text:
31/2013. (IX. 20.) NFM utasítása a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium gazdálkodásával kapcsolatos kockázatkezelésről és folyamatba épített, előzetes, utólagos és vezetői ellenőrzésről.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjában foglaltak alapján a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium
gazdálkodásával kapcsolatos kockázatkezelésről és folyamatba épített, előzetes, utólagos és vezetői ellenőrzésről az  alábbiak
szerint rendelkezem:
I. Fejezet
Az utasítás célja, hatálya 1. § (1) Az utasítás a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium (a továbbiakban: minisztérium) gazdálkodásával kapcsolatos vezetői
ellenőrzési tevékenység hatékonyabb végzését segítő eljárások, módszerek alkalmazását segíti elő. Az utasítás hatálya
kiterjed az állami vezetőkre, valamint a minisztérium – a közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény
szerinti – közszolgálati tisztviselőire és az egyéb foglalkoztatási jogviszonyban álló munkatársakra (a továbbiakban:
munkatársak).
(2) A nemzeti fejlesztési miniszter (a továbbiakban: miniszter) a minisztérium működésének folyamatára és sajátosságaira
tekintettel a  költségvetési szervek belső kontrollrendszeréről és belső ellenőrzéséről szóló 370/2011. (XII. 31.)
Korm. rendeletben (a továbbiakban: Bkr.) foglaltak szerint köteles kialakítani, működtetni és fejleszteni a szervezet
belső kontrollrendszerét, ezen belül biztosítani kockázatok kezelését és minden tevékenységre vonatkozóan
a  folyamatba épített, előzetes, utólagos és vezetői ellenőrzést (a továbbiakban: FEUVE), kialakítani az  ellenőrzési
nyomvonalat és szabályozni a szabálytalanságok kezelésének eljárásrendjét.
(3) Az utasítás hatálya alá tartozik a minisztérium gazdálkodására vonatkozó FEUVE rendszer, kockázatkezelés, valamint
az  ellenőrzési nyomvonal kialakításnak és alkalmazásának minisztériumi szintű feladatai. A  szabálytalanságok
kezelésének eljárásrendjéről külön NFM utasítás rendelkezik.
II. Fejezet
A folyamatba épített, előzetes, utólagos és vezetői ellenőrzés célja és hatálya
2. § (1) A  minisztérium belső kontrollrendszere keretében olyan szabályzatokat kell kiadni, folyamatokat kialakítani és
működtetni a  minisztériumon belül, amelyek biztosítják a  rendelkezésre álló források szabályozott, szabályszerű,
gazdaságos, hatékony és eredményes felhasználását.
(2) A belső kontrollrendszernek biztosítania kell, hogy:
a) a minisztérium valamennyi tevékenysége és célja összhangban legyen a szabályozottsággal, szabályszerűséggel
és az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 69. § (1) bekezdésében meghatározott követelményekkel;
b) az eszközökkel és forrásokkal való gazdálkodásban ne kerüljön sor pazarlásra, visszaélésre, rendeltetésellenes
felhasználásra;
c) megfelelő, pontos és naprakész információk álljanak rendelkezésre a minisztérium működésével kapcsolatosan;
d) a  belső kontrollrendszer harmonizációjára és összehangolására vonatkozó jogszabályok végrehajtásra
kerüljenek a módszertani útmutatók figyelembevételével.
 (3) A minisztériumnak a belső kontrollrendszere keretében, a kontrolltevékenység részeként biztosítania kell a FEUVE-t,
amely magában foglalja:
a) a pénzügyi döntések dokumentumainak elkészítését (ideértve a költségvetési tervezés, a kötelezettségvállalások,
a  szerződések, a  kifizetések, a  támogatásokkal való elszámolás, a  szabálytalanság miatti visszafizetések
dokumentumait is);
b) a  pénzügyi kihatású döntések célszerűségi, gazdaságossági, hatékonysági és eredményességi szempontú
megalapozottságát;
c) a  költségvetési gazdálkodás során az  előzetes és utólagos pénzügyi ellenőrzést, a  pénzügyi döntések
szabályozottsági és szabályszerűségi szempontból történő jóváhagyását, illetve ellenjegyzését;
d) a gazdasági események elszámolásának (a hatályos jogszabályoknak megfelelő könyvvezetés és beszámolás)
kontrollját.
(4) A (3) bekezdés a), c) és d) pontjában felsorolt tevékenységek feladatköri elkülönítését biztosítani kell.
III. Fejezet
A kockázatkezelés rendszerének kialakítása 1. Jogszabályi háttér, fogalom, célmeghatározás
3. § (1) A Bkr. 2. § m) pontjában meghatározott kockázatkezelési rendszer működtetése keretében a miniszter köteles
a) a kockázati tényezők figyelembevételével kockázatelemzést végezni,
b) kockázatkezelési rendszert működtetni,
c) a minisztérium tevékenységeiben – ezen belül kiemelten a gazdálkodásában – rejlő kockázatokat felmérni és
megállapítani,
d) meghatározni az  egyes kockázatokkal kapcsolatban szükséges intézkedéseket, amelyek csökkentik, illetve
megszüntetik a kockázatokat, valamint azok teljesítésének folyamatos nyomon követésének módját.
 (2) A  minisztérium működésében rejlő kockázatos területeket az  államháztartásért felelős miniszter által kiadott
módszertani útmutató figyelembevételével kell beazonosítani.
 (3) A  kockázat a  minisztérium gazdálkodása tekintetében mindazon elemek és események bekövetkeztének
a valószínűsége, amelyek hátrányosan érintik működését, célkitűzéseit. A kockázatelemzés olyan objektív módszer
az  ellenőrizendő területek kiválasztására, amely meghatározza a  pénzügyi irányítási és ellenőrzési rendszerekben
rejlő kockázatokat.
(4) A  vezetés feladata, hogy képes legyen válaszolni a  szervezet azokra a  kockázatokra, amelyek lényegi befolyással
lehetnek a  működésére és elősegítse az  eredeti célok elérését, ezzel együtt minimálisra csökkentse az  ezeket
veszélyeztető külső és belső tényezők bekövetkezésének esélyét, lehetséges hatását. Ezt a  vezetés és a  szervezet
kockázatkezeléssel érheti el.
2. A minisztérium működését befolyásoló lehetséges kockázatok típusai
4. § (1) Lehetséges külső kockázatok:
a) infrastrukturális: az  infrastruktúra (a működéshez szükséges tárgyi feltételek) elégtelensége vagy hibája
akadályozhatja a normális működést,
b) gazdasági: banki árfolyamváltozások, kamatlábváltozások, infláció negatív hatással lehetnek az előirányzott
tervek megvalósulására, c) jogi és szabályozási: a hazai és európai uniós jogszabályok változásai korlátozhatják a feladatok végrehajtását
és nem várt megkötéseket okozhatnak,
d) környezeti: környezetvédelmi megszorítások vagy elemi károk hatással lehetnek a  tervezett feladatok
megvalósulására,
e) politikai: kormányváltás esetén a kitűzött célok változhatnak, amely folyamatban lévő programok, fejlesztések
támogatását befolyásolhatja, akadályozhatja,
f ) elemi csapások: tűz, árvíz vagy egyéb elemi csapások hatással lehetnek a kívánt tevékenység elvégzésének
képességére. Védelmi tervek, szabályozások elégtelennek bizonyulnak,
g) csalás, lopás: eszközvesztéssel jár.
 (2) Lehetséges pénzügyi kockázatok:
a) költségvetési: a jogszerűen igényelt támogatások finanszírozására nem elegendő a rendelkezésre álló forrás,
b) bevételi: a  tervezésnél számításba vett források nem, vagy csak részben teljesülnek, ezért a  kiadások
visszafogása válik szükségessé,
c) kiadási: a  nem kellően fegyelmezett gazdálkodás következtében egyes működési kiadások indokolatlanul
megnőnek,
d) likviditási: a  pénzellátási terv bevételi és kiadási oldalának eltérései miatt ideiglenes tőkehiány vagy
kamatfizetési kötelezettség keletkezik, emiatt már teljesített feladatok finanszírozása késik,
e) hitelezési: annak a  valószínűsége, hogy valamely feladat megvalósulásában közreműködő harmadik fél
nem fogja teljesíteni a  fizetési kötelezettségeit és emiatt behajthatatlan követelések keletkeznek, ami más
területeken forráshiányt okoz,
f ) felelősségvállalási: a döntések felfelé tolódása a szervezeti hierarchia szintjein növeli a bürokrácia veszélyét,
g) fejlesztési: a  tervezett fejlesztési-beruházási célok megvalósításának költségigénye az előirányzott pénzügyi
forrásokat meghaladja.
 (3) Lehetséges tevékenységi kockázatok: a) információs: a  döntéshozatalhoz nem áll rendelkezésre megfelelő (mennyiségi, minőségi) információ,
amelynek következményeként téves döntéseket hoznak,
b) stratégiai: a nem megfelelő információk vagy szakmai hiányosságok miatt helytelen stratégia kerül kidolgozásra
és jóváhagyásra,
c) projekt: a  megfelelő kockázatelemzés, hatástanulmány nélkül készült projekttervezet megvalósítása nem
történik meg határidőre a tervezett minőségben és költségszinten,
d) működési: elérhetetlenek, megoldhatatlanok a  célkitűzések, illetve a  célkitűzések csak részben valósulnak
meg,
e) tevékenységek végzése: az  egyes célok elérése érdekében megvalósított eljárások megfelelőségének és
minőségének hiányosságai,
f ) belső infrastrukturális: irodahelyek, munkakörülmények, egészségügyi és biztonsági követelmények,
telekommunikáció nem megfelelősége, ami akadályozza az adott tevékenység ellátását.
(4) Lehetséges emberierőforrás-kockázatok:
a) szakemberek: a  hatékony működést korlátozza a  szükséges létszámú, megfelelő képesítésű és gyakorlatú
szakemberek hiánya, fokozott leterheltsége,
b) vezetők: a  hatékony működést korlátozza a  nem megfelelő felkészültségű és gyakorlatú vezetői gárda,
a vezetők fokozott leterheltsége,
c) szervezet: a hatékony működést akadályozza a nem kellően feladatorientált, funkcionálisan, illetve területileg
túlzottan tagolt szervezet,
d) pszichikai: a rossz emberi kapcsolatok, vezetői tulajdonságok, informális tájékozódás túlsúlyba kerülése miatt
a munkatársak nem képesek megfelelő színvonalon teljesíteni feladataikat,
e) emberierőforrás-igény: a hatékony működést korlátozza a folyamatok ember- és időigényének figyelmen kívül
hagyása,
f ) információáramlás szervezettségének hiánya. 3. A gazdálkodásban lévő kockázatok okai és megszüntetésük módjai
5. § (1) A kockázatok elsődleges okai – együtt vagy külön-külön – a következők lehetnek:
a) véletlenszerűen bekövetkező események,
b) hiányosan rendelkezésre álló információk,
c) az ellenőrzés hiánya vagy nem megfelelő hatékonysága a szervezetben,
d) szervezet tevékenységének nem megfelelő szervezése.
(2) A  gazdálkodási folyamatok kockázatkezelése állandóan és folyamatosan alkalmazott ciklikus tevékenység, amely
a vezetői feladatok szerves része. A következő lépésekre tagolható:
a) a kockázatok azonosítása és az azonosításra alkalmas keretek meghatározása,
b) a kockázatok értékelése,
c) a szervezet, illetve a vezetés számára elfogadható kockázati szint meghatározása,
d) a kockázatokhoz kapcsolódó lehetséges reakciók azonosítása,
e) a  kockázatokra adható válaszok megvalósíthatóságának mérlegelése, a  tervezett intézkedések
hatékonyságának, gazdaságosságának előzetes értékelése,
f ) a válaszintézkedések beépítése a gazdálkodási folyamatokba, továbbá megvalósulásuk rendszeres figyelemmel
kísérése és ellenőrzése. 4. A kockázatok azonosítása 6. § (1) A kockázatkezelés stratégiai szemléletű kezelésének alapvető feladata a kockázatok beazonosítása a minisztérium fő
céljaival összhangban.
(2) A  kockázatkezelés hatékony alkalmazása érdekében a  gazdálkodási feladatokban részt vevő szakmai kezelők
felügyeletét ellátó felsővezetők (államtitkárok, helyettes államtitkárok, kabinetfőnök) kijelölik az  adott kockázatok
folyamatgazdáit, saját felelősségi körükön belül. Az egyes szervezeti egységeken belül a különböző vezetői szinteken
dolgozó munkatársak felelnek a  kockázatok felismeréséért, kezeléséért, a  különböző szervezeti egységek közötti
kapcsolatok folyamatos biztosításáért.
(3) A  szakmai kezelő a  fejezetet irányító szerv és annak vezetője hatáskörébe utalt jogok gyakorlásáról szóló
NFM utasításban kijelölt szervezeti egység. A folyamatgazda a fejezetet irányító szerv és annak vezetője hatáskörébe
utalt jogok gyakorlásáról szóló NFM utasításban kijelölt szakmai felügyeletet gyakorló helyettes államtitkár vagy
kabinetfőnök döntése szerint írásban kijelölt főosztályvezető vagy más vezető besorolású munkatárs, aki az adott
szervezeti egységen belül elsődlegesen felelős az adott folyamat végrehajtásáért. A minisztérium költségvetésében
meghatározó jelentőségű gazdálkodási folyamatok szakmai felügyeletet gyakorló helyettes államtitkároknak és
a  kabinetfőnöknek a  szakmai kezelők kijelölését tartalmazó utasítás hatálybalépését követő 10 napon belül ki
kell jelölniük területük folyamatgazdáit – a  7.  § (5)  bekezdésben foglaltak figyelembevételével – és döntésükről
haladéktalanul tájékoztatniuk kell a  gazdasági ügyekért felelős helyettes államtitkárt (a továbbiakban: gazdasági
helyettes államtitkár) és a FEUVE Bizottság vezetőjét a kijelölő dokumentum másolatának megküldésével.
