text:
2003. CXXX. törvény az Európai Unió tagállamaival folytatott bűnügyi együttműködésről.
I. Fejezet ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. § E törvényt a büntető ügyekben az Európai Unió
tagállamaival folytatott együttműködés, valamint az európai elfogatóparancs alapján folytatott átadási eljárás során
kell alkalmazni.
2. § E törvény eltérő rendelkezésének hiányában a
nemzetközi bűnügyi jogsegélyről szóló törvényt és a büntetőeljárásról szóló törvényt az Európai Unió tagállamaival (a továbbiakban: tagállam) az európai elfogatóparancs
alapján folytatott átadási eljárásban és bűnügyi jogsegélyforgalomban is megfelelően alkalmazni kell.
II. Fejezet AZ EURÓPAI ELFOGATÓPARANCS
ÉS AZ ÁTADÁS
1. Cím ÁTADÁS MAGYARORSZÁGRÓL 3. § (1) A Magyar Köztársaság területén tartózkodó
személy az Európai Unió más tagállamának igazságügyi
hatósága (a továbbiakban: tagállami igazságügyi hatóság)
által kibocsátott európai elfogatóparancs alapján büntetőeljárás lefolytatása, szabadságvesztés büntetés, illetve szabadságelvonással járó intézkedés végrehajtása céljából elfogható és átadható olyan bűncselekmények esetén, amelyeknél a kibocsátó tagállam joga szerint a büntetési tétel
felső határa legalább tizenkét havi szabadságvesztés vagy
szabadságelvonással járó intézkedés, vagy ha jogerősen
legalább négy hónapi szabadságvesztésre, illetőleg szabadságelvonással járó intézkedésre ítélték.
A törvényt az Országgyűlés a 2003. december 22-i ülésnapján
fogadta el.
(2) A keresett személyt a cselekmény kettős büntethetőségének mérlegelése nélkül az európai elfogatóparancs
alapján át kell adni az e törvény 1. számú mellékletében
meghatározott bűncselekmény-fajták esetében.
(3) Az e törvény 1. számú mellékletében meghatározott
bűncselekmény-fajták esetében, ha az európai elfogatóparancsot kibocsátó igazságügyi hatóság államának joga szerint a büntetési tétel felső határa nem éri el a három évi
szabadságvesztést, illetőleg szabadságelvonással járó intézkedést, valamint az 1. számú mellékletben fel nem sorolt bűncselekmény-fajták esetében az átadás akkor engedélyezhető, ha azok a cselekmények, amelyek miatt az
európai elfogatóparancsot kibocsátották, a magyar törvény
szerint bűncselekménynek minősülnek.
(4) Az európai elfogatóparancs végrehajtása nem tagadható meg az adókkal és az illetékekkel, a vámokkal és a
devizával kapcsolatos bűncselekmények esetén amiatt,
hogy a magyar jog nem ismer ugyanolyan adót vagy illetéket, vagy nem tartalmaz ugyanolyan típusú szabályokat az
adó-, illeték-, valamint vám- és devizaszabályozás terén,
mint a kibocsátó tagállam joga.
4. § Az európai elfogatóparancs végrehajtását meg kell
tagadni:
a) ha a keresett személy gyermekkor miatt nem büntethető (Btk. 23. §);
b) ha a 3. § (3) bekezdésében említett valamely esetben
az európai elfogatóparancs alapjául szolgáló cselekmény a
magyar törvény szerint nem bűncselekmény;
c) ha a magyar törvény szerint a büntethetőség vagy a
büntetés elévült;
d) ha egy tagállamban a keresett személy ellen az európai elfogatóparancs kibocsátásának alapjául szolgáló cselekmény miatt már olyan határozatot hoztak, amely a büntetőeljárás megindításának akadályát képezi, vagy amely
alapján a büntetést már végrehajtották, annak végrehajtása folyamatban van, vagy a jogerős ítéletet hozó tagállam
joga szerint az nem hajtható végre;
e) ha a keresett személyt egy harmadik államban ugyanazon cselekmény miatt jogerősen elítélték, feltéve, hogy a
büntetést már végrehajtották, annak végrehajtása folyamatban van, vagy a jogerős ítéletet hozó állam joga szerint
az nem hajtható végre;
f) ha az európai elfogatóparancs kibocsátásának alapjául szolgáló cselekmény miatt a keresett személy ellen a
Magyar Köztársaság területén büntetőeljárás van folyamatban;
g) ha a magyar igazságügyi hatóság (bíróság, ügyész)
vagy nyomozó hatóság az európai elfogatóparancs alapjául
szolgáló bűncselekmény miatt a feljelentést elutasította,
vagy a nyomozást, illetve az eljárást megszüntette;
h) ha az európai elfogatóparancs alapjául szolgáló bűncselekményre a magyar törvény szerint közkegyelem terjed
ki, és a bűncselekményre a magyar büntető törvényt kell
alkalmazni (Btk. 3. és 4. §).
5. § (1) Ha az európai elfogatóparancsot szabadságvesztés büntetés vagy szabadságelvonással járó intézkedés
végrehajtása céljából bocsátották ki, és a keresett személy
olyan magyar állampolgár, aki a Magyar Köztársaság területén lakóhellyel rendelkezik, az európai elfogatóparancs
végrehajtását meg kell tagadni, és a szabadságvesztés vagy
a szabadságelvonással járó intézkedés végrehajtása iránt
kell intézkedni (Btk. 6. §, Be. 579. §).
(2) Ha az európai elfogatóparancsot büntetőeljárás lefolytatása céljából bocsátották ki, és a keresett személy
olyan magyar állampolgár, aki a Magyar Köztársaság területén lakóhellyel rendelkezik, csak akkor adható át, ha a
kibocsátó tagállami igazságügyi hatóság megfelelő jogi garanciát nyújt arra, hogy szabadságvesztés vagy szabadságelvonással járó intézkedés jogerős kiszabása esetén a keresett személyt kérelmére a büntetés vagy az intézkedés végrehajtására visszaszállítják a Magyar Köztársaság területére.
6. § Megtagadható az európai elfogatóparancs végrehajtása, ha az olyan bűncselekményre vonatkozik, amelyet
egészben vagy részben a Magyar Köztársaság területén
követtek el.
7. § Ha az európai elfogatóparancsot olyan határozat
végrehajtása céljából bocsátották ki, amelyet a keresett
személy távollétében hoztak, és a keresett személlyel nem
közölték előzetesen a távollétében hozott határozat alapjául szolgáló tárgyalás időpontját és helyét, az átadás feltételeként kell szabni, hogy a kibocsátó tagállami igazságügyi
hatóság megfelelő jogi garanciát nyújt arra, miszerint a
keresett személynek lehetősége lesz a kibocsátó tagállamban az ügy újratárgyalását kérni és a bírósági tárgyaláson
jelen lenni.
8. § (1) Ha ugyanazon személy ellen két vagy több tagállam bocsátott ki európai elfogatóparancsot, az összes
körülmény mérlegelésével kell dönteni arról, hogy melyik
európai elfogatóparancs kerüljön végrehajtásra, és annak
alapján a keresett személy átadására. A döntés meghozatalakor figyelemmel kell lenni különösen a bűncselekmény
súlyára és elkövetési helyére, az európai elfogatóparancsok
kibocsátásának időpontjára, valamint arra, hogy az európai elfogatóparancsot büntetőeljárás lefolytatása vagy szabadságvesztés büntetés, illetve szabadságelvonással járó
intézkedés végrehajtása céljából bocsátották-e ki.
(2) Az (1) bekezdés szerinti döntéshez — szükség esetén — beszerezhető az Európai Unióról szóló szerződés
29. cikke szerinti Európai Igazságügyi Együttműködési
Egység (a továbbiakban: Eurojust) véleménye.
(3) Ha egy európai elfogatóparancs és egy harmadik
ország kiadatási kérelme ütközik, az eljárásra a nemzetközi
bűnügyi jogsegélyről szóló törvény rendelkezései az irányadóak.
(4) E § nem érinti a Magyar Köztársaságnak a Nemzetközi Büntetőbíróság Statútumából eredő kötelezettségeit.
9. § Az e Cím alapján mint végrehajtó igazságügyi hatóság kizárólag a Fővárosi Bíróság jár el egyesbíróként.
Határozata ellen, ha e törvény nem zárja ki, fellebbezésnek
van helye, amelyet a Fővárosi Ítélőtábla bírál el tanácsülésen. A fellebbezésnek a határozat végrehajtására nincs
halasztó hatálya.
10. § Más tagállam által kibocsátott nemzetközi körözés alapján a Magyar Köztársaság területén elfogott személyt őrizetbe kell venni és a Fővárosi Bíróság elé kell
állítani, ha vele szemben a nemzetközi körözésben megjelölt bűncselekmény miatt európai elfogatóparancs kibocsátásának van helye, illetőleg ha vele szemben európai
elfogatóparancsot bocsátottak ki. Ez az őrizet hetvenkét
óráig tarthat.
11. § (1) A Fővárosi Bíróság tárgyalást tart, amelyen
a) a keresett személyt meghallgatja, különösen sze
mélyazonosságára, állampolgárságára; és — ha erre nyilatkozni kíván — az átadás feltételeit e törvény alapján befolyásoló körülményekre;
b) tájékoztatja a keresett személyt az egyszerűsített átadási eljárás lehetőségéről (12. §) és annak jogkövetkezményeiről;
c) ha a keresett személy nem kíván élni az egyszerűsített
átadási eljárás lehetőségével, és a bíróság megállapítja,
hogy nem áll fenn a 4. §-ban, az 5. § (1) bekezdésében,
illetőleg a 6. §-ban említett megtagadási okok valamelyike,
elrendeli a keresett személy ideiglenes átadási letartóztatását, és az erről szóló határozatot haladéktalanul megküldi az igazságügy-miniszternek.
(2) A tárgyaláson az ügyész és a védő részvétele kötelező.
A Fővárosi Bíróság a tárgyalásról az ügyészt értesíti, a
tárgyalásra a védőt idézi.
(3) Ha a keresett személynek nincs meghatalmazott védője, védőt, ha a magyar nyelvet nem ismeri, tolmácsot
rendel ki számára.
(4) Ha a kibocsátó tagállami igazságügyi hatóság kéri, a
Fővárosi Bíróság az átadási eljárás keretében elrendeli a
24. § (1) bekezdésében megjelölt tárgyaknak a rendőrség
általi felkutatását és lefoglalását.
12. § (1) A Fővárosi Bíróság elrendeli a keresett személy átadási letartóztatását és átadását (egyszerűsített átadás), ha
a) az európai elfogatóparancs végrehajtásának és az
átadásnak a feltételei fennállnak, és
b) a keresett személy — a megfelelő figyelmeztetést
követően — az átadásába beleegyezik, ebben az esetben a
figyelmeztetést és a beleegyezést, valamint adott esetben a
31. §-ban említett specialitás szabálya alkalmazásának jogáról való kifejezett lemondást jegyzőkönyvben rögzíti.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott beleegyezés nem
vonható vissza.
(3) Az egyszerűsített átadás elrendelése ellen fellebbezésnek nincs helye.
13. § (1) Ha a keresett személy az átadásába nem egyezik bele, a 11. § (1) bekezdésének c) pontjában foglalt intézkedésről az igazságügy-miniszter értesíti a tagállami
igazságügyi hatóságot az európai elfogatóparancs haladéktalan megküldése érdekében.
(2) Az európai elfogatóparancsot az igazságügy-miniszter fogadja, és azt haladéktalanul megküldi a Fővárosi
Bíróságnak.
(3) Az európai elfogatóparancs hozzáérkezését követően a Fővárosi Bíróság tárgyalást tart, amelyre a 11. §
rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell.
(4) Ha az európai elfogató parancs végrehajtásának és
az átadásnak a feltételei fennállnak, arról határozattal
dönt. A tárgyaláson hozott határozattal szembeni fellebbezésről az ügyésznek, a keresett személynek és védőjének a
határozat kihirdetését követően nyomban nyilatkoznia
kell.
(5) A fellebbezést két napon belül az iratokkal együtt
közvetlenül kell felterjeszteni a Fővárosi Ítélőtáblához.
14. § Az európai elfogatóparancs végrehajtásának megtagadása esetén, annak okáról a kibocsátó tagállami igazságügyi hatóságot az igazságügy-miniszter a megtagadásról
rendelkező jogerős határozat alapján tájékoztatja.
15. § (1) A 11. § c) pontja szerint elrendelt ideiglenes
átadási letartóztatást meg kell szüntetni, ha annak elrendelésétől számított negyven napon belül az európai elfogatóparancs nem érkezik meg.
(2) A 12. § (1) bekezdése és a 13. § (4) bekezdése szerint
elrendelt átadási letartóztatás a keresett személy átadásáig
tart.
(3) Az átadási és ideiglenes átadási letartóztatás helyett más személyi szabadságot korlátozó kényszerintézkedés nem alkalmazható, illetve óvadék ellenében a keresett személy ideiglenes átadási letartóztatása, illetőleg
átadási letartóztatása nem mellőzhető, illetve nem szüntethető meg.
16. § (1) Az európai elfogatóparancs végrehajtásáról és
az átadásról szóló jogerős határozatot, ha a keresett személy
a) beleegyezik az átadásába, a beleegyezés kinyilvánítását követő tíz,
b) az átadásába nem egyezik bele, az elfogását követő
hatvan
napon belül kell meghozni. (2) Ha kivételes esetben az európai elfogatóparancs
végrehajtásáról és az átadásról szóló határozat az (1) bekezdésben meghatározott határidőn belül nem hozható
meg, a Fővárosi Bíróság a késedelem okainak közlése mellett — az igazságügy-miniszter útján — haladéktalanul
tájékoztatja erről a kibocsátó tagállami igazságügyi hatóságot. A határidő ebben az esetben további harminc nappal
meghosszabbítható.
