type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
15/2010. (II. 11.) AB végzése.  Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottságnak az országos népszavazás kitűzésére irányuló kezdeményezés aláírásgyűjtő ív mintapéldányának, illetve az azon szereplő kérdés hitelesítésével kapcsolatban hozott határozata ellen benyújtott kifogás alapján meghozta a következő
végzést: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 348/2009. (VIII. 14.) OVB határozata ellen benyújtott kifogás
tárgyában az eljárást megszünteti.
Az Alkotmánybíróság e végzését a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás 1. Országos népszavazási kezdeményezés aláírásgyűjtő ívének mintapéldányát nyújtották be hitelesítés céljából
az Országos Választási Bizottsághoz (a továb biak ban: OVB). Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Kezdeményezzük a vonatkozó jogszabályok módosítását úgy, hogy a kutya a sertéshez és a kacsához hasonlóan
minősüljön ehető haszonállatnak?”
Az OVB az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését a 348/2009. (VIII. 14.) OVB határozatával megtagadta.
Az OVB döntését azzal indokolta, hogy a kérdés összeegyeztethetetlen az Alkotmány és az országos népszavazásról
és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továb biak ban: Nsztv.) preambuluma alapján a népszavazás
alkotmányos szerepével és szabályaival. Az Nsztv. preambuluma szerint „a demokratikus hatalomgyakorlás része,
hogy az ország sorsát érintő legfontosabb ügyek eldöntésében, ille tő leg a képviseleti döntések befolyásolásában vagy
megváltoztatásában a nép közvetlenül, szavazás útján is részt vehessen”. Így „az ország sorsát érintő legfontosabb
ügyek eldöntésére szolgáló intézményt ezért nem lehet felhasználni abszurd vagy komolytalan kérdések felvetésére.
A Ve. 3. § d) pontja népszavazási eljárásban is kizárja a népszavazás alkotmányos intézményének rendeltetésével
ellentétes joggyakorlást”.
A kifogás előterjesztője a törvényes határidőn belül kifogást nyújtott be az Alkotmánybírósághoz az OVB határozatával
szemben. Álláspontja szerint az OVB nem tett eleget a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény
(a továb biak ban: Ve.) 29/B. § (2) bekezdés e) pontjában foglaltaknak, mivel nem jelölte meg azokat a jogszabályi
rendelkezéseket, amelyekre határozatát alapította. A kifogást tevő szerint az OVB-nek hivatkoznia kellett volna
az Nsztv. 10. §-ában szereplő valamely megtagadási okra. Mindezek alapján kérte az OVB fent hivatkozott
határozatának megsemmisítését és a testület új eljárásra utasítását.
2. A kifogás benyújtója 2009. október 27-én az Alkotmánybírósághoz érkezett levelében a 348/2009. (VIII. 14.) OVB
határozattal szemben korábban előterjesztett kifogását visszavonta.
Az Alkotmánybíróság az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 20. §-a alapján az arra jogosult indítványa
alapján jár el. A választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény 116. §-a alapján az országos népszavazásra is
alkalmazandó 77. § (6) bekezdés pedig kifejezetten rendelkezik a kifogás visszavonhatóságáról.
Tekintettel a kifogás visszavonására az Alkotmánybíróság az eljárást – az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről
és annak közzétételéről szóló, többször módosított és egységes szerkezetbe foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat
(ABK 2009. január, 3.) 31. § d) pontja alapján – megszüntette.
Az Alkotmánybíróság e végzésének közzétételét az OVB határozatának a Magyar Közlönyben való közzétételére
tekintettel rendelte el.
Budapest, 2010. február 9. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
424/2014. (XI. 3.) KE határozata magyarországi rendkívüli és meghatalmazott nagykövet kinevezéséhez való hozzájárulásról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés b)  pontja alapján – a  külgazdasági és külügyminiszter előterjesztésére –
hozzájárulok Kanthong Unakul rendkívüli és meghatalmazott nagykövetnek a  Thaiföldi Királyság magyarországi
rendkívüli és meghatalmazott nagykövetévé történő kinevezéséhez, budapesti székhellyel.
Budapest, 2014. október 10. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
15/2012. (XI. 23.) ONYF utasítása a Közszolgálati Szabályzatról.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjában meghatározott jogkörömben eljárva az alábbi utasítást
adom ki: 1. § A közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény 6. § 19. pontja alapján, a Nyugdíjbiztosítási Dolgozók
Szakszervezetének bevonásával és javaslatainak figyelembevételével a Mellékletben foglalt Közszolgálati Szabályzatot
adom ki. 2. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
3. § Hatályát veszti a Közszolgálati Szabályzatról szóló 27/2010. ONYF utasítás.
Prof. Dr. Mészáros József s. k.,
főigazgató


text:
1446/2014. (VII. 31.) Korm. határozata az M34 autópálya Vásárosnamény és Záhony közötti szakasza kiépítésének támogatásáról.
A Kormány
 1. egyetért az M34 autópálya Vásárosnamény és Záhony közötti szakasza kiépítésének szükségességével,
 2. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy gondoskodjon az  M34 autópálya Vásárosnamény és Záhony közötti
szakasza kiépítéséhez szükséges forrás tervezéséről az  Integrált Közlekedésfejlesztési Operatív Program keretén
belül.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a 2014–2020. programozási időszakra vonatkozó jogszabályi és eljárásrendi környezet
kialakítását követően azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
51/2017. (VI. 8.) ME határozata Magyarország Kormánya és a Tádzsik Köztársaság Kormánya közötti oktatási, tudományos és kulturális együttműködési megállapodás létrehozására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (1) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
az emberi erőforrások minisztere és a külgazdasági és külügyminiszter előterjesztése alapján
 1. egyetértek a  Magyarország Kormánya és a  Tádzsik Köztársaság közötti oktatási, tudományos és kulturális
együttműködési megállapodás (a továbbiakban: megállapodás) létrehozásával;
 2. felhatalmazom az emberi erőforrások miniszterét, hogy – az érintett miniszterekkel egyetértésben – a tárgyalásokon
részt vevő személyeket kijelölje;
 3. felhatalmazom az emberi erőforrások miniszterét vagy az általa kijelölt személyt, hogy a tárgyalások eredményeként
előálló szövegtervezetet a kézjegyével lássa el;
 4. felhívom a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy a  megállapodás létrehozásához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki;
 5. felhívom az emberi erőforrások miniszterét, a külgazdasági és külügyminisztert, valamint az igazságügyi minisztert,
hogy a  megállapodás létrehozását követően a  megállapodás szövegének végleges megállapítására való
felhatalmazásról szóló határozat tervezetét haladéktalanul terjesszék a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
138/2016. (V. 12.) KE határozata magyarországi rendkívüli és meghatalmazott nagykövet kinevezéséhez való hozzájárulásról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés b)  pontja alapján – a  külgazdasági és külügyminiszter előterjesztésére –
hozzájárulok Zeneemyadar Batbayar rendkívüli és meghatalmazott nagykövetnek Mongólia magyarországi
rendkívüli és meghatalmazott nagykövetévé történő kinevezéséhez, budapesti székhellyel.
