetékes rendőrkapitányság vagy a  megyei (fővárosi)
rendőr-főkapitányság bűnügyi szervezeti elemét a  további eljárás és a  lőfegyver, lőszer tárolásával kapcsolatos
intézkedések megtétele érdekében.
40. Amennyiben a  talált lőfegyver tulajdonosa nem állapítható meg, akkor a  38.  pontban megjelölt személy értesíti
a 39. pontban meghatározott bűnügyi szervezeti elemet a további eljárás, a  lőfegyver, lőszer átadás-átvételével és
a tárolásával kapcsolatos intézkedések megtétele érdekében.
41. Amennyiben a talált lőfegyver, lőszer tulajdonosa beazonosításra kerül, erről a 38. pontban megjelölt személy értesíti
az  engedélyező hatóságot a  lőfegyver, lőszer átadás-átvételére és a  hatósági tárolásra vonatkozó intézkedések
megtétele érdekében.
42. Az engedélyező hatóság kivizsgálja az elvesztés körülményeit, és a vizsgálat eredménye alapján dönt a lőfegyvertartási
engedély, az  európai lőfegyvertartási engedély, valamint az  engedély meglétét igazoló hatósági igazolvány
visszavonásáról, illetve a lőfegyver hatósági tárolásának megszüntetéséről és a tulajdonos részére történő kiadásáról.
VII. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 43. Ez az utasítás a közzétételt követő hónap első napján lép hatályba.
44. Hatályát veszti a  lőfegyverek hatósági tárolásának, értékesítésének és megsemmisítésének szabályozásáról szóló
1/2006. (VII. 14.) ORFK Közb. Főig.–ORFK GIGF együttes intézkedés.
Papp Károly r. altábornagy s. k.,
 országos rendőrfőkapitány


text:
85/2011. (X. 28.) OGY határozata Szekó József országgyűlési képviselő mentelmi ügyében.
A Magyar Köztársaság Országgyűlése Szekó József országgyűlési képviselő mentelmi jogát a Pécsi Városi Bíróság
13. B. 1195/2011/3. számú megkeresésével érintett ügyben nem függeszti fel.
Lezsák Sándor s. k.,
az Országgyűlés alelnöke


text:
479/2018. (X. 29.) KE határozata rektori megbízásról.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés d) pontja, valamint a nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény 37. §
(8) bekezdése alapján – az emberi erőforrások miniszterének javaslatára – a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetemen
Dr. Vigh Andrea egyetemi tanárt a  2018. november 1. napjától 2023. október 31. napjáig terjedő időtartamra
megbízom a rektori feladatok további ellátásával.
Budapest, 2018. október 10. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
200/2016. (VI. 17.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII.  törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Károlyi Milánt
a 2016. június 15. napjától 2019. június 14. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2016. június 1. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
469/2015. (XI. 18.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011.  évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Sebestyén Ágnes
Hajnalkát 2015. november 15. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2015. november 2. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
15/2013. (IV. 30.) EMMI utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva az alábbi utasítást adom ki:
1. § A  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII. törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 38.  § (2)  bekezdésének b)  pontja alapján Jeneiné Dr. Rubovszky Csillát
2013. április 15. napjától 2013. október 14. napjáig terjedő időre miniszteri biztossá nevezem ki. A miniszteri biztos
feladata az idősek szociális biztonságának erősítése érdekében országos mintaprogram kidolgozása és bevezetése,
amely a  közfoglalkozottak, közösségi szolgálatot végzők és önkéntesek segítségével, különösen a  80. életévüket
betöltött idős embereknek nyújt segítséget önálló életvitelük megőrzéséhez, továbbá életkorukból, mentális és
egészségi állapotukból eredő problémáik megoldására.
2. § A miniszteri biztos az 1. §-ban meghatározott feladatkörében eljárva:
a) koordinálja és felügyeli a biztosi pozíció alapjául szolgáló mintaprojekt megfelelő előkészítését és lefolyását,
b) a mintaprojekt tapasztalatai alapján kormány előterjesztést készít a projekt országos kiterjesztése érdekében,
c) a pénzügyi források biztosítására európai uniós pályázatok előkészítésével, megvalósításával és fenntartásával
összefüggő irányítási és koordinációs feladatokat lát el,
d) megszervezi a szükséges egyeztetéseket és gondoskodik azok lefolytatásáról,
e) közreműködik a feladatával összefüggő jogszabályok kidolgozásában,
f ) előkészíti a program bevezetéséhez szükséges döntéseket, valamint ellenőrzi azok végrehajtását,
g) feladata ellátása érdekében jogosult kapcsolatfelvételt kezdeményezni és kapcsolatot tartani az  illetékes
minisztériumok államtitkárságaival,
h) a közfoglalkoztatottak programba történő bevonása érdekében kapcsolatot tart és együttműködik
a  Belügyminisztérium Közfoglalkoztatási Helyettes Államtitkárságával, valamint a  Nemzetgazdasági
Minisztérium Foglalkoztatáspolitikáért Felelős Államtitkárságával.