(3) Ha kivételes esetben nem lehet betartani az e §-ban
előírt határidőket, a késedelem okainak közlése mellett az
igazságügy-miniszter erről tájékoztatja az Eurojustot.
17. § Ha az a személy, akivel szemben európai elfogatóparancsot bocsátottak ki, menekültkénti vagy menedékeskénti elismerését kéri, az átadása esetén a menedékjogi
eljárást fel kell függeszteni, és azt akkor kell folytatni, ha a
személy a Magyar Köztársaság területére visszatér.
18. § (1) Ha a keresett személyt nemzetközi jogon vagy
a közjogi tisztség betöltésén alapuló mentesség illeti meg
a Magyar Köztársaság területén, a 16. §-ban előírt határidőket attól a naptól kell számítani, amelyen a Fővárosi
Bíróságra érkezik a mentesség felfüggesztéséről, illetve a
büntetőeljárás megindításához való előzetes hozzájárulásról szóló értesítés.
(2) A mentesség felfüggesztése érdekében a Fővárosi
Bíróság haladéktalanul megkeresi a nemzetközi jogon vagy
a közjogi tisztség betöltésén alapuló mentesség ügyében
döntési jogkörrel rendelkező szervet, illetve személyt. Ha
a mentesség felfüggesztése egy másik állam vagy valamely
nemzetközi szervezet hatáskörébe tartozik, e tényről a
szükséges intézkedés megtétele érdekében — az igazságügy-miniszter útján — értesíti a kibocsátó tagállami
igazságügyi hatóságot.
19. § Ha a Fővárosi Bíróság megítélése szerint a kibocsátó tagállami igazságügyi hatóság által közölt tények és
adatok nem elégségesek az európai elfogatóparancs végrehajtása és az átadás tárgyában történő határozathozatalhoz, kérheti az igazságügy-miniszter útján, hogy sürgősséggel bocsássák a rendelkezésére a szükséges kiegészítő információkat, és — különösen a 4. §-ban, az 5. § (2) bekezdésében, a 7. §-ban, valamint a 25. § (3) bekezdésében
meghatározottakat, és a 16. §-ban előírt határidők figyelembevételével — határidőt szabhat ezek megküldésére.
20. § (1) A keresett személy átadásáról az Országos
Rendőr-főkapitányság Nemzetközi Bűnügyi Együttműködési Központ Interpol Magyar Nemzeti Iroda (a továbbiakban: Interpol) a rendőrség közreműködésével gondoskodik, és annak — az érintett hatóságok megállapodása
szerinti — a lehető legkorábbi időpontban meg kell történnie.
(2) A keresett személyt legkésőbb az európai elfogatóparancs végrehajtásáról és az átadásról szóló határozat
jogerőre emelkedésétől számított tíz napon belül át kell
adni az európai elfogatóparancsot kibocsátó tagállam illetékes hatóságának.
(3) Ha a keresett személy átadása a (2) bekezdésben
előírt határidőn belül a tagállamok bármelyikén kívül eső
elháríthatatlan akadály miatt nem lehetséges, új átadási
időpontban kell megegyezni. A keresett személyt ebben az
esetben az így megállapított új határnapot követő tíz napon belül kell átadni.
(4) Az átadás kivételesen ideiglenesen elhalasztható különös méltánylást érdemlő emberiességi okból, különösen,
ha megalapozottan feltételezhető, hogy az átadás végrehajtása veszélyeztetné a keresett személy életét vagy egészségét. Az ideiglenes elhalasztási ok megszűnését követően
az európai elfogatóparancsot végre kell hajtani. A Fővárosi Bíróság az ideiglenes elhalasztásról és annak okáról
— az igazságügy-miniszter útján — haladéktalanul tájékoztatja a kibocsátó tagállami igazságügyi hatóságot, és új
átadási időpontban állapodik meg. A keresett személyt
ebben az esetben a megállapodás szerinti új időpontot
követő tíz napon belül kell átadni.
(5) Az érintett személyt a (2)—(4) bekezdésben említett
határidők lejárta után haladéktalanul szabadon kell bocsátani.
(6) Az igazságügy-miniszter az európai elfogató parancs
végrehajtásáról és az átadásról szóló döntésről, valamint a
keresett személy európai elfogatóparancs alapján történt
fogva tartásának időtartamáról értesíti a kibocsátó tagállami igazságügyi hatóságot és az Interpolt.
21. § (1) Ha a keresett személy nem mondott le a
31. §-ban meghatározott specialitás szabályának alkalmazásáról, az átadását követően kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtásához a hozzájárulást meg kell adni,
ha a bűncselekmény, amelyre vonatkozóan azt kérik, e törvény rendelkezései szerint önmagában is átadási kötelezettséget von maga után. A hozzájárulás a 3. § alapján nem
tagadható meg. Az 5. § (2) bekezdésében, illetve a 7. §-ban
az átadás feltételeként megszabott jogi garanciákat ebben
az esetben is meg kell követelni.
(2) Az erre vonatkozó határozatot legkésőbb a kérelem
kézhezvételét követő harminc napon belül tanácsülésen
kell meghozni.
(3) A (2) bekezdés szerinti határozat ellen fellebbezésnek nincs helye.
(4) Az (1) bekezdés szerinti eljárást kell lefolytatni további átadás esetén is, ha a keresett személy nem mondott
le a specialitás szabályának alkalmazásáról, és az átadását
követően egy másik tagállam bocsát ki ellene európai elfogatóparancsot. A hozzájárulást e törvény rendelkezéseivel,
valamint a vonatkozó egyezményekkel összhangban kell
elbírálni.
22. § (1) A Fővárosi Bíróság az európai elfogatóparancs végrehajtásáról hozott határozatában elhalaszthatja
a keresett személy átadását annak érdekében, hogy ellene
a Magyar Köztársaság területén a büntetőeljárást lefolytathassák, illetve hogy — ha már elítélték — az európai
elfogatóparancs kibocsátásának alapjául szolgáló cselekménytől különböző bűncselekmény miatt kiszabott szabadságvesztés büntetését vagy szabadságelvonással járó intézkedését végrehajthassák.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott átadást elhalasztó határozatot a Fővárosi Bíróság az európai elfogatóparancs végrehajtásáról hozott határozatát követően is meghozhatja.
(3) Az átadás elhalasztása helyett a Fővárosi Bíróság
— a kibocsátó tagállami igazságügyi hatósággal írásban
történt közös megállapodásban meghatározott feltételek
szerint — ideiglenesen átadhatja a keresett személyt az
európai elfogató parancsot kibocsátó tagállami igazságügyi hatóságnak.
23. § Ha a keresett személy az átadási letartóztatás elrendelésekor előzetes letartóztatásban van, vagy szabadságvesztését tölti, illetve vele szemben szabadságelvonással
járó intézkedést hajtanak végre, az átadási letartóztatást
attól az időponttól kezdődően kell foganatba venni, amikor az előzetes letartóztatás megszűnik, illetve a szabadságvesztés vagy szabadságelvonással járó intézkedés végrehajtása befejeződik.
24. § (1) A Fővárosi Bíróság az európai elfogatóparancsot kibocsátó tagállami igazságügyi hatóság kérelmére
vagy hivatalból elrendeli azoknak a tárgyaknak a lefoglalását és átadását
a) amelyek bizonyítási eszközként felhasználhatók,
vagy b) amelyeket a keresett személy a bűncselekmény elkövetése során vagy azzal összefüggésben szerzett.
(2) Az (1) bekezdésben említett tárgyak akkor is átadhatók, ha az európai elfogatóparancsot a keresett személy
halála vagy szökése miatt nem lehet végrehajtani.
(3) Ha a Magyar Köztársaság területén folyamatban lévő
büntetőeljárásban az (1) bekezdésben említett tárgyakra
szükség van, azokat ideiglenesen vissza lehet tartani vagy a
visszaszolgáltatás feltételével át lehet adni az európai elfogatóparancsot kibocsátó tagállamnak.
(4) E § rendelkezései nem érintik az e tárgyakon fennálló tulajdonjogot és egyéb jogokat.
2. Cím ÁTADÁS IRÁNTI MEGKERESÉS 25. § (1) Ha a terhelt az Európai Unió valamely tagállamában tartózkodik, és vele szemben büntetőeljárást kell
lefolytatni, a bíróság haladéktalanul európai elfogató parancsot bocsát ki. Ha jogerősen kiszabott szabadságvesztést kell a terhelttel szemben végrehajtani, az európai elfogatóparancsot a büntetés-végrehajtási bíró bocsátja ki.
(2) Az európai elfogatóparancs olyan cselekmények esetén bocsátható ki, amelyeknél a magyar büntető törvény
szerint a büntetési tétel felső határa legalább egy évi szabadságvesztés vagy szabadságelvonással járó intézkedés.
Ha a szabadságvesztést kiszabó vagy a szabadságelvonással
járó intézkedést alkalmazó határozatot már meghozták, az
európai elfogatóparancs csak akkor bocsátható ki, ha a
kiszabott büntetés vagy az alkalmazott intézkedés tartama
legalább négy hónap.
(3) Az európai elfogatóparancsot e törvény 2. számú
mellékletében szereplő formanyomtatványnak megfelelően kell kibocsátani.
(4) Az európai elfogatóparancsot le kell fordítani a
végrehajtó tagállam hivatalos nyelvére vagy hivatalos nyelveinek egyikére.
(5) A bíróság az európai elfogatóparancsban kérheti
azon tárgyak lefoglalását és átadását,
a) amelyek bizonyítási eszközként felhasználhatók,
vagy b) amelyeket a keresett személy a bűncselekmény elkövetése során vagy azzal összefüggésben szerzett.
(6) A büntetőeljárás befejezését követően haladéktalanul és díjmentesen vissza kell szolgáltatni azokat az átadott
tárgyakat, amelyekre az azokat átadó tagállamnak vagy
harmadik személynek szerzett joga fennmaradt.
26. § Ha a bíróság már kibocsátott a keresett személy
ellen nemzetközi elfogatóparancsot, akkor az európai elfogatóparancs annak helyébe lép, megtartva az eredeti
kibocsátási időpontot és a bírósági ügyszámot. Az európai
elfogatóparancs kibocsátásáról a bíróság ebben az esetben
a Nemzetközi Bűnügyi Együttműködési Központot értesíti.
27. § Az európai elfogatóparancsot a terhelt elfogásáról történt értesítéstől számított három napon belül az
igazságügy-miniszternek kell továbbításra megküldeni.
28. § (1) Szabadságvesztés végrehajtására irányuló átadás esetén, ha halmazati büntetést szabtak ki, és a tagállami igazságügyi hatóság nem valamennyi cselekmény
alapján kiszabott büntetés végrehajtására engedélyezi az
átadást, az első fokon eljárt bíróság határozatot hoz az arra
a cselekményre eső büntetésrészről, amellyel kapcsolatban
az átadást a tagállami igazságügyi hatóság engedélyezi. Az
eljárásra a büntetőeljárásról szóló törvénynek a különleges
eljárásokra vonatkozó szabályait kell megfelelően alkalmazni.
(2) Az (1) bekezdésben írt büntetésrészt a halmazati
büntetés alapját képező bűncselekmények büntetési tételei felső határának egymáshoz viszonyított arányából kiindulva kell megállapítani.
(3) Ha a szabadságvesztést, amelyre az átadást a tagállami igazságügyi hatóság engedélyezi, összbüntetésbe foglalták, azt az alapítéletben kiszabott szabadságvesztést kell
végrehajtani, amelyre az átadást kérik, illetve engedélyezik. Az (1) és (2) bekezdést értelemszerűen alkalmazni
kell, ha az alapítéletben halmazati büntetést szabtak ki.
(4) Ha az átadást az összbüntetésbe foglalt valamennyi
szabadságvesztés végrehajtására kérik, illetve engedélyezik, az összbüntetésben megállapított szabadságvesztést
kell végrehajtani.
29. § Az európai elfogatóparancs végrehajtásából eredő külföldi fogva tartás teljes időtartamát be kell számítani
a bíróság által kiszabott szabadságvesztés büntetésbe vagy
szabadságelvonással járó intézkedésbe.
30. § Ha a tagállami igazságügyi hatóság az átadás elhalasztása helyett — az írásban kötött közös megállapodásban meghatározott feltételek szerint — ideiglenesen átadja
a keresett személyt, a megállapodásban rögzített feltételek
minden magyar hatóságra kötelezőek.
31. § (1) Az átadott személlyel szemben az átadása előtt
elkövetett, az átadásának alapjául szolgáló bűncselekménytől különböző egyéb bűncselekmény miatt nem indítható büntetőeljárás, nem ítélhető el, és egyéb módon sem
fosztható meg szabadságától (a specialitás szabálya).
(2) Az (1) bekezdés nem alkalmazható az alábbi esetekben:
a) ha a személy a végleges szabadon bocsátását követő
negyvenöt napon belül nem hagyja el — bár erre lehetősége
lett volna — a Magyar Köztársaság területét, vagy elhagyása után ide visszatér;
b) ha a bűncselekmény szabadságvesztés büntetéssel
nem büntethető, vagy szabadságelvonással járó intézkedéssel nem fenyegetett;
c) ha a büntetőeljárás eredményeként nem kerül sor
személyi szabadságot korlátozó intézkedés alkalmazására;
d) ha a személlyel szemben szabadságelvonással nem
járó büntetés vagy intézkedés, különösen pénzbüntetés
vagy pénzmellékbüntetés szabható ki, illetőleg alkalmazható, még akkor sem, ha a büntetés vagy intézkedés személyi szabadságának korlátozását eredményezheti;
e) ha a személy beleegyezett az átadásába, és ezzel egyidejűleg lemondott a specialitás szabályának alkalmazásáról;
f) ha a személy az átadása után, az átadását megelőzően
elkövetett meghatározott cselekmények vonatkozásában
kifejezetten lemondott a specialitás szabályának alkalmazásához fűződő jogáról. A lemondó nyilatkozatot a magyar
illetékes igazságügyi hatóság előtt kell megtenni, és azt
jegyzőkönyvbe kell venni, amelyet mind az igazságügyi
hatóság képviselőjének, mind a nyilatkozattevőnek alá kell
írnia. A lemondó nyilatkozatot úgy kell megfogalmazni,
hogy abból egyértelműen kitűnjön, hogy azt az érintett
személy önként és az abból adódó következmények teljes
tudatában tette. A személy védőt vehet igénybe.;
g) ha a személyt átadó tagállami igazságügyi hatóság a
(3) bekezdéssel összhangban hozzájárulását adja.