(4) Az utasítás szerint két megközelítést lehet alkalmazni a kockázatkezelés során:
a) a kockázatvizsgálatra főfolyamatonként a folyamatgazda jogosult munkacsoportokat létrehozni (szervezeten
belül vagy részben szervezeten kívüli tagokból), hogy felmérjék a szervezet tevékenységeinek kapcsolódását
a fő célokhoz és meghatározzák a kapcsolódó kockázatokat. A munkacsoportok fő munkamódszere az érintett
területek munkatársaival folytatott interjú, amely alapján kialakítják a szervezet kockázati térképét;
b) a kockázati önértékelés módszerének alkalmazása során a kijelölt folyamatgazdák vezetésével a költségvetés
területén dolgozó minisztériumi munkatársak – beosztástól függetlenül – részt vesznek a  tevékenységek
kockázati szempontú vizsgálatában, amelyre a  folyamatgazdák mérlegelési hatásköre alapján két módon
kerülhet sor; kérdőívek segítségével vagy tapasztalt szakértők által levezényelt munkamegbeszélések során.
(5) A különböző szakterületeken felmért kockázatok folyamatgazdáinak részvételével a gazdasági helyettes államtitkár
szakmai felügyelete alatt FEUVE Bizottság működik. A  FEUVE Bizottság vezetője az  Ellenőrzési Főosztály vezetője.
Tagjai államtitkárságonként egy kijelölt folyamatgazda, a Jogi Főosztály és a Költségvetési Főosztály vezetője, vagy
az  általuk kijelölt munkatárs (állandó tagok). A  FEUVE Bizottság munkájába bárkit meghívhat. A  FEUVE Bizottság
tagjait a gazdasági helyettes államtitkár bízza meg és menti fel.
(6) A  FEUVE Bizottság feladata, hogy beazonosítsa a  minisztériumot fenyegető legnagyobb kockázatokat és
meghatározza, hogy a szervezet hogyan reagáljon ezekre. A kockázatokat rendszeresen újra kell értékelni. Ez esetben
a FEUVE Bizottságnak koordináló és nyomon követő szerepe is van, amely során folyamatosan meghatározhatja és
értékelheti a kockázatkezelés aktuális helyzetét.
(7) A  FEUVE Bizottságot legalább évente egy alkalommal, május 31-ig a  gazdasági helyettes államtitkár hívja össze.
A Bizottság titkársági feladatait a Gazdasági Ügyekért Felelős Helyettes Államtitkár Titkársága látja el.
5. A kockázatok értékelése 7. § (1) A  kockázatok felmérésének alapvető célja a  már beazonosított kockázatok mérése és jelentőségük szerinti sorba
rendezése annak alapján, hogy mekkora az egyes kockázatok bekövetkezésének valószínűsége és a bekövetkezés
esetén milyen mértékű az  okozott kár nagysága. A  pénzügyi-gazdálkodási kockázatok bekövetkezésének
következményei általában jól számszerűsíthetők és mérhetők, szemben más kockázatokkal (pl. emberi erőforrás,
hírnév, informális kapcsolatok), amelyek hatása csak szubjektív módon értékelhető.
(2) A  várható kockázatok teljes körének összegyűjtését követően az  egyes kockázatokat – azok bekövetkezésének
valószínűsége és a szervezetre gyakorolt hatása alapján – kockázati térképen kell ábrázolni.
(3) A kockázati térkép kialakításának főbb lépései:
a) a folyamatok áttekintése, valamint a lényegesebb, éppen ezért értékelendő kockázati elemek meghatározása,
b) a kockázati elemek értékelése,
c) a kapott eredmények megvitatása és a végleges értékelés kialakítása,
d) a kockázati térkép elkészítése.
(4) A  szervezet kockázati értéke a  főfolyamatokra külön-külön elkészített kockázati mátrixok összegzéseként állítható
össze.
(5) A  minisztérium gazdálkodását legjobban jellemző, pénzforgalmi és kockázatviselési szempontból is meghatározó
legfontosabb folyamatok a következők:
1. Az NFM Igazgatás költségvetési előirányzatainak tervezése, teljesítése
Részfolyamatok:
a) költségvetési javaslat összeállítása, elemi költségvetés készítése,
b) költségvetés alakulásának évközi figyelemmel kísérése, előirányzat-módosítások, átcsoportosítások,
c) teljesítés igazolása, ellenjegyzés, utalványozás,
d) bevételi előirányzatok teljesítésének nyomon követése,
e) kiadási előirányzatok teljesítésének nyomon követése,
f ) nyilvántartás, számbavétel, adatszolgáltatás.
Folyamatgazda: Gazdálkodási Főosztály Igazgatási Pénzügyi Osztályának vezetője.
2. Az NFM fejezetébe tartozó intézményi költségvetési előirányzatok tervezése megvalósítása
Részfolyamatok:
a) az intézmények működési, felhalmozási költségvetési javaslatainak feldolgozása, értékelése,
b) az intézmények támogatási keretének, működési és felhalmozási megoszlásának folyamatos nyomon követése,
c) az intézmények költségvetési beszámolóinak összesítése, értékelése, előirányzat-maradványok megállapítása,
felhasználása.
Folyamatgazda: Intézményfelügyeleti és Számviteli Főosztály Intézményfelügyeleti Osztályának vezetője.
3. Az NFM fejezeti kezelésű előirányzatainak tervezése, megvalósítása
Részfolyamatok: előirányzatok tervezése, megvalósítása alcímenként, kiemelt jogcímcsoportonként (fejezeti kezelésű
előirányzatonként). Folyamatgazdák: a szakmai felügyeletet gyakorló helyettes államtitkár vagy kabinetfőnök döntése
szerint írásban kijelölt főosztályvezető vagy más vezető besorolású munkatárs.
(6) Az  (5)  bekezdésben felsorolt folyamatok irányításával, kezelésével, megvalósításával kapcsolatban az  egyes
minisztériumi szervezeti egységek feladatait a Szervezeti és Működési Szabályzat (a továbbiakban: SzMSz), valamint
a  költségvetési előirányzatok felhasználását szabályozó jogszabályok, belső szabályzatok, eljárási rendek írják elő.
Az  egyes fő- és a  kockázatviselés szempontjából meghatározó részfolyamatokra a  (11)  bekezdés szerint javasolt
kockázati mátrixot a kijelölt folyamatgazdáknak kell elkészíteniük, a  folyamat egészében közreműködő munkatárs
vagy munkatársak, adott esetben más szervezeti egységek munkatársainak bevonásával.
(7) A  kockázati tényezők összehasonlításának objektívvé tétele érdekében a  bekövetkezés valószínűségét, illetve
a  kockázat bekövetkezésének szervezetre gyakorolt hatását (az esetlegesen okozott kár nagyságát) kategóriákba
kell sorolni. Emellett a kockázatok a szervezet működésére gyakorolt hatásuk szerint különböző súlyozással vehetők
figyelembe, amely az arányokat eltérítheti.
(8) A bekövetkezés valószínűsége szerint alkalmazható kategóriák:
a) nagyon kicsi (bekövetkezés 10% alatt),
b) kicsi (bekövetkezés 10–30% között),
c) közepes (bekövetkezés 30–50% között),
d) nagy (bekövetkezés 50–80% között),
e) nagyon nagy (bekövetkezés 80% felett).
(9) A bekövetkezés valószínűsége nagymértékben függ az adott folyamat, tevékenység, szakterület szabályozottságától,
a meglévő szabályzatok alkalmazásának körülményeitől, valamint a szervezet és a szervezetben dolgozó vezetők és
beosztott dolgozók felkészültségétől, hozzáállásától, a  folyamatba épített ellenőrzés működésétől. Ennek objektív
megítélésére alkalmas az 1. melléklet szerinti javaslat.
(10) A kockázat bekövetkezése esetén okozott kár nagysága szerinti kategóriák:
a) nagyon kicsi (a lehetséges kár kevesebb, mint 1 millió forint),
b) kicsi (a lehetséges kár eléri az 1 millió forintot, de nem éri el a 10 millió forintot),
c) közepes (a lehetséges kár eléri a 10 millió forintot, de nem éri el a 25 millió forintot),
d) nagy (a lehetséges kár eléri a 25 millió forintot, de nem éri el az 50 millió forintot),
e) nagyon nagy (a lehetséges kár eléri vagy meghaladja az 50 millió forintot).
(11) Egy adott folyamat kockázati mátrixa a következő:
Valószínűség
 Hatás 1 (nagyon kicsi) 2 (kicsi) 3 (közepes) 4 (nagy) 5 (nagyon nagy)
1 (nagyon kicsi) 2 (kicsi) 3 (közepes) 4 (nagy)
5 (nagyon nagy) (12) A kockázat összesített mértékét a kétféle pontozás szorzata adja. Eszerint:
a) 1–5. pont között a kockázat mértéke: nagyon alacsony,
b) 6–10. pont között a kockázat mértéke: alacsony,
c) 11–15. pont között a kockázat mértéke: közepes,
d) 16–20. pont között a kockázat mértéke: nagy,
e) 21–25. pont között a kockázat mértéke: nagyon nagy.
6. Az elfogadható kockázati szint meghatározása, vezetői feladatok
8. § (1) A feltárt kockázatokkal kapcsolatos reakciókat, intézkedéseket az adott szervezet által elviselhetőnek ítélt kockázati
szint meghatározásával együtt kell eldönteni. A  kiválasztott főfolyamatokra (valamilyen követelmény szerint
kiválasztott, kockázati szempontból különös jelentőségű részfolyamatokra vagy tevékenységekre is) a  szervezeti
egységek vezetői meghatározzák az elfogadható kockázati szint mértékét és a szükséges intézkedéseket.
(2) A  minisztériumban a  FEUVE Bizottságon belül a  Bizottság vezetője a  gazdálkodás szempontjából egymással
kapcsolódó szakterületeken vagy a hasonló típusú folyamatokra az érintett folyamatgazdák bevonásával állandó vagy
eseti munkacsoportokat hozhat létre. A FEUVE Bizottság vagy az annak keretében létrehozott eseti munkacsoportok
az egyedileg elkészített kockázati mátrixok összegzésével a kockázatokat összesített mértékük szerint sorba rendezik
és minősítik.
(3) A  kockázatos területek együtt történő értékelése segíti a  szubjektív elemek döntésekre gyakorolt hatásának
mérséklését és a  megfelelő kockázati stratégia kialakításának elengedhetetlen feltétele. A  kockázati stratégiában
a  IV. fejezetben meghatározott ellenőrzési nyomvonallal együttesen kerülnek meghatározásra azok a  különösen
kockázatos folyamatok, tevékenységek, amelyek folyamatos figyelemmel kísérése és hatásuk mérséklése érdekében
a szervezeteknek megfelelő időben és módon válaszintézkedéseket kell tenniük.
(4) A  belső ellenőrzés stratégiai, középtávú és éves terveiben hasonló módon történik az  ellenőrzési feladatok
kockázatelemzéssel történő kiválasztása. Ezért a  FEUVE és a  belső ellenőrzés összhangját, harmonizációját
a minisztérium hosszú és rövid távú céljainak megvalósítása érdekében biztosítani kell.
(5) A kockázati reakciók a kockázati stratégia részeként a szervezeten belül a következő alapesetek szerint történhetnek:
a) a kockázat átadása más szervezetnek (felsővezetői döntés alapján lehetséges, hogy más szervezeti struktúrában,
pl. feladatok átadásával kevésbé kockázatos módon is folytatható a tevékenység),
b) kockázat elviselése (a szükséges válaszintézkedések aránytalanul nagy költségei miatt a  kockázatos
tevékenységet a szervezet folytatja, de hatását, következményeit folyamatosan figyelemmel kíséri és próbálja
mérsékelni),
c) kockázat kezelése (célja, hogy megfelelő intézkedésekkel a kockázatokat elfogadható szintre csökkentsék).
 (6) A kockázatokra adható válaszok, javasolt intézkedések megvalósíthatóságának mérlegelése érdekében az Ellenőrzési
Főosztály (belső ellenőrzés) egységes kockázat-nyilvántartást működtet. A  nyilvántartás minden megállapított
kockázatra kiterjedően tartalmazza:
a) annak minősítését, fontosságát, az egyes kockázatok prioritását,
b) a kockázat kezelésére javasolt intézkedések felsorolását,
c) a folyamatba épített ellenőrzések tervezésére vonatkozó információkat,
d) a kockázatkezelésért felelős munkatárs nevét, beosztását.
(7) Mivel a kockázati környezet állandóan változik, a kockázatkezelési folyamat fontos része szükség szerint, de legalább
évente egyszer a folyamatos és rendszeres felülvizsgálat, a szervezet kockázati környezetének aktualizálása, továbbá
a megváltozott feladatokhoz alkalmazkodás, az új kihívásoknak való megfelelés, a szükséges válaszlépések megtétele.
Ennek végrehajtásáért valamennyi szervezeti egység vezetője a  hatáskörébe tartozó feladatok vonatkozásában
felelős. Az intézkedésekről a FEUVE Bizottság vezetőjét a tárgyévet követő év január 31-ig a minisztérium valamennyi
szervezeti egysége vezetőjének tájékoztatnia kell.
IV. Fejezet
Az ellenőrzési nyomvonal kialakítása és működtetése
1. Jogszabályi háttér, fogalom, célmeghatározás 9. § (1) A FEUVE-rendszeren belül az ellenőrzési nyomvonal kialakításának legfontosabb követelménye, hogy a folyamatokban
a  kockázati pontokkal együtt pontosan meg kell jelölni azokat az  ellenőrzési pontokat, ahol a  munkafolyamatba
épített, illetve a vezetői ellenőrzést el kell végezni. Meg kell határozni azt is, hogy az ellenőrzést kinek, mikor, milyen
hatáskörrel kell végezni.
(2) A rendszert alkotó legfontosabb folyamatok kapcsolódási pontjain is ki kell alakítani az ellenőrzési pontokat annak
érdekében, hogy a  feladat- és hatáskörök pontos meghatározásával elkerülhetők legyenek az  esetleges hatásköri
túllépésekből eredő problémák.
(3) Az ellenőrzési nyomvonal a folyamatokra vonatkozó egyes tevékenységeket, a tevékenységek jogi alapját, felelősét,
ellenőrzését, nyomon követését, a kapcsolódó dokumentumokat öleli fel az alábbiak szerint:
a) a minisztérium működésének, egyes tevékenységeinek egymásra épülő eljárásrendjeit egységes folyamatként
mutatja, tartalmazza az ellenőrzési pontok összességét,
b) kialakításával a minisztérium gazdálkodására jellemző valamennyi tevékenység, szervezet és funkció együttes
koordinálására kerül sor,
c) valamennyi résztvevő számára írott és átlátható formában válik feladattá az eljárások és módszerek betartása,
miközben a referenciák, dokumentumtípusok és maguk az eljárások is standardizáltakká válnak,
d) megmutatja a szervezet folyamatba épített ellenőrzési rendszerének hiányosságait, így felgyorsítja a pénzügyi
irányítás folyamatainak megfelelő átalakítását, és a működtetés színvonalának növekedését segíti elő,
e) segítséget nyújt a követendő eljárásoktól való eltérések feltárásában és a felelősség megállapításában,
f ) a  minisztérium áttekinthető és rendszerezett dokumentálása révén hozzásegíti az  ellenőrzést végzőket
a rendszer, illetve a véletlenszerű kockázatok beazonosításához.
