text:
2008. VI. törvény.  a kulturális kifejezések sokszínűségének védelméről és előmozdításáról szóló, Párizsban 2005. év október hó 20. napján elfogadott UNESCO egyezmény kihirdetéséről
1. § Az Országgyűlés e törvénnyel felhatalmazást ad a
kulturális kifejezések sokszínűségének védelméről és előmozdításáról szóló, Párizsban 2005. év október hó 20.
napján elfogadott UNESCO egyezmény (a továbbiakban:
Egyezmény) kötelező hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés az Egyezményt e törvénnyel kihirdeti.
3. § Az Egyezmény hiteles angol nyelvű szövege és annak hivatalos magyar nyelvű fordítása a következő:
A törvényt az Országgyűlés a 2008. február 25-i ülésnapján fogadta el.
Egyezmény a kulturális kifejezések sokszínűségének
védelméről és előmozdításáról
Az Egyesült Nemzetek Nevelésügyi, Tudományos és
Kulturális Szervezete (a továbbiakban: UNESCO) Általános Konferenciája, 2005. október 3. és 21. között Párizsban tartott 33. ülésszakán,
megerősítve, hogy a kulturális sokszínűség az emberiség meghatározó jellemzője,
tudatában annak, hogy a kulturális sokszínűség az emberiség közös örökségét képezi, amelyet ápolni és őrizni
kell mindenki javára,
figyelemmel arra, hogy a kulturális sokszínűség gazdag
és változatos világot teremt, amely bővíti a választási lehetőségeket és gyarapítja az emberi képességeket és értékeket, és ezáltal a közösségek, népek és nemzetek fenntartható fejlődésének mozgatórugója,
emlékeztetve arra, hogy a demokrácia, a tolerancia, a
társadalmi igazságosság, valamint a népek és kultúrák közötti kölcsönös tisztelet légkörében virágzó kulturális sokszínűség elengedhetetlen a helyi, nemzeti és nemzetközi
szintű béke és biztonság szempontjából,
ünnepelve a kulturális sokszínűség jelentőségét az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatában és más, egyetemesen elismert okmányokban kihirdetett emberi jogok és
alapvető szabadságok teljes megvalósítása szempontjából,
hangsúlyozva a kultúrának a nemzeti és nemzetközi fejlesztéspolitikába, valamint a nemzetközi fejlesztési
együttműködésbe stratégiai elemként történő beépítésének szükségességét, figyelembe véve az Egyesült Nemzetek Millenniumi Nyilatkozatát (2000) is, amely külön kiemeli a szegénység felszámolását,
figyelembe véve, hogy a kultúra sokféle formát ölt időben és térben, és hogy ez a sokszínűség az emberiséget alkotó népek és társadalmak azonosságtudatának és kulturális kifejezésmódjainak egyediségében és sokféleségében
testesül meg,
elismerve a hagyományos tudás fontosságát, mint a
szellemi és anyagi gazdagság forrásaként, különösen az
őslakos népek ismeretrendszereinek jelentőségét és a
fenntartható fejlődéshez való pozitív hozzájárulását, valamint megfelelő védelmük és elősegítésük szükségességét,
elismerve a kulturális kifejezések – beleértve azok tartalmát is – sokszínűségének védelme érdekében hozott intézkedések szükségességét, különösen olyan helyzetekben, amelyekben a kulturális kifejezésmódot a kihalás
vagy a súlyos károsodás lehetősége fenyegeti,
hangsúlyozva a kultúra fontosságát a társadalmi kohézió szempontjából általában, különösen pedig a benne rejlő lehetőségeket a nők társadalmi helyzetének és szerepének javítása érdekében,
figyelemmel arra, hogy a gondolatok szabad áramlása
erősíti a kulturális sokszínűséget, és hogy ezt gyarapítja a
kultúrák közötti folyamatos csere és kölcsönhatás,
újólag megerősítve, hogy a gondolat, a véleménynyilvánítás és az információ szabadsága, valamint a média sokszínűsége lehetővé teszik a kulturális kifejezések virágzását a társadalmakban,
felismerve, hogy a kulturális kifejezések sokszínűsége,
beleértve a hagyományos kulturális kifejezéseket is, fontos tényező, ami lehetővé teszi az egyének és népek szá
mára, hogy kifejezzék és megosszák másokkal gondolataikat és értékeiket,
emlékeztetve arra, hogy a nyelvi sokszínűség a kulturális sokszínűség egyik alapvető eleme, és újólag megerősítve az oktatásnak a kulturális kifejezések védelmében és
előmozdításában betöltött alapvető szerepét,
figyelembe véve a kultúrák életképességének fontosságát – beleértve a kisebbségekhez tartozó személyek és őslakos népek számára is – amint az megnyilvánul a hagyományos kulturális kifejezéseik megalkotásának, terjesztésének, megosztásának és az azokhoz való hozzáférésnek a
szabadságában, saját fejlődésük elősegítése érdekében,
hangsúlyozva a kulturális kölcsönhatás és kreativitás
alapvető szerepét, amely gyarapítja és megújítja a kulturális kifejezéseket, valamint megerősíti azoknak a szerepét,
akik a kultúra fejlődése érdekében dolgoznak, így mozdítva elő az egész társadalom előrehaladását,
elismerve a szellemi tulajdonjogok fontosságát a kulturális kreativitásban részt vevő személyek támogatása révén,
meggyőződve arról, hogy a kulturális tevékenységek,
áruk és szolgáltatások mind gazdasági, mind kulturális természetűek, mert azonosságtudatot, értékeket és jelentéseket hordoznak, és ezért nem kezelhetők úgy, mintha kizárólag kereskedelmi értéket hordoznának,
megállapítva, hogy miközben a globalizáció folyamatai, amelyeket az információ- és kommunikációtechnológia gyors fejlődése segített elő, páratlan feltételeket teremtenek a kultúrák közötti kölcsönhatás megerősítéséhez,
egyben kihívást is jelentenek a kulturális sokszínűség számára, nevezetesen a gazdag és szegény országok közötti
egyenlőtlenségek veszélye tekintetében,
figyelemmel az UNESCO különleges megbízatására,
amelynek értelmében biztosítania kell a kulturális sokszínűség tiszteletben tartását, és olyan nemzetközi egyezményeket kell javasolnia, amelyek szükségesek lehetnek a
gondolatok szó és kép útján történő szabad áramlásának
elősegítése érdekében,
hivatkozva az UNESCO által elfogadott nemzetközi jogi okmányok rendelkezéseire a kulturális sokszínűségről
és a kulturális jogok gyakorlásáról, és különösen a 2001.
évi Egyetemes nyilatkozatra a kulturális sokszínűségről,
2005. október 20-án elfogadja ezt az Egyezményt.
I. CÉLKITŰZÉSEK ÉS VEZÉRELVEK 1. cikk Célkitűzések Ennek az Egyezménynek a célkitűzései a következők:
a) a kulturális kifejezések sokszínűségének védelme és
előmozdítása; b) olyan feltételek megteremtése, amelyek lehetővé teszik a kultúrák virágzását és szabad kölcsönhatását kölcsönösen előnyös módon;
c) a kultúrák közötti párbeszéd ösztönzése a világban
zajló kulturális cserék szélesebb körűvé és kiegyensúlyozottá tételének biztosítása céljából, a kultúrák közötti tisztelet és a békekultúra előmozdítása érdekében;
d) a kultúrák közti együttműködés előmozdítása a kulturális kölcsönhatás fejlesztése érdekében, a népek közötti
hídépítés szellemében;
e) a kulturális kifejezések sokszínűsége iránti tisztelet
előmozdítása, valamint értékének tudatosítása helyi, nemzeti és nemzetközi szinten;
f) a kultúra és a fejlődés közötti kapcsolat jelentőségének megerősítése minden ország, de különösen a fejlődő
országok esetében, valamint e kapcsolat valós értékének
elismerése érdekében folytatott nemzeti és nemzetközi fellépés támogatása;
g) a kulturális tevékenységek, áruk és szolgáltatások
– mint az azonosságtudat, értékek és jelentés hordozói –
megkülönböztető jellegének elismerése;
h) az államok arra vonatkozó szuverén jogának megerősítése, hogy fenntartsák, elfogadják és megvalósítsák
azokat a politikákat és intézkedéseket, amelyeket megfelelőnek tartanak a területükön lévő kulturális kifejezések
sokszínűségének védelme és előmozdítása érdekében;
i) a nemzetközi együttműködésnek és szolidaritásnak a
partnerség szellemében történő megerősítése, különösen a
fejlődő országok azon képességeinek növelése érdekében,
hogy védjék és előmozdítsák a kulturális kifejezések sokszínűségét.
2. cikk Vezérelvek 1. Az emberi jogok és alapvető szabadságok tiszteletben tartásának elve
A kulturális sokszínűség csak úgy védhető és mozdítható elő, ha biztosítják az olyan emberi jogokat és alapvető
szabadságokat, mint a vélemény, az információ és a kommunikáció szabadsága, csakúgy, mint az egyének lehetősége a kulturális kifejezések megválasztására. Senki sem
hivatkozhat ennek az Egyezménynek a rendelkezéseire az
Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatában foglalt, vagy a
nemzetközi jog által biztosított emberi jogok és alapvető
szabadságok megsértésének vagy hatályuk korlátozásának
céljával.
2. A szuverenitás elve
Az államoknak, az Egyesült Nemzetek Alapokmányá
val és a nemzetközi jog alapelveivel összhangban, szuverén joguk van arra, hogy politikákat és intézkedéseket fogadjanak el annak érdekében, hogy védjék és előmozdítsák kulturális kifejezések sokszínűségét a saját területükön.
3. Minden kultúra egyenlő méltóságának és tiszteletének elve
A kulturális kifejezések sokszínűségének védelme és
előmozdítása feltételezi valamennyi kultúra egyenlő méltóságának és tiszteletének elismerését, beleértve a kisebbségekhez tartozó személyek és az őslakos népek kultúráját is.
4. A nemzetközi szolidaritás és együttműködés elve
A nemzetközi együttműködésnek és szolidaritásnak ar
ra kell irányulnia, hogy képessé tegye valamennyi országot, különösen a fejlődő országokat, hogy helyi, nemzeti
és nemzetközi szinten létrehozzák és megerősítsék a kulturális kifejezésükhöz szükséges eszközeiket, beleértve kulturális iparágaikat, tekintet nélkül arra, hogy azok most
jönnek létre, vagy már léteznek.
5. A fejlődés gazdasági és kulturális vonatkozásai kiegészítő jellegének elve
Mivel a kultúra a fejlődés egyik alapvető mozgatórugója, a fejlődés kulturális vonatkozásai ugyanolyan fontosak,
mint a gazdaságiak, és az egyének és népek alapvető joga
azokban részt venni, és előnyeiből részesülni.
6. A fenntartható fejlődés elve
A kulturális sokszínűség gazdag erőforrás az egyének
és társadalmak számára. A kulturális sokszínűség védelme, előmozdítása és fenntartása a fenntartható fejlődés elengedhetetlen feltétele a jelen és a jövő generációk javára.
7. A méltányos hozzáférés elve
Az egész világból származó kulturális kifejezések gaz
dag és sokszínű skálájához való méltányos hozzáférés, valamint a kultúráknak a kifejezési és terjesztési eszközökhöz való hozzáférése fontos elemeit képezik a kulturális
sokszínűség megerősítésének és a kölcsönös megértés
ösztönzésének.
8. A nyitottság és az egyensúly elve
Amikor az államok intézkedéseket fogadnak el a kultu
rális kifejezések sokszínűségének támogatására, törekedniük kell arra, hogy megfelelő módon előmozdítsák a világ
egyéb kultúrái felé való nyitottságot, és hogy biztosítsák
az intézkedések alkalmazkodását az ebben az Egyezményben rögzített célkitűzésekhez.
II. HATÁLY 3. cikk Hatály Ezt az Egyezményt a Felek által elfogadott, a kulturális
kifejezések sokszínűségének védelmére és előmozdítására
irányuló politikákra és intézkedésekre kell alkalmazni.
III. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK 4. cikk Fogalommeghatározások Ennek az Egyezménynek az alkalmazásában:
1. Kulturális sokszínűség
A „kulturális sokszínűség” azon módok sokasága, ame
lyek révén csoportok és társadalmak kultúrái kifejeződnek. Ezek a kifejezések csoportokon és társadalmakon belül és azok között terjednek.
A kulturális sokszínűség nemcsak azokban a különféle
formákban nyilvánul meg, amelyeken keresztül – a kulturális kifejezések változatosságának köszönhetően – az emberiség kulturális öröksége kifejeződik, gazdagodik és átadásra kerül, hanem a művészi alkotás, előállítás, terjesztés, elosztás és a műélvezet különböző módjain keresztül
is, a felhasznált eszköztől és technológiától függetlenül.
2. Kulturális tartalom
A „kulturális tartalom” a szimbolikus jelentésre, a mű
vészi dimenzióra és a kulturális értékekre vonatkozik,
amelyek kulturális azonosságtudatból erednek, vagy azt
fejezik ki.