(3) A hozzájárulás iránti kérelmet a 25. § (3) bekezdésében hivatkozott adatok és a 25. § (4) bekezdése szerinti
fordítás kíséretében kell a 27. §-ban meghatározott úton
előterjeszteni a tagállami igazságügyi hatóságnak.
32. § (1) Az európai elfogatóparancs alapján keresett
személy a végrehajtó tagállam hozzájárulása nélkül, az
átadása előtt elkövetett bűncselekmény miatt kibocsátott
európai elfogatóparancs alapján az alábbi esetekben átadható a végrehajtó tagállamtól különböző tagállamnak:
a) ha a keresett személy a végleges szabadon bocsátását
követő negyvenöt napon belül nem hagyja el — bár erre
lehetősége lett volna — a Magyar Köztársaság területét,
vagy elhagyása után ide visszatér;
b) ha a keresett személy beleegyezik abba, hogy az
európai elfogatóparancs alapján a végrehajtó tagállamtól
különböző tagállamnak átadják. A lemondó nyilatkozatot
bíróság előtt kell megtenni, és azt jegyzőkönyvbe kell venni, amelyet mind a bírónak, mind a nyilatkozattevőnek alá
kell írnia. A lemondó nyilatkozatot úgy kell megfogalmazni, hogy abból egyértelműen kitűnjön, hogy azt az érintett
személy önként és az abból adódó következmények teljes
tudatában tette. A személy védőt vehet igénybe;
c) ha a keresett személyre a 31. § (2) bekezdésének
a), e), f) és g) pontja szerint nem vonatkozik a specialitás
szabálya.
(2) Az (1) bekezdésben foglalt eseteket kivéve az európai elfogatóparancs alapján átadott személy nem adható ki
harmadik államnak azon tagállam illetékes hatóságának
hozzájárulása nélkül, amely őt átadta.
33. § A keresett személy átvételéről az Interpol a rendőrség közreműködésével gondoskodik.
3. Cím KÖLTSÉGVISELÉS 34. § A tagállami igazságügyi hatóság által kibocsátott
európai elfogatóparancs végrehajtása során a Magyar Köz
társaság területén felmerülő költség bűnügyi költség, amelyet a Magyar Állam visel.
4. Cím ÁTSZÁLLÍTÁS 35. § (1) Az igazságügy-miniszter engedélyezi, hogy a
keresett személyt a Magyar Köztársaság területén átadás
céljából átszállítsák, feltéve, hogy tájékoztatást kapott
a) annak a személynek a személyazonosságáról és állampolgárságáról, aki ellen az európai elfogatóparancsot
kibocsátották;
b) az európai elfogatóparancs meglétéről;
c) a bűncselekmény jellegéről és jogi minősítéséről;
d) a bűncselekmény körülményeinek ismertetéséről,
ideértve az elkövetés időpontját és helyét is. (2) Ha az európai elfogatóparancsot büntetőeljárás lefolytatása céljából bocsátották ki, és a keresett személy
olyan magyar állampolgár, aki a Magyar Köztársaság területén lakóhellyel rendelkezik, a keresett személy csak akkor szállítható át, ha a kibocsátó tagállam megfelelő jogi
garanciát nyújt arra, hogy a szabadságvesztés büntetés vagy
a szabadságelvonással járó intézkedés jogerős kiszabása
esetén kérelmére a büntetés vagy az intézkedés végrehajtására visszaszállítják a Magyar Köztársaság területére.
(3) A légi úton történő átszállítás esetén az (1) bekezdés
akkor alkalmazható, ha nem tervezett leszállásra kerül sor.
(4) Ha az átszállítás olyan személyt érint, akit harmadik
állam ad ki egy tagállamnak, az (1)—(3) bekezdést megfelelően kell alkalmazni. Ebben az esetben az ,,európai
elfogatóparancs’’ alatt a ,,kiadatási kérelmet’’ kell érteni.
III. Fejezet AZ EURÓPAI UNIÓ TAGÁLLAMAIVAL
BÜNTETŐ ÜGYEKBEN FOLYTATOTT ELJÁRÁSI
JOGSEGÉLY 1. Cím AZ ELJÁRÁSI JOGSEGÉLY ÁLTALÁNOS
SZABÁLYAI
36. § (1) Ha e törvény vagy nemzetközi szerződés másként nem rendelkezik, az Európai Unió tagállamaival büntető ügyekben folytatott együttműködés során a 37. §-ban
meghatározott eljárási jogsegély-formák iránti megkeresés
előterjesztésére a büntetőeljárás megindítását követően a
magyar igazságügyi hatóságok közvetlenül jogosultak.
(2) A büntetőeljárás megindítása előtt a tagállami bűnüldöző szerv által megküldött, illetőleg a magyar bűnüldö
ző szerv által előterjesztett eljárási jogsegély iránti megkeresés fogadására és teljesítésére, illetve előterjesztésére a
bűnüldöző szervek nemzetközi együttműködéséről szóló
törvény rendelkezéseit kell alkalmazni. Ha a büntetőeljárás megindítása előtt előterjesztett megkeresés végrehajtása során az ügyben a büntetőeljárást megindítják, az
együttműködést a továbbiakban csak e törvény szerint
mint eljárási jogsegély iránti megkeresés teljesítését lehet
folytatni.
(3) E fejezet rendelkezéseit akkor kell alkalmazni, ha
nemzetközi szerződés eltérően nem rendelkezik.
37. § Az eljárási jogsegély formái:
a) közvetlen tájékoztatás,
b) tárgyak visszaadása,
c) fogvatartott személyek ideiglenes átszállítása,
d) kihallgatás zártcélú távközlő hálózat útján,
e) kihallgatás távbeszélőkészülék útján,
f) közös nyomozócsoport létrehozása,
g) fedett nyomozó alkalmazása,
h) ellenőrzött szállítás és bírói engedélyhez nem kötött
titkos információgyűjtés,
i) bírói engedélyhez kötött titkos adatszerzés.
38. § (1) Ha e törvény másként nem rendelkezik, a tagállami igazságügyi hatóság által előterjesztett, a 37. §-ban
meghatározott eljárási jogsegély-formák iránti megkeresés
fogadására és teljesítésére a magyar jog szerint a büntetőeljárás lefolytatására hatáskörrel és illetékességgel rendelkező magyar igazságügyi hatóságok jogosultak.
(2) A magyar igazságügyi hatóságok nemzetközi szerződés alapján a tagállamok bűnüldöző szerveitől is elfogadhatnak, illetve közvetlenül e szervekhez is intézhetnek
eljárási jogsegély iránti megkeresést, ha a tagállam belső
joga lehetővé teszi azt, hogy a bűnüldöző szervek a büntető
ügyekben folytatott jogsegélyforgalomban részt vegyenek.
(3) Az eljárási jogsegély iránti megkeresés nem teljesíthető és nem terjeszthető elő, ha az csorbítja a Magyar
Köztársaság felségjogait, veszélyezteti biztonságát, sérti
közrendjét.
(4) A (2) és (3) bekezdésben foglalt feltételek vizsgálata
a vádirat benyújtásáig a legfőbb ügyész, a vádirat benyújtása után az igazságügy-miniszter hatáskörébe tartozik.
39. § (1) A megkeresést írásban, indokolt esetben a
megkereső azonosítását lehetővé tevő más alkalmas módon vagy eszközzel — különösen telefax vagy számítástechnikai rendszer útján — is elő lehet terjeszteni, illetőleg az
így előterjesztett megkeresést szabályszerűnek kell tekinteni.
(2) Ha a magyar igazságügyi hatóságnak a megkeresés
teljesítésére nincs hatásköre vagy nem rendelkezik illetékességgel, a megkeresést haladéktalanul átteszi a hatáskörrel, illetőleg illetékességgel rendelkező magyar igazságügyi
hatósághoz. A megkeresés áttételéről — a magyar igazságügyi hatóság pontos megjelölésével — az áttételt elrendelő
magyar igazságügyi hatóság értesíti a megkereső tagállami
igazságügyi hatóságot.
40. § (1) Ha a megkeresésben foglaltak alapján a teljesítés nem, vagy csak részben lehetséges, a magyar igazságügyi hatóság e körülményről haladéktalanul tájékoztatja a
megkereső tagállami igazságügyi hatóságot, és ezzel egyidejűleg megjelöli azokat az adatokat, amelyek ismerete a
megkeresés teljesítéséhez szükséges. Szükség esetén a
magyar igazságügyi hatóság a megkereső tagállami igazságügyi hatóságot közvetlenül, rövid úton megkeresi a szükséges adatok közlése érdekében.
(2) Ha a megkeresés teljesítése során olyan körülmények merülnek fel, amelyek alapján e törvény rendelkezései szerint nincs helye az eljárási jogsegély iránti megkeresés teljesítésének, az iratokat az akadály megjelölésével az
ügyész a legfőbb ügyésznek, a bíróság pedig az igazságügyminiszternek küldi meg. A legfőbb ügyész, illetve az igazságügy-miniszter — az ok megjelölésével — értesíti a megkereső tagállami igazságügyi hatóságot a megkeresés teljesítésének akadályáról.
41. § Ha a magyar igazságügyi hatóság által előterjesztett megkeresést a tagállami igazságügyi hatóság az abban
megjelölt feltételek alapján nem, vagy csak részben tudja
teljesíteni, azonban a megkeresés indokai továbbra is fennállnak, a magyar igazságügyi hatóság a tagállami igazságügyi hatóság által megjelölt feltételek teljesítése érdekében intézkedik.
42. § Ha az eljárási jogsegély iránti megkeresésnek
helyt adnak, a külföldi személyek ki- és beutazásának, valamint a tárgyak átadásának és átvételének a magyar útlevél-, az idegenrendészeti és a vámjogszabályok rendelkezései nem képezhetik akadályát.
Az alkalmazandó eljárási szabályok 43. § A magyar igazságügyi hatóság az eljárási jogsegély
iránti megkeresés teljesítése során a megkereső tagállami
igazságügyi hatóság által kifejezetten kért és megjelölt
szabályok szerint, illetve technikai módszert alkalmazva
jár el, ha ez nem összeegyeztethetetlen a magyar jogrendszer alapelveivel.
44. § A magyar igazságügyi hatóság kérheti a tagállami
igazságügyi hatóságot, hogy megkeresését a magyar jogszabályokban foglaltak szerint, illetve az általa meghatározott
technikai módszert alkalmazva teljesítse.
45. § Az eljárási jogsegély keretében az érintett személy
tanúként vagy terheltként történő kihallgatásakor a ma
gyar, és — erre vonatkozó kérelem esetén — a megkereső
tagállam jogának a kihallgatásra, a vallomástétel megtagadására, illetve a vallomástételi mentességekre és akadályokra vonatkozó rendelkezéseit is alkalmazni kell.
46. § E fejezet rendelkezéseit kell alkalmazni a jogi
személlyel szemben indult büntetőeljárással összefüggésben előterjesztett jogsegély iránti megkeresésekre is. A
tagállami igazságügyi hatóság által jogi személy vonatkozásában előterjesztett eljárási jogsegély iránti megkeresés
teljesítésére — ha a megkeresésből más nem következik —
a jogi személy székhelye szerint illetékes ügyész, illetve
bíróság jogosult.
A HATÁRIDŐK 47. § (1) A megkeresést a megkereső tagállami igazságügyi hatóság által kért határidőt alapul véve kell teljesíteni.
(2) Ha a megkeresés fogadásakor nyilvánvaló, hogy annak teljesítése az abban foglalt határidőn belül nem lehetséges, a magyar igazságügyi hatóság haladéktalanul tájékoztatást ad a megkeresés teljesítéséhez szükséges időtartamról. A megkereső tagállami igazságügyi hatóságtól nyilatkozatot kell kérni arról, hogy a magyar igazságügyi hatóság által megjelölt teljesítési határidő ismeretében is
fenntartja-e a megkeresését.
48. § (1) A magyar igazságügyi hatóság a megkeresésben megadott határidő kitűzésének indokát megjelöli.
(2) Ha a megkeresett tagállami igazságügyi hatóság arról
tájékoztatja a magyar igazságügyi hatóságot, hogy a megkeresése a kért határidőn belül nem teljesíthető, a magyar
igazságügyi hatóságnak haladéktalanul nyilatkoznia kell,
hogy a megkeresést továbbra is fenntartja-e.
A hivatalos iratok kézbesítése 49. § (1) A magyar igazságügyi hatóság a hivatalos iratot az Európai Unió tagállamában tartózkodó címzett részére közvetlenül, posta útján, kézbesítési bizonyítvánnyal,
zárt iratban kézbesíti.
(2) A hivatalos iratot — ha a címzett a magyar nyelvet
nem ismeri — le kell fordítani a címzett anyanyelvére,
illetőleg az általa ismertként megjelölt más nyelvre vagy
— ha ezek a magyar igazságügyi hatóság által nem ismertek — a címzett tartózkodás helye szerinti tagállam hivatalos nyelvére vagy hivatalos nyelveinek egyikére. Az irathoz
a címzett által ismert nyelven mellékelni kell a tájékoztatást az eljárási jogairól és kötelességeiről.