 (4) A felelősségi szintek terén:
a) az  ellenőrzési nyomvonal egy standardot jelent, eljárások együttesét, amelyek alapján meghatározhatók
valamennyi folyamatban az ellenőrzési pontok, felelősök,
b) az  ellenőrzési nyomvonal segítségével könnyen és gyorsan azonosítható a  hibás működés és a  hibás
működésért felelős személy,
c) megmutatja, hogy a  teljes folyamat minősége az  egyes résztevékenységekért felelős közreműködőkön is
múlik.
(5) A szervezeten belüli együttműködés erősítése terén:
a) a  különböző szervezeti egységek kapcsolatában nagyobb rugalmasság, jobb együttműködés, koordináció
várható az ellenőrzési nyomvonal kialakításától,
b) az  ellenőrzési nyomvonal eljárások, ellenőrzések együttesét jelenti, ami a  minisztérium gazdálkodásának
egészét lefedi, teljes feladatellátására kiterjed, vagyis a működtetés jobbításának fontos eszköze.
 (6) A szervezeti működés terén:
a) a megbízható ellenőrzési nyomvonal kialakításának jelentősége abban áll, hogy segítségével feltérképezhetők
a szervezet folyamataiban rejlő működési kockázatok,
b) a  hibásan kialakított ellenőrzési nyomvonal gátolhatja a  szervezet folyamatainak pontos ismeretét,
az ellenőrzési pontok elégtelensége vagy átfedések kialakulása működési zavarokhoz vezethet.
2. Az ellenőrzési nyomvonal elkészítése 10. § (1) A minisztérium alapvető működési folyamatai az SzMSz-ben kerülnek kialakításra és ennek megfelelően kell azokat
működtetni. Az  ellenőrzési nyomvonalat ezekhez a  működési folyamatokhoz (gazdasági eseményekhez) kell
hozzárendelni.
(2) Az  ellenőrzési nyomvonal készítésének kötelezettsége felöleli a  minisztérium gazdálkodását jellemző összes
főfolyamatot. A megfelelő irányítási szinteken folyó szabályozott tevékenységek részletes információkat nyújtanak
az adott folyamatra vonatkozó gazdasági eseményekről, műveletekről, a műveletekben részt vevő személyekről és
azok felelősségéről, a pénzügyi tranzakciókról, a folyamatot kísérő dokumentumokról.
(3) Az ellenőrzési nyomvonal kialakítása a minisztérium teljes gazdálkodási tevékenységére vonatkozik, a szervezetét,
struktúráját jellemző működési folyamatokkal, illetve a folyamatokat működtető folyamatgazdákkal együtt.
(4) Az  ellenőrzési nyomvonal kialakításának első lépése, hogy a  6.  § (3)  bekezdésében kijelölt folyamatgazdák
határozzák meg a főfolyamatokat. A szervezet működési folyamatait a főfolyamatok mentén kell csoportosítani, majd
a főfolyamatokat megfelelő módon, oszthatóságuk alapján részfolyamatokká kell bontani. A működési folyamatok
szabályozottságára lehet alapozni az ellenőrzési pontok, nyomvonalak elkészítését.
(5) A kijelölt folyamatgazdák kockázatkezeléssel és az ellenőrzési nyomvonal elkészítésével és aktualizálásával kapcsolatos
feladatait a munkaköri leírásokban is rögzíteni kell.
3. Az egyes gazdasági eseményekkel kapcsolatos ellenőrzési nyomvonal kialakításának
gyakorlati megvalósítása
11. § (1) Az  ellenőrzési nyomvonal kialakításánál alapkövetelmény, hogy a  folyamatgazdák olyan tevékenységcsoportokat
alakítsanak ki, amelyek több elemi tevékenységet képesek leírni. Figyelembe kell venni a minisztérium többszintű
működését, az  egyes vezetési szintek feladat- és funkcióbeli sajátosságait, a  szintek hierarchiájában végbemenő
pénzfolyamat-, illetve dokumentumáramlást.
(2) Valamennyi szintjén az adott vezető felelőssége és kötelessége, hogy:
a) felismerje és értékelje a  felelősségi körébe tartozó területen előforduló helytelen gazdasági tevékenység
bekövetkezésének lehetőségét,
b) megalkossa azon elvek, belső szabályzatok, működési standardok, módszerek elemeit, amelyek alapján
elkerüli, korlátozza, illetve megszünteti a beazonosított kockázatokat,
c) konkrét gyakorlati eljárásokat alakítson ki, amelyek ösztönzik a  munkatársakat feladataik fegyelmezett
végrehajtására,
d) a kialakított FEUVE-rendszer eredményességét fenntartsa és folyamatosan tökéletesítse,
e) a  belső ellenőrzés jelentései alapján az  intézkedési tervet, a  rendszer javítására vonatkozó javaslatokat
megvalósítsa.
 (3) A  minisztérium gazdálkodását legjobban jellemző pénzforgalmi és kockázatviselési szempontból is meghatározó
fő- és részfolyamatokat az  utasítás 7.  § (5)  bekezdése tartalmazza. A  főfolyamatok irányításával, kezelésével,
megvalósításával kapcsolatban a  minisztériumi szervezeti egységek feladatait az  SzMSz, valamint a  költségvetési
előirányzatok felhasználását meghatározó jogszabályok, belső szabályzatok, eljárásrendek írják elő.
(4) Az ellenőrzési nyomvonal táblázatos formában történő ábrázolása minden esetben kötelező. Komplex tevékenységet
végző szervezetek esetében az  átfogó jellegű folyamatokból kell kiindulni, majd azokat alábontva alakíthatók ki
az egyszerűbb fő-, illetve részfolyamatok.
(5) A folyamatgazdának – a táblázatos forma mellett – kötelezően el kell készítenie a tevékenységek szöveges leírását is,
amely magában foglalja az ellenőrzési nyomvonal kialakításának célját, feladatait, jogszabályi környezetét, a fontosabb
tevékenységek ismertetését és sorrendjét, a társszervezetekkel való kapcsolódási pontokat, a keletkező dokumentációk
tartalmát, valamint a  kockázatelemzés alapján kiválasztott ellenőrzési pontokat. Ezáltal meghatározásra kerül
a nyomvonal minimális tartalma, amely a különböző szervezeti egységek szakmai sajátosságainak megfelelően igény
szerint tovább bővíthető, illetve a nem értelmezhető rovatok elhagyhatók.
(6) A táblarendszer fejlécét valamennyi eseményleírásánál az alábbiak szerint kell összeállítani:
1. Sorszám
2. Tevékenység/feladat megnevezése
3. Jogszabály, egyéb normatív rendelkezés
4. A feladatok tartalmi leírása
5. Keletkező dokumentum/Fellelhetési hely
6. Felelős(ök)
7. Határidő
8. Kockázat
9. Ellenőrzési pont
10. Ellenőrzésért felelős
11. Jóváhagyás/aláírás
12. Pénzügyi teljesítés
13. Könyvvezetésben való megjelenés
14. Ellenőrzés gyakorisága
(7) Az  NFM gazdálkodási folyamataira jellemző ellenőrzési nyomvonalak táblázatos és szöveges formában történő
megjelenítését a  2/a. és 2/b.  melléklet szerinti módszertani ajánlás biztosítja. Ezeknek megfelelő formában kell
elkészíteni a minisztérium területén az adott szakterület működését jellemző valamennyi főfolyamatra az ellenőrzési
nyomvonalakat, összhangban a III. fejezetben ismertetett 1. melléklet felhasználásával összeállított kockázati mátrix
táblázatokkal.
(8) Az  egyes szervezeti egységek feladatait tekintve lényeges, hogy a  különböző nyomvonalak az  adott szervezet
működési sajátosságait maximálisan vegyék figyelembe.
(9) Az  ellenőrzési nyomvonalakat, illetve a  folyamatok kockázati mátrixát – az  adott előirányzat felhasználását,
működését, illetve szakmai kezelését érintő változásokat – legalább minden költségvetési évben a  költségvetési
gazdálkodást érintő jogszabályok és belső normák vagy azok módosításainak megjelenését követően, a gazdasági
helyettes államtitkár által megküldött kiértesítés alapján az  abban meghatározott határidőig – amely nem lehet
kevesebb 30 napnál – az  új előirányzatok tekintetében elkészíteni, a  meglévő előirányzatok esetén aktualizálni
kell a 7. § (11) és (12) bekezdésében, illetve a 10. §-ban foglaltak szerint. Amennyiben a költségvetési év során új
előirányzat kerül létrehozásra, annak létrehozását követő 30 napon belül el kell készíteni az ellenőrzési nyomvonalát.
Ezek megvalósításáért a szakmai kezelő szervezeti egység vezetője felelős.
(10) A (9) bekezdés szerinti ellenőrzési nyomvonalakat és kockázati mátrixokat – a Bkr. 2. § r) pontjában meghatározott
tanácsadó tevékenység körében – a gazdasági helyettes államtitkár által a (9) bekezdés szerint megadott határidő
megtartása mellett legfeljebb 15 napos határidő előírásával egyeztetésre meg kell küldeni az Ellenőrzési Főosztály
vezetője részére. Az  elkészített, valamint az  aktualizált ellenőrzési nyomvonalakat, illetve kockázati mátrixokat
a szakmai kezelők felügyeletét ellátó helyettes államtitkároknak és a kabinetfőnöknek meg kell küldeniük a gazdasági
helyettes államtitkár részére.
V. Fejezet
Záró rendelkezések 12. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
13. § Hatályát veszti a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium gazdálkodásával kapcsolatos folyamatba épített, előzetes, utólagos
és vezetői ellenőrzésről szóló 30/2011. (V. 27.) NFM utasítás.
Németh Lászlóné s. k.,
 nemzeti fejlesztési miniszter


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1/2019. (III. 8.) TNM rendelete a nemzetiségi célú támogatások igénybevételének, felhasználásának és elszámolásának részletszabályairól.
A  Magyarország 2019.  évi központi költségvetéséről szóló 2018.  évi L.  törvény 77.  § (4)  bekezdésében kapott felhatalmazás
alapján, a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 94/2018. (V. 22.) Korm. rendelet 32.  § (1)  bekezdés 3.  pontjában
meghatározott feladatkörömben eljárva – a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 94/2018. (V. 22.) Korm. rendelet
64.  § (1)  bekezdés 2.  pontjában meghatározott feladatkörében eljáró államháztartásért felelős miniszterrel egyetértésben –
a következőket rendelem el:
1. § A  Magyarország 2019.  évi központi költségvetéséről szóló 2018.  évi L.  törvény 9.  mellékletében (a  továbbiakban:
Melléklet) a nemzetiségpolitikáért felelős miniszter számára meghatározott feladatokat a Bethlen Gábor Alapkezelő
Közhasznú Nonprofit Zártkörűen Működő Részvénytársaság látja el, az alábbi kivételekkel:
a) a Melléklet II. pontja szerinti támogatással kapcsolatos feladatok,
b) a Melléklet Kiegészítő szabályok 1.  pont d)  alpontja szerinti észrevételek vizsgálata és a  végleges
feladatmutató pontszámokról való döntés. 2. § Ha a  helyi nemzetiségi önkormányzatok működési és feladatalapú támogatásáról szóló támogatói okiratok
közzétételét követő nyolc napon belül a  helyi nemzetiségi önkormányzat nem tesz észrevételt, a  támogatói
okiratban foglalt nyilatkozatok a helyi nemzetiségi önkormányzat által megtettnek minősülnek.
3. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 5. napon lép hatályba.
Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 a miniszterelnök általános helyettese


text:
45/2013. (XII. 2.) NVB határozata.  A Nemzeti Választási Bizottság Szepessy Zsolt, az Összefogás Párt (székhely: 2000 Szentendre, Ady E. u. 1. III/14.) elnöke (a továbbiakban: beadványozó) által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: A Nemzeti Választási Bizottság az
„Egyetért-e Ön azzal, hogy mindaddig minden végrehajtási eljárást fel kell függeszteni, amíg a deviza és Forint kölcsönök
jogszerűségét fel nem tárták, és erről az Országgyűlés mihamarabb hozzon törvényt?”
kérdést tartalmazó aláírásgyűjtő ív hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a  Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – a  Kúriához címzett kifogást
lehet benyújtani a Nemzeti Választási Bizottságnál (1054 Budapest, Alkotmány u. 3.; levélcím: 1397 Budapest, Pf. 547;
fax: 06-1-795-0304). A bírósági eljárásban az ügyvédi képviselet kötelező. A  jogi szakvizsgával rendelkező személy
saját ügyében ügyvédi képviselet nélkül is eljárhat. A bírósági eljárás nem tárgyi illetékmentes. Az  illeték mértéke
15 000 Ft. A kifogás benyújtóját tárgyi illetékfeljegyzési jog illeti meg.
Indokolás I. A beadványozó 2013. október 30-án aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be a Nemzeti Választási Bizottsághoz
az  országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a  továbbiakban: Nsztv.) 2.  §-a
szerinti hitelesítés céljából.
A Nemzeti Választási Bizottság megállapítja, hogy az  aláírásgyűjtő ív mintapéldányán szereplő kérdés nem felel
meg az  Nsztv. 13.  § (1)  bekezdésében foglalt egyértelműség követelményének. Az  egyértelműség követelménye
a népszavazáshoz való jog érvényesülésének garanciája, melyet a választópolgár és a jogalkotó aspektusából is vizsgálni
szükséges. Az  egyértelműség követelménye azt jelenti, hogy a  kérdésnek egyértelműen megválaszolhatónak kell
lennie. Ahhoz, hogy a  választópolgár a  népszavazásra feltett kérdésre egyértelműen tudjon válaszolni, az  szükséges,
hogy a  kérdés világos és kizárólag egyféleképpen legyen értelmezhető, a  kérdésre igennel vagy nemmel lehessen
felelni. A  kérdés egyértelműségének megállapításakor azt is vizsgálni kell, hogy a  népszavazás eredménye alapján
az Országgyűlés el tudja-e dönteni, hogy terheli-e jogalkotási kötelezettség, és ha igen, milyen jogalkotásra köteles.