3. Kulturális kifejezések
A „kulturális kifejezések” azok a kifejezések, amelyek
az egyének, a csoportok és a társadalmak kreativitásának
az eredményei, és amelyek kulturális tartalmat hordoznak.
4. Kulturális tevékenységek, áruk és szolgáltatások
A „kulturális tevékenységek, áruk és szolgáltatások”
azok a tevékenységek, áruk és szolgáltatások, amelyek sajátos jellegük, felhasználásuk vagy végcéljuk szerint kulturális kifejezéseket testesítenek meg vagy közvetítenek,
függetlenül attól, hogy kereskedelmi értékkel bírnak-e. A
kulturális tevékenység önmaga is lehet cél, vagy hozzájárulhat kulturális áruk előállításához és szolgáltatások nyújtásához.
5. Kulturális iparágak
A „kulturális iparágak” azok az iparágak, amelyek a
fenti 4. pontban meghatározott kulturális árukat vagy szolgáltatásokat állítanak elő, illetve terjesztenek.
6. Kulturális politikák és intézkedések
A „kulturális politikák és intézkedések” azokat a kultú
rával kapcsolatos, helyi, nemzeti, regionális vagy nemzetközi szintű politikákat és intézkedéseket jelentik, amelyek
magára a kultúrára irányulnak, vagy céljuk, hogy közvetlen hatást fejtsenek ki az egyének, csoportok vagy társadalmak kulturális kifejezéseire, beleértve a kulturális tevékenységek, áruk és szolgáltatások megteremtésére, előállítására, terjesztésére és elosztására, valamint az ezekhez
való hozzáférésre gyakorolt hatást.
7. Védelem
A „védelem” olyan intézkedések elfogadását jelenti,
amelyek a kulturális kifejezések sokszínűségének megőrzésére, megóvására és megerősítésére irányulnak.
A „védeni” kifejezés ilyen intézkedések foganatosítását
jelenti. 8. Kultúrák közötti együttműködés
Az „kultúrák közötti együttműködés” a különböző kul
túrák létére és méltányos kölcsönhatására, valamint annak
lehetőségére utal, hogy párbeszéd és kölcsönös tisztelet útján kölcsönösen megosztható kulturális kifejezések jöjjenek létre.
IV. A FELEK JOGAI ÉS KÖTELEZETTSÉGEI 5. cikk
A jogokra és kötelezettségekre vonatkozó
általános szabály 1. A Felek, az Egyesült Nemzetek Alapokmányával, a
nemzetközi jog elveivel és az egyetemesen elismert emberi jogi okmányokkal összhangban, újólag megerősítik szuverén jogukat arra, hogy megfogalmazzák és megvalósítsák kulturális politikájukat, és hogy intézkedéseket fogadjanak el a kulturális kifejezések sokszínűségének védelme
és előmozdítása érdekében, és hogy megerősítsék a nemzetközi együttműködést ezen Egyezmény céljainak megvalósítása végett.
2. Amikor egy Fél politikát valósít meg és intézkedéseket hajt végre annak érdekében, hogy védje és előmozdítsa
területén a kulturális kifejezések sokszínűségét, politikáinak és intézkedéseinek összhangban kell lenniük ennek az
Egyezménynek a rendelkezéseivel.
6. cikk A Felek jogai nemzeti szinten 1. A 4. cikk 6. bekezdésében meghatározott kulturális
politikái és intézkedései keretében, valamint figyelembe
véve egyedi körülményeit és szükségleteit, bármely Fél elfogadhat olyan intézkedéseket, amelyek arra irányulnak,
hogy védje és előmozdítsa területén a kulturális kifejezések sokszínűségét.
2. Ezek az intézkedések az alábbiakat foglalhatják magukban:
a) a kulturális kifejezések sokszínűségének védelmére
és előmozdítására irányuló szabályozási intézkedések;
b) olyan intézkedések, amelyek – megfelelő módon –
lehetőséget nyújtanak a hazai kulturális tevékenységek,
áruk és szolgáltatások számára, hogy megtalálják helyüket
az ország területén rendelkezésre álló kulturális tevékeny
ségek, javak és szolgáltatások összessége között, megalkotásuk, előállításuk, terjesztésük, elosztásuk és élvezetük
tekintetében, beleértve az említett tevékenységekkel,
árukkal és szolgáltatásokkal összefüggésben használt
nyelvre vonatkozó rendelkezéseket is;
c) olyan intézkedések, amelyek arra irányulnak, hogy a
hazai független kulturális iparágak és az informális ágazat
területén tevékenységet végzők hatékonyan hozzáférjenek
a kulturális tevékenységek, áruk és szolgáltatások előállításának, terjedésének és terjesztésének eszközeihez;
d) intézkedések, amelyek arra irányulnak, hogy közpénzből támogatást biztosítsanak;
e) intézkedések, amelyek arra irányulnak, hogy ösztönözzék a nonprofit szervezeteket, a köz- és magánintézményeket, a művészeket és más kulturális szakembereket,
hogy fejlesszék és előmozdítsák a gondolatok és kulturális
kifejezések, valamint a kulturális tevékenységek, áruk és
szolgáltatások szabad cseréjét és szabad áramlását, és
hogy ösztönözzék mind az alkotói, mind a vállalkozói
szellemet tevékenységükben;
f) intézkedések, amelyek – megfelelő módon – közintézmények létrehozására és támogatására irányulnak;
g) intézkedések, amelyek arra irányulnak, hogy segítsék és támogassák a művészeket és másokat, akik a kulturális kifejezések megteremtésében részt vesznek;
h) intézkedések, amelyek célja a média sokszínűségének előmozdítása, beleértve a közszolgálati műsorszolgáltatást is.
7. cikk Intézkedések a kulturális kifejezések előmozdítására 1. A Felek erőfeszítéseket tesznek annak érdekében,
hogy területükön olyan környezetet hozzanak létre, amely
arra ösztönöz egyéneket és társadalmi csoportokat, hogy:
a) saját kulturális kifejezésmódjaikat létrehozzák, előállítsák, terjesszék, elosszák, és azokhoz hozzáférjenek, megfelelő figyelmet fordítva a nők és különböző társadalmi csoportok, beleértve a kisebbségekhez tartozó személyek és az
őslakos népek különleges körülményeire és szükségleteire;
b) a területükről és a világ más országaiból származó
sokszínű kulturális kifejezésekhez hozzáférjenek.
2. A Felek erőfeszítéseket tesznek arra is, hogy elismerjék a művészek, az alkotói folyamatban résztvevők, a
kulturális közösségek és a munkájukat támogató szervezetek értékes hozzájárulását, és a kulturális kifejezések sokszínűségének gyarapításában játszott központi szerepüket.
8. cikk Intézkedések a kulturális kifejezések védelmére 1. Az 5. és 6. cikk rendelkezéseinek sérelme nélkül valamely Fél megállapíthatja olyan különleges helyzetek fennál
lását, amelyben a területén lévő kulturális kifejezések a megszűnés veszélyének vagy súlyos fenyegetésnek vannak kitéve, vagy más okból haladéktalan védelmet igényelnek.
2. A Felek az 1. bekezdésben említett helyzetek fennállásakor ennek az Egyezménynek a rendelkezéseivel összhangban minden megfelelő intézkedést megtehetnek a
kulturális kifejezések védelme és megőrzése érdekében.
3. A Felek jelentésben számolnak be a 23. cikkben hivatkozott Kormányközi Bizottságnak valamennyi olyan intézkedésről, melyet a helyzetből eredő kívánalmak kielégítésére hoztak, és a Bizottság megfelelő ajánlásokat tehet.
9. cikk Információmegosztás és átláthatóság A Felek:
a) az UNESCO-hoz négyévente benyújtott jelentésük
ben megfelelő információt szolgáltatnak a kulturális kifejezések sokszínűségének a területükön és nemzetközi
szinten történő védelme és előmozdítása érdekében hozott
intézkedésekről;
b) az erre az Egyezményre vonatkozó információ megosztásáért felelős kapcsolattartót jelölnek ki;
c) megosztják és kicserélik a kulturális kifejezések sokszínűségének védelmével és előmozdításával kapcsolatos
információt.
10. cikk Oktatás és társadalmi tudatosság A Felek:
a) ösztönzik és elősegítik annak megértését, hogy mi
lyen fontos a kulturális kifejezések sokszínűségének védelme és előmozdítása, többek között az oktatásra és a társadalmi tudatosság növelésére irányuló programok révén;
b) e cikk célkitűzésének elérése érdekében együttműködnek a többi Féllel, valamint nemzetközi és regionális
szervezetekkel;
c) erőfeszítéseket tesznek a kreativitás ösztönzésére és
az előállítási kapacitás megerősítésére a kulturális iparágak területén létrehozott oktatási, képzési és csereprogramok révén. Ezeket az intézkedéseket olyan módon kell átültetni, hogy ne gyakoroljanak kedvezőtlen hatást hagyományos előállítási formákra.
11. cikk A civil társadalom részvétele A Felek elismerik a civil társadalom alapvető szerepét a
kulturális kifejezések sokszínűségének védelmében és
előmozdításában. A Felek bátorítják a civil társadalom aktív részvételét az ezen Egyezmény célkitűzéseinek elérése
érdekében tett erőfeszítéseikben.
12. cikk A nemzetközi együttműködés előmozdítása A Felek erőfeszítéseket tesznek kétoldalú, regionális és
nemzetközi együttműködésük megerősítésére annak érdekében, hogy megfelelő feltételeket teremtsenek a kulturális kifejezések sokszínűségének előmozdítására, figyelembe véve különösen a 8. és 17. cikkben hivatkozott helyzeteket, jelesen azért, hogy:
a) megkönnyítsék a Felek közötti párbeszédet a kulturális politikáról;
b) megerősítsék a közszféra stratégiai és irányítási kapacitásait a kulturális közintézményekben, szakmai és
nemzetközi kulturális cserék, valamint a tapasztalatok
megosztása révén;
c) megerősítsék a partnerséget a civil társadalommal, a
nem kormányzati szervezetekkel és a magánszektorral, valamint ezek között, a kulturális kifejezések sokszínűségének támogatása és előmozdítása érdekében;
d) előmozdítsák az új technológiák használatát és ösztönözzék a partnerséget az információmegosztás és a kulturális megértés, valamint a kulturális kifejezések sokszínűségének támogatása érdekében;
e) ösztönözzék a koprodukciós és közös terjesztési
megállapodások megkötését.
13. cikk A kultúra integrálása a fenntartható fejlődésbe
A Felek erőfeszítéseket tesznek, hogy integrálják a kultúrát minden szintű fejlesztési politikájukba annak érdekében, hogy megteremtsék a fenntartható fejlődést elősegítő
feltételeket, és ebben a keretben támogassák a kulturális
kifejezések sokszínűségének védelméhez és előmozdításához kapcsolódó tényezőket.
14. cikk Fejlesztési együttműködés A Felek erőfeszítéseket tesznek arra, hogy támogassák a
fenntartható fejlődésre és a szegénység visszaszorítására
irányuló együttműködést, különös tekintettel a fejlődő országok sajátos igényeire, egy dinamikus kulturális ágazat
kialakulásának elősegítése érdekében, többek között a következő módokon:
a) a fejlődő országok kulturális iparágainak megerősítése az alábbiak révén:
(i) a kulturális előállítási és elosztási kapacitás megteremtése és megerősítése a fejlődő országokban;
(ii) kulturális tevékenységeiknek, áruiknak és szolgáltatásaiknak a világpiacra és a nemzetközi elosztási csatornákba szélesebb körben való eljutásának megkönnyítése;
(iii) életképes helyi és regionális piacok kialakulásának
lehetővé tétele;
(iv) ahol lehetséges, megfelelő intézkedések elfogadása a fejlett országokban annak érdekében, hogy a fejlődő
országok kulturális tevékenységei, árui és szolgáltatásai
könnyebben jussanak területükre;
(v) az alkotó munka támogatása és a fejlődő országok
művészei számára a mobilitás megkönnyítése a lehetséges
mértékben;
(vi) a fejlett és fejlődő országok közötti megfelelő
együttműködés ösztönzése, többek között a zene- és filmművészet területén;
b) képességek erősítése az információ-, a tapasztalatés szakértelemcsere, valamint a humán erőforrás képzése
révén a fejlődő országok köz- és magánszektoraiban, többek között a stratégiai és az irányítási kapacitás, a politika
kidolgozása és megvalósítása, a kulturális kifejezések előmozdítása és terjesztése, a kis-, közép- és mikrovállalkozások fejlesztése, a technológiák alkalmazása és a képességek fejlesztése és átadása terén;
c) technológiaátadás a technológiák és a know-how átadását ösztönző megfelelő intézkedések bevezetése révén,
különösen a kulturális iparágak és vállalkozások területén;
d) pénzügyi támogatás révén:
(i) a Nemzetközi Alap a Kulturális Sokszínűségért lét
rehozásával, a 18. cikk szerint;
(ii) hivatalos fejlesztési támogatás nyújtása megfelelő
módon, beleértve a technikai segítségnyújtást a kreativitás
ösztönzésére és támogatására;
(iii) a pénzügyi segítségnyújtás egyéb formái, mint például alacsony kamatozású hitelek, pénzügyi támogatások
és más finanszírozási mechanizmusok.
15. cikk Együttműködési megállapodások A Felek ösztönzik a partnerség fejlődését a közszféra és
magánszektor, valamint a nonprofit szervezetek között és
azokon belül annak érdekében, hogy együttműködjenek a
fejlődő országokkal a kulturális kifejezések sokszínűségének védelmére és előmozdítására irányuló kapacitásaik
megerősítésében. Ezek az újító jellegű partnerségek, a fejlődő országok gyakorlati igényeinek megfelelően, az infrastruktúra, a humán erőforrások és a politikák továbbfejlesztésére, valamint a kulturális tevékenységek, áruk és
szolgáltatások cseréjére összpontosítanak.
16. cikk Kedvezményes elbánás a fejlődő országok számára
A fejlett országok elősegítik a fejlődő országokkal folytatott kulturális cseréket azáltal, hogy megfelelő intézményi és jogi keretek révén kedvezményes elbánást biztosítanak a fejlődő országok művészeinek és a kultúra más szakembereinek és művelőinek, valamint kulturális áruiknak
és szolgáltatásaiknak.
17. cikk Nemzetközi együttműködés olyan helyzetekben,
ahol a kulturális kifejezések súlyos fenyegetésnek
vannak kitéve A Felek együttműködnek a kölcsönös segítségnyújtásban, valamint – különös tekintettel a fejlődő országokra – a
8. cikkben meghatározott helyzetekben.
18. cikk Nemzetközi Alap a Kulturális Sokszínűségért 1. A „Nemzetközi Alap a Kulturális Sokszínűségért”
(a továbbiakban: Alap) ezennel létrehozásra kerül.
2. Az Alap az UNESCO Pénzügyi Szabályzatának
megfelelően létrehozott letéti alapokból áll.
3. Az Alap forrásai az alábbiak:
a) a Felek önkéntes hozzájárulásai;
b) az UNESCO Általános Konferenciája által erre a
célra előirányzott pénzeszközök;
c) felajánlások, adományok vagy hagyatékok, amelye
ket más államok; az Egyesült Nemzetek rendszerének más
szervezetei vagy programjai, más regionális vagy nemzetközi szervezetek; és köz- vagy magántestületek, vagy magánszemélyek ajánlottak fel;
d) az Alap forrásai után esedékes kamatok;
e) az Alap javára rendezett gyűjtések és rendezvények
bevételei;
f) bármilyen más, az Alap szabályzata által engedélye
zett forrás. 4. Az Alap forrásainak a felhasználásáról a Kormányközi Bizottság dönt a 22. cikkben hivatkozott Felek Konferenciája által meghatározott irányelvek alapján.
5. A Kormányközi Bizottság elfogadhat felajánlásokat
és a segítségnyújtás egyéb formáit általános és különleges
célokra egyes meghatározott projektek vonatkozásában,
amennyiben ezeket a projekteket már előzőleg jóváhagyta.
6. Semmiféle politikai, gazdasági, vagy más, a jelen
Egyezmény célkitűzéseivel összeegyeztethetetlen feltétel
nem köthető az Alaphoz való felajánlásokhoz.
7. A Felek törekszenek arra, hogy a jelen Egyezmény
végrehajtása érdekében rendszeresen önkéntes hozzájárulásokat tesznek.
19. cikk Információcsere, -elemzés és -terjesztés 1. A Felek megállapodnak abban, hogy információt és
szakmai tapasztalatokat cserélnek a kulturális kifejezések
sokszínűségével kapcsolatos adatgyűjtésről és statisztikákról, valamint e sokszínűség védelme és előmozdítása
érdekében alkalmazott legjobb gyakorlatokra vonatkozóan.
2. Az UNESCO, a Titkársága számára rendelkezésre
álló mechanizmusok segítségével, segíti minden fontos információ, statisztika és tapasztalatok gyűjtését, elemzését
és terjesztését.
3. Az UNESCO adatbázist hoz létre és tart naprakészen
a kulturális kifejezések területén működő különböző szektorokról, valamint kormányzati, magán- és nonprofit szervezetekről.
4. Az adatgyűjtés elősegítése érdekében az UNESCO
különleges figyelmet szentel azon Felek képességeinek és
szakértelmének megerősítésére, amelyek ilyen segítségnyújtás iránti kérelemmel fordulnak hozzá.
5. Az ebben a cikkben meghatározott információgyűjtés kiegészíti a 9. cikk rendelkezései szerint összegyűjtött
információkat.
V. MÁS JOGI OKMÁNYOKHOZ FŰZŐDŐ
KAPCSOLAT 20. cikk
Más szerződésekhez fűződő kapcsolat: kölcsönös
támogatás, kiegészítő jelleg és alá nem rendeltség
1. A Felek elismerik, hogy jóhiszeműen teljesítik a jelen Egyezményben, illetve bármilyen más olyan szerződésben foglalt kötelezettségeiket, amelynek részesei. Ennek megfelelően, a jelen Egyezménynek bármely más
szerződés alá rendelése nélkül:
a) ösztönzik a kölcsönös támogatást a jelen Egyezmény és bármilyen más szerződés között, amelynek részesei; és
b) amikor más olyan szerződést értelmeznek és alkalmaznak, amelynek részesei, vagy amikor egyéb nemzetkö
zi kötelezettséget vállalnak, a Felek figyelembe veszik a
jelen Egyezmény vonatkozó rendelkezéseit.
2. Jelen Egyezményben semmi sem értelmezhető olyan
módon, amely megváltoztatná a Felek bármilyen más
olyan szerződésekből eredő jogait és kötelezettségeit,
amelyeknek részesei.
21. cikk Nemzetközi egyeztetés és koordinálás A Felek vállalják, hogy előmozdítják ennek az Egyezménynek a célkitűzéseit és elveit más nemzetközi fórumokon. Ennek érdekében a Felek megfelelőképpen konzultálnak egymással szem előtt tartva ezeket a célkitűzéseket
és elveket.
VI. AZ EGYEZMÉNY SZERVEI 22. cikk A Felek Konferenciája
1. Létrejön a Felek Konferenciája. A Felek Konferenciája a jelen Egyezmény teljes jogkörű és legfelsőbb szerve.
2. A Felek Konferenciája kétévenként rendes ülést tart,
lehetőség szerint az UNESCO Általános Konferenciájának a keretében. A Felek Konferenciájának rendkívüli ülésére kerülhet sor, ha a Konferencia így dönt, vagy ha a Felek legalább egyharmada ilyen kéréssel fordul a Kormányközi Bizottsághoz.
3. A Felek Konferenciája elfogadja saját Eljárási Szabályzatát.
4. A Felek Konferenciájának feladatai közé tartozik,
többek között:
a) a Kormányközi Bizottság tagjainak megválasztása;
b) a Feleknek a jelen Egyezményre vonatkozó jelenté
seinek az átvétele és megvizsgálása, amelyeket a Kormányközi Bizottság juttat el hozzá;
c) kérésére a Kormányközi Bizottság által készített működési irányelvek jóváhagyása;
d) bármely egyéb intézkedés megtétele, amelyet a jelen
Egyezmény célkitűzéseinek előmozdítása érdekében
szükségesnek ítél.
23. cikk Kormányközi Bizottság 1. Az UNESCO keretén belül létrejön a Kulturális Kifejezések Sokszínűségének Védelmével és Előmozdításá
val foglalkozó Kormányközi Bizottság (a továbbiakban:
Kormányközi Bizottság). A Kormányközi Bizottság az
Egyezmény 18 Részes Államának képviselőiből áll, akiket
négyéves időszakra a Felek Konferenciája választ meg, a
29. cikkel összhangban a jelen Egyezmény hatálybalépését követően.
2. A Kormányközi Bizottság évente ülésezik. 3. A Kormányközi Bizottság a Felek Konferenciájának
irányítása alatt és útmutatása alapján működik, és annak
tartozik beszámolási kötelezettséggel.
4. A Kormányközi Bizottság tagjainak száma 24 főre
emelkedik, amint az Egyezmény Részes Feleinek a száma
eléri az ötvenet.
5. A Kormányközi Bizottság tagjainak megválasztása a
kiegyensúlyozott földrajzi képviselet és a rotáció elvén
alapszik.
6. A jelen Egyezmény által ráruházott egyéb kötelezettségek sérelme nélkül a Kormányközi Bizottság feladatai a következők:
a) előmozdítja a jelen Egyezmény célkitűzéseit, ösztönzi és nyomon követi azok megvalósítását;
b) előkészíti és a Felek Konferenciája elé, annak kérésére, jóváhagyásra beterjeszti az Egyezmény rendelkezéseinek megvalósítására és alkalmazására vonatkozó működési irányelveket;
c) a Felek Konferenciája elé terjeszti az Egyezmény
Felei által benyújtott jelentéseket, észrevételeivel és azok
tartalmáról szóló összefoglalóval együtt;
d) megfelelő ajánlásokat tesz az Egyezmény Felei által
tudomására hozott helyzetekben, a jelen Egyezmény vonatkozó rendelkezéseivel, és különösen a 8. cikkével összhangban;
e) konzultációs eljárásokat és más mechanizmusokat
hoz létre annak érdekében, hogy előmozdítsa a jelen
Egyezmény célkitűzéseit és elveit más nemzetközi fórumokon;
f) minden más feladatot ellát, amire a Felek Konferenciája felkéri.
7. A Kormányközi Bizottság, Eljárási Szabályzatának
megfelelően, köz- vagy magánszervezeteket, illetve egyéneket bármikor meghívhat az üléseire annak érdekében,
hogy meghatározott kérdésekről konzultáljon velük.
8. A Kormányközi Bizottság elkészíti és a Felek Konferenciája elé jóváhagyásra beterjeszti saját Eljárási Szabályzatát.
24. cikk Az UNESCO Titkársága 1. Az Egyezmény szerveit az UNESCO Titkársága segíti.
2. A Titkárság előkészíti a Felek Konferenciájának és a
Kormányközi Bizottságnak a dokumentumait, a találkozók napirendjét, valamint segítséget nyújt határozataik
végrehajtásában, és ezekről jelentést készít.
VII. ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 25. cikk Viták rendezése 1. A jelen Egyezmény értelmezésének, illetve alkalmazásának kérdésében a Felek között felmerülő vita esetén a
Felek tárgyalás útján keresik a megoldást.
2. Amennyiben az érintett Felek tárgyalás útján nem
tudnak egyezségre jutni, közösen egy harmadik Fél jószolgálatát kérhetik, vagy közvetítéséért folyamodhatnak.
3. Amennyiben a jószolgálatot vagy a közvetítést nem
vállalják, illetve a vita nem rendeződik tárgyalás, jószolgálat vagy közvetítés útján, úgy az egyik Fél békéltető eljárásért folyamodhat a jelen Egyezmény Mellékletének eljárásával összhangban. A Felek jóhiszeműen mérlegelik az
Egyeztető Bizottságnak a vita megoldására tett javaslatait.
4. Bármely Fél a megerősítéskor, elfogadáskor, jóváhagyáskor vagy csatlakozáskor nyilatkozatot tehet arról,
hogy nem ismeri el a fenti békéltető eljárást. Bármely ilyen
nyilatkozatot tevő Fél bármikor visszavonhatja ezt a nyilatkozatot az UNESCO főigazgatójához eljuttatott értesítés útján.
26. cikk Tagállamok általi megerősítés, elfogadás, jóváhagyás
vagy csatlakozás
1. Jelen Egyezmény az UNESCO tagállamai számára
nyitva áll – alkotmányos eljárásaikkal összhangban – megerősítésre, elfogadásra, jóváhagyásra vagy csatlakozásra.
2. A megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okiratokat az UNESCO főigazgatójánál kell letétbe helyezni.
27. cikk Csatlakozás 1. Jelen Egyezmény csatlakozásra nyitva áll minden
olyan állam számára, amely nem tagja az UNESCO-nak,
de tagja az Egyesült Nemzeteknek, vagy bármely szakosított intézményének, és amelyet az UNESCO Általános
Konferenciája csatlakozásra meghív.
2. Jelen Egyezmény csatlakozásra nyitva áll az olyan
területek számára is, amelyek az Egyesült Nemzetek által
elismert teljes körű belső önkormányzattal rendelkeznek,
de a Közgyűlés 1514 (XV.) határozata értelmében nem
rendelkeznek teljes függetlenséggel, és amelyek hatáskörrel bírnak a jelen Egyezmény által érintett ügyekben, beleértve az ilyen kérdésekre vonatkozó szerződések megkötésének jogkörét is.
3. Az alábbi rendelkezéseket kell alkalmazni a regionális gazdasági integrációs szervezetek esetében:
a) Jelen Egyezmény csatlakozásra nyitva áll bármely
olyan regionális gazdasági integrációs szervezet számára
is, amelyet – az alábbiak kivételével – a Részes Felekkel
azonos módon kötnek az Egyezmény rendelkezései;
b) Amennyiben egy ilyen szervezet egy vagy több tagállama is Részese a jelen Egyezménynek, a szervezet és az
érintett tagállam, illetve tagállamok döntenek a jelen
Egyezményből eredő kötelezettségeik végrehajtására vonatkozó felelősségükről. Ez a felelősség-megosztás akkor
lép életbe, amikor a c) pont szerinti bejelentési eljárás
megtörténik. A szervezet és a tagállamok nem gyakorolhatják egyidejűleg a jelen Egyezményből eredő jogaikat.
Továbbá a regionális gazdasági integrációs szervezetek, a
hatáskörükbe tartozó ügyekben, szavazati joguk gyakorlásakor annyi szavazattal rendelkeznek, ahány tagállamuk
Részese a jelen Egyezménynek. Az ilyen szervezet nem
gyakorolhatja szavazati jogát, ha bármely tagállama él saját szavazati jogával, és fordítva;
c) Egy regionális gazdasági integrációs szervezet és
tagállama vagy tagállamai, amelyek a b) pont szerint megegyeztek a felelősség-megosztásban, az alábbi módon tájékoztatják a Feleket a javasolt feladat-megosztásról:
(i) az ilyen szervezet, csatlakozási okiratában, a felelősség-megosztás pontos megjelölésével nyilatkozik az
Egyezmény által szabályozott kérdések vonatkozásában;
(ii) a vonatkozó felelősségek utólagos módosítása esetén a regionális gazdasági integrációs szervezet tájékoztatja a letéteményest a felelősségek módosítására vonatkozó
mindennemű javaslatról; a letéteményes pedig tájékoztatja
a Feleket az ilyen módosításról;
d) Egy regionális gazdasági integrációs szervezet tagállamait, amelyek a jelen Egyezmény Részeseivé válnak,
úgy kell tekinteni, hogy megtartják hatáskörüket minden
olyan ügyben, melyek tekintetében nem jelentették be a letéteményesnél hatáskör átruházását a szervezetre;
e) ,,Regionális gazdasági integrációs szervezet” az
Egyesült Nemzetek, vagy annak egyik szakosított intézménye szuverén tagállamaiból álló olyan szervezetet jelentik, amelyre ezek az államok átruházták hatáskörüket a
jelen Egyezmény által szabályozott ügyekben, és amelyet
belső eljárásaival összhangban felhatalmaztak arra, hogy
Részes Féllé váljon.
4. A csatlakozási okiratot az UNESCO főigazgatójánál
kell letétbe helyezni.
28. cikk Kapcsolattartó A jelen Egyezmény Részesévé váláskor a Felek, a
9. cikkben foglaltaknak megfelelően kapcsolattartót jelölnek ki.
29. cikk Hatálybalépés 1. Jelen Egyezmény a harmincadik megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okirat letétbe helyezését
követő három hónap elteltével lép hatályba, azonban kizárólag azon államok, vagy regionális gazdasági integrációs
szervezetek tekintetében, amelyek a vonatkozó megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okiratukat ezen
a napon, vagy ezt megelőzően helyezték letétbe. Minden
más Fél tekintetében a megerősítő, elfogadó, jóváhagyó
vagy csatlakozási okiratuk letétbe helyezését követő három hónap elteltével lép hatályba.
2. Ezen cikk értelmében egy regionális gazdasági integrációs szervezet által letétbe helyezett semmilyen okirat nem tekinthető az említett szervezet tagállamai által
már letétbe helyezett okiratok kiegészítésének.
30. cikk Szövetségi vagy nem egységállami berendezkedésű
alkotmányos rendszerek
Elismerve, hogy a nemzetközi egyezmények a Felekre
nézve, alkotmányos rendszerüktől függetlenül, egyformán
kötelezőek, az alábbi rendelkezések alkalmazandók a szövetségi vagy nem egységállami berendezkedésű alkotmányos rendszerrel rendelkező Felekre:
a) jelen Egyezménynek azon rendelkezéseit illetően,
amelyek végrehajtása szövetségi vagy központi törvényhozó szerv illetékességi körébe tartozik, a szövetségi
vagy központi kormány kötelezettségei megegyeznek
azon Felek kötelezettségeivel, amelyek nem szövetségi államok;
b) jelen Egyezménynek azon rendelkezéseit illetően,
amelyek végrehajtása valamely szövetség alkotmányos
rendje alapján törvényhozási intézkedésekre nem köteles
önálló alkotmányos egységek, úgy mint államok, megyék,
tartományok vagy kantonok illetékességi körébe tartozik,
a szövetségi kormány, szükség szerint, tájékoztatja az alkotmányos egységek, úgy mint az államok, megyék, tartományok vagy kantonok illetékes hatóságait az adott rendelkezésekről, és javaslatot tesz az elfogadásukra.
31. cikk Felmondás 1. Ezt az Egyezményt bármely Fél felmondhatja.
2. A felmondást írásban, az UNESCO főigazgatójánál
letétbe helyezett okirat útján kell bejelenteni.
3. A felmondás a felmondó okirat átvételétől számított
tizenkét hónap múlva lép hatályba. A felmondás semmilyen módon nem módosítja azokat a pénzügyi kötelezettségeket, amelyeket az Egyezményt felmondó Félnek a felmondás hatálybalépéséig teljesítenie kell.
32. cikk A letéteményes feladatai Az UNESCO főigazgatója, mint a jelen Egyezmény letéteményese tájékoztatja a Szervezet tagállamait, az olyan
államokat, amelyek nem tagjai a Szervezetnek, és a
27. cikk szerinti regionális gazdasági integrációs szervezeteket, valamint az Egyesült Nemzeteket a 26. és 27. cikk
szerinti valamennyi megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy
csatlakozási okirat letétbe helyezéséről, valamint a
31. cikk szerinti felmondásokról.
33. cikk Módosítások 1. Bármely Fél javaslatot tehet a jelen Egyezmény módosítására a főigazgatóhoz eljuttatott írásbeli közleményben. A főigazgató valamennyi Félhez eljuttatja ezt a közleményt. Amennyiben a közlemény továbbítását követő hat
hónapon belül a Felek legalább fele kedvező választ ad a
javaslatra, a főigazgató a Felek Konferenciájának következő ülése elé terjeszti azt megvitatásra és esetleges elfogadásra.
2. A módosítások elfogadásához a jelen lévő és szavazó Felek kétharmados többsége szükséges.
3. A jelen Egyezmény módosításait elfogadásuk után a
Felek elé terjesztik megerősítésre, elfogadásra, jóváhagyásra vagy csatlakozásra.
4. A Felek számára, amelyek a módosításokat megerősítették, elfogadták, jóváhagyták, vagy azokhoz csatlakoztak, a jelen Egyezmény módosításai három hónappal azt
követően lépnek hatályba, hogy az e cikk 3. bekezdése
szerinti okiratokat a Felek kétharmada letétbe helyezte.
Ezt követően minden egyes Fél tekintetében a megerősítő,
elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okirat letétbe helyezésének napjától számított három hónap elteltével válik
hatályossá a módosítás.
5. A 3. és 4. bekezdésben rögzített eljárás nem vonatkozik a Kormányközi Bizottság tagjainak számáról rendelkező 23. cikk módosításaira. Ezek a módosítások elfogadásuk időpontjában lépnek hatályba.
6. Bármely állam, vagy a 27. cikkben hivatkozott regionális gazdasági integrációs szervezet, amely az e cikk
4. bekezdésének megfelelően hatályba lépett módosításokat
követően válik a jelen Egyezmény Részesévé, amennyiben
eltérően nem nyilatkozik, úgy tekintendő, mint:
a) az így módosított Egyezmény Részese; és
b) a nem módosított Egyezmény Részese azon Felek
vonatkozásában, amelyeket nem kötnek a módosítások. 34. cikk
Hiteles szöveg A jelen Egyezmény arab, kínai, angol, francia, orosz és
spanyol nyelven készült, és mind a hat szöveg egyaránt hiteles.
35. cikk Nyilvántartásba vétel Az Egyesült Nemzetek Alapokmánya 102. cikkével
összhangban a jelen Egyezményt az Egyesült Nemzetek
Titkársága az UNESCO főigazgatójának a kérésére nyilvántartásba veszi.
MELLÉKLET Békéltető eljárás 1. cikk Békéltető Bizottság Békéltető Bizottságot a vitában érintett egyik Fél kérésére kell létrehozni. Amennyiben a Felek másképp nem állapodnak meg, a Bizottság öt tagból áll oly módon, hogy
mindegyik érintett Fél két tagot jelöl ki, az elnököt pedig
az így kijelölt tagok közösen választják meg.
2. cikk A Bizottság tagjai Több mint két Fél közötti vita esetén, az azonos érdekeltségű Felek közös megegyezéssel jelölik ki saját tagjaikat a Bizottságba. Amennyiben két vagy több Félnek egymástól különböző érdekei vannak, vagy nincs egyetértés
arra vonatkozóan, hogy azonos érdekeltségűek, tagjaikat
külön-külön jelölik ki.
3. cikk Kijelölések Amennyiben a Békéltető Bizottság megalakítására vonatkozó kérelem időpontjától számított két hónapon belül
a Felek nem jelölték ki a Bizottság minden tagját, az
UNESCO főigazgatója, a kérelmet előterjesztő Fél felkérésére, újabb két hónapon belül megteszi a szükséges kinevezéseket.
4. cikk A Bizottság elnöke Amennyiben a Békéltető Bizottság utolsó tagjának a kijelölésétől számított két hónapon belül a Bizottság még
nem választotta meg az elnökét, az UNESCO főigazgatója, bármely Fél felkérésére, újabb két hónapon belül kinevezi az elnököt.
5. cikk Határozatok A Békéltető Bizottság határozatait tagjainak többségi
szavazatával hozza meg. Amennyiben a vitában álló Felek
nem egyeznek meg másképp, úgy a Bizottság maga határozza meg eljárását. A Bizottság javaslatot tesz a vita megoldására, amit a Felek jóhiszeműen mérlegelnek.
6. cikk Véleménykülönbség A Békéltető Bizottság hatáskörét illető véleménykülönbségről a Bizottság dönt.”
4. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott
kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) E törvény 2–3. §-a az Egyezmény 29. cikkében meghatározott időpontban lép hatályba.
(3) Az Egyezmény, illetve e törvény 2–3. §-a hatálybalépésének naptári napját a külpolitikáért felelős miniszter
annak ismertté válását követően a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett egyedi határozatával állapítja meg.
(4) E törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről az oktatásért felelős miniszter és a kultúráért felelős miniszter gondoskodik.
Sólyom László s. k., Dr. Szili Katalin s. k.,
köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
108/2011. (IX. 30.) HM utasítása a honvédelmi ágazat hulladékgazdálkodásának szabályozásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 52. § (1) bekezdésének f) pontja
alapján – figyelemmel hulladékgazdálkodásról szóló
2000. évi XLIII. törvény rendelkezéseire – a következő
utasítást adom ki: 1. Az utasítás hatálya 1. §
(1) Az utasítás szervi hatálya a Honvédelmi Minisztériumra (a továbbiakban: HM), a honvédelmi miniszter közvetlen alárendeltségébe tartozó szervezetekre, a honvédelmi miniszter közvetlen irányítása, fenntartói irányítása és
közvetlen felügyelete alá tartozó szervezetekre, a Magyar
Honvédség (a továbbiakban: MH) katonai szervezeteire
– ideértve a nemzetközi, válságreagáló és béketámogató
műveletekben résztvevő katonai szervezeteket is – (a továbbiakban együtt: honvédelmi szervezet) terjed ki.
(2) Az utasítás tárgyi hatálya a hulladékgazdálkodásról
szóló 2000. évi XLIII. törvény (a továbbiakban: Hgt.) hatálya alá tartozó, a honvédelmi szervezetek tevékenysége
során keletkező, vagy más módon birtokába kerülő hulladékra, valamint a honvédelmi szervezetek hulladékgazdálkodási tevékenységére, hulladékkezelő berendezéseire és
létesítményeire terjed ki.
(3) A Magyar Köztársaság területén más országok katonai szervezeteihez tartozó, katonai feladatot ellátó szervezetekre és ezek személyi állományára az utasítás hatálya
annyiban terjed ki, amennyiben erről nemzetközi szerződés másként nem rendelkezik.
2. Értelmező rendelkezések 2. § Jelen utasítás alkalmazásában:
a) hulladék: bármely, a Hgt. 1. mellékletében felsorolt
kategóriák valamelyikébe tartozó tárgy vagy anyag,
amelytől birtokosa megválik, megválni szándékozik vagy
megválni köteles;
b) veszélyes hulladék: a Hgt. 2. mellékletében felsorolt
tulajdonságok közül eggyel vagy többel rendelkezik, vagy
ilyen anyagokat vagy összetevőket tartalmazó, eredete,
összetétele, koncentrációja miatt az egészségre, a környe
zetre kockázatot jelentő hulladék, valamint – ellenkező bizonyításig – az ismeretlen összetételű hulladék;
c) gyűjtés: a hulladék rendezett összeszedése, válogatása a keletkezés helyén, munkahelyi vagy üzemi gyűjtőhelyen, valamint a kijelölt központi gyűjtőhelyen, a további
kezelésre (begyűjtésre, hasznosításra vagy ártalmatlanításra) történő elszállítást megelőzően;
d) munkahelyi gyűjtőhely: a tevékenység végzését nem
zavaró mennyiségű hulladék gyűjtésére a hulladék keletkezésének közvetlen helyén kijelölt hely;
e) üzemi gyűjtőhely: a honvédelmi szervezet saját tevékenységéből származó egy- vagy többféle hulladék gyűjtésére a telephelyen erre a célra kialakított terület (nyílt téri
gyűjtőhely), vagy építmény (zárt téri gyűjtőhely);
f) központi gyűjtőhely: több honvédelmi szervezet több
telephelyén képződő, azonos hulladék közös gyűjtésére
szolgáló üzemi gyűjtőhely;
g) telephely: a magyar állam tulajdonában, a HM vagyonkezelésében lévő, egy vagy több honvédelmi szervezet által használt ingatlan;
h) szállítás: a hulladéknak a keletkezés helyén lévő
(munkahelyi vagy üzemi) gyűjtőhelyről a kijelölt központi
gyűjtőhelyre, továbbá a (munkahelyi, üzemi vagy központi) gyűjtőhelyekről a hulladék további kezelését (begyűjtését, hasznosítását vagy ártalmatlanítását) végző gazdálkodó szervezet telephelyére történő mozgatása;
i) környezeti veszélyhelyzet: üzemzavar vagy más rendkívüli esemény, amelynek során a környezet veszélyes
hulladékkal vagy veszélyes anyaggal szennyeződhet és
környezetveszélyeztetés, környezetkárosodás következhet
be.
3. Általános szabályok 3. § A honvédelmi szervezetek a hulladékgazdálkodási feladataikat a hulladékgazdálkodás országos, regionális, valamint helyi rendszerében, a hulladékgazdálkodást végző,
tervező és ellenőrző állami, önkormányzati, gazdálkodó,
továbbá társadalmi szervezetekkel együttműködve, az
adott honvédelmi szervezetre vonatkozó különös szabályok figyelembevételével végzik. Valamennyi hulladék
esetében vizsgálni kell a másodnyersanyagként vagy
egyéb módon történő hasznosítás, újrahasznosítás lehetőségeit. Ezeket mérlegelve kell a leggazdaságosabb és a
környezetet legkevésbé terhelő megoldást alkalmazni.
4. § (1) Minden olyan tevékenységet, amely hulladék képződését eredményezheti, úgy kell megtervezni, megszervezni és végezni, hogy a lehető legnagyobb mértékben
biztosítsa a hulladékképződés megelőzését, a keletkező
hulladék mennyiségének és veszélyességének csökkentését, a hulladék hasznosítását, környezetkímélő ártalmatlanítását.
(2) A hulladékképződés megelőzése, valamint a keletkező hulladék mennyiségének és veszélyességének csökkentése érdekében előnyben kell részesíteni:
a) az anyag- és energiatakarékos, hulladékszegény technológiák alkalmazását;
b) a legkisebb tömegű és térfogatú hulladékot, szennyező anyagot eredményező termékek és csomagolásaik beszerzését;
c) a hulladékként kockázatot jelentő anyagok kiváltását.
(3) A keletkezett hulladékot, ha az ökológiailag elő
nyös, műszakilag lehetséges és gazdaságilag megalapozott, a hulladékban rejlő anyag és energia felhasználása érdekében hasznosítani kell.
(4) Ártalmatlanításra csak az a hulladék kerülhet,
amelynek anyagában történő hasznosítására vagy energiahordozóként való felhasználására a műszaki, valamint
gazdasági lehetőségek még nem adottak, vagy a hasznosítás költségei az ártalmatlanítás költségeihez viszonyítva
aránytalanul magasak.
5. § (1) A honvédelmi szervezetek a tevékenységük gyakorlása során keletkező, vagy más módon birtokukba kerülő
hulladékot kötelesek gyűjteni, továbbá hasznosításáról
vagy ártalmatlanításáról gondoskodni.
(2) A hasznosításra vagy ártalmatlanításra vonatkozó
kötelezettség teljesíthető
a) jogszabályokban meghatározott feltételekkel, a honvédelmi szervezet saját – hatósági engedéllyel rendelkező –
hasznosító vagy ártalmatlanító berendezésében, létesítményében, vagy
b) a környezetvédelmi hatóság által erre feljogosított és
engedéllyel rendelkező hulladékkezelőnek történő átadással, a kezelés költségeinek megfizetésével.
6. § A honvédelmi szervezetek minden általuk végzett hulladékkezelési tevékenységet kötelesek úgy végrehajtani,
hogy az kizárja a környezet és az emberi egészség veszélyeztetését, továbbá megfeleljen a jogszabályokban előírt
követelményeknek és feltételeknek, valamint ezen utasításban meghatározott előírásoknak.
7. § (1) Külső (polgári) gazdálkodó szervezet hulladékkezelési szolgáltatásának igénybevétele esetén a szolgáltatást
megrendelő honvédelmi szervezet köteles
a) a felmerülő költségeket az éves költségvetési tervezés során a honvédelmi szervezet éves költségvetésébe tervezni és biztosítani;
b) szolgáltatási szerződést kötni a gazdálkodó szervezettel a külön utasításban meghatározottak szerint;
c) a szerződéskötést megelőzően meggyőződni arról,
hogy a gazdálkodó szervezet a megbízás tárgyát képező
hulladékkezelési tevékenység elvégzésére a környezetvédelmi hatóság által kiadott, a megbízás teljes időtartamára
érvényes engedéllyel rendelkezik.
(2) A közszolgáltatás igénybevétele esetén a telephely
szerint illetékes települési önkormányzat, Budapesten a
Fővárosi Önkormányzat (a továbbiakban együtt: helyi önkormányzat) által kiválasztott vagy kijelölt közszolgáltatóval az (1) bekezdés szerint megkötésre kerülő szerződésnek tartalmaznia kell azt is, hogy a közszolgáltató az általa
átvett hulladék tekintetében eleget tesz a hulladékkal kapcsolatos nyilvántartási és adatszolgáltatási kötelezettségekről szóló jogszabályban számára előírt adatszolgáltatási kötelezettségeknek. A közszolgáltatónak átadott vegyesen, vagy szelektíven gyűjtött települési hulladék esetében
a honvédelmi szervezetet sem nyilvántartási, sem adatszolgáltatási kötelezettség nem terheli.
4. A hulladék gyűjtése 8. § (1) A hulladékot a képződés helyén – a nagyméretű darabos hulladék kivételével – az összetételének, fizikai, kémiai és biológiai tulajdonságainak megfelelő módon,
gyűjtőedényben (különösen tartály, hordó, konténer) kell
gyűjteni.
(2) A gyűjtőedénynek alkalmasnak kell lennie a hulladék biztonságos és környezetszennyezést nem okozó
szállítására vagy a szállítóeszköz tárolóterébe történő beürítésére.
(3) A gyűjtőedényen – a vegyesen gyűjtött települési
szilárd és folyékony hulladék kivételével – fel kell tüntetni
a hulladék EWC kódszámát és megnevezését.
(4) A tevékenység végzése során képződött hulladékot a
(munkahelyi, üzemi vagy központi) gyűjtőhelyről – a hulladék mennyiségétől, minőségétől és tulajdonságaitól függően – különböző rendszerességgel, de vegyesen gyűjtött
települési szilárd hulladék esetén hetente legalább egyszer, egyéb (veszélyes és nem veszélyes) hulladék esetén
legfeljebb 1 éven belül el kell szállítani a hasznosítás vagy
az ártalmatlanítás érdekében.
9. § (1) Veszélyes hulladékot fajtánként elkülönítve,
a hulladék kémiai hatásainak ellenálló anyagból készült, a
csapadékvíz bejutását és a veszélyes hulladék illékony
összetevőjének kipárolgását megakadályozó, zárható
gyűjtőedényben kell gyűjteni. Az Országos Tűzvédelmi
Szabályzat szerint „A” tűzveszélyességi osztályba tartozó
hulladék, valamint a fertőzőképes hulladék kizárólag erre
a célra készült gyűjtőedényekben gyűjthető.
(2) A honvédelmi szervezetek kötelesek a veszélyes
hulladékot üzemi gyűjtőhelyen vagy a kijelölt központi
gyűjtőhelyen gyűjteni, amennyiben a veszélyes hulladék
nem közvetlenül a munkahelyi gyűjtőhelyről kerül átadásra a hulladék begyűjtését, hasznosítását vagy ártalmatlanítását végző hulladékkezelőnek.
(3) A honvédelmi szervezetektől a központi gyűjtőhelyre történő beszállítás szabályait a vonatkozó intézkedés
tartalmazza. Az intézkedésben nem szereplő veszélyes
hulladék esetében a hulladék (munkahelyi vagy üzemi
gyűjtőhelyen történő) gyűjtése, valamint további kezelésének
biztosítása annak a honvédelmi szervezetnek a feladata,
amelynél a hulladék képződött.
(4) Az üzemi gyűjtőhelyet és a központi gyűjtőhelyet a
veszélyes hulladékkal kapcsolatos tevékenységek végzésének feltételeiről szóló jogszabályban előírtaknak megfelelően kell kialakítani.
(5) Az üzemi gyűjtőhely és a központi gyűjtőhely működtetésének és ellenőrzésének részletes szabályait üzemeltetési szabályzatban kell rögzíteni. Az üzemeltetési
szabályzat végrehajtására a gyűjtőhelyet üzemeltető honvédelmi szervezet parancsnokának (vezetőjének) felelős
személyt – környezetvédelmi tiszt/megbízott vagy veszélyes hulladék előadó/felelős – kell kijelölni.
(6) Az üzemi gyűjtőhelyen, és a központi gyűjtőhelyen
gyűjtött veszélyes hulladékokról technológiánként és hulladékfajtánként külön nyilvántartást kell vezetni, amelyben fel kell tüntetni az ott gyűjtött veszélyes hulladékok
mennyiségére és összetételére vonatkozó adatokat, a gyűjtőhelyre került és a gyűjtőhelyről kezelésre átadott veszélyes hulladékok mennyiségét és összetételét, a hulladékot
átvevő kezelők adatait, továbbá az üzemvitellel kapcsolatos rendkívüli eseményeket, a hatósági ellenőrzések megállapításait és ezek hatására tett intézkedéseket. A külön
nyilvántartás vezetése az (5) bekezdés szerint kijelölt felelős
személy feladata.
(7) Az üzemi gyűjtőhelyen és a központi gyűjtőhelyen
végzett gyűjtés során esetleg bekövetkező környezeti veszélyhelyzet következményeinek csökkentésére és elhárítására környezeti kárelhárítási tervet kell készíteni, amelynek a helyi környezeti adottságokhoz, körülményekhez
igazítva tartalmaznia kell a környezetbe került veszélyes
hulladék vagy veszélyes anyag összeszedése, továbbterjedésének megakadályozása (lokalizáció) érdekében szükséges intézkedéseket, tárgyi és személyi feltételeket.
A környezeti kárelhárítási terv elkészítése az (5) bekezdés
szerint kijelölt felelős személy, jóváhagyása a honvédelmi
szervezet parancsnokának (vezetőjének) feladata.
(8) Az utaltsági rendbe tartozó honvédelmi szervezet
esetében az ellátó honvédelmi szervezet köteles biztosítani
az ellátott honvédelmi szervezet részére a hulladékok
gyűjtésének feltételeit.
10. § (1) Nem veszélyes hulladékot, beleértve a települési szilárd hulladék egyes hasznosítható összetevőit is, a hasznosítási lehetőségeknek megfelelően elkülönítve (szelektíven) kell gyűjteni. Szelektív hulladékgyűjtés bevezetése
esetén a gyűjtőedényt az egyéb gyűjtőedénytől meg kell
különböztetni jelöléssel (különösen piktogrammal, felirattal) vagy speciális kialakítással (más alakú, eltérő színű
edény).
(2) A közszolgáltatás igénybe vétele esetén a települési
szilárd hulladékot a helyi önkormányzat rendeletében
meghatározott feltételekkel és módon, a közszolgáltató
szállítóeszközeihez rendszeresített gyűjtőedényekben kell
gyűjteni.
(3) Amennyiben a hulladék szelektív gyűjtésének, tárolásának, hasznosításának műszaki és gazdasági lehetősége
adott, a szelektíven gyűjtött hulladék elszállítása a honvédelmi szervezet által használt objektum, vagy ingatlan területére kiterjedően, az egyes elhelyezési feladatok végrehajtási rendjéről szóló HM utasítás alapján, a települési
hulladék elszállíttatása keretében – Szolgáltatási Szerződés alapján – biztosított.
11. § (1) A Magyar Köztársaság területén más országok katonai szervezeteihez tartozó, katonai feladatot ellátó szervezetek tevékenysége során
a) a hulladékgazdálkodási feladatokat egyedi módon
egyezményben vagy más írásos megállapodásban részletesen rögzíteni kell,
b) a keletkező települési hulladékot a honvédelmi szervezetek azonos hulladékával megegyező módon kell gyűjteni és kezelni,
c) a keletkező veszélyes hulladékot fajtánként elkülönítve, a honvédelmi szervezetek által működtetett (munkahelyi vagy üzemi) gyűjtőhelyen kell gyűjteni, amennyiben
a hulladék a Magyar Köztársaság területén a jogszabályokban előírt egyéb követelmények és feltételek betartása
mellett hasznosítható vagy ártalmatlanítható, és ezt a lehetőséget a külföldi katonai szervezet igénybe veszi.
(2) Nem hagyható a honvédelmi szervezetek által használt ingatlanon, létesítményben az a hulladék, amelynek
hasznosítására vagy ártalmatlanítására a Magyar Köztársaság területén nincs műszakilag alkalmas és engedéllyel
rendelkező berendezés, létesítmény. Ebben az esetben a
hulladékot a hulladékszállításról szóló 1013/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (a továbbiakban: Rendelet), valamint az országhatárt átlépő hulladékszállításról
szóló 180/2007. (VII. 3.) Korm. rendelet (a továbbiakban:
Korm. rendelet) vonatkozó előírásainak betartásával kell
Magyarországról kivinni. A kivitel annak a katonai szervezetnek a feladata, amelynek tevékenysége során a hulladék képződött.
(3) Az (1) bekezdés szerinti hulladék további kezeléséről a katonai feladat végrehajtásáért felelős honvédelmi
szervezet köteles gondoskodni.
(4) Az (1) bekezdés szerinti veszélyes hulladékok nyilvántartását elkülönítve kell vezetni.
12. § (1) A Magyar Köztársaság területén kívül katonai feladatot ellátó honvédelmi szervezetek tevékenysége során
képződő hulladékot a fogadó ország jogszabályainak megfelelően, annak hiányában a nemzetközileg elfogadott előírások szerint kialakított gyűjtőhelyen és módon kell gyűjteni, valamint gondoskodni kell a hulladék további kezeléséről. A műveleti területekre vonatkozó adott nemzeti környezetvédelmi előírások, a vezető nemzeti előírások, a
műveleti területen érvényes környezetvédelmi előírások
beszerzése, a felkészülő kontingens, misszió részére történő biztosítása az MH Összhaderőnemi Parancsnokság
(a továbbiakban: MH ÖHP) feladata.
(2) A Magyar Köztársaság területén kívül vagy műveleti területen katonai feladatot ellátó, aktív környezethasználatban résztvevő, azon állandó vagy ideiglenes állománytáblával rendelkező szervezetek, melyeknél az állománytábla szerint környezetvédelmi tiszt nincs rendszeresítve,
az adott szervezet parancsnoka köteles 1 fő környezetvédelmi szaktevékenységek ellátásáért felelős személyt (környezetvédelmi megbízottat) parancsban kijelölni.
(3) A külföldön keletkező hulladékokat lehetőség szerint a keletkezés helyén kell értékesíteni, újrahasznosítani,
megsemmisíteni.
(4) Amennyiben a hulladék hasznosítása vagy ártalmatlanítása a fogadó országban nem biztosított, a hulladékot a
Rendelet, valamint a Korm. rendelet vonatkozó előírásainak betartásával lehet Magyarországra behozni. A behozott hulladékról a jogszabályokban előírt nyilvántartási és
adatszolgáltatási kötelezettségek mellett, a hulladék behozatalát követő 30 napon belül összefoglaló jelentést kell
készíteni és az MH ÖHP részére megküldeni.
5. Környezeti veszélyhelyzet 13. § (1) Ha veszélyes hulladék vagy veszélyes anyag kerül
egy vagy több környezeti elembe, a 9. § (7) bekezdése szerinti környezeti kárelhárítási tervnek megfelelően haladéktalanul meg kell kezdeni a szennyezés lokalizálását és
felszámolását. A környezeti veszélyhelyzet késedelem
nélküli elháríthatósága érdekében a lokalizációhoz szükséges eszközöknek (környezeti kárelhárítási szakanyagoknak) a veszélyes hulladék gyűjtőhelyén történő készenlétben tartásáról, elhasználódásuk esetén pótlásáról gondoskodni kell.
(2) A lokalizált szennyezést a talaj felső rétegével
együtt össze kell gyűjteni, és az összegyűjtött anyagot veszélyes hulladékként kell kezelni.
(3) A veszélyhelyzetet eredményező eseményről, az ezzel kapcsolatban tett intézkedésekről és azok eredményéről az esemény bekövetkezését követően az ügyeleti szolgálati rendszeren keresztül jelentést kell adni. Az ügyeleti
szolgálat a szolgálati intézkedés szerint értesíti az illetékes
szervezeteket.
(4) Minden környezeti veszélyhelyzetet a jelen utasítás
1. mellékletében meghatározott adattartalommal értékelni
kell, legkésőbb a környezeti veszélyhelyzet kialakulását
követő 5 napon belül az elöljáró honvédelmi szervezet részére. Az értékelő jelentést meg kell küldeni az érintetteknek a HM Információ Kapcsolati Rendszer (a továbbiakban: HM IKR) alapján.
6. A hulladék szállítása 14. § (1) Veszélyes hulladék szállítását a veszélyes hulladékkal kapcsolatos tevékenységek végzésének feltételeiről
szóló jogszabály szerinti szállítási szabályzat előírásainak
megfelelően kell végezni.
(2) A veszélyes hulladék szállításra való előkészítése és
erre alkalmassá tétele annak a honvédelmi szervezetnek a
kötelessége, amelynek tevékenysége során a hulladék képződött vagy más módon birtokába jutott.
(3) A veszélyes hulladékszállítmányt kísérő dokumentumoknak („SZ” kísérőjegy, begyűjtés esetén „K” kísérőjegy) az előírt példányszámban történő helyes kitöltése a
9. § (5) bekezdés szerint kijelölt felelős személy feladata.
(4) Szállításból eredő szennyeződés esetén a hulladék
feltakarításáról, a terület szennyeződésmentesítéséről, valamint az eredeti környezeti állapot helyreállításáról a hulladék szállítója köteles gondoskodni.
(5) Amennyiben a szállítás a katonai szervezet saját eszközével, vagy a katonai szervezet tervezésében kerül végrehajtásra, úgy minden esetben be kell tartani a veszélyes
anyagok, készítmények (veszélyes hulladékok) közúti,
vasúti, légi, és vízi szállítására vonatkozó környezetvédelmi,
biztonsági előírásokat.
(6) A szállítás során szükséges, előírt mennyiségű kárelhárító felszerelések rendelkezésre állásáról a veszélyes
hulladék szállítója köteles gondoskodni.
(7) Az országhatárokon át történő szállítások esetében
figyelembe kell venni és szükség szerint alkalmazni kell az
EU országok, harmadik ország, és a Magyar Köztársaság
között (területéről, vagy területére) történő hulladékszállításra vonatkozó jogszabályokat. Prioritásként a keletkezés
helyén történő kezelést kell előnyben részesíteni.
(8) Missziók, kontingensek esetében a hulladékok szállítását a műveleti területre vonatkozó környezetvédelmi
előírások, egyezmények szerint kell végrehajtani.
7. Nyilvántartás, adatszolgáltatás
és egyéb adminisztratív kötelezettségek 15. §
(1) A honvédelmi szervezetek a tevékenységük során
rendszeresen vagy alkalomszerűen képződő, valamint más
módon birtokukba kerülő hulladékot – a hulladékok jegyzékéről szóló jogszabály alapján – a hulladék 6 jegyű
EWC kódszámának és jegyzék szerinti megnevezésének
megadásával kötelesek azonosítani. Az azonosítás és a besorolás megalapozottsága érdekében a jelen utasítás 2.
mellékletében szereplő adatlap felhasználásával össze kell
gyűjteni a hulladék termelőjére, a képződését eredményező technológiára, a hulladék fizikai, kémiai jellemzőire és
veszélyességére, valamint a hulladék kezelésére vonatkozó adatokat.
(2) Az utasítás 2. mellékletében szereplő adatlapot a
honvédelmi szervezetek tevékenysége során rendszeresen
vagy alkalomszerűen a 2011. évben képződő minden hulladékra ki kell tölteni, jelen utasítás hatálybalépését követő 30 napon belül. A jelen utasítás 2. melléklete szerinti
adatlapot ezt követően akkor kell kitölteni, ha a honvédelmi szervezetnél a már azonosított és besorolt hulladéktól
eltérő új hulladék keletkezik.
(3) A honvédelmi szervezetnél keletkező azonos hulladékokat ugyanazon EWC kódon kell nyilvántartásba venni. A hulladék-nyilvántartás naprakész és pontos vezetéséért a 9. § (5) bekezdésben kijelölt személy a felelős. A hulladékok nyilvántartásában törekedni kell az elektronikus
ügyintézésre.
(4) Ha a hulladék azonosítása az (1) bekezdésnek megfelelően nem vezet eredményre, a honvédelmi szervezet
parancsnoka (vezetője) erről haladéktalanul értesíti az
érintetteket, egyidejűleg intézkedik a hulladéknak a képződése szerint megfelelő technológiai fő- és alcsoportban
található 99-re végződő EWC kódszámon történő ideiglenes nyilvántartásáról. Az értesítés alapján a HM Fegyverzeti és Hadbiztosi Hivatal (a továbbiakban: HM FHH)
Infrastrukturális Igazgatóság (a továbbiakban: HM FHH
II) kezdeményezi az Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőségnél a hulladék be
sorolását, szükséges esetben minősítését. Az eljárás költségeit a HM FHH viseli.
16. § (1) A honvédelmi szervezetek a tevékenységük során
rendszeresen vagy alkalomszerűen képződő vagy más módon birtokukba kerülő, valamint a további kezelés érdekében más honvédelmi szervezetnek vagy hulladékkezelőnek átadott hulladékról – a hulladékkezelést végző közszolgáltatónak átadott, vegyesen vagy szelektíven gyűjtött
települési hulladék kivételével – kötelesek naprakész nyilvántartást vezetni.
(2) A honvédelmi szervezetnél keletkező azonos hulladékokat ugyanazon EWC kódon kell nyilvántartásba venni. A hulladék-nyilvántartás naprakész és pontos vezetéséért a 9. § (5) bekezdésben kijelölt személy a felelős. A hulladékok nyilvántartásában törekedni kell az elektronikus
ügyintézésre.
(3) A munkahelyi gyűjtőhelyeken a nem veszélyes hulladékok nyilvántartásához a jelen utasítás 3/A. mellékletében szereplő adatlapot, a veszélyes hulladékok nyilvántartásához a jelen utasítás 3/B. mellékletében szereplő adatlapot kell vezetni.
17. § (1) A nyilvántartás alapján a honvédelmi szervezetek
– a hulladékokkal kapcsolatos nyilvántartási és adatszolgáltatási kötelezettségekről szóló jogszabályban előírtaknak megfelelő adattartalommal és módon – kötelesek adatot
szolgáltatni az adatkezelésre jogosult környezetvédelmi
hatóságoknak, valamint a HM IKR szerinti érintetteknek.
(2) A központi gyűjtőhelyre történő hulladékbeszállítás
esetén a központi gyűjtőhelyet üzemeltető honvédelmi
szervezet hajtja végre az adatszolgáltatást. A központi
gyűjtőhely üzemeltetését végző honvédelmi szervezet és a
hulladékot termelő honvédelmi szervezet közötti hulladékok átadását-átvételét jegyzőkönyvben kell rögzíteni.
(3) Az adatszolgáltatási, a technológiára vonatkozó
anyagmérleg-készítési, valamint a telephelyre vonatkozó
anyagforgalmi egyenlegkészítési kötelezettségeket – a
kettős adatszolgáltatás elkerülése érdekében – a központi
gyűjtőhelyen gyűjtött hulladék vonatkozásában a központi
gyűjtőhely üzemeltetését végző honvédelmi szervezet,
egy telephelyen lévő több honvédelmi szervezet hulladékai vonatkozásában az üzemi gyűjtőhely üzemeltetését
végző honvédelmi szervezet, egyéb esetben az a honvédelmi szervezet teljesíti, amelynek tevékenysége során a hulladék képződött. Az adminisztratív kötelezettségek valóságnak megfelelő adattartalommal történő teljesítése érdekében az érintett honvédelmi szervezetek kötelesek
együttműködni.
(4) Rendszeres adatszolgáltatásra – a (2) bekezdésben
foglaltak figyelembevételével – az a honvédelmi szervezet
köteles, amelynél a foglalkoztatottak száma eléri a 10 főt,
vagy a tárgyévben a keletkezett (birtokolt) hulladékok
összes mennyisége meghaladja
a) veszélyes hulladék esetében a 200 kg-ot, vagy
b) nem veszélyes hulladék esetében a 2000 kg-ot, vagy
c) nem veszélyes építési és bontási hulladék esetében az
5000 kg-ot. 18. § (1) A honvédelmi ágazat hulladékgazdálkodási tervét a
HM FHH II készíti el.
(2) Az egyes telephelyekre vonatkozó hulladékgazdálkodási tervrész készítése a központi gyűjtőhelyen gyűjtött
hulladék vonatkozásában a központi gyűjtőhely üzemeltetését végző honvédelmi szervezet, egy telephelyen lévő
több honvédelmi szervezet hulladékai vonatkozásában az
üzemi gyűjtőhely üzemeltetését végző honvédelmi szervezet, egyéb esetben annak a honvédelmi szervezetnek a feladata, amelynek tevékenysége során a hulladék képződött.
(3) Az egyes telephelyekre vonatkozó egyedi hulladékgazdálkodási terv készítésére a (2) bekezdésben foglaltak
figyelembevételével az a honvédelmi szervezet köteles,
amelynek gazdálkodása során
a) évente 10 tonna mennyiséget meghaladó veszélyes
hulladék keletkezik, vagy
b) az évente keletkező összes – veszélyes és nem veszélyes – hulladék mennyisége meghaladja a 200 tonnát.
(4) A veszélyes hulladékra vonatkozó 3 éves hulladékgazdálkodási tervet a képződő veszélyes hulladék mennyiségétől függetlenül el kell készíteni. A terv elkészítése a
központi gyűjtőhelyen gyűjtött veszélyes hulladék vonatkozásában a központi gyűjtőhely üzemeltetését végző
honvédelmi szervezet, egy telephelyen lévő több honvédelmi szervezet veszélyes hulladékai vonatkozásában az
üzemi gyűjtőhely üzemeltetését végző honvédelmi szervezet, egyéb esetben annak a honvédelmi szervezetnek a feladata, amelynek tevékenysége során a veszélyes hulladék
képződött.
8. Elhagyott hulladék 19. § (1) A honvédelmi szervezet köteles minden tőle telhetőt
megtenni annak érdekében, hogy megakadályozza a hulladékelhagyást az általa használt ingatlanon, és ennek bekövetkezése esetén az elhagyott hulladék tulajdonosa megállapításra kerüljön.
(2) Amennyiben a hulladék tulajdonosa nem állapítható
meg, a honvédelmi szervezet utaltságába tartozó ingatlanon elhagyott hulladékokról a honvédelmi szervezet a környezetszennyezés, és környezetkárosítás kapcsán feljelentést tesz az illetékes hatóságoknál, egyidejűleg tájékoztatja
a HM FHH-t.
(3) Ha a hulladék tulajdonosa a hatósági eljárás eredményeként sem állapítható meg, a honvédelmi szervezet
utaltságában lévő ingatlanon elhagyott hulladék kezelési
kötelezettsége a HM FHH-t terheli.
(4) Ha az elhagyott hulladék eltávolítása, kezelése a
környezetszennyezés, környezetkárosítás megelőzése,
vagy egyéb okból halaszthatatlanul szükséges, és ezért arról a honvédelmi szervezet tájékoztatása alapján a HM
FHH intézkedik, majd az elhagyott hulladék tulajdonosa
ezt követően válik ismertté, a felmerült költségek és károk
megtérítési igényét a hulladék tulajdonosával szemben érvényesíteni kell.
9. Záró rendelkezések 20. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
(2) Hatályát veszti a veszélyes hulladékokkal kapcsolatos
egyes feladatok végrehajtásáról szóló 71/1997. (HK 24.)
HM utasítás.
Dr. Hende Csaba s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
1091/2012. (IV. 2.) Korm. határozata a visszaélés szempontjából veszélyes új szer vagy ismert szer új besorolásával kapcsolatos feladatokról szóló 1196/2009. (XI. 20.) Korm. határozat hatályon kívül helyezéséről.
1. Hatályát veszti a visszaélés szempontjából veszélyes új szer vagy ismert szer új besorolásával kapcsolatos feladatokról
szóló 1196/2009. (XI. 20.) Korm. határozat. 2. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba, és a hatálybalépését követő napon hatályát veszti.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
62/2013. (XII. 17.) NGM rendelete a Stabilitás Megtakarítási Számla vezetésére, a Stabilitás Megtakarítási Számlára történő befizetésről, valamint az onnan történő kifizetésről kiállítandó igazolásra, a hitelintézet által a Stabilitás Megtakarítási Számla megnyitásáról és az arra történt befizetésről teljesítendő adatszolgáltatásra vonatkozó részletes szabályokról.
A Magyarország gazdasági stabilitásáról szóló 2011. évi CXCIV. törvény 45. § (3) bekezdés a) pontjában,
a 2. § tekintetében a Magyarország gazdasági stabilitásáról szóló 2011. évi CXCIV. törvény 45. § (3) bekezdés b) pontjában,
a 3. § és 5. § tekintetében a Magyarország gazdasági stabilitásáról szóló 2011. évi CXCIV. törvény 45. § (3) bekezdés c) pontjában
kapott felhatalmazás alapján, az  egyes miniszterek, valamint a  Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről
szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 73. § c) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § (1) A  Stabilitás Megtakarítási Számlára az  ügyfélszámlára, valamint az  értékpapírszámlára vonatkozó rendelkezéseket
az e rendeletben meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) A  magánszemély számlatulajdonos számla feletti rendelkezése nem teljesíthető, ha a  Stabilitás Megtakarítási
Számla értékpapír számlájáról más értékpapír-számlára történő átvezetéséről rendelkezik, és az  adó levonásának,
megfizetésének forrását nem biztosítja.
2. § (1) A  Stabilitás Megtakarítási Számlát vezető hitelintézet a  stabilitás megtakarítási pénzszámlára a  számlatulajdonos
által teljesített befizetésről a befizetést követő 8 napon belül az 1. melléklet szerinti adattartalmú igazolást állítja ki.
(2) A Stabilitás Megtakarítási Számlát vezető hitelintézet a Stabilitás Megtakarítási Számláról a számlatulajdonos részére
teljesített kifizetésről a kifizetést követő 8 napon belül a 2. melléklet szerinti adattartalmú igazolást állítja ki.
(3) A hitelintézet az (1)–(2) bekezdés szerint kiállított igazolás egy eredeti példányát a kiállításának évét követő tizedik
év utolsó napjáig olvasható formában megőrzi.
3. § (1) A  Stabilitás Megtakarítási Számlát vezető hitelintézet a  tárgynegyedévben megnyitott Stabilitás Megtakarítási
Számlák darabszámáról és az  azokra történt befizetések együttes összegéről a  befizetés negyedévét követő hó
12. napjáig elektronikus úton adatot szolgáltat az állami adóhatósághoz az erre a célra az állami adóhatóság által
rendszeresített nyomtatványon.
(2) Nem kell az  adatszolgáltatást teljesíteni, ha az  adott negyedévben a  hitelintézetnél nem nyitnak meg Stabilitás
Megtakarítási Számlát.
4. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
5. § A 3. § (1) bekezdésétől eltérően a hitelintézet 2013. évre vonatkozóan 2014. január 31-ig teljesíti adatszolgáltatási
kötelezettségét.
Varga Mihály s. k.,
 nemzetgazdasági miniszter


text:
30/2012. (III. 1.) ME határozata a Magyar Felsőoktatási Akkreditációs Bizottság tagjainak megbízásáról és elnökének kinevezéséről.
A nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény 71. §-ának (2) és (4) bekezdésében foglalt jogkörömben, az
oktatásért felelős miniszter előterjesztésére
dr. Balázs Ervint, az MTA rendes tagját, az MTA Agrártudományi Kutatóközpont Mezőgazdasági Intézete
osztályvezetőjét
– 2012. március 1-jei hatállyal, hatévi időtartamra –
a Magyar Felsőoktatási Akkreditációs Bizottság tagsági teendőinek ellátásával megbízom, egyidejűleg a Magyar
Felsőoktatási Akkreditációs Bizottság elnökévé kinevezem;
dr. Bakacsi Gyulát, a Budapesti Corvinus Egyetem tanszékvezető egyetemi docensét,
dr. Csanády Mártont, a Budapesti Kommunikációs és Üzleti Főiskola főiskolai tanárát,
dr. É. Kiss Katalint, az MTA levelező tagját, a Pázmány Péter Katolikus Egyetem egyetemi tanárát,
dr. Ferencz István Kossuth-díjas építészt, a Moholy-Nagy Művészeti Egyetem egyetemi tanárát,
dr. Fodor Györgyöt, a Pázmány Péter Katolikus Egyetem Vitéz János Kara dékánját, tanszékvezető egyetemi tanárt,
dr. Fülöp Ferencet, az MTA levelező tagját, a Szegedi Tudományegyetem Gyógyszerésztudományi Kara dékánját,
tanszékvezető egyetemi tanárt,
dr. Gazdag Ferencet, az MTA doktorát, a Nemzeti Közszolgálati Egyetem egyetemi tanárát,
dr. Gerber Gábort, a Semmelweis Egyetem Fogorvostudományi Kara dékánhelyettesét, egyetemi docenst,
dr. Győry Kálmánt, az MTA rendes tagját, a Debreceni Egyetem professor emeritusát,
dr. Hebling Jánost, az MTA doktorát, a Pécsi Tudományegyetem egyetemi tanárát,
dr. Jobbágy Ákost, az MTA doktorát, a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem tanszékvezető egyetemi
tanárát,
dr. Klinghammer Istvánt, az MTA rendes tagját, az Eötvös Loránd Tudományegyetem egyetemi tanárát,
dr. Kóczy T. Lászlót, az MTA doktorát, a Széchenyi István Egyetem egyetemi tanárát,
dr. Korinek Lászlót, az MTA levelező tagját, a Pécsi Tudományegyetem egyetemi tanárát,
dr. Nusser Zoltánt, az MTA levelező tagját, az MTA Kísérleti Orvostudományi Kutatóintézete kutatóprofesszorát,
dr. Vigh Andreát, a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem rektorhelyettesét, egyetemi docenst
– 2012. március 1-jei hatállyal, hatévi időtartamra –,
Bojárszky Andrást, a Doktoranduszok Országos Szövetsége elnökét – 2012. március 1-jei hatállyal, kétévi időtartamra –
a Magyar Felsőoktatási Akkreditációs Bizottság tagsági teendőinek ellátásával megbízom.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
91/2015. (II. 9.) KE határozata egyetemi tanári kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés c)  pontja, valamint a  nemzeti felsőoktatásról szóló 2011.  évi CCIV.  törvény
27. § (3) bekezdése alapján – az emberi erőforrások miniszterének javaslatára – Dr. Bárány Attilát 2015. február 20.
napjával egyetemi tanárrá kinevezem.
Budapest, 2015. január 23. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
38/2015. (XII. 4.) NFM utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján az alábbi utasítást adom ki:
1. § A központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII. törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 38. § (2) bekezdése alapján a Záhony-Kisvárda térség és Fényeslitke Ipari Parkra
vonatkozó, a  hazai fejlesztéspolitikai célok elősegítését szolgáló szakmai projektek, programok előkészítésével,
végrehajtásával kapcsolatos koordinációs feladatok ellátására 2015. december 1. napjától 2016. május 31. napjáig
terjedő időtartamra Bogáti Jánost miniszteri biztossá nevezem ki.
2. § A miniszteri biztos a Záhony-Kisvárda térség és Fényeslitke Ipari Parkra vonatkozó feladatkörében
a) összehangolja a hazai fejlesztési források felhasználását;
b) biztosítja a hazai fejlesztési források felhasználásának átfogó kormányzati stratégiákkal való összhangját;
c) kapcsolatot tart a kormányzati és civil szervezetekkel, önkormányzatokkal;
d) szervezi és koordinálja a térségi beruházásokhoz kapcsolódó feladatokat.
3. § (1) A  Ksztv. 38.  § (9)  bekezdés a)  pontja alapján a  miniszteri biztos a  Ksztv. 38.  § (6)  bekezdés szerinti díjazásra nem
jogosult.
(2) A miniszteri biztost a Ksztv. 38. § (6) bekezdése szerint kormányrendeletben meghatározott juttatások illetik meg.
4. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Seszták Miklós s. k.,
 nemzeti fejlesztési miniszter


text:
6/2009. (HK 3.) HM JSZÁT intézkedése a Magyar Honvédség szervezeteinek és objektumainak B–D titokvédelmi kategóriába sorolásáról, valamint a különleges technikai eszközök meghatározásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 100. §-ának (3) bekezdése alapján,
figyelemmel a Honvédelmi Minisztérium és a Magyar
Honvédség Titokvédelmi és Ügyviteli Szabályzata kiadásáról szóló 11/1996. (HK 7.) HM utasítás mellékletét képező, a Magyar Honvédség Titokvédelmi Szabályzata
II. fejezetének 31. pontjára, az alábbi
intézkedést adom ki: 1. Az intézkedés hatálya a Honvédelmi Minisztériumra,
a honvédelmi miniszter alárendeltségébe tartozó szervezetekre és a Magyar Honvédség katonai szervezeteire (a továbbiakban együtt: honvédelmi szervezet) terjed ki.
2. A honvédelmi szervezetek és objektumainak B–D titokvédelmi kategóriába sorolását, illetve a különleges
technikai eszközök körét a melléklet tartalmazza.
3. A honvédelmi szervezet a melléklet módosítását a
Honvédelmi Minisztérium Informatikai és Információvédelmi Főosztálynál kezdeményezheti.