(3) Hivatalos iratot csak abban az esetben lehet a címzett
tartóz kodási helye szerinti tagállam hatóságainak eljárási
jogsegély keretében a kézbesítés érdekében megküldeni, ha
a) a címzett címe ismeretlen, illetőleg nem pontosan
ismert, vagy
b) a postai úton történő kézbesítés nem volt lehetséges,
vagy
c) megalapozottan feltételezhető, hogy a postai úton
való kézbesítés nem vezet eredményre.
2. Cím AZ ELJÁRÁSI JOGSEGÉLY EGYES FORMÁI A közvetlen tájékoztatás
50. § (1) A magyar igazságügyi hatóság a folyamatban
lévő vagy befejezett büntető ügyben a tagállami igazságügyi
hatóságnak közvetlenül tájékoztatást adhat, illetve ilyen
üggyel kapcsolatban közvetlenül tájékoztatást kérhet.
(2) A magyar nyomozó hatóság a büntetőeljárással kapcsolatban a bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható
személy kilétének, tartózkodási helyének megállapítása,
elrejtőzésének, a bűncselekmény befejezésének avagy
újabb bűncselekmény elkövetésének megakadályozása végett, vagy késedelmet nem tűrő más okból a tagállami
igazságügyi hatóságtól vagy a tagállami bűnüldöző szervtől
közvetlenül tájékoztatást kérhet, illetve annak tájékoztatást adhat. A tájékoztatás tényéről, valamint a tájékoztatás
tartalmáról a magyar nyomozó hatóság az ügyészt haladéktalanul értesíti.
A tárgyak visszaadása 51. § (1) A magyar igazságügyi hatóság azt a tárgyat,
amelyre a bűncselekményt elkövették, a tagállami igazságügyi hatóság megkeresésére átadhatja abból a célból, hogy
azokat a tagállami igazságügyi hatóság a tulajdonosnak
visszaadja. A megkeresés csak akkor teljesíthető, ha a megkereső tagállami igazságügyi hatóság a megkeresés alapjául szolgáló határozatában vagy a mellékletként csatolt
okiratokkal kétséget kizáró módon igazolja az érintett
személy tulajdonjogát.
(2) A magyar igazságügyi hatóság elrendeli az átadni
kért tárgy lefoglalását, és — szükség esetén — az ismeretlen helyen lévő tárgy körözését rendelheti el.
(3) A tárgy átadása nem sértheti jóhiszemű harmadik
személy jogait, és nem veszélyeztetheti a Magyar Köztársaság területén folyamatban lévő büntetőeljárás sikerét.
(4) Ha az átadni kért tárgyra a Magyar Köztársaság
területén folyamatban lévő büntetőeljárásban szükség van,
a tárgy átadását az eljárás jogerős befejezéséig vagy a lefoglalás jogerős megszüntetéséig a magyar igazságügyi ható
ság elhalasztja, és erről a megkereső igazságügyi hatóságot
haladéktalanul tájékoztatja.
(5) A magyar igazságügyi hatóság közvetlenül megkeresheti a tagállami igazságügyi hatóságot olyan tárgy átadása érdekében, amelyre a bűncselekményt elkövették, és
amelynek visszaadása iránt a magyar igazságügyi hatóság
előtt a tulajdonjogát kétséget kizáró módon igazoló személy kérelmet terjesztett elő. A kérelmet a tagállami igazságügyi hatósághoz intézett eljárási jogsegély iránti megkereséshez csatolni kell.
A fogvatartott személy ideiglenes átszállítása 52. § (1) Ha a tagállami igazságügyi hatóság olyan, a
Magyar Köztársaság területén teljesítendő eljárási cselekmény iránt terjesztett elő megkeresést, amelyen a megkereső tagállam területén fogvatartott személy jelenléte
szükséges, akkor ezt a személyt — a megkereső tagállammal megkötött eseti megállapodás alapján — az eljárási
cselekmény végrehajtása érdekében a Magyar Köztársaság
területére ideiglenesen át lehet szállítani.
(2) Az ideiglenesen átszállított személy fogvatartását a
magyar büntetés-végrehajtási jogszabályok szerint a Magyar Köztársaság területén is biztosítani kell.
(3)Ha a magyar igazságügyi hatóság olyan eljárási cselekmény iránt terjesztett elő megkeresést, amelyen a Magyar Köztársaság területén fogvatartott személy jelenléte
szükséges, akkor ezt a személyt — a megkeresett tagállammal megkötött eseti megállapodás alapján — ideiglenesen
annak a tagállamnak a területére lehet átszállítani, ahol az
eljárást le kell folytatni.
(4) Az előzetes letartóztatásban lévő terhelt ideiglenes
átszállítására vonatkozó megállapodást a vádirat benyújtása előtt a legfőbb ügyész, a vádirat benyújtása után, illetve
a szabadságvesztés büntetést vagy szabadságelvonással járó
intézkedést töltő személy esetében az igazságügy-miniszter
köti meg. A megállapodás tartalmazza az érintett személy
ideiglenes átszállításának részleteit, valamint azt a határnapot, amikorra az érintett személyt vissza kell szállítani a
megkereső tagállam, illetve a Magyar Köztársaság területére.
(5) Az ideiglenes átszállításához az érintett személy kifejezett hozzájárulása szükséges. A Magyar Köztársaság
területén fogva tartott személy hozzájáruló nyilatkozatát
tartalmazó iratot és annak fordítását csatolni kell a megkereséshez.
(6) A tagállam területén töltött fogva tartás esetén a
magyar törvény szerint elrendelt kényszerintézkedés, illetve szabadságvesztés büntetés vagy szabadságelvonással járó intézkedés végrehajtását folyamatosnak kell tekinteni.
Kihallgatás zártcélú távközlő hálózat útján 53. § (1) A tanú, a szakértő vagy — erre vonatkozó
kifejezett írásbeli hozzájárulása alapján — a terhelt zártcélú távközlő hálózat útján történő kihallgatására, illetőleg meghallgatására vonatkozó, a tagállami igazságügyi
hatóság által előterjesztett megkeresés teljesítésére kizárólag a bíróság jogosult.
(2) A bíróság a tagállami igazságügyi hatóságot közvetlenül megkeresheti tanú zártcélú távközlő hálózat útján
történő kihallgatása érdekében, ha a Magyar Köztársaság
területén az érintett személy megjelenése nem lehetséges.
Kihallgatás távbeszélő készülék útján 54. § (1) Ha a tagállami igazságügyi hatóság — erre
vonatkozó kifejezett írásbeli hozzájárulása alapján — tanú
vagy szakértő távbeszélő készülék útján történő kihallgatása iránt keresi meg az igazságügyi hatóságot, a kihallgatás
lefolytatására a zártcélú távközlő hálózat útján történő
kihallgatás szabályait kell megfelelően alkalmazni azzal,
hogy az ügyész is teljesítheti a jogsegély iránti megkeresést.
(2) A távbeszélő készülék útján történő kihallgatásra
vonatkozó jogsegély teljesítése nem tagadható meg arra
hivatkozással, hogy a magyar büntetőeljárási törvény nem
teszi lehetővé ezen jogintézmény alkalmazását.
A közös nyomozócsoport létrehozása 55. § (1) Az ügyész, illetve a tagállam igazságügyi vagy
nyomozó hatósága közös nyomozócsoport létrehozását
kezdeményezheti, ha
a) a már megindult büntetőeljárásban a több tagállamra kiterjedő bűncselekmény felderítése különösen bonyolult;
b) a bűncselekmény miatt több tagállam folytat büntetőeljárást, és ezért a nyomozások összehangolására van
szükség.
(2) A bűncselekmény különösen akkor több tagállamra
kiterjedő, ha
a) azt több tagállamban követik el;
b) azt egy tagállamban követik el, de előkészületének,
irányításának, illetve a hozzá kapcsolódó részesi magatartások jelentős részét egy másik tagállamban végzik;
c) azt egy tagállamban követik el, de abban olyan bűnszervezet érintettsége állapítható meg, amely egynél több
államban folytat büntetendő tevékenységet;
d) azt egy tagállamban követik el, de más tagállam társadalmi vagy gazdasági rendjét is sérti vagy veszélyezteti.
(3) Az ügyész az érintett tagállami igazságügyi vagy nyomozó hatósággal — az érintettség mértékét is figyelembe
véve — állapodik meg abban, hogy a közös nyomozócsoport mely tagállam területén működjön.
56. § (1) A közös nyomozócsoport az ügyész és a tagállami igazságügyi vagy nyomozó hatóság közötti eseti megállapodással jön létre.
(2) Az (1) bekezdésben foglalt megállapodás tartalmazza különösen:
a) a bűncselekmény leírását, amelynek nyomozására a
közös nyomozócsoportot létrehozzák;
b) a működési területet; c) a közös nyomozócsoport összetételét;
d) a közös nyomozócsoport vezetőjét; e) a működés időtartamát és a meghosszabbítás feltételeit;
f) a közös nyomozócsoport más tagállamban eljáró tagjának kötelezettségeit és jogait;
g) a működés feltételeit; h) a működés költségeinek viselését;
i) a közös nyomozócsoport más tagállamban eljáró tagja által működési körében okozott károkért való felelősségének szabályairól szóló tájékoztatást.
57. § A Magyar Köztársaság területén működő közös
nyomozócsoportot az ügyész vagy a nyomozó hatóság vezetője, illetve a nyomozó hatóságnak a nyomozó hatóság
vezetője által kijelölt tagja vezeti. Ha a közös nyomozócsoportot a nyomozó hatóság vezetője, illetve tagja vezeti, az
ügyésznek rendszeresen beszámol a közös nyomozócsoport működéséről, és előzetesen tájékoztatja a foganatosítandó nyomozási cselekményekről.
58. § (1) A tagállami nyomozó hatóságnak a Magyar
Köztársaság területén eljáró tagja
a) a bűnüldöző szervek nemzetközi együttműködéséről
szóló törvény rendelkezéseinek megfelelően kényszerítő
eszközt alkalmazhat, továbbá szolgálati lőfegyverét magánál tarthatja, azt azonban kizárólag jogos védelmi helyzetben, illetve végszükségben használhatja; a magyar bűnüldöző szervek tevékenységére vonatkozó jogszabályokban
meghatározott más kényszerítő eszközt nem vehet igénybe;
b) a bűncselekmény elkövetésén tetten ért személyt elfoghatja, az elfogás helyszínén visszatarthatja, azonban köteles őt haladéktalanul a magyar nyomozó hatóságnak átadni; más kényszerintézkedést nem alkalmazhat.
(2) A közös nyomozócsoport feladatának teljesítéséhez
szükséges mértékben a tagállami igazságügyi vagy nyomozó hatóságnak a Magyar Köztársaság területén eljáró tagja
a) államának joga szerint és a tagállam hivatalos nyelvén — a 45. § rendelkezéseire figyelemmel — tanút vagy
terheltet hallgathat ki, és erről jegyzőkönyvet készíthet,
amelynek másolati példányát és magyar fordítását az eljárás irataihoz kell csatolni,
b) a nyomozási cselekményeken jelen lehet, a nyomozási cselekményekről államának joga szerint és a tagállam
hivatalos nyelvén jegyzőkönyvet készíthet, amelynek másolati példányát és magyar fordítását az eljárás irataihoz
kell csatolni,
c) az ellenőrzött szállításban fedett nyomozóként eljárhat. (3) A (2) bekezdés a) és b) pontjában meghatározott
esetekben, ha a tagállami igazságügyi vagy nyomozó hatóságnak a Magyar Köztársaság területén eljáró tagja az
eljárási cselekmény során a tagállam hivatalos nyelvét
használja, a magyar igazságügyi vagy nyomozó hatóság
— szükség esetén — tolmácsot rendel ki. A tagállam hivatalos nyelvének használatával kapcsolatban felmerült költséget a megkereső tagállam viseli.
(4) Az (1) és (2) bekezdés szerinti intézkedések és kényszerítő eszközök alkalmazásának feltételeiről a közös nyomozócsoport magyar vezetője tájékoztatja a tagállam igazságügyi vagy nyomozó hatóságának tagját.
(5) Az eljárási jogsegély teljesítése során a tagállam
igazságügyi vagy nyomozó hatóságának tagja a Magyar
Köztársaság területén a közös nyomozócsoport magyar
vezetőjének utasítása szerint jár el.
(6) Az ügyész vagy a közös nyomozócsoport magyar
vezetője haladéktalanul értesíti a tagállami igazságügyi
vagy nyomozó hatóságot, ha a tagállam igazságügyi vagy
nyomozó hatóságának tagja a magyar jog szerint büntetendő cselekményt követett el.
59. § (1) Az Eurojust, illetve annak nemzeti képviselője, valamint az Európai Rendőrségi Hivatal (a továbbiakban: EUROPOL) által kezdeményezett közös nyomozócsoportra, a tagok jogaira és kötelezettségeire e törvényt
kell értelemszerűen alkalmazni. Az EUROPOL tisztviselője e törvény szerint vehet részt a közös nyomozócsoportban.
(2) Az Európai Unió tagállamaival, illetve az
EUROPOL-lal együttműködési megállapodást kötött külföldi hatósággal létrehozott, a Magyar Köztársaság területén működő közös nyomozócsoport kezdeményezheti a
Nemzetközi Bűnügyi Együttműködési Központnál, hogy a
számára engedélyezett körben adatot vagy más technikai
tanácsadást kérjen az EUROPOL-tól.
(3) Minden olyan adatot, amely az (1) bekezdésben meghatározott közös nyomozócsoport tevékenységéből származik, a Nemzetközi Bűnügyi Együttműködési Központon keresztül az EUROPOL részére továbbítani kell.
A fedett nyomozó alkalmazása 60. § (1) Ha a tagállam igazságügyi vagy nyomozó hatósága által folytatott büntetőeljárás eredményessége érdekében tagállami fedett nyomozónak a Magyar Köztársaság
területén, illetve magyar fedett nyomozónak az Európai
Unió tagállama területén történő alkalmazása szükséges,
a tagállam igazságügyi vagy nyomozó hatósága kérésére
tagállami fedett nyomozó a Magyar Köztársaság területén,
illetve magyar fedett nyomozó az Európai Unió tagállama
területén alkalmazható.