A Nemzeti Választási Bizottság álláspontja szerint a népszavazásra feltenni kívánt kérdés az alábbi okok miatt nem
felel meg az egyértelműség követelményének.
Az aláírásgyűjtő ív mintapéldányán szereplő kérdés valójában két egymástól jól elkülöníthető kérdést foglal
magában, mivel egyaránt vonatkozik deviza- és forintkölcsönökkel kapcsolatos eljárásokra, így azok külön-külön is
megválaszolhatók lennének, azonban egy kérdésben való szerepeltetésük által azokról a  választópolgárnak nincs
lehetősége külön-külön dönteni, illetve megkülönböztetést tenni, és részkérdésenként véleményt nyilvánítani.
A Bizottság álláspontja szerint az aláírásgyűjtő íven szereplő kérdésre ezért nem lehet egyértelműen válaszolni.
A Bizottság álláspontja szerint nem egyértelmű a  kezdeményezésben szereplő „mindaddig minden végrehajtási
eljárást fel kell függeszteni” tagmondat, mivel nem állapítható meg, hogy pontosan milyen végrehajtási eljárások
felfüggesztésére irányul a  kérdés, bíróságok vagy más szervek határozataihoz, esetleg egyes okiratokon alapuló
követelésekhez kapcsolódó eljárások felfüggesztésére, nem egyértelmű, hogy vonatkozik-e esetleg a  jogerős
büntetésekkel kapcsolatos végrehajtási eljárásokra is.
A Bizottság véleménye szerint a „deviza és Forint kölcsönök”-kel kapcsolatos szerződés általános szóhasználat szerint
magánszemélyek közötti hitelügyleteket jelent, míg a  kezdeményezésből nem derül ki, hogy az  kifejezetten csak
erre kíván utalni vagy vonatkozik-e magánszemélyek és pénzügyi intézmények közötti hitelügyletekre is. Ezáltal
a Bizottság álláspontja szerint a kérdés nem felel meg az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében támasztott egyértelműség
követelményének.
A Bizottság véleménye szerint nem egyértelmű továbbá a  népszavazásra feltenni kívánt kérdés azon fordulata,
miszerint a végrehajtási eljárásokat addig kell felfüggeszteni, amíg a  „kölcsönök jogszerűségét fel nem tárták”. Nem
egyértelmű, hogy mit ért a  beadványozó „jogszerűség” feltárásán, nem világos annak időpontja, továbbá az  sem,
hogy milyen eljárás keretében történik a felülvizsgálat.
A Nemzeti Választási Bizottság megállapítja továbbá, hogy a  kezdeményezésben feltenni kívánt kérdés egyes
részei, kifejezései egymással logikai összefüggésben nincsenek, mivel a beadványozó a „deviza és Forint kölcsönök”
jogszerűségének felülvizsgálatára vonatkozó döntésig „minden végrehajtási eljárás” felfüggesztését kéri, ezáltal
a kérdés pontos tartalma nem egyértelmű és az elvárt szabályozásnak csak hozzávetőlegesen adja meg a tárgyát,
így nem felel meg a jogalkotói egyértelműség követelményének.
Az Nsztv. 8. §-a szerint az érvényes és eredményes népszavazással hozott döntés az Országgyűlésre a népszavazás
megtartásától – ha a népszavazás törvényalkotási kötelezettséget keletkeztet, a törvény megalkotásától – számított
három évig kötelező. Az Országgyűlés köteles a népszavazás döntésének haladéktalanul eleget tenni. A Bizottság
véleménye szerint a  kezdeményezésben szereplő „és erről az  Országgyűlés mihamarabb alkosson törvényt”
tagmondat értelemzavaró, azt a  téves látszatot kelti, mintha önmagában, e  tagmondat nélkül a  népszavazás
döntése nem keletkeztetne jogalkotási kötelezettséget az  Országgyűlés számára, ezáltal nem felel meg az  Nsztv.
13.  §-a által támasztott követelményeknek. A  Nemzeti Választási Bizottság tekintettel arra, hogy a  kérdés
megfogalmazása nem felel meg a  jogszabályban foglalt követelményeknek, ezért az Nsztv. 10. § c) pontja alapján
az aláírásgyűjtő ív hitelesítését megtagadta.
II. A határozat a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 349. § (1) bekezdés c) pontján és (2) bekezdésén,
az  Nsztv. 2.  §-án, 8.  §-án, 10.  § c)  pontján, 13.  § (1)  bekezdésén, a  választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény
(a továbbiakban: régi Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontján, a jogorvoslatról szóló tájékoztatás a régi Ve. 130. §-ának
(1) bekezdésén, az illetékekről szóló tájékoztatás az 1990. évi XCIII. törvény 37. § (1) bekezdésén, 39. § (3) bekezdés
d) pontján, 42. § (1) bekezdés g) pontján, valamint a 62. § (1) bekezdés s) pontján alapul.
Budapest, 2013. november 26. Dr. Patyi András s. k.,
 a Nemzeti Választási Bizottság elnöke


text:
220/2012. (IX. 4.) KE határozata gazdasági versenyhivatal versenytanácsa tagjává történő kinevezéséről.
A tisztességtelen piaci magatartás és a versenykorlátozás tilalmáról szóló 1996. évi LVII. törvény 38. § (1) bekezdése
alapján – a Gazdasági Versenyhivatal elnökének javaslatára – dr. Szoboszlai Izabella Annát 2012. szeptember 1-jei
hatállyal hat évig terjedő időtartamra a Gazdasági Versenyhivatal Versenytanácsa tagjává kinevezem.
Budapest, 2012. augusztus 14. Áder János s. k.,
köztársasági elnök


text:
50/2013. (XII. 2.) NVB határozata.  A Nemzeti Választási Bizottság Sz. Sz. magánszemély (a továbbiakban: beadványozó) által benyújtott országos népi kezdeményezés aláírásgyűjtő ívének hitelesítése tárgyában meghozta a következő
határozatot: A Nemzeti Választási Bizottság
„Az Országgyűlés az  alábbi kérdést tűzze napirendjére és tárgyalja meg: A  társasági nyereségadóból igényelhető
támogatott sportágak közé a  Vizes Világbajnokság további sportszámainak (úszás, hosszútávúszás, műugrás,
szinkronúszás) bekerülésének lehetőségét!”
kérdést tartalmazó aláírásgyűjtő ív hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a  Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – a  Kúriához címzett kifogást
lehet benyújtani a Nemzeti Választási Bizottságnál (1054 Budapest, Alkotmány u .3., levélcím: 1397 Budapest, Pf. 547;
fax: 06-1-795-0304). A bírósági eljárásban az ügyvédi képviselet kötelező. A  jogi szakvizsgával rendelkező személy
saját ügyében ügyvédi képviselet nélkül is eljárhat. A bírósági eljárás nem tárgyi illetékmentes. Az  illeték mértéke
15 000 Ft. A kifogás benyújtóját tárgyi illetékfeljegyzési jog illeti meg.
Indokolás I. A beadványozó 2013. október 31-én aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be a Nemzeti Választási Bizottsághoz
az  országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 2.  §-a
szerinti hitelesítés céljából.
Az Nsztv 17.  §-a szerint a  népi kezdeményezésnek pontosan és egyértelműen tartalmaznia kell a  megtárgyalásra
javasolt kérdést. A Nemzeti Választási Bizottság megállapítja, hogy a választópolgárok számára megtévesztő kérdés
az Nsztv. 17. §-ába ütközik.
A társasági adóról és az  osztalékadóról szóló 1996. évi LXXXI. számú törvény (a továbbiakban: Tao tv.) 22/C.  §-a
a  látvány-csapatsportok támogatásának keretében az  adózó részére meghatározott jogcímeken adókedvezményt
biztosít. A  Nemzeti Választási Bizottság véleménye szerint a  „társasági nyereségadóból igényelhető támogatott
sportágak” kifejezés nem értelmezhető, mivel a kedvezmény nem társasági adóból igényelhető, valamint kizárólag
a Tao tv. által meghatározott csapatsportokra vonatkozik. A  Bizottság álláspontja szerint ezáltal a  kezdeményezés
nem felel meg az Nsztv. 18. §-ában rögzített egyértelműség követelményének.
A Nemzeti Választási Bizottság álláspontja szerint a  kezdeményezésben feltenni kívánt kérdés megfogalmazása
azért sem egyértelmű, mivel az a magyar nyelvtan szabályainak nem felel meg, a mondat egyes részei, kifejezései
egymással nyelvtani és logikai összefüggésben nincsenek, ezáltal annak pontos tartalma nem állapítható meg.
A Bizottság véleménye szerint nem értelmezhető a „további sportszámai” kifejezés, mivel az arra vonatkozó „úszás,
hosszútávúszás műugrás, szinkonúszás” említése előtt egyéb „sportszámot” nem nevesített a  beadványozó.
A Bizottság álláspontja szerint a kifejezés azért sem értelmezhető, mivel a beadványozó a kérdésben szereplő úszás,
műugrás és szinkronúszás sportágat sportszámnak minősíti.
A Bizottság megállapítja továbbá, hogy a  népi kezdeményezés valójában több részkérdést tartalmaz, mivel
az  egyszerre vonatkozik az  „úszás”-ra, a  „hosszútávúszás”-ra, a  „műugrás”-ra és a  „szinkronúszás”-ra is. Így
a választópolgárnak nincs lehetősége megkülönböztetést tenni.
Fentiekre tekintettel a Nemzeti Választási Bizottság – az Nsztv. 18. § b) pontja alapján, mivel a kérdés megfogalmazása
nem felel meg a törvényben foglalt követelményeknek – az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
II. A határozat a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 349. § (1) bekezdés c) pontján és (2) bekezdésén,
az Nsztv. 2. §-án és 17. §-án és a 18. § b) pontján, a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban:
régi Ve.) 131/A.  § b)  pontján, 131.  §-án, a  Tao tv. 22/C.  §-án, a  jogorvoslatról szóló tájékoztatás a  régi Ve. 130.  §
(1) bekezdésén, az illetékekről szóló tájékoztatás az 1990. évi XCIII. törvény 37. § (1) bekezdésén, 39. § (3) bekezdés
d) pontján, 42. § (1) bekezdés g) pontján valamint a 62. § (1) bekezdés s) pontján alapul.
Budapest, 2013. november 26. Dr. Patyi András s. k.,
 a Nemzeti Választási Bizottság elnöke


text:
1471/2018. (IX. 27.) Korm. határozata a Falusi Útalap létrehozásáról.
A Kormány
 1. az alsóbbrendű utak felújítása céljából egyetért a  Falusi Útalap létrehozásával és a  szükséges források több évre
ütemezett biztosításával;
 2. az államháztartásról szóló 2011.  évi CXCV.  törvény (a  továbbiakban: Áht.) 33.  § (1)  bekezdésében biztosított
jogkörében eljárva elrendeli a  Magyarország 2018.  évi központi költségvetéséről szóló 2017.  évi C.  törvény
(a  továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 30. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím,
1. Célelőirányzatok alcímének 41. Magyar Falu Program jogcímcsoporttal és a jogcímcsoporton belül 1. Falusi Útalap
jogcímmel történő kiegészítését;
Felelős: pénzügyminiszter
Miniszterelnökséget vezető miniszter Határidő: azonnal
 3. az Áht. 21.  § (1)  bekezdésében és 33.  § (2)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva az  1.  pont szerinti cél
megvalósításának 2018.  évi forrásigényeire 1 100 000 000 forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el elszámolási,
a fel nem használt rész tekintetében visszatérítési kötelezettséggel a Kvtv. 1. melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet,
32. Központi kezelésű előirányzatok cím, 1. Rendkívüli kormányzati intézkedések alcím terhére, a Kvtv. 1. melléklet
XI.  Miniszterelnökség fejezet, 30. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 1. Célelőirányzatok alcím, 41. Magyar Falu
Program jogcímcsoport, 1. Falusi Útalap jogcím javára, az 1. melléklet szerint;
Az átcsoportosítás tekintetében
Felelős: pénzügyminiszter
Határidő: azonnal Az elszámolás és a visszatérítési kötelezettség tekintetében
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: 2019. június 30.
4. felhívja a  pénzügyminisztert, az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, valamint a  Miniszterelnökséget
vezető minisztert, hogy – a  modern települések fejlesztéséért felelős kormánybiztos bevonásával – az  1.  pont
szerinti cél megvalósításának 2019.  évi forrásigényeinek biztosítása érdekében – az  útdíjrendszerekből származó
2019. évi várható bevételi folyamatokat áttekintve – készítsenek előterjesztést a Kormány részére.
Felelős: pénzügyminiszter
innovációért és technológiáért felelős miniszter
Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: 2019. február 15. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
63/2014. (XII. 15.) BM rendelete az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés szabályairól, a büntetés-végrehajtási szervezetnél működő, fogvatartottakat érintő foglalkozás-egészségügyi feladatokról, valamint a fogvatartottak büntetés-végrehajtási jogviszony keretében történő munkáltatásának munkaügyi ellenőrzéséről.