4. Ez az intézkedés a közzétételét követő hónap 5. napján lép hatályba, ezzel egyidejűleg hatályát veszti
a) a katonai szervezetek és objektumok B–D kategóriába sorolásáról, valamint a különleges technikai eszközök
meghatározására kiadott 62/1998. HVK VFCSF intézkedés,
b) a katonai szervezetek és objektumok B–D kategóriába sorolásáról, valamint a különleges technikai eszközök
meghatározására kiadott 62/1998. HVK VFCSF intézkedés módosítására kiadott 180/1998. HVK VFCSF intézkedés,
c) a katonai szervezetek és objektumok B–D kategóriába sorolásáról, valamint a különleges technikai eszközök
meghatározására kiadott 62/1998. HVK VFCSF intézkedés módosítására kiadott 36/2000. (HK 21.) HVK vezetési
csoportfőnöki intézkedés, és
d) a katonai szervezetek és objektumok B–D kategóriába sorolásáról, valamint a különleges technikai eszközök
meghatározására kiadott 62/1998. HVK VFCSF intézkedés módosítására kiadott 64/2002. (HK 14.) HVK vezetési
csoportfőnöki intézkedés.
Dr. József Péter s. k.,
HM jogi szakállamtitkár


text:
1036/2014. (II. 6.) Korm. határozata a KEOP-1.1.1/C/13-0015 azonosító számú („A Szolnoki Térségi Hulladékgazdálkodási Rendszer fejlesztése eszközbeszerzésekkel” című) projekt támogatásának jóváhagyásáról.
A Kormány
 1. jóváhagyja az  1.  melléklet szerint a  KEOP-1.1.1/C/13-0015 azonosító számú, „A Szolnoki Térségi
Hulladékgazdálkodási Rendszer fejlesztése eszközbeszerzésekkel” című, egymilliárd forintot meghaladó támogatási
igényű projektjavaslatot,
2. hozzájárul az 1. pont szerinti projekt támogatási szerződésének – a nemzeti fejlesztési miniszter általi – megkötéséhez.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
32/2019. (III. 5.) Korm. rendelete a kormányzati igazgatásról szóló 2018. CXXV. törvény illetménykülönbözet-számítással összefüggő átmeneti rendelkezéseinek alkalmazásáról.
A Kormány az  Alaptörvény 15.  cikk (3)  bekezdésében meghatározott eredeti jogalkotó hatáskörében, valamint a  kormányzati
igazgatásról szóló 2018.  évi CXXV.  törvény 281.  § (13)  bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, az Alaptörvény 15.  cikk
(1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § A kormányzati igazgatásról szóló 2018.  évi CXXV.  törvény (a  továbbiakban: Kit.) 286.  § (5)  bekezdése alapján
az  érintettet megillető összeg az  érintett számára a  Kit. 286.  § (3)  bekezdése alapján megállapított havi bruttó
illetmény kétszeresének és az érintett által a 2019. január és február hónapban kormányzati szolgálati jogviszonya
alapján megszerzett bruttó jövedelme összegének a különbözete.
2. § Az 1. § alkalmazásában érintettnek minősül
a) a Kit. 2. § (1) bekezdés a) pontja szerinti szervnél foglalkoztatott kormánytisztviselő,
b) a Kit. 3. § (2) bekezdés c) pontja szerinti tanácsadó,
c) a  Kit. 3.  § (8)  bekezdés c) és d)  pontja szerinti – a  Kit. 2.  § (1)  bekezdés a)  pontja szerinti szervnél
foglalkoztatott – szakmai vezető,
d) a Kit. 3. § (7) bekezdés a)–c) pontja szerinti szakmai felsővezető és
e) a Kit. 3. § (5) bekezdés c) pontja szerinti miniszteri biztos.
3. § (1) Az  1.  § alkalmazásában jövedelemnek minősül a  2019 januárjában és februárjában a  kormányzati szolgálati
jogviszonya alapján az érintettnek kifizetett vagy kifizetésre kerülő illetmény, ha ugyanazon kormányzati igazgatási
szervvel állt fenn a jogviszonya.
(2) Az  (1)  bekezdés alkalmazásában ugyanazon kormányzati igazgatási szervnek minősülnek azok a  kormányzati
igazgatási szervek, amelyek tekintetében az  érintett jogviszonyát – a  közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011.  évi
CXCIX.  törvény (a  továbbiakban: Kttv.) alapján – 2019. január 1. és 2019. február 28. között folyamatosnak kell
tekinteni.
(3) Ha az érintett a 2019. január 1. és 2019. február 28. közötti időszak egy részét fizetés nélküli szabadságon vagy olyan
távolléten tölti, amelyre nem vagy csökkentett összegben jár díjazás, az 1. § alkalmazása során az érintett számára
a  Kit. 286.  § (3)  bekezdése alapján megállapított illetménynek az  érintett által munkában töltött, illetve a  Kttv.
144. §-a szerinti díjazással érintett időtartammal arányos részét és összegét kell figyelembe venni.
(4) Ha az  érintett a  2019. január 1. és 2019. február 28. közötti időszak egészét fizetés nélküli szabadságon vagy
olyan távolléten töltötte, amelyre nem járt díjazás, akkor az  érintett számára nem állapítható meg a  Kit. 286.  §
(5) bekezdése szerinti különbözet.
(5) Ha az érintett jogviszonya 2019. január 1. és 2019. február 28. között jött létre, az 1. § alkalmazása során az érintett
számára a  Kit. 286.  § (1) és (2)  bekezdése alapján megállapított illetménynek az  érintett által munkában töltött
napok, illetve a Kttv. 144. §-a szerinti díjazással érintett időtartammal arányos részét kell figyelembe venni.
4. § (1) Az 1. § alapján számított különbözet összegét az a kormányzati igazgatási szerv fizeti ki az érintett részére, amelyik
az érintettet 2019. március 1-jén foglalkoztatja.
(2) Ha az  érintett foglalkoztatása 2019. március 1-jén határozott idejű áthelyezés vagy kirendelés keretében történik,
az a kormányzati igazgatási szerv fizeti ki az 1. § alapján számított különbözet összegét az érintett részére, amelyik
az áthelyezésről vagy a kirendelésről szóló megállapodás szerint a 2019. márciusi illetményt biztosítja. Megállapodás
hiányában az (1) bekezdést kell alkalmazni.
5. § A miniszteri biztos tekintetében a 1–4. §-t azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy
a) illetmény alatt díjazást,
b) a 2019. március 1-jét megelőző kormányzati szolgálati jogviszony alatt miniszteri biztosi megbízatást,
c) a 2019. március 1-jét követő kormányzati szolgálati jogviszony alatti biztosi jogviszonyt
kell érteni.
6. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
129/2011. (XII. 2.) HM utasítása a magán-nyugdíjpénztári tagsággal kapcsolatos feladatokról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 52. § (1) bekezdés f) pontja alapján
– figyelemmel a magánnyugdíjról és a magán-nyugdíjpénztárakról szóló 1997. évi LXXXII. törvényre, valamint
a társadalombiztosítási nyugdíjrendszerbe történő átlépéshez kapcsolódó eljárási szabályokról szóló 297/2010.
(XII. 23.) Korm. rendeletre – a következő
utasítást adom ki: 1. § Az utasítás hatálya a Honvédelmi Minisztériumra, a
honvédelmi miniszter közvetlen alárendeltségébe, közvetlen és fenntartói irányítása alá tartozó szervezetekre, a
Honvédelmi Minisztérium Tábori Lelkészi Szolgálatára,
a Magyar Honvédség katonai szervezeteire, valamint a katonai ügyészségekre (a továbbiakban együtt: honvédelmi
szervezet) terjed ki.
2. § Ezen utasítás alkalmazásában
a) foglalkoztatott: a honvédelmi szervezet állományába
tartozó hivatásos és szerződéses katona, a felkészítésen
részt vevő, valamint a tényleges szolgálatot teljesítő önkéntes tartalékos katona, a kormánytisztviselő, a közalkalmazott, az ügyészségi alkalmazott, a Munka Törvénykönyvéről szóló 1992. évi XXII. törvény (a továbbiakban:
Mt.) hatálya alá tartozó munkavállaló, az ösztöndíjas foglalkoztatott és a megbízási szerződés alapján személyesen
munkát végző személy;
b) foglalkoztatási jogviszony: a katonai szolgálati jogviszony, a közszolgálati jogviszony, a közalkalmazotti
jogviszony, az ügyészségi szolgálati jogviszony, az Mt.
hatálya alá tartozó munkaviszony, az ösztöndíjas foglalkoztatási jogviszony és a megbízási jogviszony.
3. § (1) A foglalkoztatási jogviszony létesítésekor a honvédelmi szervezet személyügyi szerve a jogviszonyt létesítő
személyt az 1. melléklet szerinti adatlap 2 példányban történő kitöltésével a magán-nyugdíjpénztári tagsággal kap
csolatos nyilatkozat (a továbbiakban: tagsági nyilatkozat)
megtételére, valamint a pénztártagság tényét igazoló pénztári tagsági okirat vagy a magánnyugdíjpénztár által záradékolt belépési nyilatkozat (a továbbiakban együtt: tagsági okirat) bemutatására kötelezi.
(2) A személyügyi szerv a tagsági nyilatkozat 1. számú
példányát a foglalkoztatott részére visszaadja, 2. számú
példányát a honvédelmi szervezetet ellátó pénzügyi szerv
részére – a tagsági nyilatkozat megtételét követő 2 munkanapon belül – átadja.
4. § (1) Ha a pénzügyi szerv arról szerez tudomást, hogy a
foglalkoztatott a magánnyugdíjról és a magán-nyugdíjpénztárakról szóló 1997. évi LXXXII. törvény (a továbbiakban: Mpt.) 21. § (4) bekezdés d) pontjában előírt magán-nyugdíjpénztári tagságával kapcsolatos bejelentési
kötelezettségét nem teljesítette, a foglalkoztatottat – az elmulasztott bejelentési kötelezettség utólagos teljesítése érdekében – a 2. melléklet szerinti adatlap 3 példányban történő kitöltésével a pénztártagság tényét igazoló okirat késedelmes bemutatásáról szóló nyilatkozat megtételére, valamint a tagsági okirat bemutatására kötelezi.
(2) A pénzügyi szerv a pénztártagság tényét igazoló okirat késedelmes bemutatásáról szóló nyilatkozat 1. számú
példányát záradékolást követően a foglalkoztatott részére
visszaadja, a 3. számú példányt a HM Közgazdasági és
Pénzügyi Hivatal Illetményszámfejtő, Adó- és Járulékelszámoló Igazgatóság részére megküldi.
5. § (1) A pénzügyi szerv a tagsági nyilatkozatot, valamint a
pénztártagság tényét igazoló okirat késedelmes bemutatásáról szóló nyilatkozat 2. számú példányát a nyilatkozat átvételét követően haladéktalanul, de legkésőbb a foglalkoztatotti bejelentés hónapjának számfejtése zárásáig rögzíti a
HM KGIR+ rendszerben.
(2) A pénztártagság tényét igazoló okirat késedelmes
bemutatásáról szóló nyilatkozat esetén a magán-nyugdíjpénztári tagság kezdete mellett a pénztártagság tényét iga
zoló okirat késedelmes bemutatásáról szóló nyilatkozat
pénzügyi szerv által történő átvételének napját is rögzíteni kell.
6. § A pénzügyi szerv a tagsági nyilatkozat, valamint a pénztártagság tényét igazoló okirat késedelmes bemutatásáról
szóló nyilatkozat záradékolt 2. számú példányát a foglalkoztatott pénzügyi gyűjtőjében helyezi el.
7. § (1) Az Mpt. 21. § (4) bekezdés d) pontjában előírt, a foglalkoztatottat terhelő magán-nyugdíjpénztári tagsággal
kapcsolatos bejelentési kötelezettség késedelmes tejesítése miatt a honvédelmi tárcának a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. törvény
végrehajtásáról szóló 195/1997. (XI. 5.) Korm. rendelet
5/B. § (1) bekezdése alapján a magán-nyugdíjpénztári tagság tényének tudomásra jutását követő hónap 12. napjáig
önellenőrzést kell teljesíteni. A foglalkoztatott bejelentési
késedelme esetén jogszabály alapján a foglalkoztatót nem
terheli önellenőrzési pótlék.
(2) Amennyiben a foglalkoztatónak felróható okból önellenőrzési és késedelmi pótlék fizetési kötelezettség keletkezik, az ezzel kapcsolatban felmerült költségek kárnak
minősülnek és a kár okozóját terhelik, melyet kártérítési
eljárás keretében kell megállapítani és megtéríttetni.
8. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő 8. napon lép hatályba.
(2) Hatályát veszti a magán-nyugdíjpénztári tagsággal
kapcsolatos feladatokról szóló 42/2010. (IV. 16.) HM utasítás.
Dr. Hende Csaba s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
218/2003. (XI. 24.) KE határozata vezérőrnagy nyugállományba helyezéséről.
A Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter javaslatára Chladek István vezérőrnagy
szolgálati viszonyát 2004. május 31-i hatállyal a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény 56. §-a
(2) bekezdésének c) pontja alapján
megszüntetem és szolgálati nyugállományba helyezem. Budapest, 2003. november 10.
Mádl Ferenc s. k.,
a Köztársaság elnöke