(2) Ha a Magyar Köztársaság területén folyamatban lévő
büntetőeljárás eredményessége érdekében az Európai
Unió tagállama területén magyar fedett nyomozó, illetve a
Magyar Köztársaság területén tagállami fedett nyomozó
alkalmazása szükséges, ezt a legfőbb ügyész a tagállami
igazságügyi vagy nyomozó hatóságnál kezdeményezheti.
61. § (1) A fedett nyomozó alkalmazására a legfőbb
ügyész és a tagállam igazságügyi vagy nyomozó hatósága
közötti eseti megállapodás alapján kerülhet sor.
(2) Az (1) bekezdés szerinti megállapodás tartalmazza
különösen:
a) a fedett nyomozó alkalmazásának időtartamát,
b) az alkalmazás feltételeit,
c) a fedett nyomozó jogait és kötelezettségeit,
d) a fedett nyomozó lelepleződése esetén alkalmazan
dó intézkedést,
e) a fedett nyomozó által működési körében okozott
károkért való felelősségének szabályairól szóló tájékoztatást. (3) Az 58. §-t kell megfelelően alkalmazni, ha a tagállami fedett nyomozó a Magyar Köztársaság területén jár el.
Az ellenőrzött szállítás és a bírói engedélyhez nem kötött
titkos információgyűjtés
62. § A büntetőeljárás megindítását követően az ellenőrzött szállítás, illetve bírói engedélyhez nem kötött
titkos információgyűjtés végrehajtására irányuló megkeresés fogadására, teljesítésére, illetőleg annak előterjesztésére a bűnüldöző szervek nemzetközi együttműködéséről szóló törvény rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni.
A bírói engedélyhez kötött titkos adatszerzés 63. § (1) A büntetőeljárás megindítását követően az
ügyész és a nyomozó hatóság — a tagállami igazságügyi
vagy nyomozó hatóságtól érkezett megkeresés alapján —
bírói engedélyhez kötött titkos adatszerzést (a továbbiakban: titkos adatszerzés) végezhet.
(2) A magyar nyomozó hatóság a tagállami igazságügyi
vagy nyomozó hatóságtól közvetlenül érkezett, titkos adatszerzésre irányuló megkeresésről haladéktalanul értesíti
az ügyészt.
(3) A tagállami igazságügyi vagy nyomozó hatóságtól
érkező megkeresés akkor teljesíthető, ha a tagállami igaz
ságügyi vagy nyomozó hatóság a saját államának joga szerinti engedéllyel és a titkos adatszerzést végző ügyész vagy
nyomozó hatóság a büntetőeljárásról szóló törvényben
meghatározott bírói engedéllyel rendelkezik.
(4) A tagállami igazságügyi vagy nyomozó hatóságtól
érkezett megkeresés teljesítése során a titkos adatszerzést
a Fővárosi Bíróság elnöke által e feladatra kijelölt bíró
engedélyezi.
(5) A magyar nyomozó hatóság a titkos adatszerzés
lefolytatásáról folyamatosan tájékoztatja az ügyészt, és a
titkos adatszerzés végrehajtásáról készített jelentést az
ügyésznek megküldi.
(6) Az ügyész a büntetőeljárásról szóló törvényben meghatározott titkos adatszerzés végrehajtására irányuló megkeresést kizárólag a magyar jogszabályok szerinti bírói
engedély beszerzését követően terjesztheti elő a tagállami
igazságügyi vagy nyomozó hatóságnál.
64. § Az elektronikus hírközlő hálózat útján továbbított közlemény, illetve a számítástechnikai rendszer útján
továbbított adatok kifürkészésére irányuló megkeresés
— a 63. § (3) bekezdésben foglaltakon felül — akkor teljesíthető, ha a titkos adatszerzéssel érintett személy a Magyar
Köztársaság területén tartózkodik, továbbá, ha a titkos
adatszerzéssel érintett személy harmadik állam területén
tartózkodik, azonban a közlemény vagy adat kifürkészése
a Magyar Köztársaság területén működő elektronikus hírközlési szolgáltató közreműködését igényli, vagy az azt
lehetővé tevő technikai eszköz a Magyar Köztársaság területén található.
65. § (1) Az ügyész által a tagállami igazságügyi vagy
nyomozó hatóságnál előterjesztett titkos adatszerzés végrehajtására irányuló megkeresésnek tartalmaznia kell különösen:
a) a nyomozást végző ügyész vagy nyomozó hatóság
megnevezését, a nyomozás elrendelésének időpontját, az
ügy számát,
b) a titkos adatszerzés tervezett alkalmazásának helyét, c) a titkos adatszerzés tervezett alkalmazásával érintett
nevét, illetőleg az azonosítására alkalmas adatot, valamint
a titkos adatszerzés vele szemben alkalmazni kívánt eszközének, illetőleg módszerének megnevezését,
d) az alkalmazás tervezett tartamának kezdő és befejező időpontját, naptári napban és órában meghatározva,
e) az alkalmazásnak a büntetőeljárási törvényben meghatározott feltételeinek a meglétére vonatkozó részletes
leírást, így különösen az alapul szolgáló bűncselekmény
megnevezését,
f) annak igazolását, hogy a titkos adatszerzést a folyamatban levő büntetőeljáráshoz kapcsolódóan szabályszerűen engedélyezték,
g) a titkos adatszerzés végrehajtásához elengedhetetlenül szükséges további technikai és adminisztrációs adatokat.
(2) Az elektronikus hírközlő hálózat útján továbbított
közlemény, illetve a számítástechnikai rendszer útján továbbított vagy tárolt adatok kifürkészésére irányuló, az
ügyész által a tagállami igazságügyi vagy nyomozó hatóságnál előterjesztett megkeresésnek — az (1) bekezdésben
foglaltakon kívül — tartalmaznia kell
a) a titkos adatszerzéssel érintett elektronikus hírközlő
eszköz, számítástechnikai rendszer vagy módszer megnevezését,
b) a továbbítandó adatok körét,
c) a titkos adatszerzés időtartamát.
(3) A tagállami igazságügyi vagy nyomozó hatóság által
előterjesztett titkos adatszerzés végrehajtására irányuló
megkeresés akkor teljesíthető, ha az tartalmazza az (1) és
(2) bekezdésben meghatározott adatokat.
(4) Ha az elektronikus hírközlő hálózat útján továbbított közlemény, illetve a számítástechnikai rendszer útján
továbbított vagy tárolt adatok kifürkészésére irányuló
megkeresés esetén a titkos adatszerzéssel érintett személy
nem a Magyar Köztársaság területén tartózkodik, de a
közlemény vagy az adat kifürkészéséhez, vagy az érintett
elektronikus hírközléshez kötődő járulékos és kísérő adatok rögzítéséhez, továbbításához a magyar hatóságok közreműködése szükséges, a megkeresésnek — az (1) és a
(2) bekezdésben foglaltak mellett — tartalmaznia kell a
tényállás rövid ismertetését is.
66. § (1) A 63. § (1) bekezdésében foglalt titkos adatszerzésre irányuló megkeresés alapján az ügyész, illetve a
nyomozó hatóság a megfigyelt, illetve rögzített adatot a
megkereső tagállami igazságügyi vagy nyomozó hatóságnak továbbítja.
(2) A titkos adatszerzésre irányuló megkeresés alapján
az ügyész vagy a nyomozó hatóság — az (1) bekezdésben
foglalt intézkedésen túl — az elektronikus hírközlő hálózat
útján továbbított közleménynek, illetve a számítástechnikai rendszer útján továbbított vagy tárolt adatoknak azonos titkossági fokon
a) a megkereső tagállam igazságügyi vagy nyomozó hatóságának eszközére történő átirányításáról (közvetlen továbbítás),
b) a kísérő és járulékos adatok rögzítéséről, illetve továbbításáról,
c) más tagállamban folytatott titkos adatszerzéshez
technikai segítség nyújtásáról
rendelkezhet.
67. § E fejezet alkalmazásában a magyar nyomozó hatóság alatt a nyomozást végző ügyészt is érteni kell.
IV. Fejezet MÓDOSULÓ JOGSZABÁLYOK 68. § A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi
IV. törvény (Btk.) 137. §-a 3. pontjának a) alpontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(E törvény alkalmazásában 3. külföldi hivatalos személy:) ,,a) a külföldi államban jogalkotási, igazságszolgáltatási,
közigazgatási vagy bűnüldözési feladatot ellátó személy,’’
69. § A Btk. 214/A. §-ának és alcímének helyébe a következő alcím és rendelkezés lép:
,,Jogellenes tartózkodás elősegítése 214/A. § (1) Aki olyan külföldinek, aki nem rendelkezik az Európai Unió valamely tagállamának állampolgárságával, az Európai Unió tagállamainak területén való
jogellenes tartózkodásához vagyoni haszonszerzés végett
segítséget nyújt, ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul
meg, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) Az (1) bekezdés szerint büntetendő, ha súlyosabb
bűncselekmény nem valósul meg, aki az (1) bekezdésben
foglalt eseten kívül, külföldinek a Magyar Köztársaság
területén való jogellenes tartózkodáshoz vagyoni haszonszerzés végett segítséget nyújt.’’
70. § A Btk. a következő 228/B. §-sal egészül ki:
,,228/B. § E cím rendelkezéseit a külföldi állam igazságszolgáltatási vagy bűnüldözési feladatot ellátó hatóságának a külön törvény alapján a Magyar Köztársaság területén eljáró tagjára is megfelelően kell alkalmazni.’’
71. § A Btk. 244. §-a a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
,,(5) E § rendelkezéseit a külföldi állam igazságszolgáltatási vagy bűnüldözési feladatot ellátó hatóságának a külön törvény alapján a Magyar Köztársaság területén eljáró
tagjára is megfelelően kell alkalmazni.’’
72. § A Btk. 275. §-ának jelenlegi rendelkezése az
(1) bekezdés jelölést kapja, és a 275. § a következő (2) bekezdéssel egészül ki:
,,(2) E § rendelkezéseit a külföldi állam igazságszolgáltatási vagy bűnüldözési feladatot ellátó hatóságának a külön törvény alapján a Magyar Köztársaság területén eljáró
tagjára is megfelelően kell alkalmazni.’’
73. § A Btk. 304. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
,,(3) A büntetés öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a
pénzhamisítást váltópénzre, illetve kisebb, vagy azt el nem
érő értékű pénzre követik el.’’
74. § A Btk. 305. §-ának a) pontja helyébe a következő
rendelkezés lép:
(A 304. § alkalmazása szempontjából) ,,a) pénz utánzásának kell tekinteni a forgalomból kivont pénz olyan megváltoztatását is, hogy az forgalomban
levő pénz látszatát keltse,’’
75. § A Btk. 307. §-ának helyébe a következő rendelkezés lép:
,,307. § (1) Aki forgalomba hozatal vagy felhasználás
céljából
a) bélyeget utánoz vagy meghamisít, b) hamis vagy meghamisított bélyeget megszerez,
bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Az (1) bekezdés szerint büntetendő az is, aki hamis,
meghamisított vagy felhasznált bélyeget mint valódit, illetőleg fel nem használtat forgalomba hoz, vagy felhasznál.
(3) A büntetés öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a
bélyeghamisítást
a) különösen nagy, vagy azt meghaladó értékű bélyegre,
b) bűnszövetségben követik el. (4) A büntetés vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztés, közérdekű munka vagy pénzbüntetés, ha a bélyeghamisítást kisebb, vagy azt el nem érő értékű bélyegre
követik el.’’
76. § A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi
IV. törvény hatálybalépéséről és végrehajtásáról szóló
1979. évi 5. törvényerejű rendelet 25. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
,,25. § (1) A Btk. 307—308. §-ainak alkalmazása szempontjából bélyeg:
a) postai szolgáltatás bérmentesítésére alkalmas bélyeg, postai bérmentesítő géplenyomat, továbbá a díjazással kapcsolatos postai felülnyomás, felírás vagy jelzés,
b) a fizetési kötelezettség teljesítésére a hatóság által
kibocsátott bélyeg,
c) az adó biztosítására szolgáló hatósági jegy, fém természetének vagy tartalmának bizonyítására szolgáló hatósági jel, valamint termék minőségének, mennyiségének,
egyéb lényeges tulajdonságának bizonyítására szolgáló hatósági jegy,
d) a mérésügyi hatóság által mérőeszköz hitelesítésének és vizsgálatának bizonyítására, valamint hordó űrtartalmának jelzésére használt bélyegző és pecsét.
(2) A büntetőjogi védelem az (1) bekezdés a) és b) pontjában megjelölt bélyegre akkor is vonatkozik, ha forgalomba még nem került vagy onnan már kivonták.’’
77. § A büntetések és az intézkedések végrehajtásáról
szóló 1979. évi 11. törvényerejű rendelet a következő
116/A. §-sal egészül ki:
,,116/A. § A kiadatási letartóztatás, az ideiglenes kiadatási letartóztatás, az európai elfogatóparancs végrehajtásával kapcsolatban elrendelt átadási letartóztatás és ideiglenes átadási letartóztatás, valamint az Európai Unió tagállamaival büntető ügyekben folytatott eljárási jogsegély teljesítéséhez szükséges fogvatartás végrehajtásakor e fejezet
rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell.’’
78. § A nemzetközi bűnügyi jogsegélyről szóló 1996. évi
XXXVIII. törvény (Nbjt.) 4. §-ának (1) bekezdése helyébe
a következő rendelkezés lép:
,,(1) A bűnügyi jogsegély formái: a kiadatás, a büntetőeljárás átadása, illetve átvétele, a szabadságelvonással járó
büntetés vagy ilyen intézkedés végrehajtásának átvétele,
illetve átengedése, a vagyonelkobzás, az elkobzás, illetve
ezzel azonos hatású büntetés vagy intézkedés (a továbbiakban: vagyonelkobzás vagy elkobzás) végrehajtásának átvétele, illetve átengedése, az eljárási jogsegély, valamint a
feljelentés külföldi államnál.’’