A munkavédelemről szóló 1993.  évi XCIII.  törvény 88.  § (5b)  bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, a  Kormány tagjainak
feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 21.  § 4.  pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva
– a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 79.  § 1.  pontjában meghatározott
feladatkörében eljáró igazságügyi miniszterrel és a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm.
rendelet 90. § 6. pontjában meghatározott feladatkörében eljáró nemzetgazdasági miniszterrel egyetértésben –,
a IV. Fejezet tekintetében a  munkaügyi ellenőrzésről szóló 1996.  évi LXXV.  törvény 9.  § (6)  bekezdés c)  pontjában kapott
felhatalmazás alapján, a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 21.  § 4.  pontjában
meghatározott feladatkörömben eljárva – a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet
79. § 1. pontjában meghatározott feladatkörében eljáró igazságügyi miniszterrel egyetértésben –
a következőket rendelem el:
I. FEJEZET
ÉRTELMEZŐ RENDELKEZÉSEK 1. § E rendelet alkalmazásában
a) büntetés-végrehajtási orvos: büntetés-végrehajtási intézet (a továbbiakban: bv. intézet) alkalmazásában vagy
szerződéses jogviszony keretein belül – a  fogvatartottak gyógyító-megelőző ellátása céljából – a  rend- és
honvédelmi alapellátás feltételeinek megfelelő orvos;
b) büntetés-végrehajtási szerv: a  bv. intézet, valamint a  fogvatartottak kötelező foglalkoztatására létrehozott
gazdasági társaság;
c) foglalkozás-egészségügyi orvos: bv. intézet alkalmazásában vagy szerződéses jogviszony keretein
belül a  fogvatartottak foglalkozás-egészségügyi alapszolgáltatása céljából foglalkoztatott orvos, aki
megfelel a  foglalkozás-egészségügyi szolgáltatásról szóló 27/1995. (VII. 25.) NM rendelet 3.  § (1) vagy
(2) bekezdésében foglaltaknak;
d) foglalkozás-egészségügyi szolgálat: a büntetés-végrehajtási szervezet keretein belül, a meglévő egészségügyi
intézményrendszerre épített foglalkozás-egészségügyi szolgálat, amely a  bv. intézet felelősségének
érintetlenül hagyásával közreműködik az  egészséget nem veszélyeztető biztonságos munkavégzés
munkakörnyezetének kialakításában, az  egészségkárosodások megelőzésében, a  munkaegészségügyi
szaktevékenységnek minősített, jogszabály által előírt feladatok ellátásában;
e) foglalkozási megbetegedés: a  munkavédelemről szóló 1993.  évi XCIII.  törvény (a  továbbiakban: Mvt.) 87.  §
1/D. pontjában ekként meghatározott fogalom;
f ) fogvatartott: bv. intézetben fogvatartott szabadságvesztésre ítélt, elzárásra ítélt, közérdekű munka helyébe
lépő szabadságvesztést töltő, pénzbüntetés helyébe lépő szabadságvesztést töltő, előzetesen letartóztatott,
a rendbírság helyébe lépő elzárást töltő és szabálysértési elzárást töltő személy;
g) fogvatartott munkabalesetnek nem minősülő balesete:
ga) a fogvatartott minden, munkabalesetnek nem minősülő balesete, így különösen a munkával össze
nem függő (pl. szabad levegőn tartózkodás, csoportos foglalkozás, ideiglenes intézetelhagyás,
munkaidőn kívül a  magatartási szabályok megsértése közben történő) sérülés, heveny mérgezés,
fulladás, fagyás, napszúrás, hőguta, a megerőltetés folytán bekövetkezett egészségkárosodás,
gb) a  fogvatartott munkabalesetnek nem minősülő olyan balesete, amely a  fogvatartottat a  bv.
intézeten kívüli munkahely megközelítése közben, közúti közlekedés során éri;
h) fogvatartott munkabalesete: az a baleset, amely a fogvatartottat
ha) az  Mvt. 87.  § 9.  pontja szerinti szervezett munkavégzés során a  részére meghatározott
munkakörben, díjazás ellenében végzett munka során, díjazás nélküli munkavégzése alatt, terápiás
foglalkoztatása közben, az  előzőekkel összefüggésben [különösen a  munkához kapcsolódó
közlekedés, anyagvételezés, anyagmozgatás, tisztálkodás, szervezett étkeztetés, foglalkozásegészségügyi szolgáltatás és a büntetés-végrehajtási szerv (a továbbiakban: bv. szerv) által nyújtott
egyéb szolgáltatás igénybevétele során], illetve a  munkára történő átvételtől a  munkába történő
átadásig éri,
hb) az  esetenkénti (alkalmi) foglalkoztatásnál vagy azzal összefüggésben éri, ha e  tevékenységet
utasításra végezte,
hc) a munkahelyek közötti átszállítás alkalmával éri;
i) fokozott expozíció: az Mvt. 87. § 1/E. pontjában ekként meghatározott fogalom;
j) halálos foglalkozási megbetegedés: olyan halálhoz vezető megbetegedés, ahol a  halál oka a  foglalkozási
megbetegedés vagy annak szövődménye;
k) munkáltatás: a  büntetések, az  intézkedések, egyes kényszerintézkedések és a  szabálysértési elzárás
végrehajtásáról szóló 2013.  évi CCXL.  törvény (a  továbbiakban: Bv. tv.) 3.  § 13.  pontjában ekként
meghatározott fogalom;
l) munkaügyi hatóság: jogszabályban meghatározott, a  bv. intézetek és a  fogvatartottak kötelező
foglalkoztatására létrehozott gazdasági társaságok vonatkozásában a  fogvatartottak munkáltatása
tekintetében eljáró első fokú munkaügyi hatóság;
m) munkavédelmi felügyelő: munkavédelmi feladatok ellátására foglalkoztatott, az  előírt állami iskolai és
munkavédelmi képesítéssel rendelkező személy;
n) munkavédelmi főfelügyelő: munkavédelmi szakfelügyeleti és szakirányítási feladatok ellátására foglalkoztatott,
felsőfokú munkavédelmi szakképzettséggel rendelkező személy;
o) munkavédelmi hatóság: jogszabályban meghatározott, a  bv. intézetek és a  fogvatartottak kötelező
foglalkoztatására létrehozott gazdasági társaságok vonatkozásában a  fogvatartottak munkáltatása
tekintetében eljáró első fokú munkavédelmi hatóság;
p) munkavédelmi szemle: az  egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés feltételeinek a  bv.
szervnél történő belső ellenőrzése.
II. FEJEZET
A FOGVATARTOTTAKAT ÉRINTŐ, AZ EGÉSZSÉGET NEM VESZÉLYEZTETŐ ÉS BIZTONSÁGOS MUNKAVÉGZÉS
SZABÁLYAIRÓL ÉS A FOGLALKOZÁS-EGÉSZSÉGÜGYI FELADATOKRÓL
1. Az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés szabályai
2. § (1) Az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés feltételeinek meglétét a bv. szerv a munkavédelmi
szemle során köteles ellenőrizni.
(2) A bv. szerv vezetője által kijelölt személyekből álló szemlebizottság legalább negyedévenként tart munkavédelmi
szemlét.
(3) A  bv. szerv vezetője évente legalább egy alkalommal köteles az  összes munkahelyen a  szemlebizottság
vezetőjeként a munkavédelmi szemlén részt venni. A többi munkavédelmi szemlét a bv. szerv gazdasági vezetője
vezeti.
(4) A munkavédelmi szemlén a veszélyes technológiákat, munkagépeket, a fogvatartotti munkahelyeket teljes körűen,
a  munkáltatás és az  elhelyezés körülményeit szúrópróbaszerűen kell ellenőrizni. A  munkavédelmi szemléket
munkahelyenként és munkaterületenként eltérő időpontokban is végre lehet hajtani.
(5) A  munkavédelmi szemlékről minden esetben jegyzőkönyvet kell készíteni határidő és felelős megjelölésével.
Azonnali intézkedést igénylő esetben a  hiányosság megszüntetésére a  munkavédelmi szemlét vezető
haladéktalanul intézkedik. Más esetben a  munkavédelmi szemlén feltárt hiányosságokra intézkedési tervet kell
készíteni, melyet a bv. szerv vezetője hagy jóvá.
3. § (1) A  fogvatartottat a  munkába állása előtt a  munkakör szakmai vezetője szakmai munkavédelmi oktatásban
részesíti. Az  oktatás az  általános munkavédelmi előírásokon túl a  konkrét munkavégzésre vonatkozó előírásokat
is tartalmazza. A  munkakör szakmai vezetőjének minden esetben meg kell győződnie arról, hogy a  fogvatartott
elsajátította az oktatás anyagát.
(2) A dolgozó fogvatartottak részére havonta ismétlődően munkavédelmi oktatást kell tartani.
 (3) Az oktatás tényét minden esetben írásban, a munkavédelmi naplóban kell dokumentálni.
 (4) A munkagépek, munkaeszközök kezelési és karbantartási utasítását
a) a beépített, helyhez kötött gépek esetében a gép közelében kell kifüggeszteni,
b) a  mobil gépek, kézi szerszámok esetében a  gép vagy a  szerszám tárolási helyén, a  fogvatartottak által
könnyen hozzáférhető helyen kell elhelyezni.
 (5) Nem kell kezelési és karbantartási utasítást mellékelni azon egyszerű, kézi erővel működtetett gép vagy szerszám
mellé, amelynek biztonságos, egészséget nem veszélyeztető használata a  végzettséggel nem rendelkező
személyektől is elvárható.
4. § (1) A  bv. szerv vezetője a  munkavédelmi felügyelő javaslata alapján határozza meg azokat a  munkaköröket, amelyek
betöltéséhez a fogvatartottnak munkavédelmi vizsgát kell tennie.
(2) A  bv. szerv vezetője a  Munkavédelmi Szabályzatban (a  továbbiakban: MVSZ) meghatározhatja azokat
a munkaköröket, amelyeknél írásban kell számot adni az oktatás során elsajátított ismeretekről.
(3) A  munkavédelmi vizsgára kötelezettek körét és azon munkaköröket, amelyek esetében fennáll a  munkát végző
személy vagy mások testi épségének veszélye, az  MVSZ-ben meg kell határozni, és ilyen munkakör esetében
a munkakörhöz kapcsolódó vizsgakötelezettséget a fogvatartott munkaköri leírásában is szerepeltetni kell.
(4) A  bv. szerv vezetője a  munkavédelmi vizsgáztatásra elnökből és két tagból álló vizsgabizottságot hoz
létre, amelynek legalább az  egyik tagja munkavédelmi szakirányú képesítéssel, másik két tagja érvényes
– a munkavédelmi főfelügyelő által kiadott – munkavédelmi vizsgabizonyítvánnyal rendelkezik.
(5) A  vizsgáról a  vizsgabizottság jegyzőkönyvet készít, és a  sikeres vizsgázók részére bizonyítványt állít ki.
A vizsgajegyzőkönyvet öt évig meg kell őrizni. A bizonyítvány egy eredeti példányát a munkavédelmi felügyelőnél,
a másolati példányt a munkaterületen kell tárolni.
(6) A  munkavédelmi vizsgát a  munkakörbe helyezést követő hatvan napon belül kell teljesíteni, azt követően öt
évenként meg kell újítani. A vizsgakötelezettség teljesítéséig a fogvatartott önállóan nem foglalkoztatható, szakmai
felügyeletét kizárólag az adott munkakörre érvényes munkavédelmi vizsgával rendelkező személy láthatja el.
(7) A  munkavédelmi vizsgára kötelezett munkaköröket és az  előírt munkavédelmi vizsga meglétét a  munkaterület
vezetője kíséri figyelemmel, és ha munkavédelmi vizsga letétele szükséges, azt haladéktalanul jelzi a munkavédelmi
felügyelőnek.
5. § (1) A  sérült fogvatartott vagy a  fogvatartottat ért balesetet észlelő személy köteles azonnal bejelenteni a  balesetet
a munkavégzést közvetlenül irányító felügyelőnek vagy vezetőnek, aki a baleset bejelentéséről azonnal tájékoztatja
a munkavédelmi felügyelőt.
(2) A munkavégzést közvetlenül irányító felügyelő vagy vezető köteles azonnal intézkedni a sérült fogvatartott szükség
szerinti baleseti ellátásáról.
(3) Ha a  balesetet kiváltó ok továbbra is fennáll, a  munkavégzést közvetlenül irányító felügyelő vagy vezető köteles
a kiváltó okot elhárítani, illetve megszüntetni.
(4) Ha a sérült fogvatartott ellátása, a további balesetek elkerülése, illetve a balesettel kapcsolatos egyéb intézkedések
gátolják a további biztonságos munkáltatást, a munkáltatást közvetlenül irányító személy köteles beszüntetni azt, és
gondoskodik a többi fogvatartott biztonságos elhelyezéséről.
(5) A sérülés tényét a munkavégzést közvetlenül irányító felügyelő vagy vezető a baleseti naplóban köteles rögzíteni.
 (6) A balesetet a bv. szerv – az egyéb jelentési kötelezettségén túl – haladéktalanul jelenti a munkavédelmi hatóságnak,
és az Mvt. 87. § 3. pontja szerinti súlyos munkabalesetről értesíti a büntetés-végrehajtás törvényességi felügyeletét
ellátó ügyészt is.
(7) Az Mvt. 87. § 3. pontja szerinti súlyos munkabaleset vizsgálatánál a büntetés-végrehajtás törvényességi felügyeletét
ellátó ügyészi, munkavédelmi hatósági, illetve a  műszaki szakértői vizsgálatig a  baleset helyszínét megváltoztatni
nem lehet. Ha a helyszín állapotának megőrzése további súlyos, életet, testi épséget veszélyeztető helyzetet idézhet
elő vagy jelentős anyagi kárral járhat, a  veszélyeztető helyzet vagy az  anyagi kár bekövetkezését valószínűsítő
állapot megszüntetésével egyidejűleg a  baleseti helyszínről fényképet, videofelvételt vagy egyéb, a  baleset
kivizsgálását elősegítő dokumentumot kell készíteni. A  tevékenységet az  érintett munkaterületen a  vizsgálatig
be kell szüntetni. Az  érintett munkaterületen a  kivizsgálást követően tevékenységet a  munkavédelmi hatóság
engedélyével lehet folytatni.
(8) A  fogvatartott halálos balesete esetén a  rendőrségnek a  bv. szerv székhelye szerint illetékes általános rendőrségi
feladatok ellátására létrehozott szervét is értesíteni kell.
6. § (1) A fogvatartottat ért baleset kivizsgálásáról a bv. szerv vezetője gondoskodik.
 (2) A  munkavédelmi felügyelő haladéktalanul intézkedik a  munkaképtelenséget okozó baleset, illetve
a  munkavégzéssel összefüggésbe hozható baleset kivizsgálásának megkezdése iránt. A  kivizsgálásban
a munkavédelmi felügyelőnek is részt kell vennie. A kivizsgálásban a sérült fogvatartott munkáltatását közvetlenül
irányító személy, valamint a munkavégzést közvetlenül irányító felügyelő vagy vezető nem vehet részt.
7. § (1) A  kivizsgálás során a  sérültet, valamint a  tanúkat a  baleset körülményeivel kapcsolatban meg kell hallgatni,
a  meghallgatásról jegyzőkönyvet kell felvenni, az  egészségügyi dokumentumokat a  foglalkozás-egészségügyi
orvostól kell beszerezni, aki köteles azokat rendelkezésre bocsátani.
(2) A  baleset kivizsgálásának eredményeképpen keletkező dokumentációnak alkalmasnak kell lennie arra, hogy
a  baleset lefolyása a  későbbiek során bármikor rekonstruálható, a  baleset oka feltárható, a  baleset előidézőjének
a  felelőssége megállapítható legyen, továbbá arra, hogy a  hasonló balesetek elkerülése érdekében iránymutatást
adjon.
(3) Ha a  fogvatartottat a  baleset során nem a  foglalkozás-egészségügyi orvos részesítette ellátásban, a  bv. szerv
vezetője intézkedik a sérülés ellátásával kapcsolatos egészségügyi dokumentáció beszerzéséről annak érdekében,
hogy a baleset munkavégzéssel, munkahelyi szabályokkal való összefüggése megállapítható legyen.
(4) A  foglalkozás-egészségügyi orvos a  véleményében rögzíti a  sérülés jellegét és a  gyógyulás várható tartamát.
Az orvosi véleményt a baleset minősítésének megállapíthatósága érdekében rögzíteni kell a jegyzőkönyvben.
(5) A  sérült fogvatartottakról külön-külön, a  kivizsgálás során megállapított adatok és tények alapján, a  baleset
bejelentésének időpontjától számított harminc napon belül jegyzőkönyvet kell készíteni.
(6) A  jegyzőkönyvet három példányban kell elkészíteni, amelynek egy-egy példányát a  sérült fogvatartott, annak
halála esetén a  Bv. tv. 3.  § 10.  pontja szerinti hozzátartozója, a  munkavédelmi felügyelő, valamint a  foglalkozásegészségügyi orvos kapja meg.
(7) A bv. szerv a (6) bekezdés szerinti jegyzőkönyv átadásakor írásban tájékoztatja a fogvatartottat arról, hogy a baleset
bekövetkezésétől számított egy éven belül kérheti a  kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997.  évi
LXXXIII.  törvény végrehajtásáról szóló 217/1997. (XII. 1.) Korm. rendelet 32.  § (1)  bekezdése szerinti üzemiség
elismerését, és arról, hogy a kérelmet mely szervhez kell benyújtania.
8. § (1) A bekövetkezett balesetet a kivizsgálás során feltárt adatok alapján és az orvosi vélemény figyelembevételével a bv.
szerv vezetője a jegyzőkönyv kézhezvételétől számított tizenöt napon belül az Mvt. 66. § (2) bekezdése alapján dönt
arról, hogy a baleset a fogvatartott munkabalesete vagy a fogvatartott munkabalesetnek nem minősülő balesete.
(2) A  minősítésben szerepeltetni kell azokat a  körülményeket és jogszabályokat, amelyek a  baleset bekövetkezése és
a munkavégzés közötti összefüggést alátámasztják vagy kizárják, a bekövetkezett sérülést és – ha a munkavégzéssel
összefüggő jelleg megállapítható – a  sérült közrehatását. A  bv. szerv vezetője a  minősítést tartalmazó iratot
a minősítésről szóló döntés meghozatalától számított öt napon belül közli a balesetet szenvedett fogvatartottal és
megküldi a foglalkozás-egészségügyi orvosnak.
(3) Munkabaleset esetén, ha maradandó károsodás vélelmezhető, a foglalkozás-egészségügyi orvos köteles a balesetet
szenvedett fogvatartottat a  fővárosi és megyei kormányhivatal rehabilitációs szakigazgatási szerve elé rendelni
a baleseti egészségkárosodás mértékének megállapítása érdekében.
(4) A  bv. szerv vezetője köteles felhívni a  balesetet szenvedett fogvatartott figyelmét arra, hogy ha a  balesetével
kapcsolatban kára keletkezett, kárigényét a  büntetés-végrehajtási intézetben fogvatartott elítéltekkel és egyéb
jogcímen fogvatartottakkal kapcsolatos kártérítési eljárás szabályairól szóló jogszabályban meghatározottak szerint
terjesztheti elő.
9. § A  bv. szerv által, a  más gazdálkodó szervezetnél történő munkáltatás tárgyában megkötött szerződésben
az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés feltételeit és a foglalkozás-egészségügyi feladatokat
az e rendeletben foglaltak szerint kell rögzíteni.
10. § A fogvatartott más gazdálkodó szervezetnél bekövetkezett súlyos munkabalesete esetén az 5. § (7) bekezdésében,
halálos baleset esetén az 5. § (8) bekezdésében foglaltak szerint kell eljárni.
2. Az elsősegélynyújtás 11. § (1) Minden munkahelyen a  tevékenység és a  munkafolyamatok veszélyességétől, illetve az  ott dolgozók számától
függően kialakított elsősegélynyújtó felszerelést vagy mentődobozt és kiképzett, elsősegélynyújtásra kijelölt
személy jelenlétét kell biztosítani.
(2) Az  elsősegélynyújtó felszerelést a  foglalkozás-egészségügyi szolgálat által meghatározott mennyiségben és
minőségben, jól látható, könnyen és gyorsan elérhető, szennyeződéstől védett helyen kell készenlétben tartani.
(3) Az  eszközök meglétét a  foglalkozás-egészségügyi szolgálat ellenőrzi, és intézkedik az  elhasznált, lejárt,
használhatatlanná vált eszközök pótlásáról.
(4) Az  elsősegélynyújtó hely kialakításával és az  elsősegélynyújtás megszervezésével kapcsolatos követelményeket
a  foglalkozás-egészségügyi szolgálat határozza meg, valamint gondoskodik az  elsősegélynyújtásra kijelöltek
képzéséről és továbbképzéséről.
(5) A balesetet szenvedett fogvatartott elsősegélyben részesítését a baleseti naplóban kell rögzíteni.
3. A foglalkozás-egészségügyi feladatok 12. § (1) A fogvatartottak foglalkozás-egészségügyi ellátását a bv. szerv biztosítja.
 (2) A Bv. tv. 225. §-a esetében a bv. szerv és a más gazdálkodó szervezet között létrejött szerződésben meghatározott
szerv, ilyen megállapodás hiányában a bv. szerv biztosítja a fogvatartottak foglalkozás-egészségügyi ellátását.
 (3) A  más gazdálkodó szervezetnél szerződés szerint végzett munkáltatás esetén a  foglalkozás-egészségügyi
alapszolgáltatást a bv. szerv biztosítja. 13. § A bv. intézet tisztán tartásával és ellátásával kapcsolatos díjazás nélküli munkavégzés esetén a büntetés-végrehajtási
intézetekben fogvatartottak egészségügyi ellátásáról szóló jogszabály szerint elvégzett munkaképesség elbírálása
esetében a büntetés-végrehajtási orvos által korábban megállapítottak szerint kell eljárni, mely esetben a büntetésvégrehajtási orvos által kiállított „nyilatkozat a  fogvatartott munkavégző képességéről”  című dokumentum
a meghatározó, további foglalkozás-egészségügyi orvosi vizsgálat nem szükséges.
III. FEJEZET
A FOGVATARTOTTAKAT ÉRINTŐ FOGLALKOZÁSI MEGBETEGEDÉSEK ÉS FOKOZOTT EXPOZÍCIÓS ESETEK
BEJELENTÉSE ÉS KIVIZSGÁLÁSA
4. Foglalkozási megbetegedések és fokozott expozíciós esetek bejelentése
14. § A foglalkozási megbetegedés és a fokozott expozíciós eset esetén a foglalkozási betegségek és fokozott expozíciós
esetek bejelentéséről és kivizsgálásáról szóló 27/1996. (VIII. 28.) NM rendelet (a  továbbiakban: NM rendelet) 3.  §
(1), (2), (4) és (5) bekezdését, valamint 4. § (1) bekezdését kell alkalmazni, azzal az eltéréssel, hogy a bejelentéseket
a munkavédelmi hatóságnál kell megtenni.
5. A foglalkozási megbetegedés és a fokozott expozíciós eset körülményeinek kivizsgálása
15. § (1) A  foglalkozási megbetegedés és a  fokozott expozíciós eset keletkezési körülményeinek kivizsgálására az
NM rendelet 5. § (3), (5)–(8) és (11) bekezdését kell alkalmazni az ezen alcímben meghatározott eltérésekkel.
(2) A  foglalkozási megbetegedés, illetve a  fokozott expozíciós eset körülményeinek kivizsgálásába a  foglalkozásegészségügyi szolgálat orvosát, a bv. szerv vezetőjét vagy a bv. szerv képviselőjét be kell vonni. A vizsgálat során
a megbetegedés és az expozíció okainak feltárása érdekében más hatóság, illetve intézmény is megkereshető.
(3) A  munkavédelmi hatóság a  vizsgálati lap egy-egy példányát a  bv. szervnek, a  fogvatartottnak, halált okozó
foglalkozási megbetegedés esetén a  Bv. tv. 3.  § 10.  pontja szerinti hozzátartozónak, valamint a  foglalkozásegészségügyi szolgálat orvosának küldi meg.
16. § A bv. szerv köteles
a) a  fogvatartott munkavállaló megbetegedésével, fokozott expozíciós esetével összefüggő munkahelyre,
munkakörülményekre vonatkozó információkat, adatokat a vizsgálat vezetőjének a rendelkezésére bocsátani,
b) a kivizsgálást elősegíteni, a kórisme felállításához szükséges orvosi és higiénés vizsgálatok elvégeztetéséről
gondoskodni,
c) halálos, tömeges foglalkozási megbetegedés, tömeges fokozott expozíció, illetve ugyanazon kóroki
tényezőre visszavezethető, ugyanazon tevékenységgel kapcsolatosan ismételten előforduló fokozott
expozíciók esetén soron kívül ellenőrzést lefolytatni, és soron kívüli kockázatértékelést végezni.
IV. FEJEZET
A FOGVATARTOTTAK BÜNTETÉS-VÉGREHAJTÁSI JOGVISZONY KERETÉBEN TÖRTÉNŐ MUNKÁLTATÁSÁNAK
MUNKAÜGYI ELLENŐRZÉSE
17. § A  munkaügyi hatósági ellenőrzés keretében lefolytatott helyszíni ellenőrzést a  munkaügyi hatóság legalább két
munkaügyi felügyelője egyidejűleg végzi.
18. § A munkaügyi ellenőrzés kiterjed
a) a  Bv. tv. 225. és 226.  §-ában szabályozott foglalkoztatáshoz szükséges jognyilatkozat alakszerűségére
és a  szerződésben átruházott jogok lényeges tartalmi elemeire, ha a  munkaügyi ellenőrzés a  bv. szerv
szerződése alapján más gazdálkodó szervezet ellen indul, akkor az  ellenőrzés kiterjed a  vele szerződésben
álló bv. intézetre vagy a fogvatartottak kötelező foglakoztatására létrehozott gazdasági társaságra is,
b) a nők és a fiatalkorúak munkáltatásával kapcsolatos jogszabályi előírások megtartására,
c) a munka- és pihenőidő megtartására,
d) a Bv. tv. 259. § (4) bekezdése szerinti teljesítménykövetelmény megállapításának vizsgálatára,
e) a munkadíj számítási módjának és az elszámolás megtörténtének vizsgálatára,
f ) a munkába állítás, leváltás, áthelyezés meghatározott módjára és menetére,
g) a fizetett szabadság kiadásának rendjére, módjára, pénzbeli megváltására,
h) a rendkívüli munkaidő elrendelésének szabályszerűségére,
i) az alkalmazott munkaidőkeret szabályszerűségére.
19. § (1) Ha az ellenőrzés eredményeképpen a  jogsértés megállapítható, a munkaügyi hatóság a következő intézkedéseket
teheti meg:
a) határidő tűzésével kötelezhető a munkáltató a szabálytalanság megszüntetésére,
b) tömeges vagy ismétlődő jogsértés esetén megtiltható a további foglalkoztatás,
c) a  Bv. tv. 225.  §-a szerinti más gazdálkodó szervezet esetében javaslattétel a  szerződés felbontása
kezdeményezésére.
 (2) Ha bv. szerv az (1) bekezdés a) pontja szerinti intézkedésben megfogalmazottaknak nem tesz eleget, a munkaügyi
hatóság megállapítja a bv. szerv jogsértését. V. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
20. § Ez a rendelet 2015. január 1-jén lép hatályba.
21. § Hatályát veszti az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés szabályairól, valamint a foglalkozásegészségügyi szolgálatról a büntetés-végrehajtási szervezetnél című 2/1999. (II. 11.) IM rendelet.
Dr. Pintér Sándor s. k.,
 belügyminiszter


text:
31/2008. (I. 30.) KE határozata Makk László dandártábornok vezérőrnagyi előléptetéséről.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdés i) pontjában biztosított jogkörömben, a honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló 2004. évi CV. törvény 49. § (2) bekezdésének a) pontja alapján a honvédelmi miniszter előterjesztésére Makk László dandártábornokot 2008. február 1-jei
hatállyal vezérőrnaggyá előléptetem.
Budapest, 2008. január 10. Sólyom László s. k.,
köztársasági elnök


text:
18/2015. (HK 10.) HVKFH szakutasítása NATO egységesítési egyezmény nemzeti bevezetéséről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről
szóló 2011. évi CXIII. törvény 52. § (2) bekezdése alapján,
figyelemmel az egységesítési, szabványosítási tevékenységről és a NATO egységesítési dokumentumok feldolgozásáról és végrehajtásáról szóló 102/2008. (HK 19.) HM
utasítás 4. § (2) bekezdés c) és d) pontjára, a következő
szakutasítást adom ki. A szakutasítás hatálya a Honvédelmi Minisztériumra
(a továbbiakban: HM), a honvédelmi miniszter (a továbbiakban: miniszter) közvetlen alárendeltségébe tartozó
szervezetekre, a miniszter irányítása alá tartozó központi
hivatalokra, a Magyar Honvédség (a továbbiakban: MH)
katonai szervezeteire és a Katonai Nemzetbiztonsági Szolgálatra (a továbbiakban együtt: honvédelmi szervezetek)
terjed ki.
EDITION A / NATO térképészeti információs keretrendszer című NATO egységesítési egyezmény nemzeti bevezetésre kerül a következők szerint:
a) témafelelős: MH Geoinformációs Szolgálat (a továbbiakban: MH GEOSZ),
b) témakezelő: MH GEOSZ,
c) a bevezetés időpontja: 2015. december 15. és
d) a bevezetésre vonatkozó követelmények: a NATO
egységesítési egyezmény a szárazföldi haderőnél és a légierőnél kerüljön bevezetésre.
2. A STANAG 7123 (ED3) DIGITAL GEOGRAPHIC
INFORMATION (DGI) ON OPTICAL MEDIA / Digitális
térképészeti információk optikai hordozókon című NATO
egységesítési egyezmény nemzeti bevezetésre kerül a következők szerint:
a) témafelelős: MH GEOSZ,
b) témakezelő: MH GEOSZ,
c) a bevezetés időpontja: 2015. december 15. és
d) a bevezetésre vonatkozó követelmények: a NATO
egységesítési egyezmény a szárazföldi haderőnél és a légierőnél kerüljön bevezetésre.
3. A STANAG 7136 (ED3) NATO SPECIFICATIONS
FOR IDENTIFICATION OF HARD COPY LAND
MAPS, AERONAUTICAL CHARTS AND IMAGE
PLANS / NATO specifikációk analóg szárazföldi térképek, légi navigációs térképek és fotótérképek azonosítására című NATO egységesítési egyezmény nemzeti bevezetésre kerül a következők szerint:
a) témafelelős: MH GEOSZ,
b) Témakezelő: MH GEOSZ,
c) a bevezetés időpontja: 2015. december 15. és
d) a bevezetésre vonatkozó követelmények: a NATO
egységesítési egyezmény a szárazföldi haderőnél és a légierőnél kerüljön bevezetésre.
4. Ez a szakutasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Orosz Zoltán altábornagy s. k.,
Honvéd Vezérkar főnök helyettes


text:
33/2016. (XI. 29.) EMMI rendelete a fizikai tényezők (elektromágneses terek) hatásának kitett munkavállalókra vonatkozó minimális egészségi és biztonsági követelményekről.
Az egészségügyi hatósági és igazgatási tevékenységről szóló 1991. évi XI. törvény 15.  § (9)  bekezdés b)  pontjában kapott
felhatalmazás alapján, a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 48.  § 3.  pontjában
meghatározott feladatkörömben eljárva − a Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 90. §
6. pontjában meghatározott feladatkörében eljáró nemzetgazdasági miniszterrel egyetértésben – a következőket rendelem el:
1. § (1) E  rendelet hatálya a  munkájuk során az  elektromágneses tereknek való tényleges vagy vélhető expozícióból
keletkező, a munkavállalók egészségét és biztonságát veszélyeztető kockázatokkal szembeni védelemre vonatkozó
minimumkövetelményekre terjed ki.
(2) E  rendeletet – az  (5)  bekezdésben meghatározott kivétellel – a  munkavédelemről szóló 1993. évi XCIII. törvény
(a  továbbiakban: Mvt.) szerinti olyan szervezett munkavégzésre kell alkalmazni, amikor a  munkavégzés során
a munkavállaló az elektromágneses terek által előidézett közvetlen biofizikai hatásnak és közvetett hatásnak lehet
kitéve.
(3) Az  e  rendeletben megállapított expozíciós határértékek kizárólag a  rövid távú közvetlen biofizikai hatások és
az elektromágneses tereknek való expozíció közötti, tudományosan megalapozott összefüggésekre vonatkoznak.
(4) E rendeletet nem kell alkalmazni:
a) a feltételezett hosszú távú hatásokra és
b) a feszültség alatt levő vezetékek megérintéséből eredő kockázatokra.
(5) Az  Mvt. 9.  § (4)  bekezdése szerinti szervezeteknél folytatott, (2)  bekezdés szerinti szervezett munkavégzésre
az  e  tevékenységre vonatkozó NATO egységesítési előírások szerinti rendelkezéseket és határértékeket kell
alkalmazni.
2. § E rendelet alkalmazásában:
 1. beavatkozási szintek: olyan, az  e  rendeletben megállapított, az  expozíciós határértékek betartásának
egyszerűbb ellenőrzését lehetővé tevő operatív szintek, amelyek alapján az  e  rendeletben szabályozott
védelmi vagy megelőző intézkedéseknek van helye;
2. alsó beavatkozási szint: elektromos terek esetében az  e  rendeletben előírt konkrét védelmi vagy megelőző
intézkedésekre, mágneses terek esetében az érzékelési határértékekre vonatkozó beavatkozási szint;
3. felső beavatkozási szint: elektromos terek esetében az  e  rendeletben előírt konkrét védelmi vagy megelőző
intézkedésekre, mágneses terek esetében az egészségügyi határértékekre vonatkozó beavatkozási szint;
4. egészségügyi határértékek: azok a  határértékek, amelyek felett a  munkavállalókat egészségkárosító hatások
érhetik;
5. elektromágneses terek: állandó elektromos, állandó mágneses és időben változó elektromos, mágneses és
elektromágneses terek, 300 GHz frekvenciáig;
6. expozíciós határértékek: biofizikai és biológiai szempontok alapján meghatározott értékek;
 7. érzékelési határértékek: azok a határértékek, amelyek felett átmeneti érzékelési zavarok és az agyi funkciókban
bekövetkező kisebb változások tapasztalhatók;
 8. közvetlen biofizikai hatások: az emberi szervezetben közvetlenül az elektromágneses térben való jelenlét által
kiváltott hatások: termikus hatások, nem termikus hatások és végtagáramok;
 9. közvetett hatások: valamely tárgynak az  elektromágneses térben való jelenléte által kiváltott hatások,
amelyek munkabiztonsági vagy munkaegészségügyi szempontból veszélyforrásként jelentkeznek, így:
a) az interferencia elektronikus orvostechnikai berendezésekkel és eszközökkel,
b) az állandó mágneses térben lévő ferromágneses tárgyak kilövődéséből vagy becsapódásából adódó
sérülésveszély,
c) az elektromos robbanószerkezetek (detonátorok) kioldása, d) a  tüzek és robbanások, amelyeket a  gyúlékony anyagok indukciós terek, érintési áram vagy
elektromos kisülés okozta szikra miatti meggyulladása eredményez, és
e) az érintési áramok;
10. munkavállaló: az  Mvt. szerinti szervezett munkavégzés során a  munkaköréhez köthetően elektromos,
mágneses vagy elektromágneses tér expozíciójának kitett személy. 3. § (1) Az  elektromágneses tereknek való expozícióval kapcsolatos fizikai mennyiségeket az  1.  melléklet tartalmazza.
Az  egészségügyi határértékeket, az  érzékelési határértékeket és a  beavatkozási szinteket a  2. és 3.  melléklet
tartalmazza.
(2) A  munkáltató köteles biztosítani, hogy a  munkavállalók elektromágneses tereknek való expozíciója a  nem
termikus hatások esetében a  2.  mellékletben, termikus hatások esetében a  3.  mellékletben foglalt egészségügyi
határértékeken és érzékelési határértékeken belül maradjon.
(3) A  munkáltató az  egészségügyi határértékek és az  érzékelési határértékek betartását a  4.  § szerinti megfelelő
expozícióértékelő eljárások alkalmazásával biztosítja.
(4) A munkáltató köteles az 5. § alapján haladéktalanul intézkedni, ha a munkavállalók elektromágneses tereknek való
expozíciója meghaladja az expozíciós határértékeket.
(5) A  munkáltató az  5.  § (2)  bekezdése alapján intézkedik, ha a  2. és a  3.  mellékletben megállapított beavatkozási
szinteket meghaladja az expozíció, kivéve, ha a 4. § (1)–(3) bekezdésével összhangban elvégzett értékelés kimutatja,
hogy az expozíciós határértékeket nem lépték túl, és a biztonsági kockázatok kizárhatók.
(6) Ha a munkavállalóknak a 6. § f ) pontjával összhangban erről dokumentáltan tájékoztatást nyújtottak, az expozíció
az alábbi esetekben meghaladhatja a 2. és 3. mellékletben megállapított beavatkozási szinteket:
a) elektromos terek esetében az  alsó beavatkozási szintet (2.  melléklet, 1.4. táblázat), ha az  érzékelési
határértékeket (2. melléklet, 1.3. táblázat) és az egészségügyi határértékeket (2. melléklet, 1.2. táblázat) sem
lépik túl, vagy a túlzott mértékű elektromos kisüléseket és érintési áramot (2. melléklet, 1.6. táblázat) az 5. §
(6) bekezdésében megállapított konkrét védőintézkedésekkel megelőzik;
b) mágneses terek esetében az  alsó beavatkozási szintet (2.  melléklet, 1.5. táblázat), ha az  érzékelési
határértékeket (2. melléklet, 1.3. táblázat) és az egészségügyi határértékeket (2. melléklet 1.2. táblázat) nem
lépik túl, vagy az  érzékelési határértékek túllépése csak átmeneti, és az  5.  § (7)  bekezdésével összhangban
intézkedést hoznak.
(7) Ha a munkavállalóknak a 6. § f ) pontjával összhangban erről dokumentáltan tájékoztatást nyújtottak, az érzékelési
határértékek (2. melléklet, 1.1. táblázat) műszak közben meghaladhatják a határértéket, ha
a) a túllépés csak átmeneti (a 2. vagy 3. mellékletben maghatározott beavatkozási szint 50%-át elérő vagy azt
meghaladó túllépése esetén maximum napi 1 óra, 100%-ot vagy azt meghaladó túllépése esetén maximum
napi 10 perc),
b) az egészségügyi határértékeket (2. melléklet, 1.1. táblázat) nem lépik túl, és
c) az 5. § (7) bekezdésével összhangban konkrét védőintézkedéseket fogadtak el.
(8) Ha a munkavállalóknak a 6. § f ) pontjával összhangban erről dokumentáltan tájékoztatást nyújtottak, az érzékelési
határértékek (2. melléklet 1.3. táblázat és 3. melléklet 2.2. táblázat) műszak közben meghaladhatják a határértéket,
ha
a) a túllépés csak átmeneti (a 2. vagy 3. mellékletben maghatározott beavatkozási szint 50%-ot elérő vagy azt
meghaladó túllépése esetén maximum napi 1 óra, 100%-os vagy azt meghaladó túllépése esetén maximum
napi 10 perc),
b) az egészségügyi határértékeket (2. melléklet, 1.1. táblázat és 3. melléklet, 2.1. és 2.3. táblázat) nem lépik túl, és
c) az 5. § (7) bekezdésével összhangban intézkedést hoztak.
(9) A  munkáltató az  5.  § (1)  bekezdésében foglaltak sérelme nélkül az  irányadó expozíciós határértékektől való
eltérés engedélyezését kérheti a  sugár-egészségügyi feladatkörében eljáró fővárosi és megyei kormányhivataltól
(a  továbbiakban: kormányhivatal), ha a  rendelkezésre álló legkorszerűbb műszaki és szervezési intézkedések
mindegyikét végrehajtotta, figyelembe vette a  munkahely, a  munkaeszközök, illetve a  munka gyakorlati
vonatkozásainak egyedi jellemzőit, és bizonyítja, hogy a  munkavállalók védve vannak az  egészségkárosító
hatásokkal és biztonsági kockázatokkal szemben.
4. § (1) A  munkáltató köteles az  Mvt. 54.  § (2)  bekezdése szerinti kockázatértékelés (a  továbbiakban: kockázatértékelés)
során az  összes, elektromágneses terek jelentette kockázatot a  7.  § szerinti szakképzettséggel rendelkező
munkavállalója vagy külső szakértő igénybevételével értékelni, és szükség esetén a (3) bekezdés szerint eljárni.
(2) A  kockázatértékelés során a  munkáltató azonosítja és értékeli a  munkahelyen létező elektromágneses tereket,
figyelembe véve az  Országos Közegészségügyi Központ Országos Sugárbiológiai és Sugáregészségügyi Kutató
Igazgatósága (a továbbiakban: OKK-OSSKI) honlapján közzétett, az Európai Bizottság által kiadott „Elektromágneses
terek 1. kötet: Gyakorlati útmutató” c. módszertani útmutatót. Ha a  munkahelyen vagy a  berendezés üzembe
helyezésének helyén az expozíció feltételeire alkalmazhatók, a munkáltató elfogadhatja a gyártó vagy a forgalmazó
által a berendezésre vonatkozóan megjelölt kibocsátási szinteket és más megfelelő biztonsági adatokat is.
(3) Ha a berendezésen műszaki változtatást, beavatkozást végeztek, amely megváltoztatja annak műszaki paramétereit,
a  munkáltató a  kockázatértékelésnél nem alkalmazhatja a  gyártó vagy a  forgalmazó által a  berendezés eredeti
állapotára meghatározott kibocsátási szinteket.
(4) Ha az  expozíciós határértékeknek való megfelelés az  elérhető adatok alapján, az  üzemeltetési dokumentációból
nem állapítható meg megbízhatóan, az  expozíciót független akkreditált laboratórium által végzett méréssel vagy
számítással kell meghatározni.
(5) A  munkáltató az  expozíció mértékének értékelése, mérése vagy kiszámítása során összegyűjtött adatokat
az Mvt.-ben foglaltaknak megfelelően megőrzi.
(6) A kockázatértékelés során a munkáltatónak kiemelt figyelmet kell fordítania
a) a  3.  §-ban meghatározott, valamint a  2. és a  3.  melléklet szerinti egészségügyi határértékekre, érzékelési
határértékekre és beavatkozási szintekre;
b) az expozíció gyakoriságára, mértékére, időtartamára és típusára, így a munkavállaló testén és a munkahely
terében való eloszlására is;
c) valamennyi közvetlen biofizikai hatásra;
d) a  különösen veszélyeztetett munkavállalók – az  aktív vagy passzív beültethető orvostechnikai eszközt és
testen viselt orvostechnikai eszközt viselő munkavállalók, várandós nők – egészségét és biztonságát érintő
hatásokra;
e) valamennyi közvetett hatásra;
f ) az  elektromágneses tereknek való expozíció szintjének csökkentését szolgáló védelmi eszközök meglétére,
kitérve a  forgalmazó vagy akkreditált laboratórium által az  eszközökre megjelölt mérhető fizikai
mennyiségekre és más megfelelő biztonsági adatokra;
g) a munkavállaló egészségi állapotának 8. § szerinti rendszeres ellenőrzése során kapott információkra;
h) a berendezés gyártójától származó információkra;
i) egyéb lényeges egészségügyi és biztonsági információkra;
j) több expozíciós forrásra;
k) többfrekvenciás tereknek való egyidejű expozícióra.
(7) A  munkáltató a  kockázatértékelésben meghatározza az  5.  § szerinti, a  kockázat elkerülésére vagy csökkentésére
irányuló intézkedéseket is.
(8) Ha a  munkahelyen olyan lakossági felhasználásra szánt berendezést használnak rendeltetésszerűen, amely
megfelel az  e  rendeletben előírtaknál szigorúbb biztonsági szinteket megkövetelő, a  termékre vonatkozó uniós
szabályozásnak, és más berendezést nem használnak, e  § előírásait teljesítettnek kell tekinteni. A  munkáltatónak
az elektromágneses terekkel kapcsolatos kockázat jellegét és mértékét azonban ebben az esetben is rögzítenie kell
a kockázatértékelésben.
(9) A  munkáltatónak gondoskodnia kell az  általa ellenőrzött terület határát átlépő elektromágneses terek esetében
a  lakosságra megengedett határérték betartásának biztosításáról. Ha ez  nem biztosítható, megfelelő védelmi
intézkedéseket kell foganatosítani, hogy az  adott területen munkavállaló vagy más személy csak megfelelően
kontrollált körülmények között tartózkodhasson.
(10) A  nyilvánosság számára nyitott munkahelyeken az  expozíció vizsgálatát nem kell elvégezni, ha a  0 Hz – 300  GHz
közötti frekvenciatartományú elektromos, mágneses és elektromágneses terek lakosságra vonatkozó egészségügyi
határértékeiről szóló rendeletben rögzített határértékek szerint a  kockázatértékelés elvégzésére már sor került,
és a  munkavállalókra vonatkozóan betartják az  abban foglalt korlátozásokat, és ki van zárva az  egészségügyi és
biztonsági kockázat.
5. § (1) A  munkáltató a  műszaki fejlődést, valamint az  elektromágneses terek keletkezését a  forrásuknál ellenőrző
intézkedések rendelkezésre állását figyelembe véve köteles meghozni azokat az  intézkedéseket, amelyekkel
biztosítható az  elektromágneses terekből eredő munkahelyi kockázatok kiküszöbölése, vagy az  elérhető
legalacsonyabb szintre csökkentése.
(2) Ha a  kockázatértékelés alapján a  3.  §-ban meghatározott, valamint a  2. és a  3.  melléklet szerinti beavatkozási
szinteket túllépik – kivéve, ha a  4.  § (1)–(4)  bekezdésével összhangban elvégzett értékelések azt mutatják,
hogy a  vonatkozó expozíciós határértékeket nem lépték túl és a  biztonsági kockázatok kizárhatók –, ennek
megszüntetésére a  munkáltató műszaki és szervezési intézkedésekből álló cselekvési tervet köteles készíteni és
végrehajtani. A cselekvési tervet az alábbi szempontok figyelembevételével kell elkészíteni és végrehajtani:
a) elektromágneses tereknek való kisebb expozícióval járó más munkamódszerek alkalmazása;
b) az  elvégzendő munkától függően kisebb intenzitású elektromágneses teret kibocsátó berendezések
alkalmazása;
c) műszaki intézkedések megtétele az elektromágneses terek kibocsátásának csökkentése érdekében;
d) megfelelő elhatárolási és hozzáférési intézkedések megtétele;
e) elektromos tereknek való expozíció esetén az elektromos kisülések és érintési áramok jelentette kockázatok
műszaki eszközökkel és a  munkavállalók tájékoztatásával történő kezelésére szolgáló intézkedések és
eljárások megtétele;
f ) a  munkaeszközökre, munkahelyre és munkaállomás-rendszerekre vonatkozó megfelelő karbantartási
programok kialakítása;
g) munkahelyek és munkaállomások tervezése és kialakítása;
h) az expozíció időtartamának és intenzitásának korlátozása; és
i) megfelelő egyéni védőeszközök biztosítása.
(3) A kockázatértékelés alapján a munkáltató külön műszaki és szervezési intézkedéseket tartalmazó cselekvési tervet
készít és hajt végre, amelynek célja, hogy megelőzze a különösen veszélyeztetett munkavállalókat érintő közvetett
hatásokból eredő kockázatokat.
(4) A  munkáltatónak – ha különösen veszélyeztetett munkavállalót alkalmaz – az  intézkedéseket a  különösen
veszélyeztetett munkavállaló igényeihez kell hozzáigazítania. A  várandós nők esetében az  elektromágneses terek
lakosságra vonatkozó egészségügyi határértékeit kell megfelelően alkalmazni.
(5) A  kockázatértékelés alapján azokat a  munkahelyeket, ahol a  munkavállalók a  beavatkozási szinteket meghaladó
mértékű elektromágneses tereknek lehetnek kitéve, a munkahelyen alkalmazandó biztonsági és egészségvédelmi
jelzésekről szóló rendeletnek megfelelően jelzéssel kell ellátni, és a  belépést korlátozni kell. Ha az  e  területekre
való belépés egyéb okok miatt megfelelően korlátozott, és a  munkavállalókat tájékoztatják az  elektromágneses
terek által okozott kockázatokról, nincs szükség a  kifejezetten az  elektromágneses terekkel kapcsolatos belépési
korlátozásokra.
(6) A  munkavállalók nem tehetők ki az  egészségügyi vagy az  érzékelési határértéket meghaladó hatásoknak, kivéve,
ha a 3. § (4)–(9) bekezdésében meghatározott feltételek teljesülnek. Ha az expozíció a hozott intézkedések ellenére
meghaladja az  egészségügyi és az  érzékelési határértéket, a  munkáltató haladéktalanul megteszi a  szükséges
intézkedéseket annak érdekében, hogy az  expozíciót a  határérték alá csökkentse. A  munkáltató megállapítja és
rögzíti az egészségügyi és az érzékelési határértékek túllépésének az okait, és ennek megfelelően módosítja a védőés megelőző intézkedéseket az újbóli túllépés elkerülése céljából. A módosított védő- és megelőző intézkedéseket
dokumentálja, és megfelelő, nyomon követhető formában megőrzi.
(7) Ha a  3.  § (5)–(8)  bekezdése alkalmazandó, és a  munkavállaló átmeneti jellegű tünetek előfordulását észleli,
a  munkáltató aktualizálja a  kockázatértékelést és a  megelőző intézkedéseket, valamint tájékoztatja a  foglalkozásegészségügyi szolgálatot. Az  átmeneti jellegű tünetek körébe tartoznak az  időben változó mágneses terek által
előidézett érzékszervi hatások, az  agy működésére gyakorolt hatások és az  állandó mágneses terek előidézte
hatások.
6. § A munkáltató köteles az  Mvt. 55.  §-a és 59.  § (2)  bekezdése szerint az  elektromágneses terek kockázatainak
a  munkavégzés során kitett munkavállalókat és képviselőiket a  kockázatértékelés eredményéről tájékoztatni, és
oktatásukról gondoskodni az alábbiakra kiterjedően:
a) az e rendelet alapján megtett intézkedések;
b) az  expozíciós határértékek és a  beavatkozási szintek értéke és fogalma, a  hozzájuk kapcsolódó lehetséges
kockázatok és a meghozott megelőző intézkedések;
c) az expozíció lehetséges közvetett hatásai;
d) az elektromágneses tereknek való expozíció 4. §-sal összhangban elvégzett értékelésének, mérésének vagy
számításának eredményei;
e) az expozícióból eredő egészségkárosító hatások felismerésének és jelentésének módja;
f ) a  központi vagy a  perifériás idegrendszerre gyakorolt hatásokhoz kapcsolódó, átmeneti jellegű tünetek és
érzetek kialakulásának lehetősége;
g) a munkavállalók egészségi állapotának ellenőrzése;
h) az expozícióból eredő kockázatokat minimalizáló munkamódszerek;
i) különösen veszélyeztetett munkavállaló köre.
7. § (1) Az  elektromágneses terek jelentette kockázatra vonatkozó értékelés elkészítése munkaegészségügyi
szaktevékenységnek minősül.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti kockázatértékelést kizárólag munkaegészségügyi szakképesítéssel rendelkező személy
készítheti el.
(3) Az (1) bekezdés szerinti kockázatértékelés elkészítésére az OKK-OSSKI „Munkahelyi elektromágneses sugárvédelem”
elnevezéssel évente legalább egy alkalommal továbbképzési lehetőséget biztosít.
8. § (1) A  foglalkozás-egészségügyi szolgálat az  elektromágneses terek expozíciójának kitett munkavállalóról
az  egészségügyi és a  hozzájuk kapcsolódó személyes adatok kezeléséről és védelméről szóló törvény alapján,
a  munkaköri, szakmai és személyi higiénés alkalmasság orvosi vizsgálatáról és véleményezéséről szóló rendelet
szerint elvégzett vizsgálatok megállapításairól vezeti az egészségügyi dokumentációt.
(2) Az  elektromos terek és sugárzások okozta foglalkozási megbetegedést, munkabalesetet a  munkavédelemre
vonatkozó szabályok szerint be kell jelenteni, ki kell vizsgálni, és nyilvántartásba kell venni.
9. § (1) A  munkáltató a  telephely szerint illetékes kormányhivatalnak az  Országos Tisztifőorvosi Hivatal (a  továbbiakban:
OTH) által működtetett elektronikus rendszeren keresztül köteles bejelentést tenni az  ipari vagy egészségügyi
tevékenység során használt olyan elektromos, mágneses vagy elektromágneses teret kibocsátó berendezés esetén,
amelynél a  munkavállalót a  2. vagy a  3.  mellékletben meghatározott beavatkozási szint 20%-át elérő, vagy azt
meghaladó expozíció érheti.
(2) Az (1) bekezdés szerinti bejelentés kötelező adattartalma:
a) munkáltató neve, székhelye, telephelye,
b) tevékenység megnevezése,
c) sugárforrás műszaki adatai,
d) a számított vagy mért expozíció értéke,
e) expozícióval érintett munkavállalók száma.
(3) A bejelentés tudomásulvételét az OTH az általa működtetett elektronikus rendszeren keresztül, a  (2) bekezdésben
jelzett követelményeknek maradéktalanul megfelelő bejelentés beérkezését követően, de legfeljebb 8 napon belül
visszaigazolja.
(4) Az (1) bekezdés szerinti bejelentésről az OTH a (2) bekezdésben foglalt adattartalommal nyilvántartást vezet.
 (5) A  munkáltató a  bejelentett adatokban bekövetkező változást 15 napon belül köteles az  elektronikus rendszeren
keresztül az OTH-nak bejelenteni.
 (6) A  munkáltató a  4.  mellékletben felsorolt tevékenységek vonatkozásában az  (1)  bekezdésben meghatározott
expozíciós szinttel érintett munkakörökre készített kockázatértékelést a  telephely szerint illetékes
kormányhivatalhoz köteles jóváhagyásra benyújtani, aki azt a 4. § (5)–(7) bekezdésének történő megfelelés esetén
jóváhagyja.
(7) Az  e  rendeletben foglalt előírások betartását a  kormányhivatalok ellenőrzik. A  4.  mellékletben felsorolt
tevékenységek vonatkozásában az ellenőrzést kétévente meg kell ismételni.
10. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
11. § (1) A kockázatértékelés 7. § (2) bekezdése szerinti előírásainak az e  rendelet hatálybalépésétől számított három éven
belül kell eleget tenni.
(2) Az  e  rendelet hatálybalépésekor kifejtett, e  rendelet hatálya alá tartozó tevékenységek, illetve elektromágneses
teret létrehozó berendezések esetében e rendeletnek a kockázatértékelés elvégzésére, valamint a kockázatértékelés
alapján elvégzendő intézkedésekre vonatkozó előírásait a  kockázatértékelésnek az  Mvt. 54.  § (3)  bekezdésében
előírt soron következő felülvizsgálatakor kell első alkalommal alkalmazni.
12. § Ez a rendelet a munkavállalók fizikai tényezők (elektromágneses terek) által okozott kockázatoknak való expozíciójára
vonatkozó egészségügyi és biztonsági minimumkövetelményekről [20. egyedi irányelv a  89/391/EGK irányelv
16. cikke (1) bekezdésének értelmében] és a 2004/40/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26-i
2013/35/ EU irányelvnek való megfelelést szolgálja.
Balog Zoltán s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
43/2009. (VI. 12.) HM utasítása a honvédségi köztisztviselők, munkavállalók, katonai felsőoktatási intézmény ösztöndíjas hallgatói, valamint egyes honvédségi nyugdíjasok pihentetésével és a szociális gondoskodással kapcsolatos feladatokról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 52. §-a (1) bekezdésének f) pontja
alapján az alábbi
utasítást
adom ki: 1. § Az utasítás hatálya kiterjed
a) a Honvédelmi Minisztériumra (a továbbiakban: HM),
a miniszter közvetlen alárendeltségébe, közvetlen és fenntartói irányítása, valamint felügyelete alá tartozó szervezetekre (továbbiakban együtt: honvédelmi szervek),
b) a honvédelmi szerveknél foglalkoztatott köztisztviselőkre, munkavállalókra, c) a katonai felsőoktatási intézmény ösztöndíjas hallgatóira, továbbá
d) azon nyugdíjasokra, akik mint volt köztisztviselők,
munkavállalók honvédelmi szervektől kerültek nyugdíjazásra.
2. § (1) A honvédelmi szerveknél foglalkoztatott köztisztviselők, munkavállalók pihentetésével és szociális gondoskodásával kapcsolatban a személyi állomány pihentetésével és a szociális gondoskodással kapcsolatos feladatokról
szóló 31/2002. (V. 3.) HM rendelet (a továbbiakban: R.)
4–8. §-ait, valamint 16–21. §-ait kell megfelelően alkalmazni.
(2) A katonai felsőoktatási intézmény ösztöndíjas hallgatói pihentetésével és szociális gondoskodásával kapcsolatban az R. 4–6. §-ait, valamint 16–21. §-ait kell megfelelően alkalmazni.
(3) Azon nyugdíjasok pihentetésével és szociális gondoskodásával kapcsolatban, akik mint volt köztisztviselők, munkavállalók honvédelmi szervektől kerültek nyugdíjazásra, az R. 4. §-át, valamint 10–11. §-ait kell megfelelően alkalmazni.
3. § Ez az utasítás 2009. július 1-jén lép hatályba.
Budapest, 2009. június 4. Dr. Szekeres Imre s. k.,
honvédelmi miniszter