Budapest, 2016. április 27. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
25/2018. (XI. 9.) EMMI utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva az alábbi utasítást adom ki:
1. § A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII. törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 38. § (2) bekezdése alapján 2018. november 1. napjától 2019. április 30. napjáig
terjedő időtartamra dr. Hankó Balázs Zoltánt az orvos- és egészségtudományi képzést folytató felsőoktatási
intézmények fejlesztéséért felelős miniszteri biztossá nevezem ki.
2. § A miniszteri biztos feladata az orvos- és egészségtudományi képzést folytató felsőoktatási intézmények fejlesztéseinek
összehangolása, ennek keretei között különösen:
a) az orvos- és egészségtudományi képzéseket folytató felsőoktatási intézmények intézményfejlesztési
elképzeléseinek nyomon követése, koordinálása a fenntartói által jóváhagyott intézményfejlesztési tervek
keretei között,
b) az orvos- és egészségtudományi felsőoktatási intézmények fejlesztésének szükségességére, a fejlesztések
lehetőségeire és irányaira vonatkozó javaslatok előkészítése, a jóváhagyott fejlesztési elképzelések szerinti
feladatok végrehajtásának összehangolása,
c) az egyetemi kórházak létrehozásával kapcsolatos feladatok koordinálása,
d) a klinikai feladatok finanszírozási kérdéseivel és az ehhez kapcsolódó erőforrás-gazdálkodással kapcsolatos
javaslatok kialakítása,
e) az a)–d) pont szerinti feladatkörökkel összefüggésben az emberi erőforrások minisztere által meghatározott
eseti, egyedi feladatok ellátása. 3. § A miniszteri biztos egyebekben ellátja az Emberi Erőforrások Minisztériuma Szervezeti és Működési Szabályzatáról
szóló 16/2018. (VII. 26.) EMMI utasítás miniszteri biztosra vonatkozó feladatait.
4. § A miniszteri biztos tevékenységét a miniszter az oktatásért felelős államtitkár útján irányítja. Az oktatásért felelős
államtitkár a miniszteri biztos irányításával kapcsolatos tevékenységének ellátása során szorosan együttműködik
az egészségügyért felelős államtitkárral.
5. § A miniszteri biztos a Ksztv. 38. § (9) bekezdés a) pontja szerint havi bruttó 373 950 Ft összegű díjazásra és az állami
vezetői juttatásokról szóló 275/2015. (IX. 21.) Korm. rendelet 3. § (1) bekezdés 6. pontjában meghatározott juttatásokra
jogosult.
6. § A miniszteri biztost tevékenysége ellátásában a Ksztv. 38. § (8) bekezdése szerinti titkárság nem segíti.
7. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
8. § Hatályát veszti a miniszteri biztos kinevezéséről szóló 58/2017. (XII. 22.) EMMI utasítás.
Dr. Kásler Miklós s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
195/2009. (IX. 15.) Korm. rendelete a honvédelmi és katonai célú építményekkel kapcsolatos építésfelügyeleti tevékenységről.
A Kormány az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62. § (1) bekezdés l) pontjában kapott
felhatalmazás alapján, az Alkotmány 35. § (1) bekezdés b) pontjában meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
A rendelet hatálya 1. § E rendeletet alkalmazni kell a sajátos építményfajták körébe tartozó honvédelmi és katonai célú építményekre
vonatkozó építésügyi hatósági engedélyezési eljárások szabályairól szóló kormányrendeletben meghatározott
építmények körében, az építőipari kivitelezési tevékenység
a) megkezdésére irányuló bejelentési eljárásra,
b) végzésének ellenőrzésére,
c) résztvevőinek ellenőrzésére, és
d) végzésével kapcsolatban megindult építésfelügyeleti hatósági eljárások lefolytatására.
A katonai építésfelügyeleti hatóság kijelölése 2. § (1) A Kormány az e rendelet hatálya alá tartozó építmények tekintetében az építőipari kivitelezési tevékenységgel
kapcsolatos építésfelügyeleti hatósági jogkör gyakorlójaként, országos ille té kességgel
a) első fokon a Honvédelmi Minisztérium Központi Ellenőrzési és Hatósági Hivatal vezetőjét,
b) másodfokon a honvédelemért felelős minisztert
(a továb biak ban együtt: katonai építésfelügyeleti hatóság) jelöli ki.
(2) A katonai építésfelügyeleti hatóság a hatósági jogkörének gyakorlása során csak a jogszabályoknak van alárendelve,
a közigazgatási hatósági eljárás során, valamint a közigazgatási hatósági ügyben hozandó döntésében nem
utasítható.
Építésfelügyeleti ellenőrzés 3. § Az építésfelügyeleti ellenőrzés célja a kivitelezési tevékenység során felhasznált építési célú termékek, építési
módszerek, eljárások használatának, valamint az építésügyi hatósági engedélyben, az épített környezet alakításáról és
védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény ben (a továb biak ban: Étv.), az országos településrendezési és építési
követelményekről szóló kormányrendeletben, a helyi építési szabályzatban és szabályozási tervben, továbbá a NATO
szabványokban, illetve egyéb jogszabályokban megfogalmazott követelmények teljesülésének ellenőrzése.
4. § (1) A honvédelemért felelős miniszter évente február 15-ig ellenőrzési tervet ad ki, amelyben
a) meghatározza
aa) az építésfelügyeleti célvizsgálatok szempontrendszerét,
ab) azokat a honvédelmi és katonai célú beruházásokat és építőipari kivitelezési tevékenységeket, amelyeknél
– a 6. § szerinti közreműködők bevonásával – összevont építésfelügyeleti ellenőrzést kell tartani, valamint
b) utóvizsgálati ellenőrzést ír elő azoknál a még folyamatban lévő építőipari kivitelezési tevékenységeknél,
amelyeknél a katonai építésfelügyeleti hatóság az építésfelügyeleti ellenőrzés során szabálytalanságot állapított
meg.
(2) Az első fokon eljáró katonai építésfelügyeleti hatóság az építésfelügyeleti ellenőrzéseinek megállapításairól
összefoglaló éves jelentést készít, amelyet évente január 31-ig köteles megküldeni a honvédelemért felelős
miniszternek.
5. § (1) Az építőipari kivitelezési tevékenység helyszíni ellenőrzését a katonai építésfelügyeleti hatóság két építésfelügyelője
egyidejűleg végzi.
(2) Az építésfelügyelő az ellenőrzési jogosultságát a helyszíni ellenőrzés megkezdésekor az 1. melléklet szerinti
építésfelügyelői igazolvány felmutatásával köteles igazolni.
(3) Az építésfelügyelői igazolványt a Magyar Honvédség központi nyilvántartásáért felelős szerve állítja ki. Az
építésfelügyelői igazolványok kezelésére, illetve kiadására a hivatásos, szerződéses és nyugállományú katonák,
valamint a honvédelmi ágazatban foglalkoztatott köztisztviselők és közalkalmazottak igazolványairól szóló miniszteri
rendelet igazolványok kezelésével, illetve kiadásával kapcsolatos szabályait kell meg fele lően alkalmazni.
6. § (1) A katonai építésfelügyeleti hatóság szükség esetén más – ellenőrzésre jogosult – hatósággal vagy szervezettel közös
ellenőrzést kezdeményez.
(2) A katonai építésfelügyeleti hatóság hatósági eljárása során építésügyi műszaki szakértőt, illetve minőségellenőrző
szervet rendelhet ki szakértőként.
7. § A katonai építésfelügyeleti hatóság ellenőrzi, hogy
a) az építtető – a jogszabályban meghatározott esetekben és módon – bejelentette-e az építőipari kivitelezési
tevékenység megkezdését, illetve az építőipari kivitelezési tevékenység végzését a katonai építésfelügyeleti
hatóság nem tiltotta-e meg,
b) az építőipari kivitelezési tevékenység résztvevői a kivitelezési tevékenység során közreműködnek-e, és
a kivitelezési tevékenység jellegének megfelelő képesítéssel, jogosultsággal rendelkeznek-e,
c) az építés helyszínén az építési napló a jogszabályban meghatározottak szerint rendelkezésre áll-e, azt
a jogszabályoknak megfelelő módon és tartalommal vezetik-e,
d) az építőipari kivitelezési tevékenység az építési engedélyezési és kivitelezési dokumentáció alapján,
a kivitelezésre vonatkozó jogszabályokban, illetve a szakmai és biztonsági elő írásokban foglaltak megtartásával
történik-e, ennek keretében különösen az építmény szerkezetére, a kivitelezés módszerére és technológiájára,
valamint az építési és bontási hulladék elhelyezésére vonatkozó követelményeket betartották-e,
e) az építményekre, építési termékek (anyagok, szerkezetek, berendezések) módszerek és eljárások műszaki
követelményeire és alkalmazására vonatkozó jogszabályokat, NATO-szabványokat, elő írásokat és engedélyekben
foglalt követelményeket az építési munka végzése során megtartották-e,
f) a felhasznált építési termékek rendelkeznek-e érvényes megfelelőség igazolással, a megfelelőség igazolást az arra
jogosult szervezet állította-e ki, és teljesíti-e a külön jogszabály elő írásait,
g) az építőipari kivitelezési tevékenységről szóló kormányrendelet szerint az építési szerződésre és a tervezési
szerződésre vonatkozó elő írások teljesültek-e.
8. § (1) A katonai építésfelügyeleti hatóság helyszíni ellenőrzéséről készített jegyzőkönyvének a közigazgatási hatósági
eljárás általános szabályairól szóló törvény ben meghatározottakon kívül tartalmaznia kell
a) az eljáró építésfelügyelő hivatali elérhetőségét,
b) az építtető nevét, címét, székhelyét,
c) az ellenőrzésben közreműködők nevét,
d) az engedélyes tervek tervezőjének nevét, címét, a tervezői engedély számát,
e) a kiviteli tervek tervezőjének nevét, címét, a tervezői engedély számát,
f) a kiviteli tervek tervellenőrének nevét, címét, tervellenőri jogosultságát,
g) a kivitelező nevét, címét, székhelyét, cégjegyzéki számát és a vállalkozási engedély számát,
h) a felelős műszaki vezető nevét, címét, névjegyzék számát,
i) az építési műszaki ellenőr nevét, címét, névjegyzék számát,
j) az ellenőrzött építmény rendeltetését, jellegét,
k) az építési engedély számát, keltét,
l) a kivitelezés bejelentési kötelezettségének teljesítését,
m) az építési tevékenység építési engedélynek való megfelelőségére, és az építési napló vezetésének jogszabálynak
való megfelelőségére vonatkozó megállapítást,
n) az építési munka készültségi fokát,
o) a fényképfelvételek darabszámát,
p) az ellenőrzés megállapításai alapján kezdeményezett intézkedést,
q) az építtető (illet ve megbízottja) nyilatkozatát arra vonatkozóan, hogy a jegyzőkönyvben foglaltakat megértette,
tudomásul vette, aláírásával a jegyzőkönyv egy példányának átvételét elismeri és az ellenőrzésből rá háruló
intézkedéseket megteszi, továbbá esetleges észrevételeit,
r) a felelős műszaki vezető nyilatkozatát arra vonatkozóan, hogy a jegyzőkönyvben foglaltakat megértette,
tudomásul vette, aláírásával a jegyzőkönyv egy példányának átvételét elismeri és az ellenőrzésből rá háruló
intézkedéseket megteszi, továbbá esetleges észrevételeit.
(2) A katonai építésfelügyeleti hatóság a jegyzőkönyv egy példányát az építési naplóhoz csatolja, a másik példány
a hatósági ügyirat része. A jegyzőkönyv egy-egy másolati példányát az építésügyi hatóság, illetve az építtető részére
küldi meg.
Az építőipari kivitelezési tevékenység megkezdésére irányuló bejelentés 9. § (1) Az építtető az építési engedélyhez kötött, vagy az építési szerződés szerinti öt millió forintot meghaladó építőipari
kivitelezési tevékenység megkezdését a kivitelezés megkezdése előtt tíz munkanappal az elsőfokú katonai
építésfelügyeleti hatóságnál köteles bejelenteni. A kivitelezési tevékenység megkezdésére, illetve az adatok
változására vonatkozó bejelentést a 2. melléklet szerinti adattartalommal kell előterjeszteni.
(2) Az elsőfokú katonai építésfelügyeleti hatóság a 2. melléklet szerint összeállított nyomtatványt ad ki.
(3) A katonai építésfelügyeleti hatóság az építőipari kivitelezési tevékenység megkezdését a bejelentéstől számított tíz
munkanapon belül – de legkésőbb a bejelentésben megjelölt kezdési napig – határozattal megtiltja, ha
a) a bejelentés tartalma és mellékletei nem felelnek meg a jogszabályi elő írásoknak, vagy
b) a kivitelezés megkezdésére, végzésére vonatkozó elő írások nem teljesülnek.
Építésfelügyeleti intézkedések 10. § (1) Ha a katonai építésfelügyeleti hatóság a helyszíni ellenőrzése során azt állapítja meg, hogy
a) a 7. §-ban megjelölt követelményeket megsértették, az Étv.-ben foglalt jogkövetkezményeket alkalmazza,
b) az építőipari kivitelezési tevékenységet az állékonyságot, az életet és egészséget, a közbiztonságot közvetlenül
veszélyeztetve végzik, az építőipari kivitelezési tevékenység során szabálytalanul végzett építési szerelési munka
vagy építési szerelési munkák összességének folytatását a helyszínen felvett jegyzőkönyvbe foglalt végzéssel
azonnal megtiltja és a szabálytalan állapot megszüntetését az ellenőrzéstől számított tíz munkanapon belül
fellebbezésre tekintet nélkül végrehajtható határozattal rendeli el.
(2) A katonai építésfelügyeleti hatóság a helyszínen ellenőrzi az (1) bekezdés szerint elrendelt döntései végrehajtásának
teljesítését.
(3) Az (1) bekezdés szerinti intézkedések esetében az építőipari kivitelezési tevékenység a jogszerű állapot helyreállítása
esetén a (2) bekezdés szerinti ellenőrzést köve tően a katonai építésfelügyeleti hatóság engedélyével folytatható.
11. § (1) Az építésfelügyeleti ellenőrzés lefolytatása során feltárt, a katonai építésfelügyeleti hatóság hatáskörébe nem tartozó
szabálytalanságokat is jegyzőkönyvben kell rögzíteni. A jegyzőkönyv másolatát és az egyéb bizonyítékokat meg kell
küldeni a hatáskörrel és ille té kességgel rendelkező hatóságnak.
(2) A katonai építésfelügyeleti hatóság a 7. § szerinti ellenőrzést az építmény használatbavételi engedélyének jogerőssé
válásáig indíthat.
(3) A katonai építésfelügyeleti hatósági eljárással kapcsolatban újrafelvételi kérelem nem nyújtható be.
12. § (1) Az építésfelügyeleti hatósági eljárásban a tervező, a tervellenőr, a felelős műszaki vezető, az építési műszaki ellenőr,
a beruházáslebonyolító és a vállalkozó (alvállalkozó) kivitelező ügyfélnek minősül, ha a katonai építésfelügyeleti
hatóság döntését ezen személyek feladat- és felelősségi körébe tartozó tevékenység alapozta meg.
(2) Az engedélyhez vagy bejelentéshez kötött tevékenységet végző személy kötelezésekor és bírságolásakor a katonai
építésfelügyeleti hatóság a jogerős és végrehajtható döntése egyidejű megküldésével az engedélyező, illetve
a bejelentés alapján vezetett névjegyzéket vezető szervnél a külön jogszabály szerinti eljárást kezdeményezi.
(3) Ha a kivitelezési dokumentáció tervezőjének, vagy a tervellenőrnek a nyilatkozata hiányzik, illetve nem felel meg az
építőipari kivitelezési tevékenységről szóló kormányrendeletben foglaltaknak, vagy tartalma valótlan, illetve ha
a tervező által készített kivitelezési dokumentáció szakszerűtlen vagy tartalma valótlan, akkor a katonai
építésfelügyeleti hatóság eljárást kezdeményez a tervezői, tervellenőri jogosultságról névjegyzéket vezető szervnél.
Nemzetbiztonsági és titokvédelmi követelmények 13. § (1) A 6. § (1) és (2) bekezdése alapján az építésfelügyeleti eljárásban közreműködő személynek rendelkeznie kell a külön
jogszabályokban meghatározott nemzetbiztonsági ellenőrzéssel, illetve a Nemzeti Biztonsági Felügyelet által kiadott
Személyi Biztonsági Tanúsítvánnyal.
(2) A 6. § (1) és (2) bekezdés szerinti közreműködés során a minősített dokumentáció védelméhez szükséges fizikai
biztonsági feltételek hiányában a dokumentumokba történő betekintésre és tervegyeztetésre a katonai
építésfelügyeleti hatóság hivatalos helyiségében kerülhet sor.
Az építésfelügyeleti hatósági nyilvántartások 14. § (1) A katonai építésfelügyeleti hatósági nyilvántartások vezetésének szabályaira a honvédelmi és katonai célú
építmények építésügyi hatósági nyilvántartásaira vonatkozó szabályok az irányadók.
(2) A katonai építésfelügyeleti hatóság nyilvántartást vezet
a) a 2. melléklet szerinti adattartalommal az építési tevékenység megkezdésével kapcsolatos adatokról,
b) a 3. melléklet szerinti adattartalommal az építésfelügyeleti hatósági ellenőrzésekről,
c) a 4. melléklet szerinti adattartalommal a kiszabott építésfelügyeleti bírságokról és azok behajtásáról.
Működési feltételek 15. § (1) A katonai építésfelügyeleti hatósághoz tartozó – köztisztviselői, hivatásos és szerződéses katonai – létszámot úgy kell
meghatározni, hogy a hatósági tevékenység folyamatos végzése biztosított legyen.
(2) A katonai építésfelügyeleti ellenőrzési tevékenységet, az építésfelügyeleti hatósági ügyek döntésre való szakmai
előkészítését, a döntés meghozatalát, végrehajtását ellátó építésfelügyelő foglalkoztatási feltétele a külön
jogszabályokban előírt nemzetbiztonsági ellenőrzés és a Nemzeti Biztonsági Tanúsítvány meglétén túl
a) köztisztviselő esetén az építésügyi és az építésfelügyeleti hatóságok kijelöléséről és működési feltételeiről szóló
kormányrendeletben foglalt alkalmazási feltételek teljesítése,
b) hivatásos és szerződéses állományú katona esetén
ba) a Magyar Honvédség egyes beosztásaihoz kapcsolódó munkaköri követelményekről szóló miniszteri
rendeletben foglaltak, valamint
bb) három év szakmai gyakorlat teljesítése.
(3) A katonai építésfelügyeleti hatóság hivatásos és szerződéses állományú tagjának a szakmai gyakorlati idejeként az
a) építési műszaki ellenőri,
b) felelős műszaki vezetői,
c) építőipari kivitelezési,
d) építésügyi hatósági,
e) építésfelügyeleti,
f) beruházói-műszaki (projekt menedzseri),
g) felsőoktatási intézményben építészeti-műszaki szaktárgy-oktatói,
h) építészeti-műszaki tervezési,
i) építésügyi műszaki szakértői,
j) katonai elhelyezési vagy ingatlankezelési
tevékenység folytatásának időtartamát kell figye lembe venni.
16. § A katonai építésfelügyeleti hatósági tevékenység minimális technikai feltételeit az 5. melléklet határozza meg.
Záró rendelkezések 17. § (1) Ez a rendelet 2009. október 1-jén lép hatályba.
(2) E rendelet rendelkezéseit – az építőipari kivitelezési tevékenység megkezdésének bejelentési kötelezettsége
kivételével – a rendelet hatálybalépése idején már folyamatban lévő építőipari kivitelezési tevékenységek esetében is
alkalmazni kell.
Bajnai Gordon s. k.,
miniszterelnök


text:
7/2011. (II. 11.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő
határozatot: 1. Az Alkotmánybíróság a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény 86. §-a alkotmányellenességének
megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
2. Az Alkotmánybíróság megállapítja: a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény 86. § (1) bekezdése és 131. §
(1) bekezdése alkalmazásakor az Alkotmány 57. § (5) bekezdésén alapuló alkotmányos követelmény, hogy
becsületsértési ügyekben a sértett panasszal élhet a szabálysértési hatóságnak az eljárást a szabálysértésekről szóló
1999. évi LXIX. törvény 131. § (1) bekezdése alapján megszüntető határozatával szemben.
3. Az Alkotmánybíróság a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény végrehajtásáról szóló 11/2000. (II. 23.) BM
rendelet 17. § (2) bekezdésének megsemmisítését kezdeményező indítvány alapján indult eljárást megszünteti.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. Az indítványozó a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény (a továbbiakban: Sztv.) 86. §-a, másodsorban pedig
a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény végrehajtásáról szóló 11/2000. (II. 23.) BM rendelet (a továbbiakban:
BM rendelet) 17. § (2) bekezdése megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Álláspontja szerint az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében biztosított jogorvoslathoz való jogtól fosztja meg
az érintetteket az Sztv. 86. §-a azáltal, hogy kizárja a jogorvoslatot, ha az eljárást becsületsértési ügyben azért szüntetik
meg, mert a sértett nem jelent meg a meghallgatáson és távolmaradását alapos okkal nem mentette ki, vagy azért
nem volt idézhető, mert lakcímváltozását nem jelentette be, illetve magánindítványát visszavonta.
Az indítványozó álláspontja szerint ugyanis az Sztv. 132. §-ában említett panasz nem a békéltető eljárás körében
hozott határozatra vonatkozik. Megjegyzi azonban az indítványozó, hogy ha az Alkotmánybíróság álláspontja ettől
eltérő, akkor a határozat közléséről szóló BM rendelet 17. § (2) bekezdésének megsemmisítését kezdeményezi.
Az alapján ugyanis kizárólag az Sztv. 86. § (1) bekezdése, a 88. § (1) bekezdése és a 121. § (1) bekezdése alapján hozott,
az eljárást megszüntető határozatot kell közölni a sértettel és képviselőjével, az Sztv. 131. §-a alapján hozott döntést
nem.
Végül alkotmányellenesnek tartja az indítványozó, hogy a szabálysértési hatóság az eljárást megszüntető határozatát
kizárólag a sértettel és képviselőjével közli, az eljárás alá vont féllel nem.
II. 1. Az Alkotmánynak az indítvánnyal érintett rendelkezése:
„57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan
bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot
– a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan – a jelenlévő országgyűlési képviselők
kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.”
2. Az indítvány által érintett, hatályos jogszabályi rendelkezések:
Sztv.
„84. § (1) A szabálysértési hatóság az eljárást határozattal megszünteti, ha
a) a cselekmény nem szabálysértés, vagy azt nem a felelősségre vont személy követte el;
b) az eljárás adatai alapján nem állapítható meg szabálysértés elkövetése, az eljárás alá vont személy kiléte, illetve
tartózkodási helye és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
c) az eljárás alá vont személy meghalt;
d) a felelősséget kizáró ok áll fenn;
e) a cselekmény miatt büntetőeljárás van folyamatban, vagy a cselekményt büntető- vagy szabálysértési eljárás
keretében jogerősen elbírálták;
f) a cselekmény olyan kötelesség megszegésében áll, amelyet jogerős egyedi államigazgatási határozat állapított
meg;
g) elévülés miatt nincs helye felelősségre vonásnak;
h) az eljárás alá vont személy felelősségre vonása nélkül alkalmaz elkobzást.”
„86. § (1) A szabálysértési hatóságnak a 79–81. §-a, valamint 128/A. § (3) bekezdése alapján hozott határozatával,
illetőleg intézkedésével szemben az eljárás alá vont személy és jogi képviselője, valamint a rendbírsággal sújtott
személy, a 84. § alapján hozott határozatával szemben a sértett panaszt tehet. A 74/A. § (8) bekezdése alapján hozott
határozattal szemben az eljárás alá vont személy és jogi képviselője, valamint a sértett és jogi képviselője panaszt
tehet.”
„131. § (1) A szabálysértési hatóság az eljárást a 84. §-ban meghatározott okokon kívül is megszüntetheti, ha a sértett,
a) a meghallgatáson nem jelent meg és magát alapos okkal nem menti ki, vagy azért nem volt idézhető, mert
lakcímének változását nem jelentette be;
b) a magánindítványt visszavonta.”
III. Az indítvány részben megalapozott.
1. Az Alkotmánybíróság az indítvánnyal összefüggésben elsőként azt vizsgálta, hogy az indítvány tárgya nem minősül-e
ítélt dolognak. Az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított és
egységes szerkezetbe foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (ABK 2009. január, 3., a továbbiakban: Ügyrend) 31. §
c) pontja értelmében „ítélt dolog” címén az eljárás megszüntetésének van helye, ha az indítvány az Alkotmánybíróság
által érdemben már elbírált jogszabállyal azonos jogszabály (jogszabályi rendelkezés) felülvizsgálatára irányul és
az indítványozó az Alkotmánynak ugyanarra a §-ára, illetőleg alkotmányos elvére (értékére) – ezen belül – azonos
alkotmányos összefüggésre hivatkozva kéri az alkotmánysértés megállapítását. Az Alkotmánybíróság gyakorlata
szerint az indítványban felvetett kérdés akkor res iudicata, ha az újabb indítványt ugyanazon jogszabályi
rendelkezésre vonatkozóan azonos okból vagy összefüggésben terjesztik elő. (1620/B/1991. AB határozat, ABH 1991,
972, 973.)
Amennyiben az újabb indítványt más okra, illetve más alkotmányossági összefüggésre alapítják, az Alkotmánybíróság
az újabb indítvány alapján érdemben vizsgálódik. [35/1997. (VI. 11.) AB határozat, ABH 1997, 200, 212.; 17/1999.
(VI. 11.) AB határozat, ABH 1999, 131, 133.; 5/2002. (II. 22.) AB határozat, ABH 2002, 78, 81.; 37/2004. (X. 15.) AB
határozat, ABH 2004, 908, 911.]
Az Alkotmánybíróság az Sztv. 86. § alkotmányosságát az Alkotmány 57. § (5) bekezdése szempontjából a 86/2009.
(IX. 24.) AB határozatában vizsgálta. Az indítványozó e korábbi ügyben azt kifogásolta, hogy az Sztv. kizárja
a kényszerintézkedésekkel szembeni panaszjogot, mivel a jogszabály alapján a panaszt a határozat közlésétől
számított 8 napon belül kell benyújtani. Hatósági intézkedés esetén azonban határozat nem születik, ezért
az indítványozó úgy vélte, az ellen panaszt sem tehet.
Az Alkotmánybíróság ezzel szemben a 86/2009. (IX. 24.) AB határozatban úgy foglalt állást, hogy „[m]iután az
Sztv. 86. §-a egy speciális jogorvoslati formát szabályoz, nem állapítható meg az Alkotmány 57. § (5) bekezdésének
sérelme [...]. A panasz intézménye épp azt hivatott biztosítani, hogy az Sztv. 86. § (1) bekezdésében felsorolt
döntésekkel szemben is biztosított legyen a jogorvoslat” (ABH 2009, 811, 823.).
A jelen eljárás alapjául szolgáló indítvány ugyan érdemben elbírált jogszabályi rendelkezéssel azonos jogszabályi
rendelkezésre irányul, és az indítványozó az Alkotmány ugyanazon rendelkezésére hivatkozott, az ügy nem tekinthető
ítélt dolognak. Az indítványozó ugyanis más összefüggésben kérte az Sztv. 86. § alkotmányellenességének
megállapítását, ezért az Alkotmánybíróság az indítvány által felvetett alkotmányossági kérdéseket érdemben
vizsgálta.
2.1. Az Alkotmány 57. § (5) bekezdése mindenki számára biztosítja a jogorvoslat jogát az olyan bírói, államigazgatási vagy
más hatósági döntés ellen, amely jogát vagy jogos érdekét sérti. Az alkotmánybírósági gyakorlat szerint ez az alapjog
megköveteli, hogy az érdemi, ügydöntő, az érintett helyzetét, jogait lényegesen befolyásoló határozat tekintetében
a jogorvoslat biztosítsa a döntést hozó szervtől eltérő más szerv részéről a felülvizsgálatot, az állásfoglalást a döntés
helyessége, törvényessége tekintetében, esetleg a döntés megváltoztatását vagy hatályon kívül helyezését. Vagyis
a jogorvoslathoz való jog, mint alkotmányos alapjog immanens tartalma az érdemi határozatok tekintetében a más
szervhez vagy [...] ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz fordulás lehetősége. Ugyanakkor az ilyen
felülvizsgálatot nem biztosító jogorvoslat nem feltétlenül alkotmányellenes a nem érdemi, nem ügydöntő
határozatok esetén. [5/1992. (I. 30.) AB határozat, ABH 1992, 27, 31.]
Az Alkotmánybíróságnak ezért elsőként azt kellett megvizsgálnia, hogy a becsületsértés miatt indult szabálysértési
eljárás során az eljárás megszüntetéséről hozott határozat olyan érdemi döntésnek minősül-e, amellyel szemben
az érintett számára jogorvoslatot kell biztosítani.
A becsületsértés szabálysértése a becsületsértés elnevezésű bűncselekmény kisebb súlyú alakzata, amely a becsület
csorbítására alkalmas kifejezés használatával vagy egyéb ilyen cselekmény elkövetésével valósítható meg. Ahogyan
azt az 1233/B/1995. AB határozat hangsúlyozta, „a verbális becsületsértés jelenleg tehát általában szabálysértésként
minősül” (ABH 2000, 619, 623.).
A becsületsértés miatt indult szabálysértési eljárás megindításának a feltétele a magánindítvány, vagyis a sértett
nyilatkozata, amelyben kifejezetten kéri a szabálysértési hatóságot, hogy az elkövetett szabálysértésért az elkövetőt
vonja felelősségre [Sztv. 138. § (2) bekezdés]. A szabálysértési eljárás meghallgatással indul, amelyre a szabálysértési
hatóság megidézi a feleket, és megkísérli a felek kibékítését. A békítés eredményes, ha a sértett visszavonja
a magánindítványt. Ha viszont eredménytelen, az általános szabályok szerint folyik tovább az eljárás [Sztv. 130. §
(3) bekezdés].
A becsületsértés miatt indult szabálysértési eljárás – a többi szabálysértési eljáráshoz hasonlóan – tartalmilag kétfajta
érdemi határozattal zárulhat. Egyrészt a szabálysértési felelősséget megállapító és szankciót kiszabó határozattal
[Sztv. 87. § (1) bekezdés], másrészt az eljárást megszüntető határozattal [Sztv. 84. § (1) bekezdés]. A becsületsértési
ügyek erősen személyes jellegére tekintettel az Sztv. sajátos eljárást megszüntető okként tekint a büntetőigényt érintő
érdekmúlásra, amelyre a törvény a sértett különböző megnyilvánulásai alapján következtet. Az Sztv. 131. §
(1) bekezdése alapján a szabálysértési hatóság megszünteti az eljárást, (1) ha a sértett a meghallgatáson nem jelenik
meg és magát alapos okkal nem menti ki, (2) ha a sértett nem idézhető, mert lakcímváltozását nem jelentette be,
(3) ha magánindítványát visszavonta. A sértett mulasztásának a jogkövetkezménye tehát az eljárás hivatalból való
megszüntetése.
Az Sztv. 131. § (1) bekezdés alapján hozott eljárást megszüntető határozat érdemi döntés, amely a sértett helyzetét,
jogait lényegesen érinti. Az ilyen határozat elleni jogorvoslat szükségessége az Alkotmány jogorvoslatot biztosító
57. § (5) bekezdéséből következik. Becsületsértési ügyekben a sértettnek lehetőséget kell biztosítani arra, hogy
a szabálysértési eljárás megszüntetésére okot adó körülmények fennállását vitassa. [Például, hogy az általa benyújtott
igazolással, adott esetben a postai kézbesítéssel kapcsolatban érvelhessen az eljárást megszüntető döntéssel
szemben, vagy éppen azt kifogásolhassa, hogy beadványát a hatóság – tévesen – a magánindítvány visszavonásaként
értelmezte.]
2.2. Az Sztv. 131. § (1) bekezdése alapján hozott eljárást megszüntető határozat tehát az ügy érdemében hozott olyan
döntés, amellyel szemben az Sztv. kifejezetten nem biztosít jogorvoslatot. A panasz jogintézményéről rendelkező
Sztv. 86. § (1) bekezdése ugyanis külön nem említi, hogy az Sztv. 131. § (1) bekezdése alapján, a békítő eljárás során
hozott eljárást megszüntető határozatok ellen panaszt lehetne benyújtani. Az indítványozó ezt az alkotmányossági
problémát az Sztv. 86. §-a megsemmisítésével tartja orvosolhatónak.
Az alkotmányellenességet azonban az Sztv. vonatkozó rendelkezéseinek az Alkotmány 57. § (5) bekezdésével
összhangban nem lévő értelmezése okozza.
Az Sztv. 84. § (1) bekezdése a szabálysértési eljárás megszüntetésének egyes eseteit szabályozza. A szabálysértési
hatóságnak az Sztv. 84. § (1) bekezdése alapján hozott, az eljárást megszüntető határozatával szemben panasz
terjeszthető elő.
Az Sztv. XIII. fejezete becsületsértési ügyekben az általános szabályok eltérő alkalmazását írja elő. Az Sztv. 131. §
(1) bekezdése például az Sztv. 84. § (1) bekezdésében foglalt eljárást megszüntető okok mellett további két, az eljárás
megszüntetésére okot adó körülményt sorol fel. Kifejezetten nem zárja és alkotmányosan nem is zárhatná ki, hogy
a sértett panasszal élhessen e megszüntető határozatokkal szemben. A panaszjogról viszont nem tesz említést.
Tekintettel azonban arra, hogy az Sztv. 131. § (1) bekezdése az általános rendelkezésekhez képest további két
megszüntetési okot határoz meg, becsületsértési ügyekben az eljárás megszüntetésére az Sztv. 84. §-a, 86. §-a
és 131. §-a együttes alkalmazása alapján kerül sor. Ez azt jelenti, hogy az Sztv. 86. § (1) bekezdésének „a 84. § alapján
hozott határozatával szemben a sértett panaszt tehet” szövegrészébe beleértendő az Sztv. 131. § (1) bekezdése
szerinti eljárást megszüntető határozat. Ezt az értelmezést támasztja alá az Sztv. 132. §-a, amely szerint
a „becsületsértési ügyekben emelt kifogást, illetőleg panaszt az iratokkal együtt [...] közvetlenül az illetékes bírósághoz
kell megküldeni”, s a panaszt a bíróság bírálja el. Ez utóbbi rendelkezés nem csupán az Sztv. 84. § (1) bekezdése, hanem
az Sztv. 131. § (1) bekezdése alapján hozott eljárást megszüntető határozatok elleni panaszra is irányadó.
2.3. Az Alkotmánybíróság a 38/1993. (VI. 11.) AB határozatban kifejtette: „Az Alkotmánybíróságnak a jogszabály
alkotmányossági vizsgálata során az Alkotmány értelmezésével meg kell állapítania, hogy az adott jogszabályi
rendelkezés tárgyában melyek az alkotmányos követelmények. A jogszabály alkotmányos, ha ezeknek megfelel.
A megfelelés megállapítása logikailag elkerülhetetlenné teszi azonban a vizsgált jogszabály értelmezését is.
Az Alkotmánybíróság mindig az Alkotmány és a vizsgált jogszabály egymásra tekintettel értelmezett megfelelését
vagy ellentétét állapítja meg. A norma alkotmányosságának megállapítása egyben a norma alkotmányos
értelmezéseinek tartományát is kijelöli: a norma mindazokban az értelmezéseiben alkotmányos, amelyek az adott
ügyben megállapított alkotmányi követelményeknek megfelelnek. A jogrendszer egysége is megköveteli, hogy
minden jogszabályt ne csupán önmagában és funkcióját tekintve, hanem mindenekelőtt az Alkotmánnyal való
összhangjára figyelemmel értelmezzenek, függetlenül attól is, hogy a jogszabály az Alkotmány előtt vagy után
keletkezett-e.” [ABH 1993, 256, 267.; megerősítve: 23/1995. (IV. 5.) AB határozat, ABH 1995, 115, 121.; 4/1997. (I. 22.) AB
határozat, ABH 1997, 41.; 22/1999. (VI. 30.) AB határozat, ABH 1999, 176, 201.; az újabb gyakorlatban: 22/2005. (VI. 17.)
AB határozat, ABH 2005, 246.; 28/2005. (VII. 14.) AB határozat, ABH 2005, 290.; 75/2008. (V. 29.) AB határozat, ABH 2008,
651, 665.; 47/2009. (IV. 21.) AB határozat, ABH 2009, 341, 357–358.; 74/2009. (VII. 10.) AB határozat, ABH 2009, 750, 766.]
Jelen ügyben az Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy az Sztv. 86. § (1) bekezdésének és az Sztv. 131. §
(1) bekezdésének az az értelmezése van összhangban az Alkotmány 57. § (5) bekezdésével, amely szerint
becsületsértési ügyekben minden, az eljárás megszüntetéséről döntő határozat ellen biztosítani kell a panaszjogot.
Ezt figyelembe véve az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény
86. § (1) bekezdése és 131. § (1) bekezdése alkalmazásakor az Alkotmány 57. § (5) bekezdésén alapuló alkotmányos
követelmény, hogy becsületsértési ügyekben a sértett panasszal élhet a szabálysértési hatóságnak az eljárást az
Sztv. 131. § (1) bekezdése alapján megszüntető határozatával szemben.
Az Alkotmánybíróság az alkotmányos követelmény megállapítása miatt az Sztv. 86. §-a megsemmisítésére irányuló
indítványt elbíráltnak tekintette és elutasította.
3.1. Az Alkotmánybíróság a következőkben azt az indítványi elemet vizsgálta, amely a BM rendelet 17. § (2) bekezdésének
megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
Az Alkotmánybíróság észlelte, hogy az indítvány benyújtását követően megalkotott, a helyszíni bírságolás részletes
szabályairól szóló 10/2000. (II. 23.) BM rendelet, valamint a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény
végrehajtásáról szóló 11/2000. (II. 23.) BM rendelet módosításáról szóló 64/2009. (XII. 17.) IRM rendelet 4. §
(2) bekezdése az indítványban támadott BM rendelet 17. § (2) bekezdését 2010. január 1-jével hatályon kívül helyezte.
Az Ügyrend 31. § a) pontja alapján az Alkotmánybíróság az eljárást megszünteti, ha az indítvány benyújtása után
a vizsgálat alá vont jogszabály hatályát vesztette, és ezzel az indítvány tárgytalanná vált. Az Alkotmánybíróság ezért
a BM rendelet 17. § (2) bekezdésének megsemmisítését kezdeményező indítvány alapján indult eljárást megszüntette.
3.2. Az indítványozó beadványában felhívta a figyelmet arra, hogy az indítvány benyújtásakor még hatályos BM rendelet
17. § (2) bekezdése nem tette a szabálysértési hatóságok kötelességévé, hogy az eljárást megszüntető határozatokat
az eljárás alá vont személlyel is közöljék.
Az Alkotmánybíróság megjegyzi, hogy az Sztv. az eljárást megszüntető határozat elleni panaszjogot jelenleg kizárólag
a sértett és képviselője számára tartja fenn. A BM rendelet pedig – ennek megfelelően – a panasz benyújtására
jogosultak számára tette kötelezővé a határozat közlését. Tekintettel arra, hogy az indítványozó nem vitatta
az Sztv.-nek azt a megoldását, amely az eljárást megszüntető határozattal szemben az eljárás alá vont személy számára
nem biztosít jogorvoslatot, ezért az Alkotmánybíróság ebben a határozatban erről az alkotmányossági kérdésről nem
hozhatott döntést.
Az Alkotmánybíróság az alkotmányos követelmény megállapítására és az ügy elvi jelentőségére tekintettel rendelte el
határozatának a Magyar Közlönyben való közzétételét.
Budapest, 2011. február 8. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke,


text:
84/2011. (IV. 7.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdése j) pontja, valamint a Magyar Köztársaság kitüntetéseiről szóló 1991. évi
XXXI. törvény 2. § (1) bekezdése alapján a külügyminiszter előterjesztésére
Allemann Peternek, Brenni Paolo Chorherrnek és Merki Martinnak a
MAGYAR KÖZTÁRSASÁGI ARANY ÉRDEMKERESZT (polgári tagozat) kitüntetést adományozom.
Budapest, 2011. március 29. Schmitt Pál s. k.,
köztársasági elnök


text:
72/2010. (VII. 8.) HM utasítása a Honvédelmi Minisztérium szervezeti és működési rendjének ideiglenes meghatározásáról.
A jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény 49. § (1) bekezdésében és a központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány
tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 60. § (2) bekezdésében foglalt jogkörömben a következő
utasítást adom ki: 1. § (1) A Honvédelmi Minisztérium szervezeti és működési rendjét – a minisztérium új Szervezeti és Működési Szabályzatának
hatálybalépéséig terjedő időre – a mellékletben foglaltak szerint szabályozom.
(2) Ha ez az utasítás eltérően nem rendelkezik, a minisztérium szervezeti és működési rendjére – a Magyar Köztársaság
minisztériumainak felsorolásáról szóló 2010. évi XLII. törvény, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok
jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény rendelkezéseinek figyelembevételével – a Honvédelmi Minisztérium
Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 82/2006. (MK 94.) HM utasítást kell megfelelően alkalmazni.
2. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Hende Csaba s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
30/2018. (XI. 9.) EMMI utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva az alábbi utasítást adom ki:
1. § A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII. törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 38. § (2) bekezdése alapján 2018. november 1. napjától 2019. április 30. napjáig
Vartus Gergelyt az E-health koordinációval kapcsolatos feladatok ellátásáért felelős miniszteri biztossá nevezem ki.
2. § A miniszteri biztos feladatai:
a) az E-health projektek sikeres megvalósításához szükséges folyamatok koordinálása, stratégiai összehangolása
más ágazati fejlesztésekkel,
b) a programok végrehajtásához szükséges döntés-előkészítési és jogalkotási munkálatok felügyelete,
c) a fejlesztésbe bevont egyes elektronikus ügyintézéshez kapcsolódó szervezetekkel való együttműködés által
a gyorsabb és hatékonyabb feladatmegoldás elősegítése,
d) a rendelkezésre álló hazai és uniós források ágazati szempontból leghatékonyabb felhasználásának elősegítése,
e) a korábbi E-health projektekkel történő fejlesztési irányok összehangolása és szintetizálása,
f ) a programozási időszak E-health stratégiai folyamatok irányvonalainak kijelölésével kapcsolatos javaslatok
megfogalmazása, és a kapcsolódó uniós források lehívásának lehetőségének vizsgálata,
g) az ágazati fejlesztések összehangolásával kapcsolatos együttműködés a Digitális Jólét Programért felelős
miniszterelnöki biztossal vagy az általa kijelölt személlyel,
h) az a)–f ) pont szerinti feladatkörökkel összefüggésben az emberi erőforrások minisztere által meghatározott
eseti, egyedi feladatok ellátása. 3. § A miniszteri biztos egyebekben ellátja az Emberi Erőforrások Minisztériuma Szervezeti és Működési Szabályzatáról
szóló 16/2018. (VII. 26.) EMMI utasítás miniszteri biztosra vonatkozó feladatait.
4. § A miniszteri biztos tevékenységét a miniszter az egészségügyért felelős államtitkár útján irányítja.
5. § A miniszteri biztos a Ksztv. 38. § (9) bekezdés a) pontja szerint havi bruttó 250 000 Ft összegű díjazásra jogosult,
juttatásokban nem részesül.
6. § A miniszteri biztost tevékenysége ellátásában a Ksztv. 38. § (8) bekezdése szerinti titkárság segíti.
7. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
8. § Hatályát veszti a miniszteri biztos kinevezéséről szóló 50/2017. (X. 13.) EMMI utasítás.
Dr. Kásler Miklós s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
1016/E/2007. AB végzés.  Az Alkotmánybíróság mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség vizsgálata tárgyában meghozta az alábbi
Az Alkotmánybíróság a magyar zsidóságot ért üldözés
megbélyegezéséről és következményeinek enyhítéséről
szóló 1946. évi XXV. törvény 1–2. §-aival, a Párizsi Békeszerződésről szóló 1947. évi XVIII. törvény 27. cikk
1. pontjával, valamint a Polgári Törvénykönyvről szóló
1959. évi IV. törvény 602. § (1) bekezdésével összefüggésben előterjesztett indítványt visszautasítja.
I. 1. Az indítványozó az ún. svájci alvószámlák ügyével
kapcsolatosan fordult az Alkotmánybírósághoz. Ezen
számlákra 1945 előtt zsidó származású személyek menekítették vagyonukat, többségük azonban a második világháború során eltűnt, meghalt. Az indítványozó örökösként
próbálta számlával kapcsolatos igényét érvényesíteni. Az
indítványozó 2005-ben az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyetteséhez fordult, aki OBH
3129/2005. számú jelentésben megállapította, hogy
„a svájci alvószámlák ügyének rendezése, e körben különösen a tulajdoni igények elbírálási feltételei – jogszabályi
vagy bármely formában történő – meghatározásának, illetve a tulajdoni igények elbírálására vonatkozó érdemi döntések elmaradása” az Alkotmány 13. §-át és 2. § (1) bekezdését sértik. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának egy másik, az OBH 2975/2007. számú jelentése a követelés jogalapja tekintetében a korábbi OBH álláspontot
megerősítette.
Az indítványozó igényének érvényesítésére – az OBH
jelentések tartalmát is figyelembe véve – bírósághoz fordult. A bíróság az indítványozó keresetét jogerősen elutasította, álláspontja szerint államközi szerződés – jelen ügyben a Svájci Államszövetség és a Magyar Népköztársaság
között 1973. március 26-án kelt Megállapodás – magánfelek számára jogalapot nem képez.
A fenti tényállást is figyelembe véve az indítványozó az
Alkotmánybírósághoz benyújtott beadványaiban mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítását kérte az „OBH 3129/2005. ügyben”. Véleménye szerint az OBH jelentés alapján vizsgálandó az „1949. évi
XX. tv. 13. § (1) jogalkotói mulasztás”. Az indítványozó
kifejtette, hogy a magyar zsidóságot ért üldözés megbélyegezéséről és következményeinek enyhítéséről szóló
1946. évi XXV. törvény 1–2. §-ai, a Párizsi Békeszerződésről szóló 1947. évi XVIII. törvény 27. cikk 1. pontja,
valamint a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi
IV. törvény 602. § (1) bekezdései alapján „1973–1997. között az állam hallgatásával megakadályozta az öröklés
rendjét”. Az indítványozó kérelmeihez több – az ügyével
kapcsolatos – dokumentumot is mellékelt.
2. Az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 22. § (2) bekezdése szerint
az indítványnak a kérelem alapjául szolgáló ok megjelölése mellett határozott kérelmet kell tartalmaznia. Jelen ügyben az indítványozó által benyújtott határozott kérelem annak vizsgálatára irányul, hogy az OBH jelentések alapján
fennáll-e mulasztásban megnyilvánuló alkotmánysértés.
Az Alkotmánybíróságnak azonban sem az Alkotmány,
sem pedig az Abtv. alapján nincs hatásköre OBH jelentés
alapján történő vizsgálatra. Az Abtv. jelölt 22. § (2) bekezdése, valamint az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított és
egységes szerkezetbe foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat
(ABK 2009. január, 3.; a továbbiakban: Ügyrend) 21. §
(2) bekezdése alapján kialakult gyakorlat szerint nem elegendő az Alkotmány egyes rendelkezéseire hivatkozni: az
indítványban meg kell indokolni, hogy az Alkotmány
egyes felhívott rendelkezései miért és mennyiben sérülnek
(pl.: 440/1993. AB végzés, ABH 1993, 910–911.;
472/B/2000. AB határozat, ABH 2001, 1655.;
574/B/2000. AB végzés, ABH 2001, 1658.). Az indítvány
e feltételeknek sem felel meg.
A fentiek alapján az Alkotmánybíróság részben hatáskör hiánya [Ügyrend 29. § b) pontja], részben az indítvány
hiányos volta [Ügyrend 29. § d) pontja] alapján az indítványt érdemi vizsgálat nélkül visszautasította.
Budapest, 2010. március 30. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
96/2003. (IX. 23.) OGY határozata az óvoda- és iskolabezárások okait vizsgáló bizottság tisztségviselőinek és tagjainak megválasztásáról.
Az Országgyűlés az óvoda- és iskolabezárások okait
vizsgáló bizottság felállításáról szóló 92/2003. (IX. 19.)
OGY határozatának 3. és 4. pontja alapján a vizsgáló
bizottság tisztségviselőinek és tagjainak a következőket
választja meg:
Társelnök: Jauernik István (MSZP) Társelnök: Lezsák Sándor (MDF)
Tagok: Rózsa Endre (MSZP)
Dr. Steiner Pál (MSZP)
Dr. Juhos Katalin (Fidesz)
Pánczél Károly (Fidesz)
Révész Máriusz (Fidesz)
Gusztos Péter (SZDSZ)
Dr. Szili Katalin s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
287/2011. (XI. 10.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdése j) pontja, valamint a Magyar Köztársaság kitüntetéseiről szóló 1991. évi XXXI. törvény
2. § (1) bekezdése alapján a miniszterelnök előterjesztésére
a chicagói magyar közösség, a magyar kulturális értékek megőrzése és bemutatása, magyar fiatalok tanulmányainak
támogatása érdekében végzett sokoldalú tevékenysége elismeréseként Krémer Sándornak, a Chicagói Magyar Klub elnökének a
MAGYAR KÖZTÁRSASÁGI ÉRDEMREND lovagkeresztje polgári tagozata kitüntetést adományozom.
Budapest, 2011. szeptember 13. Schmitt Pál s. k.,
köztársasági elnök