79. § Az Nbjt. 6. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
,,(3) A vagyonelkobzás vagy az elkobzás végrehajtásának
átvétele, illetve átengedése nemzetközi szerződésben vállalt kötelezettség alapján történhet.’’
80. § Az Nbjt. 13. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
,,(1) Magyar állampolgár kiadatásának csak akkor van
helye, ha a kiadni kért személy egyidejűleg más állam állampolgára, és a Magyar Köztársaság területén nem rendelkezik lakóhellyel.’’
81. § Az Nbjt. 14. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
,,(3) Abban az esetben, ha a kiadni kért személy menekültkénti, illetőleg menedékeskénti elismerését kéri, illetve menedékjogi eljárása van folyamatban, a 22. § (1) bekezdésében meghatározott kiadatási letartóztatás, illetőleg a 23. § (3) bekezdés szerint elrendelt ideiglenes kiadatási letartóztatás határideje — a menedékjogi eljárás jogerős befejezését figyelembe véve — oly módon hosszabbodik meg, hogy a menekültkénti vagy menedékeskénti elismerés megtagadását követően legalább negyven nap álljon
rendelkezésre a kiadatás ügyében való döntésre és a kiadott
személy átadására. A kiadatási, illetve ideiglenes kiadatási
letartóztatás időtartama azonban ebben az esetben sem
haladhatja meg a letartóztatás kezdetétől számított huszonnégy hónapot.’’
82. § Az Nbjt. 18. §-a (2) bekezdésének második mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
,,Határozata ellen, ha e törvény nem zárja ki, fellebbezésnek van helye, melyet a Fővárosi Ítélőtábla bírál el
tanácsülésen.’’
83. § Az Nbjt. 19. §-a (1) bekezdésének második mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
,,Ha ez az intézkedés sikerre vezet, a rendőrség, illetve a
határőrség a kiadni kért személyt őrizetbe veszi, és a Fővárosi Bíróság elé állítja.’’
84. § Az Nbjt. 20. §-a (1) bekezdésének c) és d) pontja
helyébe a következő rendelkezések lépnek:
[(1) A Fővárosi Bíróság] ,,c) a kiadatás kérdésében tárgyalást tart, amely kötelező
védelem esetén a védő részvétele nélkül nem tartható meg;
d) a tárgyalásról az ügyészt értesíti, kötelező védelem
esetén a védőt idézi, egyébként értesíti.’’
85. § (1) Az Nbjt. 22. §-ának (2) bekezdése helyébe a
következő rendelkezés lép:
,,(2) A kiadatási letartóztatást a Fővárosi Bíróság haladéktalanul megszünteti, ha
a) a kiadatást az igazságügy-miniszter megtagadta,
b) a kiadatási kérelmet visszavonták,
c) a kiadott személyt a megjelölt időpontot követő tizen
öt napon belül a megkereső állam nem vette át.’’
(2) Az Nbjt. 22. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül
ki, és a jelenlegi (3) bekezdés számozása (4) bekezdésre
módosul:
,,(3) Az ideiglenes kiadatási letartóztatásban lévő személy esetében a kiadatási letartóztatás kezdőnapja a kiadatási kérelemnek az igazságügy-miniszterhez történő érkezésének napja. Ebben az esetben az ideiglenes kiadatási
letartóztatás a kiadatási letartóztatás elrendeléséig tart.’’
86. § Az Nbjt. a következő 25/A. §-sal egészül ki:
,,25/A. § Az ideiglenes kiadatási letartóztatás és a kiada
tási letartóztatás helyett más személyi szabadságot korlátozó kényszerintézkedés nem alkalmazható. A keresett
személy ideiglenes kiadatási letartóztatása, vagy kiadatási
letartóztatása óvadék ellenében sem mellőzhető, illetve
nem szüntethető meg.’’
87. § Az Nbjt. 34. §-ának (1) bekezdése a következő
mondattal egészül ki:
,,Az eljárásra a büntetőeljárásról szóló törvénynek a
különleges eljárásokra vonatkozó szabályait kell megfelelően alkalmazni.’’
88. § Az Nbjt. 35. §-a helyébe a következő rendelkezés
lép:
,,35. § A 24. § (1) bekezdését, a 27. §-t, a 29. § (2) bekezdését és a 30. § (1) és (4) bekezdését külföldi állam kiadatás
iránti megkeresése esetén is értelemszerűen alkalmazni
lehet.’’
89. § Az Nbjt. IV. fejezetének címe helyébe a következő
fejezetcím lép:
,,IV. Fejezet
A szabadságvesztés büntetés és a szabadságelvonással járó
intézkedés, valamint a vagyonelkobzás vagy az elkobzás
végrehajtásának átvétele és átadása’’
90. § Az Nbjt. 51. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
,,(3) A fellebbezést a Fővárosi Ítélőtábla bírálja el
tanácsülésen.’’
91. § Az Nbjt. IV. fejezete a következő 4. Címmel és
60/A—60/B. §-sal egészül ki:
,,4. Cím
A vagyonelkobzás vagy az elkobzás végrehajtásának
átvétele 60/A. § (1) Külföldi bíróság által kiszabott, végrehajtható vagyonelkobzás, illetőleg elkobzás végrehajtását nemzetközi szerződés alapján, erre vonatkozó megkeresés esetén át kell venni.
(2) Nem vehető át a végrehajtás, ha a külföldi elítélés
alapjául szolgáló cselekményt magyar bíróság már jogerősen elbírálta.
(3) A vagyonelkobzás vagy elkobzás végrehajtásának
átadása iránti külföldi megkereséseket az igazságügy-miniszter fogadja, és ha a 2. § nem zárja ki annak teljesítését,
megküldi a Fővárosi Bíróságnak.
60/B. § (1) A Fővárosi Bíróság a büntető törvénykönyvről, illetve a büntetőeljárásról szóló törvénynek a külföldi
ítélet érvényére, illetve annak elismerésére vonatkozó rendelkezései, valamint a nemzetközi szerződések alapján
megvizsgálja, hogy a vagyonelkobzás vagy elkobzás végrehajtásának átadása iránti megkeresés teljesítésének feltételei fennállnak-e, és ennek alapján rendelkezik a vagyonelkobzásra vagy elkobzásra vonatkozó külföldi ítélet elismeréséről és végrehajtásának átvételéről.
(2) Ha a vagyonelkobzás, illetőleg elkobzás végrehajtásának átadása iránti megkeresésben a külföldi bíróság által
kiszabott büntetés vagy intézkedés teljes mértékben nem
egyeztethető össze a magyar törvénnyel, a Fővárosi Bíróság
határozatában a magyar törvény szerint állapítja meg az
alkalmazandó intézkedést, és ennek megfelelően rendel
kezik ezen intézkedés végrehajtásáról, úgy, hogy az a lehető
legnagyobb mértékben megfeleljen annak a büntetésnek
vagy intézkedésnek, amelyet a külföldi bíróság kiszabott.
(3) A Fővárosi Bíróságot határozatának meghozatalánál köti a külföldi bíróság által megállapított tényállás.
(4) A Fővárosi Bíróság a jogerős határozatot a külföldi
bíróság értesítése végett megküldi az igazságügy-miniszternek. A határozatról az igazságügy-miniszter értesíti a
megkereső külföldi államot.
(5) A külföldi ítélet alapján elrendelt végrehajtást haladéktalanul meg kell szüntetni, ha a külföldi ítélet végrehajthatósága megszűnt.’’
92. § Az Nbjt. IV. fejezete a következő 5. Címmel és
60/C—60/D. §-sal egészül ki:
,,5. Cím
A vagyonelkobzás vagy az elkobzás végrehajtásának
átadása 60/C. § (1) Magyar bíróság által jogerősen elrendelt vagyonelkobzás, illetőleg elkobzás végrehajtása — ha azt
nemzetközi szerződés lehetővé teszi — azon külföldi állam
részére átadható, amelynek területén a vagyonelkobzás alá
tartozó vagyon vagy az elkobzás alá eső dolog található.
(2) A bíróság a jogerős, vagyonelkobzást, illetőleg elkobzást elrendelő határozatának külföldön történő végrehajtására irányuló, a vonatkozó nemzetközi szerződésben
meghatározott feltételeknek megfelelő kérelmét a külföldi
államhoz történő továbbítás végett megküldi az igazságügy-miniszternek. A végrehajtás átadása iránt az igazságügy-miniszter keresi meg a külföldi államot.
60/D. § Ha a végrehajtás átadását követően a terheltet
rendkívüli jogorvoslat folytán felmentették, vele szemben
az eljárást megszüntették, illetőleg az ennek folytán hozott
határozat vagyonelkobzást, illetőleg elkobzást nem, vagy
alacsonyabb mértékben tartalmaz, az átvevő államot erről
értesíteni kell.’’
93. § A büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény
(Be.) 532. §-ának (1)—(3) bekezdése helyébe a következő
rendelkezések lépnek:
,,532. § (1) Ha a terhelt külföldön tartózkodik, és kiadatásának, vagy az európai elfogató parancs alapján történő
átadásának nincs helye, illetőleg kiadatását vagy az európai
elfogató parancs alapján történő átadását megtagadták, és
a büntetőeljárás átadására sem került sor, az ügyész a
vádiratban indítványozhatja, hogy a tárgyalást a vádlott
távollétében tartsák meg.
(2) Ha a bírósági eljárásban állapítják meg, hogy a külföldön tartózkodó vádlott kiadatásának vagy az európai
elfogató parancs alapján történő átadásának nincs helye,
illetőleg kiadatását vagy az európai elfogató parancs alapján történő átadását megtagadták, és a bíróság a büntetőeljárás felajánlását nem tartja indokoltnak, felhívhatja az
ügyészt, hogy kívánja-e indítványozni a tárgyalásnak a vádlott távollétében történő folytatását.
(3) Ha az ismeretlen helyen tartózkodó vádlott távollétében megkezdett tárgyalás során állapítják meg, hogy a
külföldön tartózkodó vádlott kiadatásának vagy az európai
elfogató parancs alapján történő átadásának nincs helye,
illetőleg a kiadatását vagy az európai elfogató parancs
alapján történő átadását megtagadták, és a bíróság a büntetőeljárás átadását nem tartja indokoltnak, a bíróság az
ügyész felhívása nélkül folytatja a tárgyalást.’’
94. § A Be. 580. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
,,(2) Az (1) bekezdés esetén sincs helye kártalanításnak,
ha a terhelt
a) a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság elől
elrejtőzött, megszökött, szökést kísérelt meg,
b) a tényállás megállapításának meghiúsítása érdekében bűncselekményt követett el, és ezt jogerős ítélet megállapította,
c) a bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság
megtévesztésére törekedett, és ezzel neki felróhatóan okot
szolgáltatott arra, hogy a bűncselekmény megalapozott
gyanúja reá terelődjék és előzetes letartóztatását, illetőleg
ideiglenes kényszergyógykezelését elrendeljék, meghoszszabbítsák vagy fenntartsák,
d) előzetes letartóztatását azért rendelték el, mert a
lakhelyelhagyási tilalom, a házi őrizet vagy az óvadék szabályait megszegte,
e) felmentése esetén a kényszergyógykezelését rendelték el.’’ 95. § A Be. 585. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
,,(1) A pénzbüntetés, a pénzmellékbüntetés és a bűnügyi
költség címén befizetett összeget a befizetéstől a visszatérítés időpontjáig eltelt időre számított mindenkori törvényes kamatával együtt a terheltnek vissza kell téríteni, ha
rendkívüli jogorvoslat folytán felmentették, vele szemben
az eljárást megszüntették, illetőleg az ennek folytán hozott
határozat ilyen kötelezést nem, vagy alacsonyabb mértékben tartalmaz.’’
96. § (1) A Be. 598. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
,,(4) A kegyelmi döntésről szóló határozatot a terheltnek és a kegyelmi kérelem előterjesztőjének az a bíróság,
illetőleg ügyész kézbesíti, amely előtt az eljárás folyik. Ha
a kegyelmi kérelmet a határozat jogerőre emelkedését
követően terjesztették elő, a kegyelmi döntésről szóló határozatot az ügyben első fokon eljárt bíróság kézbesíti az
elítéltnek, és a kegyelmi kérelem előterjesztőjének. Ha az
elítélt a szabadságvesztését tölti, részére a kegyelmi döntésről szóló határozatot az igazságügy-miniszter közvetle
nül a büntetés-végrehajtási intézet útján kézbesíti, egyben
értesíti az első fokon eljárt bíróságot.’’
(2) A Be. 598. §-a a következő új (5) bekezdéssel egészül
ki, és az eredeti (5) bekezdés számozása (6) bekezdésre
módosul:
,,(5) A (4) bekezdés szerinti értesítés tartalmazza a kegyelmi határozat számát, a határozathozatal idejét, az igazságügy-miniszter ellenjegyzésének keltét, a kegyelmi döntéssel érintett határozatokat hozó bíróság vagy ügyész megnevezését, az érintett határozatok számát és azok meghozatalának idejét, és a kegyelmi döntés tartalmát. Ha a
köztársasági elnök kegyelmet gyakorolt, az értesítés tartalmazza a kegyelemhez fűződő jogkövetkezményekről szóló
tájékoztatást is.’’