3. § A miniszteri biztos tevékenységét a szociális és családügyért felelős államtitkár útján az emberi erőforrások minisztere
irányítja.
4. § A miniszteri biztos tevékenységét díjazás nélkül látja el.
5. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Balog Zoltán s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
1234/2012. (VII. 12.) Korm. határozata a Társadalmi Megújulás Operatív Program egyes kiemelt projektjeinek nevesítéséről.
A Kormány úgy dönt, hogy 1. elfogadja az 1. melléklet szerint a TÁMOP-3.1.1-11, a TÁMOP-3.1.5-12, a TÁMOP-3.1.9-11 és a TÁMOP-3.1.10-11 projekt
kiemelt projektként történő nevesítését, és 2. hozzájárul ahhoz, hogy a Humán Erőforrás Programok Irányító Hatósága a támogatási szerződést megkösse.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
1166/D/2005. AB végzés.  Az Alkotmánybíróság alkotmányjogi panasz tárgyában meghozta a következő
v é g z é s t: Az Alkotmánybíróság a nemzetközi bűnügyi jogsegélyről szóló 1996. évi XXXVIII. törvény 52. § (2) és (3) bekezdése alkotmányellenessége megállapítására és megsemmisítésére irányuló, a Magyar Köztársaság Legfelsőbb
Bírósága Bt.I.697/2005/3. számú ítélete tekintetében benyújtott alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
1. Az indítványozó alkotmányjogi panaszban kezdeményezte a nemzetközi bűnügyi jogsegélyről szóló 1996. évi
XXXVIII. törvény (a továbbiakban: Nbjt.) 52. § (2) és
(3) bekezdése alkotmányellenessége megállapítását és
megsemmisítését, valamint a Magyar Köztársaság Legfel
sőbb Bírósága Bt.I.697/2005/3. számú ítéletével jogerősen
lezárt büntető ügye felülvizsgálatát. Beadványában kifejtette, hogy a külföldön elkövetett bűncselekménye miatt
kiszabott szabadságvesztés büntetése magyarországi végrehajtása során az eljáró Fővárosi Bíróság – és általánosságban a bírói gyakorlat – alkotmányellenesen értelmezi
az Nbjt. támadott rendelkezéseit, amikor „nem teszi lehetővé a büntetés mértékének enyhítését oly módon, hogy a
ténylegesen szabadságvesztésben töltött idő a lehető legnagyobb mértékben feleljen meg a külföldön kiszabott ítéletnek illetve a súlyosítási tilalom a lehető legteljesebb
mértékben érvényesüljön”. Az alkotmányellenes jogalkalmazási gyakorlat nem lehet alkotmánybírósági vizsgálat
tárgya, de álláspontja szerint azonban mint ún. élő jog
vizsgálható. Az „Nbjt. 52. § (2) és (3) bekezdése hordozza
az »alkotmányellenes sérelmet és jogszabálytartalmat«,
azaz ezek a rendelkezések élnek a jogalkalmazási gyakorlatban alkotmányellenes tartalommal”.
2. Az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 48. § (1) bekezdése szerint
az Alkotmányban biztosított jogainak megsértése miatt alkotmányjogi panasszal az fordulhat az Alkotmánybírósághoz, akinek a jogsérelme az alkotmányellenes jogszabály
alkalmazása folytán következett be és egyéb jogorvoslati
lehetőségeit már kimerítette, illetőleg más jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Abtv. 48. § (2) bekezdése értelmében az alkotmányjogi panaszt a jogerős
határozat kézbesítésétől számított 60 napon belül lehet az
Alkotmánybírósághoz írásban benyújtani. Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata, hogy az Abtv. 48. §-ának
(1) és (2) bekezdéseiben foglaltakat együttesen kell értelmezni és az alkotmányjogi panaszra megállapított határidő
számítása szempontjából a rendkívüli jogorvoslatokat figyelmen kívül kell hagyni, kivéve, ha a kifogásolt alapjogsérelem nem a rendes, hanem a rendkívüli jogorvoslati
eljárásban következett be [23/1991. (V. 18.) AB végzés,
ABH 1991, 361–362.; 23/1995. (IV. 5.) AB határozat,
ABH 1995, 115, 118.; 41/1998. (X. 2.) AB határozat, ABH
1998, 306, 310.].
Az Alkotmánybíróság a jelen esetben megállapította,
hogy az alkotmányjogi panasz nem felel meg az Abtv.
48. § (1) és (2) bekezdése fentiekben ismertetett követelményeinek.
Az indítványozó ügyében a Fővárosi Bíróság 2004. január 8-án 9.B.849/2003/5. számú végzésével döntött a külföldi
bíróság által kiszabott büntetés 10 év fegyházban végrehajtandó szabadságvesztésként való átvételéről. E végzés ellen
az indítványozó fellebbezéssel élt. A Fővárosi Bíróság másodfokon 2004. február 14-én 25.Bf.5495/2004/4. számú
végzésével az első fokon hozott határozatot helyben hagyta.
Az indítványozó felülvizsgálati indítvánnyal fordult a Legfelsőbb Bírósághoz, amelyet a Legfelsőbb Bíróság eljárásjogi okból törvényben kizártnak talált és 2005. február 18-án
Bfv.I.109/2005/2. számú végzésével elutasított. Ezt követően a legfőbb ügyész jogorvoslatot jelentett be. A Leg
felsőbb Bíróság felülvizsgálati eljárásban hozott,
Bt.I.697/2005/3. számú ítéletében 2005. október 25-én megállapította, hogy a Fővárosi Bíróság végzéseinek a szabadságvesztés végrehajtási fokozatát megállapító rendelkezései
törvénysértőek voltak, azokat hatályon kívül helyezte és a
szabadságvesztés végrehajtási fokozatát börtön fokozatban
állapította meg. A Legfelsőbb Bíróság ítéletében kiemelte,
hogy a Fővárosi Bíróság döntéseiben foglalt „álláspont helytelen jogértelmezés miatt téves” volt.
Mivel a Legfelsőbb Bíróság, mint felülvizsgálati bíróság döntései ebben az ügyben az alkotmányjogi panasz
szempontjából nem vehetők figyelembe, ekként a 2005.
december 19-én beérkezett alkotmányjogi panasz – a Legfelsőbb Bíróság 2005. február 18-án kelt végzésére is tekintettel – nyilvánvalóan elkésett, ezért azt az Alkotmánybíróság az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és
annak közzétételéről szóló, módosított és egységes szerkezetbe foglalt 3/2001. (XII. 3.) Tü. határozat (ABK 2009.
január, 3.) 29. § e) pontja alapján visszautasította.
Budapest, 2009. szeptember 29. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
21/2014. (V. 9.) EMMI utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva az alábbi utasítást adom ki:
1. § A  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII.  törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 38.  § (2)  bekezdés b)  pontja alapján a  magyar kultúra külföldi terjesztésére
irányuló tevékenység fejlesztésére vonatkozó irányelvek és programok meghatározásával, összehangolásával
kapcsolatos feladatok ellátása keretében, a  kortárs magyar művészeti értékek külföldi megismertetésének
előmozdítására 2014. május 7. napjától az új Kormány megalakulásáig terjedő időtartamra Gulyás Gábort miniszteri
biztossá nevezem ki.
2. § A miniszteri biztos tevékenysége az alábbi feladatkörökre terjed ki:
a) a hazai kortárs képzőművészet nemzetközi ismertségének, jelenlétének elősegítése,
b) a Velencei Biennále nemzetközi biztosaként a magyar pavilon kiállításainak megszervezése,
c) a  kiemelkedő nemzetközi kortárs képzőművészeti teljesítmények hazai megjelenítési lehetőségeit növelő
feltételek megteremtése, a Budapest Biennále koncepciójának kidolgozása. 3. § A miniszteri biztos tevékenységét az emberi erőforrások minisztere a kultúráért felelős államtitkár útján irányítja.
4. § A miniszteri biztost a Ksztv. 38. § (7) bekezdése szerinti helyettes államtitkári illetmény és juttatások illetik meg.
5. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
6. § A miniszteri biztos kinevezéséről szóló 12/2014. (III. 13.) EMMI utasítás hatályát veszti.
Balog Zoltán s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
37/2018. (X. 17.) KKM közleménye egyrészről az Európai Unió, annak tagállamai, másrészről Izland között Izlandnak a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakában az Európai Unióra, annak tagállamaira és Izlandra háruló kötelezettségek közös teljesítésében való részvételéről szóló megállapodás kihirdetéséről szóló 2015. XC. törvény 2. és 3. §-a hatálybalépéséről.
A 2015. évi CX. törvénnyel a Magyar Közlöny 2015. július 2-i 96. számában kihirdetett, az egyrészről az Európai Unió,
annak tagállamai, másrészről Izland között Izlandnak a  Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási
időszakában az  Európai Unióra, annak tagállamaira és Izlandra háruló kötelezettségek közös teljesítésében való
részvételéről szóló megállapodás (a továbbiakban: Megállapodás) 11.  cikke az  alábbiak szerint rendelkezik
a hatálybalépésről:
„Ez a megállapodás az azt követő kilencvenedik napon lép hatályba, hogy valamennyi fél letétbe helyezte megerősítő
okiratát.”
A Megállapodás hatálybalépéséhez szükséges utolsó diplomáciai jegyzék letétbehelyezési időpontja:
2018. augusztus 29.
A Megállapodás hatálybalépésének napja: 2018. november 27.
A fentiekre tekintettel megállapítom, hogy az egyrészről az Európai Unió, annak tagállamai, másrészről Izland között
Izlandnak a Kiotói Jegyzőkönyv második kötelezettségvállalási időszakában az Európai Unióra, annak tagállamaira
és  Izlandra háruló kötelezettségek közös teljesítésében való részvételéről szóló megállapodás kihirdetéséről szóló
2015. évi XC. törvény 2. és 3. §-a 2018. november 27-én, azaz kettőezertizennyolc november huszonhetedikén lép
hatályba.
Szijjártó Péter s. k.,
 külgazdasági és külügyminiszter


text:
1282/2018. (VI. 21.) Korm. határozata Magyarország Tokiói Nagykövetsége elhelyezésére szolgáló ingatlan cseréje érdekében szükséges intézkedésekről.
A Kormány
 1. egyetért azzal, hogy Magyarország külpolitikai és külgazdasági érdekeinek érvényesülése érdekében Tokióban
Magyarország Nagykövetsége egy reprezentációs, konzuli és kulturális céloknak megfelelő ingatlanba költözzön;
 2. felhívja a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy a  potenciális ingatlan kiválasztása érdekében végezzen
piackutatást, és folytasson tárgyalásokat a  felkutatott és a  piackutatás eredményeként alkalmasnak ítélt tokiói
ingatlanok tulajdonosaival ezek megvásárlásáról, vagy az  ingatlanok bérbeadására jogosult személyekkel ezek
bérbevételéről;
Felelős: külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: azonnal 3. felhívja a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy a  2.  pontban meghatározott tárgyalások lefolytatását követően
készítsen előterjesztést, és terjessze azt a  Kormány elé a  kiválasztott ingatlan megvásárlása vagy bérbevétele
érdekében.
Felelős: külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: a 2. pontban meghatározott tárgyalások lefolytatását követően
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1140/2013. (III. 21.) Korm. határozata a Huawei Technologies Hungary Kft. magyarországi nagybefektetővel való stratégiai megállapodás megkötéséről.
A Kormány felhatalmazza a Miniszterelnökség külügyi és külgazdasági ügyekért felelős államtitkárát, hogy
a Magyarország Kormánya és a Huawei Technologies Hungary Híradástechnikai Korlátolt Felelősségű Társaság
(cím: 1138 Budapest, Népfürdő u. 22. A ép. 12. em., cégjegyzékszám: 01-09-861837)
között kötendő stratégiai együttműködési megállapodást a Kormány nevében aláírja.
Felelős: Miniszterelnökség külügyi és külgazdasági ügyekért felelős államtitkára
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
117/2010. (XII. 23.) ME határozata a fővárosi és megyei kormányhivatalokat vezető kormánymegbízottak kinevezéséről.
A fővárosi és megyei kormányhivatalokról, valamint a fővárosi és megyei kormányhivatalok kialakításával és a területi integrációval
összefüggő törvénymódosításokról szóló 2010. évi CXXVI. törvény 10. § (2) bekezdése alapján, a közigazgatási és igazságügyi
miniszter javaslatára B. Nagy Lászlót a Csongrád Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
Czunyiné dr. Bertalan Juditot a Komárom-Esztergom Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
Demeter Ervint a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
dr. Dorkota Lajost a Fejér Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
Erdős Norbertet a Békés Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
Harangozó Bertalant a Vas Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
dr. Hargitai Jánost a Baranya Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
Horváth Lászlót a Heves Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
Juhász Tibort a Somogy Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
dr. Kerényi Jánost a Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
dr. Kovács Zoltánt a Veszprém Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
dr. Lengyel Györgyit a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
dr. Pesti Imrét Budapest Főváros Kormányhivatalát vezető kormánymegbízottá,
Rácz Róbertet a Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
Rigó Csaba Balázst a Zala Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
dr. Szabó Sándort a Nógrád Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
Széles Sándort a Győr-Moson-Sopron Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
dr. Tarnai Richárdot a Pest Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá,
Tóth Ferencet a Tolna Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá és
dr. Vinnai Győzőt a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottá
– 2011. január 1-jei hatállyal – kinevezem. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
1089/2019. (III. 5.) Korm. határozata a Komárom városában megvalósítani szükséges víziközmű fejlesztések támogatásáról.
1. A  Kormány egyetért azzal, hogy Komárom város területén új szennyvíztisztító telep építésére a  megnövekedett
lakossági, részben ipari szükségletek kielégítése érdekében van szükség.
2. A Kormány az 1. pontban foglaltakra tekintettel felhívja
2.1. az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, hogy gondoskodjon a  fejlesztés Környezeti és
Energiahatékonysági Operatív Program (a  továbbiakban: KEHOP) keretében történő támogatásáról
a Pályázati Felhívásban rögzített elszámolhatósági és támogathatósági előírásoknak megfelelve;
Felelős: innovációért és technológiáért felelős miniszter
Határidő: azonnal
2.2. az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, a  nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli
minisztert és a  pénzügyminisztert, hogy vizsgálják meg az  1.  pont szerinti víziközmű-fejlesztés előkészítési
költségszükségletét képező nettó 81 677 000 forint milyen arányban kerüljön biztosításra a KEHOP, valamint
a központi költségvetés terhére, annak a Környezeti és Energiahatékonysági Operatív Program éves fejlesztési
keretének megállapításáról szóló 1084/2016. (II. 29.) Korm. határozatban való nevesítése előtt;
Felelős: innovációért és technológiáért felelős miniszter
 nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli miniszter
 pénzügyminiszter
Határidő: azonnal
2.3. a pénzügyminisztert, hogy biztosítsa a 2.2. pont szerinti előkészítési költség hazai forrásból fedezendő részét
a központi költségvetés terhére;
Felelős: pénzügyminiszter
Határidő: a 2.2. pont végrehajtását követően azonnal
2.4. a  nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli minisztert, hogy vizsgálja meg annak lehetőségét, hogy
a  jelenleg üzemelő Komárom – Szennyvíztisztító Telep a  folyamatosan növekvő többletkapacitás-igényt
(csúcsvízigény eléréséig) átmeneti műszaki megoldással az  új szennyvíztisztító telep elkészültéig kezelni
tudja;
Felelős: nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli miniszter
Határidő: azonnal
2.5. az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, hogy a  beruházás előkészítése során vizsgálja meg
nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és
egyszerűsítéséről szóló 2006. évi LIII. törvény alkalmazásának szükségességét, és a  vizsgálat eredményére
tekintettel tegyen javaslatot a Kormány számára.
Felelős: innovációért és technológiáért felelős miniszter
Határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
27/2010. (HK 7.) HM KF-HM HVKF e g y ü t t e s intézkedése a Magyar Honvédség képességszükségletének meghatározását végző munkacsoport felállításáról és feladatairól.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 110. § (2) bekezdése, valamint 101. §
(4) bekezdése alapján, figyelemmel a honvédelmi tárca védelmi tervező rendszere felső szintű tervezési szabályainak alkalmazásáról szóló 98/2009. (XII. 11.) HM utasítás
rendelkezéseire, a következő
együttes intézkedést adjuk ki: 1. Az intézkedés hatálya kiterjed a Honvédelmi Minisztériumra (a továbbiakban: HM), a honvédelmi miniszter
közvetlen alárendeltségébe tartozó szervezetekre, továbbá
a Magyar Honvédség (a továbbiakban: MH) katonai szervezeteire.
2. Az MH képességszükséglete (a továbbiakban: MH
KSZ) az MH Képességtervező Katalógusa (a továbbiakban: MH KTK) alapján kerül meghatározásra. Az MH
KSZ megállapítása és az MH KTK kidolgozása olyan
számvetéssel történik, hogy azok adatai a tárca következő
10 éves stratégiai tervében felhasználhatóak legyenek.
3. Az MH KSZ számvetéséért, valamint az MH KTK
kidolgozásáért a HM Haderőtervezési Főosztály (a továbbiakban: HM HTF) főosztályvezetője felelős.
4. Az MH KSZ számvetését, valamint az MH KTK kidolgozását a jelen intézkedéssel létrehozott munkacsoport
végzi olyan ütemezéssel, hogy azok a HM Védelmi Tervező Bizottság (a továbbiakban: HM VTB) 2011. március
havi ülésén előterjesztésre kerülhessenek.
5. A munkacsoport összetétele:
5.1. A munkacsoport vezetője: a HM HTF Haderőterve
zési és Modernizációs Osztály (a továbbiakban: HTMO)
osztályvezetője (főosztályvezető helyettes).
5.2. A munkacsoport-vezető helyettese: a HM HTF
HTMO kiemelt főtisztje (osztályvezető helyettes).
5.3. A munkacsoport titkára: a HM HTF HTMO kiemelt
főtisztje.
5.4. A munkacsoport tagjai:
a) a HM Hadműveleti és Kiképzési Főosztály Hadmű
veleti és Fegyvernemi Osztály hadműveleti tervező főtisztje, valamint kijelölt szakemberei;
b) a HM Híradó, Informatikai és Információbiztonsági
Főosztály kijelölt szakembere;
c) a HM Védelempolitikai Főosztály kijelölt szakembere;
d) a HM Védelmi Tervezési és Vagyongazdálkodási Fő
osztály kijelölt szakembere;
e) a HM Személyzeti Főosztály kijelölt szakemberei;
f) a HM Tervezési és Koordinációs Főosztály kijelölt
szakembere;
g) az MH Összhaderőnemi Parancsnokság kijelölt szak
emberei;
h) az MH Dr. Radó György Honvéd Egészségügyi Köz
pont kijelölt szakemberei;
i) az MH Geoinformációs Szolgálat kijelölt szakemberei;
5.5. A munkacsoport vezetője a feladat végrehajtása ér
dekében más szakterületen működő HM-en belüli és MH
szervezetek képviselőit is felkérheti közreműködésre.
5.6. A 4. pontban meghatározott szervezetek vezetői
gondoskodnak:
a) a munkacsoportba delegált tagok kijelöléséről, és
azok nevének, valamint elérhetőségének a jelen együttes
intézkedés hatálybalépését követő 5 napon belül a HM
HTF részére történő megküldéséről;
b) a munkacsoport tag tárgyalási felhatalmazásáról;
c) a munkacsoport tagnak a munkacsoport ülésen törté
nő részvételéről.
5.7. A munkacsoport tagjai tevékenységüket eredeti be
osztásuk ellátása mellett, egyéb juttatás nélkül végzik. 6. A munkacsoport tagjainak feladatai, felelősségi köre
6.1. A munkacsoport vezetője felelős a munkacsoport
munkarendjének kidolgozásáért, tevékenységének teljes
körű koordinálásáért, valamint a jelen utasításban meghatározott MH KSZ és MH KTK határidőre történő elkészítéséért.
6.2. A munkacsoport vezetője a munkacsoport alakuló
ülésén elfogadott munka- és feladattervet jóváhagyásra
felterjeszti a HM Honvéd Vezérkar főnöke részére.
6.3. A munkacsoport vezető-helyettes a munkacsoport
vezetőjét annak távollétében koordinációs jogkörrel helyettesíti.
6.4. A munkacsoport titkára felelős a munkacsoport
munka- és feladattervének kidolgozásáért és a munkacsoport üléseinek előkészítéséért.
6.5. A munkacsoport tagjai szakterületük vonatkozásában: a) javaslatot tesznek a munkacsoport munka- és feladattervének tartalmára, a kidolgozói munka ütemezésére;
b) a munkacsoportülésekre való felkészülés keretében
tanulmányozzák szakterületük vonatkozásában az MH
jogszabályokban meghatározott feladatrendszerét, a szövetségi haderőképesség követelményeket, műveleti szab
ványosítási egyezményeket és más vonatkozó dokumentumokat; c) a munkacsoportüléseken képviselik szakterületük
szakmai álláspontját és tevékenységükkel hozzájárulnak
az MH KSZ, valamint az MH KTK koherens, magas színvonalú kialakításához;
d) a munkacsoport-üléseken hozott döntéseknek megfelelően végzik és koordinálják az MH KSZ és az MH KTK
szakterületükre vonatkozó részének kidolgozását.
7. Az MH KSZ, valamint az MH KTK kidolgozásáért
felelős HM HTF főosztályvezetője 2011. február 28-ig jelentést készít a HM Honvéd Vezérkar főnöke részére a
végrehajtott feladatokról.
8. Az MH KSZ-t és az MH KTK-t a HM HTF főosztályvezetője előterjeszti a HM VTB részére 2011. március hónapban.
9. Az MH KSZ, valamint az MH KTK a HM VTB
egyetértő támogatásával felterjesztésre kerül a honvédelmi miniszter részére jóváhagyás céljából. A miniszteri jóváhagyást követően az MH KSZ és az MH KTK szolgáltat
alapadatokat a tárca 10 éves stratégiai tervének kidolgozásához.
10. Ez az együttes intézkedés az aláírása napján lép hatályba és 2011. december 31-én hatályát veszti.
Dr. Szeredi Péter s. k., Tömböl László
mk. vezérezredes s. k.,


text:
148/2006. (IX. 5.) KE határozata egyetemi tanári kinevezésekről.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdés i) pontjában foglalt
jogkörömben, tekintettel a felsőoktatásról szóló 2005. évi
CXXXIX. törvény 100. §-ának b) pontjára, az oktatási
és kulturális miniszternek – a fenntartóval egyetértésben
tett – előterjesztésére
2006. szeptember 1. napjával dr. Balla Józsefet, a Debreceni Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Bánhegyi Gábort, a Semmelweis Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Bartha Lászlót, a Pannon Egyetem egyetemi docensét,
dr. Becker Gábort, a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem egyetemi docensét,
dr. Benedek Györgyné dr. Janáky Mártát, a Szegedi
Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Berkes Istvánt, az Országos Sportegészségügyi Intézet főigazgató főorvosát, a Semmelweis Egyetem további
jogviszonyban alkalmazott egyetemi docensét,
dr. Blutman Lászlót, a Szegedi Tudományegyetem
egyetemi docensét,
dr. Bognár Lászlót, a Debreceni Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Borhy Lászlót, az Eötvös Loránd Tudományegyetem
egyetemi docensét,
dr. Boros Gábort, az Eötvös Loránd Tudományegyetem
egyetemi docensét,
dr. Brezsnyánszky Lászlót, a Debreceni Egyetem egyetemi docensét,
dr. Czigány Tibort, a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem egyetemi docensét,
Csákiné dr. Tombácz Etelkát, a Szegedi Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Cs. Kiss Lajost, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Csetverikov Dmitrijt, az MTA Számítástechnikai és
Automatizálási Kutató Intézet tudományos tanácsadóját,
az ELTE további jogviszonyban alkalmazott egyetemi
docensét,
dr. Dán Andrást, a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem egyetemi docensét,
dr. Dávidházi Pétert, az MTA Irodalomtudományi Intézet osztályvezetőjét, az ELTE további jogviszonyban
alkalmazott egyetemi docensét,
Melléklet a 8/2006. (IX. 7.) OKM rendelethez A Felsőoktatási Regisztrációs Központ eljárásainak díja
Felsőoktatási intézmény nyilvántartásba vétele 300 000,00 Ft
ebből az Országos Felsőoktatási Információs Központot illeti 50 000,00 Ft
Felsőoktatási intézmény működési engedélyezése 450 000,00 Ft,
továbbá véleményezendő képzésenként 126 000,00 Ft
ebből az Országos Felsőoktatási Információs Központot illeti 150 000,00 Ft
Felsőoktatási intézmény felvehető maximális hallgatói létszámának megállapítása
(kivéve, ha arra a működési engedélyezés keretében kerül sor) 100 000,00 Ft
Külföldi felsőoktatási intézmények, diákotthonok nyilvántartásba vétele
és működési engedélyezése 145 000,00 Ft
Felsőoktatási intézmény működési engedélyének módosítása 5 000,00 Ft
Felsőoktatási intézmény törlése 5 000,00 Ft
Alap-, illetve mesterszak nyilvántartásba vétele a Magyar Felsőoktatási Akkreditációs
Bizottság támogató véleményének birtokában 5 000,00 Ft
A Magyar Felsőoktatási Akkreditációs Bizottság elutasító véleménye utáni eljárás 131 000,00 Ft
Doktori iskola létesítésének nyilvántartásba vétele a Magyar Felsőoktatási Akkreditációs
Bizottság támogató véleményének birtokában 5 000,00 Ft
Felsőfokú szakképzés, szakirányú továbbképzés indításának nyilvántartásba vétele 5 000,00 Ft
Közhasznú minősítési eljárás 50 000,00 Ft
Nyilvántartásban vezetett adat módosítása 5 000,00 Ft
dr. Deák Istvánt, a Budapesti Corvinus Egyetem tudományos tanácsadóját,
dr. Decsi Tamást, a Pécsi Tudományegyetem egyetemi
docensét,
dr. Dinya Zoltánt, a Nyíregyházi Főiskola Agrár és
Molekuláris Kutató Intézet tudományos tanácsadóját,
dr. Divós Ferencet, a Nyugat-Magyarországi Egyetem
egyetemi docensét,
dr. Döbrönte Zoltánt, a Vas Megye és Szombathely
Markusovszky Kórház osztályvezető főorvosát, a Pécsi
Tudományegyetem tudományos főmunkatársát,
Ekler Dezső DLA, a Széchenyi Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Faludi Gábort, a Semmelweis Egyetem Kútvölgyi
Klinika Tömb osztályvezető főorvosát,
dr. Faragó Klárát, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Felinger Attilát, a Pécsi Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Földényi Lászlót, a Színház- és Filmművészeti
Egyetem egyetemi docensét,
dr. Földessy Jánost, a Miskolci Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Fülesdi Bélát, a Debreceni Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Gálfi Pétert, a Szent István Egyetem tudományos
főmunkatárs, egyetemi magántanárát,
dr. Gelencsér Andrást, a Pannon Egyetem tudományos
tanácsadóját,
dr. Grolmusz Vincét, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Groma Istvánt, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
Grunwalsky Ferencet, a Színház- és Filmművészeti
Egyetem egyetemi adjunktusát,
dr. Gyenge Zoltánt, a Szegedi Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Györffy Miklóst, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Gyulai Ferencet, a Szent István Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Harangi Szabolcsot, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Haraszti Györgyöt, az Országos Rabbiképző-Zsidó
Egyetem egyetemi magántanárát,
dr. Hernádi Klárát, a Szegedi Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Horkay Ferencet, a Gottsegen György Országos
Kardiológiai Intézet osztályvezető főorvosát,
dr. Hüttl Kálmánt, a Semmelweis Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Kalmár Magdát, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Kamondi Anitát, a Semmelweis Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Kampis Györgyöt, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Kékesi Tamást, a Miskolci Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Kisfaludi Andrást, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Kolumbán Gézát, a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem egyetemi docensét,
dr. Kovács Ilonát, a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem egyetemi docensét,
dr. Kovalszky Ilonát, a Semmelweis Egyetem tudományos tanácsadóját,
dr. Kőmíves Tamást, az MTA Növényvédelmi Kutató
Intézet intézetigazgatóját,
dr. Lánczi Andrást, a Budapesti Corvinus Egyetem
egyetemi docensét,
dr. Láng Elemért, a Nyugat-Magyarországi Egyetem
egyetemi docensét,
dr. Láng Győzőt, az Eötvös Loránd Tudományegyetem
egyetemi docensét,
ifj. dr. László Ferencet, a Szegedi Tudományegyetem
tudományos tanácsadóját,
dr. Lehoczky Évát, a Pannon Egyetem egyetemi docensét,
dr. Lichtmann Tamást, az Országos Rabbiképző-Zsidó
Egyetem egyetemi magántanárát,
dr. Ludwig Endrét, a Fővárosi Önkormányzat Szent
László Kórház osztályvezető főorvosát,
dr. Lukács Noémit, a Budapesti Corvinus Egyetem
egyetemi docensét,
Mezősné dr. Szilágyi Kingát, a Budapesti Corvinus
Egyetem egyetemi docensét,
dr. Miseta Attila Jánost, a Pécsi Tudományegyetem
egyetemi docensét,
dr. Nagy Károlyt, a Semmelweis Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Nagy Lászlót, a Debreceni Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Nagy Pétert, a Semmelweis Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Nemcsics Ákost, az MTA Műszaki, Fizikai és
Anyagtudományi Kutató Intézet tudományos főmunkatársát, a Budapesti Műszaki Főiskolai részfoglalkozásban
alkalmazott főiskolai tanárát,
dr. Oláh Attilát, az Eötvös Loránd Tudományegyetem
egyetemi docensét,
dr. Oliver Diggelmannt, az Andrássy Gyula Budapesti
Német Nyelvű Egyetem egyetemi docensét,
dr. Oplatka Andrást, az Andrássy Gyula Budapesti
Német Nyelvű Egyetem egyetemi docensét,
dr. Orosz Évát, az Eötvös Loránd Tudományegyetem
egyetemi docensét,
Orosz Istvánt DLA, a Nyugat-Magyarországi Egyetem
egyetemi docensét,
dr. Paláncz Bélát, a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem egyetemi docensét,
dr. Papp Gábort, az Eötvös Loránd Tudományegyetem
tudományos tanácsadóját,
dr. Perjés Istvánt, a Budapesti Corvinus Egyetem egyetemi docensét,
dr. Pósfai Mihályt, a Pannon Egyetem egyetemi docensét,
dr. Rácz Lajost, a Szegedi Tudományegyetem főiskolai
tanárát,
dr. Romvári Róbertet, a Kaposvári Egyetem egyetemi
docensét,
dr. S. Szabó Pétert, a Zsigmond Király Főiskola főiskolai tanárát,
dr. Sándor Józsefet, a Semmelweis Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Scholz Lászlót, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Sebestyén Györgyöt, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Suba Zsuzsannát, a Semmelweis Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Szabó Antalt, a Semmelweis Egyetem egyetemi
docensét,
dr. Szabó Imrét, a Miskolci Egyetem egyetemi docensét,
dr. Szabó Zoltánt, a Debreceni Egyetem tudományos
főmunkatársát,
dr. Szalontai Gábort, a Pannon Egyetem tudományos
tanácsadóját,
dr. Szilágyi Andrást, a Pécsi Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Sztriha Lászlót, a Szegedi Tudományegyetem tudományos tanácsadóját,
dr. Terlaky Tamás Sándort, a Kanadai Ontárió Állam
McMaster University professzorát,
dr. Tóth László Tibort, a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem egyetemi docensét,
Turányi Gábort, a Moholy-Nagy Művészeti Egyetem
egyetemi docensét,
dr. Tüskés Gábort, az MTA Irodalomtudományi Intézet
osztályvezetőjét, az Eszterházy Károly Főiskola további
jogviszonyban alkalmazott egyetemi docensét,
dr. Utasi Ágnest, a Szegedi Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Varga Attilát, a Pécsi Tudományegyetem egyetemi
docensét,
dr. Varga Szabolcsot, a Nyugat-Magyarországi Egyetem egyetemi docensét,
dr. Vas Ádámot, a Szent Rókus Kórház és Rendelőintézet ambulanciavezetőjét,
dr. Verebélyi Kincsőt, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Veress Mártont, a Berzsenyi Dániel Főiskola főiskolai tanárát,
dr. Wittmann Istvánt, a Pécsi Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Zámbó Katalint, a Pécsi Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Zentai Lászlót, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
dr. Zoltán Andrást, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi docensét,
Zsótér Lászlót, a Moholy-Nagy Művészeti Egyetem
tudományos főmunkatársát,
kinevezem egyetemi tanárrá. Budapest, 2006. július 24. Sólyom László s. k.,
köztársasági elnök