97. § (1) A személy- és tárgykörözésről szóló 2001. évi
XVIII. törvény (a továbbiakban: Sztk. tv.) 1. §-a (2) bekezdésének c) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(E törvény alkalmazásában)
,,c) nemzetközi körözés: nemzetközi szerződés, valamint
viszonossági gyakorlat alapján büntető-, polgári vagy közigazgatási ügyben magyar hatóság kezdeményezésére más
állam hatósága által az adott állam területén, illetve külföldi állam hatósága kezdeményezésére magyar hatóság által
a Magyar Köztársaság területén végzett körözés, kivéve az
európai elfogatóparancs alapján végzett körözést;’’
(2) Az Sztk. tv. 1. §-ának (2) bekezdése a következő
f) ponttal egészül ki:
(E törvény alkalmazásában)
,,f) európai elfogatóparancs: olyan igazságügyi hatósági
határozat, amelyet egy EU tagállamban bocsátanak ki, és
azt a célt szolgálja, hogy egy másik tagállam büntetőeljárás,
szabadságvesztés büntetés, illetve szabadságelvonással járó intézkedés végrehajtása céljából a keresett személyt
elfogja és átadja, illetőleg a keresett tárgyat felkutassa,
lefoglalja és átadja.’’
98. § (1) A bűnüldöző szervek nemzetközi együttműködéséről szóló 2002. évi LIV. törvény 23. §-a a következő
(1) bekezdéssel egészül ki, és az eredeti (1) és (2) bekezdés
számozása (2) és (3) bekezdésre módosul:
,,(1) Az Európai Rendőrségi Hivatal (a továbbiakban:
EUROPOL) által kezdeményezett közös bűnfelderítőcsoportra, a tagok jogaira és kötelezettségeire e törvényt
kell értelemszerűen alkalmazni. Az EUROPOL tisztviselője e törvény szerint vehet részt a közös bűnfelderítő-csoportban.’’
(2) A bűnüldöző szervek nemzetközi együttműködéséről szóló 2002. évi LIV. törvény 52. §-ának helyébe a következő rendelkezés lép:
,,52. § E törvény az Európai Unió következő jogforrásainak az e törvény szabályozási körébe tartozó rendelkezéseivel összeegyeztethető szabályozást tartalmaz:
a) a Schengeni Végrehajtási Egyezmény 39—41. cikkei,
továbbá 46—47. cikkei;
b) az Európai Unió Tanácsának 2000. május 29-én kelt
a tagállamok közötti, büntetőügyekben való kölcsönös segítségnyújtásról szóló Egyezmény 6—7. cikkei, továbbá
12—14. cikkei;
c) az Európai Uniónak az Európai Unió tagállamai
közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló egyezménye
2001. október 16-án elfogadott Kiegészítő Jegyzőkönyve;
d) az Európai Unió Tanácsának 2002. június 13-án kelt
kerethatározata a közös nyomozócsoportokról;
e) az Európai Unió 1997. december 18-án elfogadott
Egyezménye a vámszervek közötti kölcsönös segítségnyújtásról és együttműködésről (Nápoly II Egyezmény);
f) az Európai Unió az Európai rendőrségi Hivatal létrehozásáról szóló Egyezményének 2002. november 28-án
elfogadott Kiegészítő Jegyzőkönyve;
g) az Európai Unió tagállamai összekötő tisztekre vonatkozó kezdeményezéseihez közös keretek biztosításáról
szóló 1996. október 14-i közös fellépés;
h) az Európai Unió Tanácsának az EUROPOL részéről a tagállamok által felállított közös nyomozócsoportoknak nyújtandó segítségről szóló 2000. november 30-i ajánlása.’’
(3) A bűnüldöző szervek nemzetközi együttműködéséről szóló 2002. évi LIV. törvény mellékletének 16. és
17. pontjai helyébe a következő rendelkezések lépnek:
[A törvény 29. § (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott bűncselekmények az alábbiak]
,,16. visszaélés kábítószerrel egyes esetei [Btk. 282—282/A. §,
282/B. § (1)—(4) és (6)—(7) bekezdés, 282/C. §];
17. visszaélés kábítószer előállításához használt anyaggal [Btk. 283/A. § (1) bekezdés];’’
V. Fejezet ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 99. § (1) E törvény I. és II. fejezete, 69. §-a és 97. §-a a
Magyar Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő csatlakozásáról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény
hatálybalépése napján lép hatályba.
(2) E törvény III. fejezete és 70—72. §-a az Európai
Tanács 2000. május 29-i jogi aktusával, az Európai Unióról
szóló szerződés 34. cikke szerint létrehozott, az Európai
Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről
szóló egyezményt a Magyar Köztársaságban kihirdető törvény hatálybalépése napján lép hatályba.
(3) E törvény 68. §-a, 73—96. §-a, 98. §-a és
100—101. §-a 2004. március 1. napján lép hatályba, ezzel
egyidejűleg az Nbjt. 21. §-a, a Be. 581. §-ának (3) bekezdése, valamint a 2002. évi I. törvény 281. §-ának (2) bekezdése a hatályát veszti.
100. § Az igazságügy-miniszter a Magyar Közlönyben
közzéteszi az Európai Unió tagállamainak az európai elfogatóparancs kibocsátására, illetőleg végrehajtására illetékes igazságügyi hatóságainak megnevezését.
101. § Felhatalmazást kap az igazságügy-miniszter,
hogy a belügyminiszterrel és a pénzügyminiszterrel együttesen, a legfőbb ügyésszel egyetértésben rendeletben szabályozza az európai elfogatóparancs végrehajtása során a
külföldön tartózkodó személynek a Magyar Köztársaság
területére szállítása költségeinek előlegezésére és viselésére vonatkozó szabályokat.
102. § Ez a törvény a Magyar Köztársaság és az Európai
Közösségek és azok tagállamai között társulás létesítéséről
szóló, Brüsszelben, 1991. december 16-án aláírt Európai
Megállapodás tárgykörében, a Megállapodást kihirdető
1994. évi I. törvény 3. §-ával összhangban az Európai Unió
következő jogforrásaival összeegyeztethető szabályozást
tartalmaz:
a) az Európai Unió 2000. május 29-én elfogadott Egyezménye az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről;
b) az Európai Uniónak az Európai Unió tagállamai
közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló egyezménye
2001. október 16-án elfogadott Kiegészítő Jegyzőkönyve;
c) a Tanács 2002. június 13-i kerethatározata az európai
elfogató parancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról;
d) a Tanács 2002. június 13-i kerethatározata a közös
nyomozócsoportokról;
e) a Tanács 2002/90/EC irányelve az illegális belépés,
átutazás és tartózkodás elősegítésének meghatározásáról;
f) a Tanács 2002. november 28-i kerethatározata az
illegális belépés, átutazás és tartózkodás elősegítésének
érdekében a büntetőjogi szabályozás szigorításáról;
g) a Tanács 2002. február 28-i határozata az Eurojust
létrehozásáról a súlyos bűncselekmények elleni közös fellépés megerősítése érdekében;
h) az Európai Unió az Európai Rendőrségi Hivatal
létrehozásáról szóló Egyezményének 2002. november
28-án elfogadott Kiegészítő Jegyzőkönyve.
Mádl Ferenc s. k., Dr. Szili Katalin s. k.,
a Köztársaság elnöke az Országgyűlés elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
116/2010. (V. 7.) KE határozata rendkívüli és meghatalmazott nagykövet megbízása alóli felmentéséről.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdés c) pontjában foglalt jogkörömben, a külügyminiszter előterjesztésére dr. Lakatos András
rendkívüli és meghatalmazott nagykövetet – érdemei elismerése mellett – felmentem a Magyar Köztársaság Állandó UNESCO
Képviseletének vezetésére kapott megbízása alól. Budapest, 2009. június 30.
Sólyom László s. k.,
köztársasági elnök


text:
238/2011. (X. 7.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
A Köztársaság Elnökének Érdemérme és a Köztársaság Elnökének Díszoklevele Éremmel kitüntetések alapításáról szóló
223/2010. (IX. 2.) KE. határozat 3. pontjában foglaltak alapján
több mint egy évtizedes óvodavezetői, közösségszervező és odaadó karitatív munkája elismeréseként
Bábicsuk Júliának, a Nagybocskói Katolikus Óvoda vezetőjének, a Romzsa Tódor Karitász vezetőjének,
több mint három évtizedes példaértékű, a magyar nyelvi és történeti hagyományok ápolása terén végzett
pedagógusi, néprajzi, helytörténeti és szépirodalmi munkásságáért Czébely Lajosnak, a Viski Középiskola magyar tanárának, helytörténésznek, a református gyülekezet kántorának,
a szórványban élő magyarság szellemi és lelki tartásának megőrzése érdekében kifejtett áldozatos tevékenységéért,
oktató-nevelő munkájáért és a barkaszói iskola példaértékű fejlesztéséért
Majoros Bélának, a Barkaszói Középiskola igazgatójának, több mint egy évtizedes óvodavezetői és áldozatos karitatív tevékenysége elismeréseként
Mácsek Szidóniának, a gyertyánligeti Páduai Szent Antal Katolikus Óvoda vezetőjének,
több mint két évtizedes közösségszervező, iskolaszervező tevékenységéért, az ugocsai magyarság nyelvi és kulturális
hagyományainak megőrzését, ápolását célzó áldozatos munkája elismeréseként Milován Jolánnak, a Nagyszőlősi Járási Tanács Kárpátaljai Magyar Kulturális Szövetség-Ukrajnai Magyar Párt
frakcióvezetőjének, több mint három évtizedes, a kárpátaljai magyarság nyelvi és kulturális identitásának megőrzéséért végzett
kiemelkedő oktató-nevelő munkássága elismeréseként Szántó Editnek, a Bátyúi Középiskola nyugalmazott magyar tanárának,
a magyar tannyelvű oktatás szolgálatában végzett öt évtizedes áldozatos munkájáért, példaértékű életútja
elismeréseként Vizaver Magdolnának, a Kőrösmezői Magyar Iskola nyugalmazott tanárának, hitoktatónak,
a kárpátaljai magyar fiatalok identitásának megőrzése, nemes hagyományaik ápolása és erkölcsi tartásuk erősítése
terén kifejtett két évtizedes közösségépítő munkája elismeréseként a Kárpátaljai Magyar Cserkészszövetségnek,
a Kárpátaljai magyarság fennmaradása érdekében folytatott áldozatos lelkipásztori és karitatív tevékenysége
elismeréseként a Nagyszőlősi Ferences Rendháznak a KÖZTÁRSASÁG ELNÖKÉNEK DÍSZOKLEVELE ÉREMMEL
kitüntetést adományozom. Budapest, 2011. október 2. Schmitt Pál s. k.,
köztársasági elnök


text:
1075/2010. (III. 25.) Korm. határozata a 2010. központi költségvetés általános tartalékának előirányzatából történő felhasználásról.
1. A Kormány az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény (a továb biak ban: Áht.) 38. § (1) bekezdésében
biztosított jogkörében 11,0 millió forint melléklet szerinti átcsoportosítását rendeli el a 2010. évi központi költségvetés
általános tartaléka terhére.
Felelős: pénzügyminiszter
Határidő: azonnal 2. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Bajnai Gordon s. k.,
miniszterelnök


text:
1920/2013. (XII. 11.) Korm. határozata a Nemzeti Emlékezet Bizottságának létrehozásával kapcsolatos intézkedésekről.
A Kormány felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy gondoskodjon előterjesztés készítéséről a  Kormány
részére a Nemzeti Emlékezet Bizottsága és Hivatalának 2014. évi létrehozásához és működéséhez szükséges forrás
biztosítása érdekében.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
11/2013. (III. 7.) OGY határozata a Magyar Nemzetközi Fejlesztési Együttműködési (NEFE) Politika ügyében.
Elismerve a fejlett országok – így Magyarország – morális felelősségét a fejlődő országok erőfeszítéseinek támogatása,
következésképpen a globális fejlődés kihívásainak közös cselekvés által való kezelése iránt;
felismerve, hogy a kormányok nemzetközi fejlesztésben betöltött központi szerepéből kiindulva Magyarország kormányának is
kezdeményező szerepet kell vállalnia a folyamatok alakításában; figyelembe véve, hogy az OECD- és az EU-tagságból adódóan hazánknak kötelezettségei vannak a vállalt fejlesztési irányszámok
megvalósításában; látva azt a hiányosságot, hogy a hazai nemzetközi fejlesztési együttműködés a ráfordítás mértékében és hatékonyságában elmarad
a nemzetközi elvárásoktól, mert túl sok partnerország és kevés forrás áll rendelkezésre;
folytatva a Párizsi Deklaráció (2005), az Accrai Akcióterv (2008) és a Busani partnerség a hatékony fejlesztési együttműködésért
(2011) során lefektetett elvek végrehajtását, melyek az előreláthatóság, a kiszámíthatóság, valamint a jobb donorkoordináció révén
hatékonyabbá teszik a segélyezési folyamatokat; elismerve, hogy a nemzetközi segélyhatékonyság akkor érvényesülhet a legjobban, amennyiben minden kulcsszereplő – a kormányok,
a nemzetközi szervezetek, a civil szervezetek és a magánszféra – összefogásával valósul meg,
az Országgyűlés felhívja a Kormányt, hogy 1. tekintettel a nemzetközi fejlesztési együttműködés és a fejlesztéshatékonyság magasszintű fórumain megfogalmazott
elvekre és Magyarország nemzetközi kötelezettségvállalásaira, dolgozzon ki nemzetközi fejlesztési keretstratégiát
2013. június 30-ig, 2. és erről számoljon be az Országgyűlés Külügyi bizottságának 2013. június 30-ig.
3. E határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Kövér László s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
1542/2014. (IX. 24.) Korm. határozata a nemzetpolitikai tevékenység támogatásának finanszírozása érdekében a rendkívüli kormányzati intézkedésekre szolgáló tartalékból történő előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 21.  § (6)  bekezdésében biztosított jogkörében
eljárva a  nemzetpolitikai tevékenység támogatásának finanszírozásához szükséges forrásigény biztosítása
érdekében 174,4 millió forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el elszámolási, a fel nem használt rész tekintetében
visszatérítési kötelezettséggel a  Magyarország 2014. évi központi költségvetéséről szóló 2013. évi CCXXX. törvény
(a  továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 17. Rendkívüli kormányzati intézkedések cím
terhére, a  Kvtv. 1.  melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 15. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 3. Határon túli
magyarok programjainak támogatása alcím, 1. Nemzetpolitikai tevékenység támogatása jogcímcsoport javára
az 1. melléklet szerint.
Az átcsoportosítás tekintetében
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Az elszámolás és a visszatérítési kötelezettség tekintetében
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
 nemzetpolitikáért felelős miniszterelnök-helyettes
Határidő: 2015. június 30.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
27/2017. (XI. 6.) MvM rendelete az elektronikus közbeszerzési rendszer üzemeltetését és fenntartását végző gazdasági társaság kijelöléséről.
A közbeszerzésekről szóló 2015. évi CXLIII. törvény 198.  § (2)  bekezdés d)  pontjában kapott felhatalmazás alapján, a  Kormány
tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 4.  § 9.  pontjában meghatározott feladatkörömben
eljárva a következőket rendelem el:
1. § A közbeszerzésekért felelős miniszter vezetése alatt álló hivatali szervezet által működtetett elektronikus
közbeszerzési rendszer üzemeltetésére és fenntartására a NEKSZT Nemzeti Elektronikus Közbeszerzési Szolgáltató és
Tanácsadó Kft.-t jelölöm ki.
2. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Lázár János s. k.,
 Miniszterelnökséget vezető miniszter


text:
3/2015. (I. 28.) MvM rendelete a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Építészek Kamarája közigazgatási feladatainak ellátására eljáró szerv kijelölésének a megszüntetéséről.
A tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló 1996.  évi LVIII.  törvény 54.  §-ában kapott
felhatalmazás alapján, a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 4.  § 10.  pontjában
meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § Hatályát veszti a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Építészek Kamarája közigazgatási feladatainak ellátására eljáró szerv
kijelöléséről szóló 13/2013. (V. 2.) BM rendelet.
2. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 3. napon lép hatályba, és a kihirdetését követő 60. napon hatályát veszti.
3. § (1) Az e rendelet hatálybalépését követő 8 napon belül a Bács-Kiskun Megyei Építész Kamara titkára a Jász-NagykunSzolnok Megyei Építészek Kamarája titkárának jegyzőkönyvben rögzítve átadja az  e  rendelet hatálybalépésekor
folyamatban lévő, a  tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló 1996.  évi
LVIII.  törvény (a  továbbiakban: kamarai tv.) 42.  § (1)  bekezdés a)  pontja és 42.  § (5)  bekezdése szerinti,
a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Építészek Kamarájának illetékességébe tartozó közigazgatási ügyek iratait, az iratok
kezelésére vonatkozó jogszabályoknak megfelelő bontásban.
(2) Az  e  rendelet hatálybalépését követő 60 napon belül a  Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Építészek Kamarája
a kamarai tv. 39. § (6) bekezdés a) és b) pontja alapján dönt a Bács-Kiskun Megyei Építész Kamara által ideiglenes
névjegyzékbe vett személyek kamarai tagságáról.
4. § E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépésekor folyamatban lévő ügyekben is alkalmazni kell.
Lázár János s. k.,
 Miniszterelnökséget vezető miniszter


text:
1818/2014. (XII. 19.) Korm. határozata a Szent István Egyetem Alkalmazott Bölcsészeti és Pedagógiai Kar szarvasi telephelyű Pedagógiai Intézetének az egyházi fenntartásban működő Gál Ferenc Főiskolához történő csatlakozásáról szóló 1368/2014. (VII. 3.) Korm. határozatban foglaltak végrehajtásához szükséges intézkedésekről és előirányzat-átcsoportosításról.
1. A Kormány egyetért azzal, hogy az 1368/2014. (VII. 3.) Korm. határozatban foglaltak végrehajtásához, a Szent István
Egyetem Alkalmazott Bölcsészeti és Pedagógiai Kar szarvasi telephelyű Pedagógiai Intézete PPP konstrukcióban
megvalósult, a Korm. határozatban megjelölt kollégiumait érintően a kapcsolódó szerződések lezárásra kerüljenek,
legfeljebb bruttó 894,3 millió forint ellenérték megfizetése mellett, oly módon, hogy a kapcsolódó intézkedéseket
a Szent István Egyetem hajtja végre.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal
2. A Kormány felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy az  1.  pontban meghatározott feladat végrehajtás
érdekében nyújtandó támogatás felhasználásának és legkésőbb 2015. április 30-ig történő elszámolásának
feltételeiről támogatási megállapodást kössön a Szent István Egyetemmel.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2014. december 31.
3. A Kormány a 2. pontban meghatározott támogatási megállapodás fedezetének biztosítása érdekében
a) az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény. (a továbbiakban: Áht.) 33. § (1) bekezdésében biztosított
jogkörében eljárva 754,3 millió forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el a Magyarország 2014. évi központi
költségvetéséről szóló 2013. évi CCXXX. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 1. melléklet XVII. Nemzeti Fejlesztési
Minisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 36. PPP programok alcím, 6. Hozzájárulás
a  Művészetek Palotája működtetéséhez, 7. Hozzájárulás a  sportlétesítmények PPP bérleti díjához, 8.
Hozzájárulás a  felsőoktatási intézmények PPP bérleti díjához jogcímcsoportok terhére, a  Kvtv. 1.  melléklet
XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 36. PPP-programok
alcím, 3. PPP-konstrukcióban létrehozott beruházások megvásárlásával és befejezésével kapcsolatos kiadások
jogcímcsoport javára;
b) az Áht. 21.  § (6)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva 140,0 millió forint egyszeri átcsoportosítását
rendeli el elszámolási, a fel nem használt rész tekintetében visszatérítési kötelezettséggel a Kvtv. 1. melléklet
XI. Miniszterelnökség fejezet, 17. Rendkívüli kormányzati intézkedések cím terhére, a Kvtv. 1. melléklet XVII.
Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 36. PPP-programok alcím,
3. PPP-konstrukcióban létrehozott beruházások megvásárlásával és befejezésével kapcsolatos kiadások
jogcímcsoport javára
az 1. melléklet szerint.
Az átcsoportosítás tekintetében: Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal
Az elszámolás és a visszatérítési kötelezettség tekintetében:
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2015. június 30.
Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 miniszterelnök-helyettes


text:
1266/D/2008. AB végzés.  Az Alkotmánybíróság alkotmányjogi panasz tárgyában eljárva meghozta a következő
v é g z é s t :
1. Az Alkotmánybíróság a Legfelsőbb Bíróság
Bfv.I.854/2007/9. számú végzése ellen benyújtott alkotmányjogi panaszt a büntetőeljárásról szóló 1998. évi
XIX. törvény felülvizsgálati eljárásra vonatkozó szabályai
tekintetében visszautasítja.
2. Az Alkotmánybíróság az Alkotmánybíróságról szóló
1989. évi XXXII. törvény 48. § (1) bekezdése tekintetében
előterjesztett alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
I. 1. Az indítványozó alkotmányjogi panaszt terjesztett
elő arra hivatkozással, hogy a büntetőeljárásról szóló
1998. évi XIX. törvénynek (a továbbiakban: Be.) a felül
vizsgálati eljárásra vonatkozó szabályai hiányosak, mert
egyáltalán nem tartalmaznak rendelkezést arra az esetre,
ha a jogerős döntést hozó bíróság nem állapított meg tényállást, illetve nem megfelelően szabályozottak azok az esetek sem, ha súlyosan megszegte indokolási kötelezettségét. Saját ügyében pedig ez vezetett oda, hogy a Legfelsőbb Bíróság a Bfv.I.854/2007/9. számú végzésében érdemben nem vizsgálhatta felül a korábban eljárt bíróságok
határozatait, annak ellenére sem, hogy – időközben – a Be.
módosításáról szóló 2006. évi LI törvény az indokolási kötelezettség megsértésével kapcsolatban beiktatott egy új
felülvizsgálati okot. A jogalkotó elmulasztotta ugyanis kiterjeszteni ennek hatályát a folyamatban lévő eljárásokra,
így a megalapozatlanság kérdésében saját ügyében nem
születhetett helyes döntés. Álláspontja szerint mindez sérti
az Alkotmánynak a jogállamiság klauzuláját tartalmazó
2. § (1) bekezdését, a jogorvoslathoz való jogra vonatkozó
57. § (5) bekezdését és a diszkrimináció tilalmát előíró
70/A. §-t. A későbbiek során az alkotmányjogi panasz előterjesztője a 2006. évi LI. törvény hatályának kiterjesztése
körében benyújtott panaszát visszavonta.
Utóbb, az indítványozó alkotmányjogi panaszát kiterjesztette az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi
XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 48. § (1) bekezdésére is, szintúgy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésére és a
70/A. §-ára hivatkozással. Megítélése szerint alkotmányellenes megkülönböztetéshez vezet ugyanis, hogy a törvényhozó az alkotmányjogi panasz intézményének alkalmazhatóságát nem terjesztette ki azokra, akiknek jogsérelme jogalkotói mulasztás folytán következett be.
2. Az Alkotmányjogi panasz nem megalapozott. 2.1. Az Alkotmánybíróság elsőként azt vizsgálta, hogy
a panasz megfelel-e a törvényben foglalt formai feltételeknek.
Az Abtv. 48. § (1) bekezdése értelmében az Alkotmányban biztosított jogainak megsértése miatt alkotmányjogi
panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz az, akinek a
jogsérelme az alkotmányellenes jogszabály alkalmazása
folytán következett be, és egyéb jogorvoslati lehetőségeit
már kimerítette, illetőleg más jogorvoslati lehetőség nincs
számára biztosítva. Az Abtv. 48. § (2) bekezdése szerint az
alkotmányjogi panaszt a jogerős határozat kézbesítésétől
számított hatvan napon belül lehet írásban benyújtani.
Az Alkotmánybíróság a csatolt igazolásokból azt állapította meg, hogy az indítványozónak a Legfelsőbb Bíróság
végzése 2008. szeptember 15-én került kézbesítésre, az alkotmányjogi panasz pedig 2008. november 11-én érkezett
az Alkotmánybíróságra. Így a panasz határidőben benyújtottnak tekintendő.
2.2. Az Alkotmánybíróság több ízben részletesen vizsgálta már az alkotmányjogi panasz tartalmi kellékeit is és
ennek során a következő – jelen ügyben releváns – megállapításokra jutott. Következetes gyakorlata szerint – az al
kotmányjogi panasszal támadható határozatok szempontjából – az Abtv. 48. §-ának (1)–(2) bekezdésében foglaltakat együttesen kell értelmezni és figyelembe venni
[23/1991. (V. 18.) AB határozat, ABH 1991, 361, 362.].
Az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panasz keretében
kizárólag azokat a jogszabályokat vizsgálhatja, amelyeknek a jogerős határozatban történő alkalmazása során az
indítványozó által állított jogsérelem bekövetkezett
[összefoglalóan: 62/2006. (XI. 23.) AB határozat, ABH
2006, 697, 703.]. További feltétel az is, hogy az indítvány
az állított jogsérelem és a támadott norma közötti közvetlen összefüggést tartalmazza [összefoglalóan: 46/2004.
(XII. 1.) AB határozat, ABH 2004, 943, 950.].
Úgyszintén számos esetben állást foglalt már az Alkotmánybíróság az egyes konkrét normakontroll kérelmek: az
alkotmányjogi panasz és a bírói kezdeményezés, valamint
a mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányuló hatásköreinek összefüggéseiről.
Döntéseiben megállapította: »[a]z Abtv. 48. § (1) bekezdése szerint az alkotmányjogi panasz benyújtásának feltételei közé tartozik, hogy az Alkotmányban biztosított jog sérelme „az alkotmányellenes jogszabály alkalmazása folytán” következzék be. Ennél fogva az Abtv. alapján a szabályozás hiánya miatt, azaz mulasztásban megnyilvánuló
alkotmánysértés megállapítására irányuló indítvány alkotmányjogi panaszként való előterjesztése az Abtv.- ből nem
vezethető le. (…) Ezt az ítélkezési gyakorlatot nem érinti,
hogy egyes ügyekben az adott ügy speciális körülményeire
tekintettel az Alkotmánybíróság eltérő álláspontra helyezkedett. [23/1998. (VI. 9.) AB határozat, ABH 1998. 182.;
50/2003. (XI. 5.) AB határozat, ABH 2003. I. kötet, 566.]«
(1044/B/1997. AB határozat, ABH 2004, 1160, 1176.)
(Összefoglalóan továbbá pl.: 1105/D/2004. AB határozat,
ABH 2005, 1316, 1326–1328., továbbá: 986/B/1999. AB
határozat, ABH 2005, 889, 900.; 197/D/2000. AB határozat, ABH 2006, 1286, 1291.; 276/D/2002. AB határozat,
ABH 2006, 1369, 1375.; 1124/E/2004 AB határozat, ABH
2006, 1702, 1719.)
Erre figyelemmel a Be. felülvizsgálati eljárásra vonatkozó szabályai tekintetében az alkotmányellenes mulasztás megállapítására irányuló alkotmányjogi panaszt – az
Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított és egységes szerkezetbe foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (ABK 2009. január, 3.; a továbbiakban: Ügyrend) 29. § e) pontja alapján
– az Alkotmánybíróság jelen ügyben is visszautasította.
Az alkotmányjogi panasz feltétele az is, hogy a megjelölt jogsérelem az alkotmányellenesnek minősülő jogszabály alkalmazása miatt következzék be. Az Abtv.-nek az
alkotmányjogi panasz intézményére vonatkozó támadott
rendelkezését, a Legfelsőbb Bíróság nem alkalmazta, hatáskör hiányában nem is alkalmazhatta. Ezért az alkotmányjogi panaszt az Alkotmánybíróság ebben a tekintet
ben is – az Ügyrend 29. § e) pontja alapján – visszautasította.
Budapest, 2010. április 20. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke