text:
2015. XXXIII. törvény a Budapesten megrendezendő Úszó-, Vízilabda-, Műugró, Műúszó és Nyíltvízi Világbajnokság megvalósításához szükséges létesítményfejlesztésről.
Az Országgyűlés a  gazdaság és a  turizmus élénkítése, a  sport- és szabadidős szolgáltatások színvonalának emelése, valamint
a  hosszú távú városrehabilitáció megvalósítása érdekében, továbbá a  Budapesten megrendezendő Úszó-, Vízilabda-, Műugró,
Műúszó és Nyíltvízi Világbajnokság megrendezéséhez szükséges nemzetközi színvonalú, összetett szolgáltatásokat biztosítani
képes uszodakomplexum létrehozásának elősegítése céljából a következő törvényt alkotja.
1. § (1) E törvény hatálya az 1. mellékletben felsorolt ingatlanokra, az ezekből az ingatlanokból telekalakítási eljárások során
kialakított ingatlanokra, valamint azokon a  Budapesten megrendezendő Úszó-, Vízilabda-, Műugró, Műúszó és
Nyíltvízi Világbajnokság (a továbbiakban: világbajnokság) megrendezéséhez szükséges, illetve azzal összefüggő, azt
A törvényt az Országgyűlés a 2015. március 31-i ülésnapján fogadta el.
kiszolgáló beruházásokra és felújítási tevékenységre – ideértve a közterületi, közmű és árvízvédelmi beruházásokat
is – (a  továbbiakban együtt: beruházás), továbbá a  beruházással összefüggő beszerzésekre és a  beruházással
összefüggő közigazgatási hatósági eljárásokra terjed ki.
(2) A  beruházás megvalósítása kiemelkedően fontos közérdek, a  beruházás megvalósítása érdekében kötendő
szerződések halasztást nem tűrő, kiemelkedően fontos közérdek célját szolgáló szerződésnek tekintendőek, és
a beruházás megvalósítása érdekében kötött szerződések teljesítéséhez kiemelkedően fontos közérdek fűződik.
2. § A beruházás építtetője a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zártkörűen Működő Részvénytársaság.
3. § (1) A  beruházással összefüggésben lebonyolítandó közbeszerzési eljárások tekintetében az  ajánlatkérő minden
esetben jogosult a  közbeszerzésekről szóló 2011.  évi CVIII.  törvény (a  továbbiakban: Kbt.) 94.  § (2)  bekezdés
d) pontja szerinti, rendkívüli sürgősségre alapított hirdetmény nélküli tárgyalásos eljárás alkalmazására. A Kbt. 94. §
(2) bekezdés d) pontja szerinti eljárás esetén
a) az ajánlatkérő minden esetben köteles legalább három ajánlattevőt ajánlattételre felhívni, és
b) az ajánlatok értékelési szempontja kizárólag a legalacsonyabb összegű ellenszolgáltatás lehet.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti közbeszerzési eljárások megindításához, az  azzal összefüggő szerződések megkötéséhez
és azok módosításához a  közbeszerzésekért felelős miniszter engedélye nem szükséges, és azok szabályosságát
a közbeszerzésekért felelős miniszter nem ellenőrzi.
(3) Az  (1)  bekezdés szerinti közbeszerzési eljárások tekintetében keletkezett ajánlattételi felhívás, az  ajánlatok azon
része, amely az adott közbeszerzési eljárásban az értékelési szempont alapján értékelésre került, továbbá a bírálati
bizottsági jegyzőkönyv, az  összegzés és a  megkötött szerződés – a  személyes adatok kivételével – közérdekű
adatnak, illetve közérdekből nyilvános adatnak minősülnek, és a  közérdekű adatra vonatkozó szabályok szerint
megismerhetők, illetve hozzáférhetők.
4. § A  beruházás kapcsán indított közbeszerzési eljárások során a  közbeszerzési hirdetményekkel kapcsolatos
ügyintézési határidő egy munkanap.
5. § (1) A  beruházás területére vonatkozó sajátos településrendezési követelmények, illetve és az  építési övezetre előírt
határértékek a Budapest XIII. kerület 25879 helyrajzi számú ingatlan (a továbbiakban: létesítményfejlesztési ingatlan)
tekintetében a következők:
a) a megengedett legnagyobb beépítettség mértéke 35 százalék,
b) a terepszint alatti megengedett legnagyobb beépítettség mértéke 30 százalék,
c) a legkisebb zöldfelület mértéke 40 százalék,
d) a megengedett legnagyobb építménymagasság 50 méter, és
e) a megengedett legnagyobb szintterületi mutató 1,00.
(2) A  beruházás keretében a  létesítményfejlesztési ingatlanon megvalósítandó beruházás egészére vonatkozóan
a rendeltetésszerű használatához 150 személygépkocsi elhelyezését kell biztosítani, azzal, hogy
a) a  8.  § (1)  bekezdése szerinti ideiglenes lelátó létesítése kapcsán, az  ideiglenes lelátó fennállásának
időtartamára további 250, összesen 400 személygépkocsi elhelyezését kell biztosítani, és
b) az  elhelyezés a  létesítményfejlesztési ingatlan határvonalától számított 2000 méteren belül bárhol
biztosítható.
A beruházás tekintetében további gépjármű elhelyezési kötelezettséget feltételként nem lehet előírni.
A  személygépkocsik megfelelő elhelyezése tekintetében forgalomtechnikai terv elkészítésének kötelezettsége
terheli a beruházás építtetőjét.
(3) A  beruházás keretében a  létesítményfejlesztési ingatlanon létesítendő épület nem minősül magasépítménynek
(magasháznak), ha az épület 30 métert meghaladó legfelső építményszintjének alapterülete nem éri el a 300 m2-t,
azzal, hogy a 9. § szerinti ideiglenes lelátókat ennek meghatározásakor nem kell figyelembe venni.
(4) A beruházás keretében a létesítményfejlesztési ingatlanon létesítendő épület, illetve ideiglenes lelátók tekintetében
a mindenkori hatályos fővárosi és kerületi településrendezési eszközöknek, valamint a vonatkozó fővárosi és kerületi
önkormányzati rendeleteknek a parkolás rendjére, az építtetők személygépkocsi-elhelyezési kötelezettségére, a fás
szárú növények védelmére, kivágására és pótlására vonatkozó, valamint az árvízvédelemmel összefüggő előírásait
nem kell figyelembe venni. Az építtető a területileg illetékes Budapest Főváros XIII. Kerületi Önkormányzattal a fás
szárú növények pótlásáról külön megállapodást köt, amely a létesítményfejlesztési ingatlanon létesítendő épületre
vonatkozó használatbavételi engedély kiadásának feltételét képezi.
(5) A  létesítményfejlesztési ingatlan telke rendezettnek minősül, ha a  helyi építési szabályzatnak megfelelő
telekalakítási eljárásban a telekalakítási engedély rendelkezésre áll, és a változási vázrajzot a földhivatal záradékolta.
A  telekalakítási engedély alapján az  ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzésre vonatkozó változásátvezetési
eljárást a használatbavételi engedély kiadásáig kell kérelmezni.
(6) A  beruházással összefüggésben a  kulturális örökség védelmére és az  azzal összefüggő közigazgatási hatósági
eljárásra jogszabály további eltéréseket állapíthat meg.
(7) A  létesítményfejlesztési ingatlanon a  bontás, a  létesítményfejlesztési ingatlanon létesítendő épület tekintetében
a földmunka és a mélyalapozás építési engedély nélkül végezhető építési tevékenység.
(8) A  beruházás keretében a  létesítményfejlesztési ingatlanon létesítendő épület tekintetében oltóvízként abban
az esetben kell figyelembe venni az épület részeként elkészülő medencékben a rendeltetésszerű működtetés során
rendelkezésre álló vízmennyiséget, ha a medencék tekintetében a tűzoltói beavatkozás lehetősége biztosított.
6. § (1) A  beruházás keretében a  Budapest XIII. kerület 25666/2 helyrajzi számú, természetben az  Újpest rakpartot
magában foglaló ingatlanon az  építtető elsőrendű árvízvédelmi művet létesít. Az  árvízvédelmi mű megvalósítása
a létesítményfejlesztési ingatlanon létesítendő épületre vonatkozó használatbavételi engedély kiadásának feltételét
képezi. Az  árvízvédelmi mű elkészültét követően Budapest Főváros Önkormányzata intézkedik az  önkormányzati
árvízvédelmi vonalnak a  Budapest XIII. kerület 25666/2 helyrajzi számú ingatlanra történő áthelyezéséről, és
ennek érdekében az  elkészült árvízvédelmi művet Budapest Főváros Önkormányzatának határozatlan időre
a vagyonkezelésébe kell adni. Az árvízvédelmi mű árvízvédelmi fal vagy mobil árvízvédelmi rendszer formájában is
létesíthető.
(2) Az (1) bekezdés szerinti árvízvédelmi mű elkészültéig és az önkormányzati árvízvédelmi vonal (1) bekezdés szerinti
áthelyezéséig árvíz esetén Budapest Főváros Önkormányzata az  Újpest-rakpart vonalán védekezik. Az  árvízi
védekezés és helyreállítás összes költségét – az árhullám levonulását követő 90 napon belül – védekezési költség
címén Budapest Főváros Önkormányzata részére meg kell téríteni. A  beruházás tekintetében a  folyók nagyvízi
medrének használatára és hasznosítására vonatkozó jogszabályi előírások és korlátozások nem alkalmazandók.
(3) Az  (1)  bekezdés szerinti árvízvédelmi mű létesítése a  létesítményfejlesztési ingatlanon létesítendő épület
tekintetében nem képezi az  épületre vonatkozó építési és használatbavételi engedély kiadásának feltételét.
A  létesítményfejlesztési ingatlanon létesítendő épületre vonatkozó építési és használatbavételi engedély kiadása
során árvízvédelmi szempontokat nem kell figyelembe venni, és az  építési, illetve a  használatbavételi engedély
kiadása árvízvédelemmel összefüggő ok miatt nem tagadható meg.
7. § (1) A beruházás megvalósításával összefüggő közigazgatási hatósági eljárásokban az ügyintézési határidő öt nap.
 (2) A  beruházás megvalósításához szükséges közigazgatási hatósági eljárásokban a  szakhatósági eljárás ügyintézési
határideje öt nap, amely nem hosszabbítható meg.
 (3) A  beruházással érintett közmű- és energiaszolgáltató az  ahhoz az  építtető által benyújtott tervek jóváhagyása
tekintetében a tervek benyújtásától számított öt napon belül érdemben nyilatkozik.
8. § (1) A  beruházás keretében legfeljebb 14 000 személy elhelyezésére szolgáló ideiglenes lelátók létesíthetők.
Az  ideiglenes lelátók létesítéséhez építésügyi hatósági engedély nem szükséges, azokra, illetve azok létesítése
kapcsán az  országos településrendezési és építési követelményekről szóló kormányrendelet és az  országos
tűzvédelmi szabályzatról szóló miniszteri rendelet szabályai nem alkalmazhatók. Az ideiglenes lelátók létesítéséhez
kizárólag a  Belügyminisztérium Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság engedélye szükséges, azzal, hogy
az ideiglenes lelátók létesítésének feltételeit az e törvény felhatalmazása alapján kiadott jogszabály állapítja meg.
(2) Az  ideiglenes lelátókat az  adott világbajnokság befejezését követő 90 napon belül meg kell szüntetetni.
Az  ideiglenes lelátók létesítése kapcsán a  fővárosi és kerületi településrendezési eszközök előírásait nem kell
alkalmazni.
9. § (1) A  toronyugrás céljából létesítendő óriás ugrótorony és kapcsolódó létesítményei – ideiglenes építményként  –
a  Duna bármelyik oldalán az  Erzsébet híd és az  Árpád híd között a  rakparton bárhol elhelyezhető, ideértve
az Országház és a Duna között húzódó Id. Antall József rakpartot is, és az építmény egyes részei a Duna medrében
is elhelyezhetőek. A toronyugrás céljából létesítendő óriás ugrótorony és kapcsolódó létesítményei közterületen is
elhelyezhetők, azok létesítéséhez a  közterület tulajdonosától közterület-használati hozzájárulást nem kell kérni és
közterület-használati hozzájárulást tartalmazó szerződést nem kell kötni. A  toronyugrás céljából létesítendő óriás
ugrótorony és kapcsolódó létesítményei közterületen történő elhelyezése esetén a  közterület tulajdonosa részére
a  közterület használatára és annak részletes körülményeire vonatkozóan a  közterület használatának megkezdését
megelőző 60 nappal bejelentést kell tenni.
(2) A  toronyugrás céljából létesítendő óriás ugrótorony és kapcsolódó létesítményei mint ideiglenes építmény
létesítése során a  kulturális örökség védelméről szóló törvény, a  világörökségről szóló törvény, valamint
az  e  törvények végrehajtására kiadott rendeletek előírásai nem alkalmazhatók, továbbá a  természet védelméről
szóló törvény előírásait az e törvény felhatalmazása alapján kiadott jogszabály szerinti eltérésekkel kell alkalmazni.
(3) Az óriás ugrótornyot és kapcsolódó létesítményeit az adott világbajnokság befejezését követő 90 napon belül meg
kell szüntetetni és az építtető köteles a közterület eredeti állapotát visszaállítani. Az óriás ugrótorony és kapcsolódó
létesítményei létesítése kapcsán a fővárosi és kerületi településrendezési eszközök előírásait nem kell alkalmazni.
(4) Az  óriás ugrótorony és kapcsolódó létesítményei létesítése kapcsán valamint az  e  létesítmény használatával
lebonyolítandó verseny megrendezésével összefüggésben a  Dunán hajózási korlátozás, illetve hajózási zárlat
rendelhető el. A beruházással összefüggésben a víziközlekedésről szóló törvény valamint a víziközlekedés rendjéről
szóló miniszteri rendelet előírásait e  törvény felhatalmazása alapján kiadott jogszabály szerinti eltérésekkel kell
alkalmazni.
10. § A beruházás érdekében települési önkormányzat a tulajdonában lévő önkormányzati vagyon tulajdonjogát az állam
javára versenyeztetés mellőzésével átruházhatja, vagy a  tulajdonjog állam javára történő ingyenes átruházására
vonatkozó megállapodást köthet.
11. § A  beruházás tekintetében a  beruházás megvalósításáért felelős kormánybiztos bármely hatóságtól,
közműszolgáltató, közműnyilvántartó és energiaszolgáltató társaságtól, az  építtetőtől, egyéb állami tulajdonban
álló társaságtól, továbbá Budapest Főváros Önkormányzatától, valamint Budapest Főváros XIII. Kerületi
Önkormányzatától a  beruházással összefüggő ügyben tájékoztatást kérhet, illetve intézkedés megtételét
javasolhatja. Ha a  közigazgatási hatóság, a  közműszolgáltató, a  közműnyilvántartó és energiaszolgáltató társaság,
az építtető, az egyéb állami tulajdonban álló társaság, Budapest Főváros Önkormányzata, illetve Budapest Főváros
XIII.  Kerületi Önkormányzata a  kormánybiztos intézkedési javaslatával nem ért egyet, akkor az  érintett szerv első
számú vezetője – önkormányzat esetén a  főpolgármester, illetve a  polgármester – részletes indoklással ellátott
nyilatkozatban közli álláspontját a  kormánybiztossal az  intézkedési javaslat kézhezvételétől számított öt napon
belül. Ha az  érintett szerv irányítását valamely miniszter látja el, akkor az  érintett szerv vezetője és a  felügyeletet
ellátó miniszter együttes, részletes indoklással ellátott nyilatkozatban közli álláspontját a  kormánybiztossal
az intézkedési javaslat kézhezvételétől számított öt napon belül.
12. § Az e törvény hatálya alá tartozó ingatlanokra vonatkozó jogok, az ingatlanok tulajdonjogának megszerzése, illetve
a  beruházás során a  Magyarország 2015.  évi központi költségvetéséről szóló törvény 2014.  évi C.  törvény 20.  §
(2) bekezdése szerinti szabályokat nem kell alkalmazni.
13. § (1) A beruházás megvalósításához és működéséhez szükséges – az 1. §-ban, illetve az e törvény felhatalmazása alapján
kiadott kormányrendeletben megjelölt – ingatlanra vonatkozó szükséges földhasználati, illetve egyéb jogot
elsősorban megállapodás útján kell megszerezni.
(2) Ha az  ingatlanra vonatkozó jog az  (1)  bekezdésben foglaltak szerint nem szerezhető meg, az  ingatlant ki
kell sajátítani. A  beruházás megvalósításához és működéséhez szükséges ingatlan megszerzése céljából
kezdeményezett kisajátítási eljárás közérdeket szolgál.
(3) Az  e  törvény hatálya alá tartozó ingatlanokon megvalósuló beruházás, felújítási- és létesítményfejlesztési
tevékenység a sportról szóló 2004. évi I.  törvény 49. § h) pontjában meghatározott, a sport társadalmilag hasznos
céljainak megvalósítását szolgáló közfeladatnak minősül.
14. § Az  építési, szerelési munkával kapcsolatos vagy hulladék összegyűjtésére szolgáló konténerek elhelyezéséhez,
fennmaradásához szükséges közterület-használati hozzájárulásra vonatkozó kérelem esetén a  tulajdonos
önkormányzat a  közterület-használati hozzájárulást az  arra vonatkozó kérelem benyújtásától számított öt napon
belül megadja, és a  felek a  közterület-használati hozzájárulást tartalmazó szerződést a  közterület-használati
hozzájárulásról szóló döntés meghozatalát követő öt napon belül megkötik.
15. § (1) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy
a) a beruházás megvalósításához és működéséhez szükséges, a 13. § (1) bekezdése szerinti – az 1. mellékletben
nem szereplő, a 9. § (1) bekezdése szerinti óriás ugrótorony létesítését szolgáló – ingatlanok körét,
b) a beruházás tekintetében alkalmazandó sajátos kulturális örökségvédelmi szabályokat,
c) a 9. § (1) bekezdésében meghatározott óriás ugrótorony és a kapcsolódó létesítmények
ca) lehetséges helyszíneit,
cb) létesítése tekintetében alkalmazandó sajátos természetvédelmi szabályokat,
cc) létesítésének, elbontásának szabályait,
cd) használatával lebonyolítandó verseny megrendezésével összefüggésben a  dunai hajózás
korlátozásának, illetve hajózási zárlat elrendelésének, továbbá a vízi rendezvény engedélyezésének
szabályait,
d) a  beruházással kapcsolatos további beépítési szabályokat, és a  beruházással kapcsolatos közigazgatási
hatósági eljárások további sajátos szabályait,
e) a létesítményfejlesztési ingatlannal kapcsolatos további építési követelményeket
rendelettel állapítsa meg.
(2) Felhatalmazást kap a katasztrófák elleni védekezésért felelős miniszter, hogy a 8. § (1) bekezdésében meghatározott
ideiglenes lelátók létesítésének és bontásának feltételeit rendeletben szabályozza.
16. § Ez a törvény a kihirdetését követő napon lép hatályba.
17. § (1) E törvény rendelkezéseit a folyamatban lévő ügyekben is alkalmazni kell.
 (2) Az e törvény hatálybalépésekor a beruházással összefüggő folyamatban lévő közigazgatási hatósági eljárásokban,
valamint a  polgári peres és nem peres eljárásokban a  Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zártkörűen Működő
Részvénytársaságot a  Nemzeti Sportközpontok jogutódjának kell tekinteni. A  jogutódlás tényét az  érintett
eljárásokban a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zártkörűen Működő Részvénytársaság bejelenti.
18. § A kisajátításról szóló 2007. évi CXXIII. törvény 4. § (1) bekezdés n) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A 2. § szerinti közérdekű célokra az alábbi esetekben lehetséges kisajátítás:)
„n) sportinfrastruktúra fejlesztése keretében sport- és ehhez kapcsolódó kiegészítő létesítmény létesítése, bővítése,
fejlesztése érdekében, ha
na) a  sportlétesítmény a  nemzeti vagyonról szóló 2011.  évi CXCVI.  törvényben meghatározott nemzetgazdasági
szempontból kiemelt jelentőségű nemzeti vagyonban tartandó sportcélú ingatlanként olimpiai központnak
minősül,
nb) a  sportlétesítmény létesítése olimpia vagy valamely sportágban Európa-bajnokság vagy világbajnokság
megrendezése céljából történik;”
19. § (1) A  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010.  évi
XLIII. törvény (a továbbiakban Ksztv.) 31. § (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) A kormánybiztos tevékenységét a miniszterelnök, illetve a Kormány által határozatban kijelölt miniszter irányítja.
Az irányító személye a kormánybiztos által ellátandó egyes feladatok tekintetében eltérő lehet.”
(2) A Ksztv. 31. § (8a) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(8a) A  (8)  bekezdéstől eltérően a  kormánybiztost tevékenységének ellátásában a  (2)  bekezdés a)  pontjában
meghatározott esetben a kinevezése szerinti minisztériumban, miniszter irányítása alatt, illetve ha a kormánybiztos
tevékenységét – a  feladattól függően – a  miniszterelnök és a  miniszter is irányítja, az  irányítást ellátó miniszter
irányítása alatt álló minisztériumban működő titkárság segíti, amelyre mindkét esetben az államtitkár titkárságának
szabályai az irányadóak.”
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1530/2012. (XI. 28.) Korm. határozata a TÁMOP-1.1.1-12/1-2012-0001 „Megváltozott munkaképességű emberek rehabilitációjának és foglalkoztatásának segítése” című kiemelt projekt támogatásának jóváhagyásáról és akciótervi nevesítéséről.
A Kormány 1. jóváhagyja az 1. melléklet szerint a TÁMOP-1.1.1-12/1-2012-0001 azonosító számú, „Megváltozott munkaképességű
emberek rehabilitációjának és foglalkoztatásának segítése” című, egymilliárd forintot meghaladó támogatási igényű
projektjavaslatot, 2. elfogadja az 1. pont szerinti projekt kiemelt projektként történő nevesítését, és hozzájárul ahhoz, hogy a Nemzeti
Fejlesztési Ügynökség Humán Erőforrás Programok Irányító Hatósága a támogatási szerződést megkösse.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
331/2014. (IX. 10.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011.  évi
CLXII.  törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Szabó Tamást
2014. szeptember 1. napjától 2017. augusztus 31. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2014. augusztus 19. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
452/2016. (XII. 19.) Korm. rendelete a rádióberendezésekkel kapcsolatos megfelelőségértékelési tevékenységet engedélyező kijelölő hatóságról.
A Kormány a megfelelőségértékelő szervezetek tevékenységéről szóló 2009. évi CXXXIII. törvény 13. § (1) bekezdés d) pontjában
kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény 15.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a  következőket
rendeli el:
1. § (1) A  Kormány az  elektronikus hírközlésről szóló törvény hatálya alá tartozó rádióberendezésekkel kapcsolatos,
a  megfelelőségértékelő szervezetek tevékenységéről szóló törvény szerinti megfelelőségértékelési tevékenységet
engedélyező kijelölő hatóságként a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóságot jelöli ki.
(2) A  kijelölő hatóság eljárására a  megfelelőségértékelő szervezetek tevékenységéről szóló törvény,
a  megfelelőségértékelő szervezetek kijelöléséről, valamint a  kijelölt szervezetek tevékenységének részletes
szabályairól szóló kormányrendelet és a  rádióberendezések megfelelőségét értékelő szervezetek kijelölésének,
valamint a  kijelölt szervezetek tevékenységének részletes szabályairól szóló NMHH rendelet rendelkezései mellett
a (3)–(4) bekezdés szabályai alkalmazandók.
(3) A  kijelölő hatóság nem nyújthat a  megfelelőségértékelő szervezet által nyújtott szolgáltatást, nem végezhet
szakmai tanácsadást a megfelelőségértékelő szervezet szakterületén.
(4) A  kijelölő hatóság a  kijelölési eljárás során tudomására jutott információkat bizalmasan kezeli és más gazdasági
szereplőnek nem adhatja át.
2. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 5. napon lép hatályba.
3. § Ez a  rendelet a  rádióberendezések forgalmazására vonatkozó tagállami jogszabályok harmonizációjáról és
az 1999/5/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. április 16-i 2014/53/EU európai parlamenti és tanácsi
irányelv 24. cikkének való megfelelést szolgálja.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1174/2016. (IV. 11.) Korm. határozata a 2015. költségvetési maradványok egy részének felhasználásáról.
A Kormány
 1. az államháztartásról szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet (a  továbbiakban: Ávr.)
152. §-ában biztosított jogkörében eljárva engedélyezi a 2015. évi kötelezettségvállalással nem terhelt költségvetési
maradványokból az  I. Országgyűlés fejezetnél keletkezett 6 727 000 ezer forint, a  X. Igazságügyi Minisztérium
fejezetnél keletkezett 91 500 ezer forint, a  XI. Miniszterelnökség fejezetnél keletkezett 3 626 492 ezer forint,
a XII. Földművelésügyi Minisztérium fejezetnél keletkezett 175 200 ezer forint, a XIV. Belügyminisztérium fejezetnél
keletkezett 2 366 861 ezer forint, a  XV. Nemzetgazdasági Minisztérium fejezetnél keletkezett 280 000 ezer
forint, a  XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezetnél keletkezett 450 000 ezer forint, a  XVIII. Külgazdasági és
Külügyminisztérium fejezetnél keletkezett 5 126 349 ezer forint és a XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezetnél
keletkezett 295 500 ezer forint felhasználását;
2. az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33.  § (2)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
az 1. pontban felhasználásra engedélyezett összegekből az 1. melléklet szerinti átcsoportosítást rendeli el;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal 3. az Ávr. 153.  §-ában biztosított jogkörében eljárva engedélyezi a  XIV. Belügyminisztérium fejezetnél keletkezett
kötelezettségvállalással terhelt, azonban meghiúsult kötelezettségvállalás miatt kötelezettségvállalással nem
terheltté vált 9398 ezer forint költségvetési maradvány felhasználását;
4. az Ávr. 153.  §-ában biztosított jogkörében eljárva engedélyezi a  XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezetnél
keletkezett 660 183 ezer forint összegű kötelezettségvállalással terhelt költségvetési maradvány 2016. június 30-át
követő felhasználását;
5. egyetért azzal, hogy az  1.  pont alapján a  XIV. Belügyminisztérium fejezet, valamint a  XV. Nemzetgazdasági
Minisztérium fejezet (e pont alkalmazásában a  továbbiakban: fejezetek) részére jóváhagyott költségvetési
maradvány soron kívüli felhasználhatósága érdekében a  fejezetek ezen összegeiből történő beszerzései esetében
a Kormány irányítása alá tartozó fejezetek költségvetési szerveinek eszközbeszerzéseiről szóló 1982/2013. (XII. 29.)
Korm. határozat rendelkezéseit nem kell alkalmazni.
Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 miniszterelnök-helyettes


text:
19/2012. (III. 14.) OGY határozata a MALÉV Zrt. és a Budapest Airport Zrt. szocialisták és szabad demokraták általi privatizációjának körülményeit, továbbá a MALÉV Zrt. visszaállamosításának folyamatát, valamint jelenlegi fizetésképtelenségét és felszámolását előidéző, 2002–2010 között meghozott intézkedéseket, illetve az ebben az időszakban felmerülő döntéshozói felelősség kérdéskörét vizsgáló bizottság felállításáról.
Az Országgyűlés a Malév Magyar Légiközlekedési Zártkörűen Működő Részvénytársaság (a továbbiakban: MALÉV Zrt.)
bekövetkezett csődje miatt elengedhetetlennek tartja, hogy annak okait egy vizsgálóbizottság keretein belül tárja fel. A MALÉV Zrt.
az elmúlt közel 70 évben szimbólummá vált hazánk és honfitársaink számára, illetve a nemzetközi légi közlekedés terén,
mindemellett a nemzetgazdaság kiemelkedő szereplője volt. Az Országgyűlés annak érdekében, hogy teljes körűen feltárja
a MALÉV Zrt. fizetésképtelenné válásával és felszámolásával kapcsolatos tényeket és körülményeket – különös figyelemmel
a Budapest Airport Zrt. és a MALÉV Zrt. privatizációjára, visszaállamosítására, az ahhoz kapcsolódó 2002–2010 közötti vezetői
döntésekre –, az alábbi országgyűlési határozatot hozza: 1. Az Országgyűlés a Házszabály 34. § (1) bekezdése, valamint a 36. § (2) bekezdése alapján vizsgálóbizottságot
(a továbbiakban: Bizottság) hoz létre, melynek feladata a Budapest Airport Zrt. és a MALÉV Zrt. privatizációjával,
visszaállamosításával, majd csődhelyzetével kapcsolatosan felmerülő állami vezetői felelősség kérdéskörének
vizsgálata, amelynek neve: A MALÉV Zrt. és a Budapest Airport Zrt. szocialisták és szabad demokraták általi privatizációjának körülményeit, továbbá a
MALÉV Zrt. visszaállamosításának folyamatát, valamint jelenlegi fizetésképtelenségét és felszámolását előidéző,
2002–2010 között meghozott intézkedéseket, illetve az ebben az időszakban felmerülő döntéshozói felelősség kérdéskörét
vizsgáló bizottság 2. A vizsgálat tárgya különösen a következő kérdések tisztázása:
a) 2004–2006 között hogyan zajlottak az állami tulajdonú MALÉV Zrt. részvények értékesítését célzó eljárások
(pályázatok kiírása, ajánlatok elbírálása, elutasításuk okai stb.)? A határozatot az Országgyűlés a 2012. március 12-i ülésnapján fogadta el.
b) Milyen eljárásban és szempontok alapján került kiválasztásra a MALÉV Zrt. 2006-os vagyonértékelését végző cég?
c) 2004–2006 között az Állami Privatizációs és Vagyonkezelő Zártkörűen működő Részvénytársaság
(a továbbiakban: ÁPV Zrt.) által lebonyolított privatizációs eljárások során mennyire kerültek érvényesítésre
a Magyar Állam érdekei? d) Milyen vezetői döntések járultak hozzá ahhoz, hogy az orosz VEB Bank kisebbségi részesedése ellenére „általános”
vétójogot szerzett a MALÉV Zrt.-ben? e) A Budapest Airport Zrt. privatizációja során milyen elvek és irányszámok mentén dőlt el a győztes személye? Mely
folyamatok idézték elő a gyors tulajdonosváltást? Milyen vagyonkezelési kötelezettségek, illetve felelősségek
terhelték a MALÉV GH ügyvezetőjét a szerződések megkötésekor?
f) A Budapest Airport Zrt. privatizációs folyamatába hogyan kerülhetett olyan záradék, melynek révén a MALÉV Zrt.
esetleges csődje közvetlen kihatással (fizetési kötelezettséggel) bírna a Budapest Airport Zrt.-re? Ezen nem
publikus záradék aláírásához a Kincstári Vagyoni Igazgatóság akkori vezérigazgatóján kívül kinek a hozzájárulása
kellett? g) Készültek-e intézkedési tervek a privatizációt megelőzően a működés fenntartására, illetve a működés
megszüntetésének lehetséges változataira, és a társaság további kezelésének lehetőségeire vonatkozóan?
A visszaállamosítást megelőzően készült-e felmérés a társaság megszüntetése, esetlegesen új társaság indítása
körében szükséges intézkedésekről, ezek költségvetési vonzatairól? Mindegyik esetben készültek-e
összehasonlító anyagok annak érdekében, hogy megalapozott döntés szülessen?
h) A privatizációs eljárás során megtörtént-e annak vizsgálata, illetve történt-e jelzés arra vonatkozóan, hogy az ÁPV
Zrt. nem a Magyar Légiközlekedési Részvénytársaság privatizációs koncepciójáról szóló 2192/2004. (VII. 29.) Korm.
határozat előírásainak megfelelően folytatta le az eljárását? Az ÁPV Zrt. felügyeletének ellátója figyelemmel
kísérte-e az eljárást? i) A MALÉV Zrt. állami tulajdonban lévő részvényeinek privatizációjával kapcsolatos intézkedésekről szóló
2016/2007. (II. 6.) Korm. határozat 4. pontjában a Kormány részéről tudomásul vett legfeljebb 5 200 000 000 Ft
vállalható szavatossági kötelezettséggel szemben, az annak végrehajtására kiadott 4/2007. (II. 12.) számú RJGY
határozat nem rendelkezett az ÁPV Zrt. felé szavatossági kötelezettségvállalás engedélyezéséről, mi volt ennek az
indoka? j) A privatizációs eljárásban miért nem került végül érvényesítésre az AirBridge Zrt. által ajánlott 100 000 000 eurós
ígérvény? Befolyásolta-e a mielőbbi, pozitív irányú döntést, hogy a MALÉV Zrt. sorsa folyamatosan a csőd közeli
állapotban volt? Ez hatással volt-e a hitelígérvény érvényesítésére?
k) Mi volt az indoka annak, hogy a privatizációs szerződés lehetővé tette, hogy tulajdonosi kölcsön formájában is
megvalósíthassa az AirBridge Zrt. a tőkeemelést a társaságban?
l) Rendelkeztek-e valamennyi, a MALÉV Zrt. sorsát érintő dokumentum hiteles magyar nyelvű fordításával
a visszaállamosítási döntés meghozatalakor? m) A visszaállamosításról szóló megállapodás feltételrendszerének kidolgozása milyen elvek mentén zajlott?
Hogyan volt lehetséges ilyen kedvezőtlen pontok elfogadása, különös tekintettel arra, hogy akkor még
a sikertelen projektet végigvivő AirBridge Zrt. volt a részvények tulajdonosa?
n) Volt-e tudomásuk arról, hogy a VEB Bankkal kötött, kezdetben 102 millió eurós, majd már 132 millió eurós hitel- és
garanciamegállapodás keretében a VEB Bank óvadékot hozott létre a Kiss Kálmán tulajdonában lévő AirBridge Zrt.
részvényeinek 45,5%-ára, valamint Borisz Abramovics AirBridge Zrt. részvényeinek 49,5%-ára, valamint később
Költő Magdolna (Kiss Kálmán kivásárlását követően) 50,5%-os részvénycsomagjára? Arról volt-e tudomásuk, hogy
az AirBridge Zrt., a MALÉV Zrt., valamint a VEB Bank 2007. május 29-én óvadéki szerződést írtak alá, amelynek
megfelelően az AirBridge Zrt. és a VEB Bank között létrejött hitel-és garanciamegállapodások alapján az AirBridge
Zrt.-t terhelő kötelezettségek biztosítására az AirBridge Zrt. óvadéki jogot alapított a VEB Bank részére a MALÉV
Zrt.-ben tulajdonolt részvényein is? Ennek következménye, hogy az AirBridge Zrt. a VEB Bankkal kötött hitel- és
garanciamegállapodásának nem teljesítése esetén a VEB Bank egyrészt a MALÉV Zrt. által vállalt viszontgarancia
alapján követelhette a MALÉV Zrt.-től a teljesítést, másrészt az óvadéki szerződés alapján a részvényekből
kereshetett kielégítést. o) Felmerül az összeférhetetlenség kérdése, tekintettel arra, hogy Oszkó Péter pénzügyminiszterként olyan
információk birtokába jutott, amelyek a későbbiek során a Wizz Air igazgatósági tagjaként remekül tudott
hasznosítani. Mekkora tulajdonrésze van Oszkó Péternek a Wizz Airben és mikortól?
p) Megfelel-e a valóságnak, hogy a MALÉV Zrt. reprivatizációjára készülve létezett olyan forgatókönyv, amely szerint
más légitársaságok – így a Wizz Air – vették volna át a MALÉV Zrt. szerepét?
q) Miért nem értesítették hivatalosan a visszaállamosításról az Európai Uniót?
r) Kérdésként vetődik fel, hogy a konkurens Wizz Air igazgatósági tagsága nem a korábbi „szolgálatok” jutalmaként
lett-e Oszkó Péter része? 3. A Bizottság működésének kezdetén maga határozza meg eljárási rendjét és vizsgálati módszereit, az 50/2003. (XI. 5.)
AB határozatban foglaltak figyelembevételével. 4. A Bizottság munkájáról jelentést készít, amelyet a megbízatásának kezdetétől számított 180 napon belül benyújt az
Országgyűlésnek. A jelentésnek tartalmaznia kell: a) a Bizottság feladatát,
b) a Bizottság által meghatározott eljárási rendet és vizsgálati módszereket,
c) a Bizottság ténybeli és jogi megállapításait, d) annak bemutatását, hogy megállapításait milyen bizonyítékokra alapította,
e) a vizsgálat által érintett szerv(ek) vagy személy(ek) észrevételeit a lefolytatott vizsgálat módszereire és
megállapításaira vonatkozóan, f) javaslatot az esetlegesen szükséges intézkedésekre.
5. A Bizottság 10 tagból áll, tagjai országgyűlési képviselők. A tagokra a képviselőcsoportok vezetői tesznek ajánlást az
alábbiak szerint: Fidesz – Magyar Polgári Szövetség: 4 fő
Kereszténydemokrata Néppárt: 1 fő Magyar Szocialista Párt: 2 fő
Jobbik Magyarországért Mozgalom: 2 fő Lehet Más a Politika: 1 fő
6. A Bizottság elnökének személyére a Fidesz – Magyar Polgári Szövetség országgyűlési képviselőcsoportja, alelnökének
személyére a Magyar Szocialista Párt országgyűlési képviselőcsoportja terjeszt elő javaslatot a bizottsági tagságra
jelölt képviselők közül. 7. A Bizottság megbízatása kiterjed minden, az e határozat 1. pontját, valamint a 2. pont a)–r) pontjait érintő vizsgálatra,
és az ennek alapján szükséges intézkedésekre vonatkozó javaslattételre. A Bizottság a munkája során a feladatával
összefüggésben meghallgatásokat tarthat, iratokat kérhet be. A kért adatokat mindenki köteles a Bizottság
rendelkezésére bocsátani, továbbá köteles a Bizottság előtt megjelenni.
8. A Bizottság megbízatása a tagjainak megválasztásáról szóló országgyűlési határozat közzétételekor kezdődik.
9. A Bizottság működése a 4. pont szerint benyújtott jelentésről szóló országgyűlési határozat meghozataláig, illetve
a jelentés benyújtására nyitva álló határidő eredménytelen leteltéig tart.
10. A Bizottság tagjai munkájukért díjazásban nem részesülnek.
11. A Bizottság feladatának ellátásához szakértőket vehet igénybe. Működésének költségeit az Országgyűlés
költségvetéséből kell fedezni. 12. E határozat a közzététele napján lép hatályba.
Kövér László s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
8/2017. (I. 17.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés f )  pontja, illetve a  Magyarország címerének és zászlajának használatáról,
valamint állami kitüntetéseiről szóló 2011.  évi CCII.  törvény 18.  § (1)  bekezdése alapján – a  miniszterelnök
előterjesztésére –
a kelet-közép-európai régió energiaellátás-biztonságának javítása terén, illetve a  magyar–amerikai
energiadiplomáciai kapcsolatok előmozdítása érdekében végzett tevékenysége elismeréseként
Amos J. Hochstein, az Amerikai Egyesült Államok Külügyminisztériumának energiaügyekért felelős különmegbízottja
részére a
MAGYAR ÉRDEMREND lovagkeresztje
polgári tagozata kitüntetést adományozom. Budapest, 2017. január 3.
Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
43/2014. (XII. 18.) EMMI utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján az alábbi utasítást adom ki:
1. § A  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII. törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 38.  § (2)  bekezdés b)  pontja alapján 2014. december 6. napjától hat hónap
időtartamra az  egyetemes reformáció 500. évfordulójáról történő méltó megemlékezés és a  reformáció magyar
örökségének megünneplése érdekében dr. Hafenscher Károlyt a Reformáció Emlékbizottság munkájának segítéséért
felelős miniszteri biztossá nevezem ki.
2. § A miniszteri biztos tevékenysége az alábbi feladatokra terjed ki:
a) a Reformáció Emlékbizottság a reformáció 500. évfordulójával kapcsolatos megemlékezések, rendezvények,
ismeretterjesztő programok (a továbbiakban: Programok) tekintetében hazai és nemzetközi koordinációs
feladatok ellátása,
b) a  Programokhoz előirányzott közpénzek felhasználásával kapcsolatos döntés-előkészítő tevékenység
koordinálása,
c) a Programok egyeztetése az érintett egyházakkal,
d) a Programokhoz kapcsolódó hazai és nemzetközi eseménynaptár vezetése,
e) a Programok megvalósításához szükséges lépések kezdeményezése, feladatok végrehajtásának koordinálása,
f ) a Reformáció Emlékbizottság működésének megszervezése, a munkáját segítő titkárság irányítása,
g) a Reformáció Emlékbizottság munkacsoportjainak összehívása és munkájuk koordinálása,
h) egyedi miniszteri megbízás alapján a Reformáció Emlékbizottság képviseletének ellátása.
3. § A miniszteri biztos tevékenységét az egyházi, nemzetiségi és civil társadalmi kapcsolatokért felelős államtitkár útján
az emberi erőforrások minisztere irányítja.
4. § A miniszteri biztos a Ksztv. 38. § (7) bekezdése szerinti helyettes államtitkári illetménynek megfelelő összegű díjazásra
és juttatásokra jogosult.
5. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
6. § A miniszteri biztos kinevezéséről szóló 27/2014. (VII. 18.) EMMI utasítás hatályát veszti.
Balog Zoltán s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
1/2019. (II. 21.) SZTNH közleménye a X. Nyugat-dunántúli Regionális Innovációs Kiállításon és Találmányi Vásáron bemutatásra kerülő találmányok, védjegyek, formatervezési és használati minták kiállítási kedvezményéről, illetve kiállítási elsőbbségéről.
A találmányok szabadalmi oltalmáról szóló 1995. évi XXXIII. törvény 3. § b) pontja, a védjegyek és a földrajzi árujelzők
oltalmáról szóló 1997. évi XI. törvény 53. § (1) bekezdés c) pontja, a formatervezési minták oltalmáról szóló 2001. évi
XLVIII. törvény 40. § (1) bekezdés c) pontja és a használati minták oltalmáról szóló 1991. évi XXXVIII. törvény 36. §
(1)  bekezdése alapján közzéteszem, hogy a 2019. április 10-én, Győrben megrendezendő X. Nyugat-dunántúli
Regionális Innovációs Kiállításon és Találmányi Vásáron bemutatásra kerülő találmányokat, védjegyeket,
formatervezési  és használati mintákat az említett jogszabályokban meghatározott kiállítási kedvezmény, illetve
kiállítási elsőbbség illeti meg.
Dr. Németh Gábor s. k.,
 a Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala jogi elnökhelyettese


text:
1/2011. (IX. 12.) ME rendelete a kormányszóvivői teendők ellátásáért felelős miniszterelnöki biztos irányítási jogköréről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 75. §
(4) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, a központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok
jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 32. § (3) bekezdésében meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket
rendelem el:
1. § A kormányszóvivői teendők ellátásáért felelős miniszterelnöki biztos irányítja
a) a Miniszterelnökségen működő kormányszóvivői tájékoztatást segítő igazgatási helyettes államtitkár
tevékenységét,
b) a Miniszterelnökségen működő kormányszóvivői tájékoztatást segítő stratégiai helyettes államtitkár
tevékenységét és
c) a kormányszóvivői teendők ellátásáért felelős miniszterelnöki biztos titkársága vezetőjének a tevékenységét.
2. § Ez a rendelet a kihirdetése napján 19.00 órakor lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
1250/2014. (IV. 18.) Korm. határozata a biztonságos közlekedés Fonyód térségében történő helyreállításához szükséges rendkívüli kormányzati intézkedésekre szolgáló tartalékból történő előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 21. § (6) bekezdésében biztosított jogkörében eljárva,
a biztonságos közlekedés helyreállítása érdekében, Fonyód térségében a magaspart stabilizálása céljából 100 millió
forint átcsoportosítását rendeli el elszámolási, a  fel nem használt rész tekintetében visszatérítési kötelezettséggel
a  Magyarország 2014. évi központi költségvetéséről szóló 2013. évi CCXXX. törvény (a továbbiakban: Kvtv.)
1. melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 17. Rendkívüli kormányzati intézkedések cím terhére, a Kvtv. 1. melléklet
XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 31. Kiemelt célú beruházások
támogatása alcím, 3. Országos közúthálózat és gyorsforgalmi úthálózat fejlesztés jogcímcsoport javára
az 1. melléklet szerint.
Az átcsoportosítás tekintetében
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Az elszámolási és a visszatérítési kötelezettség tekintetében
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2015. január 31.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
48/2011. (VI. 9.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálata iránt benyújtott indítvány alapján, valamint mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítása tárgyában meghozta a következő
határozatot: 1. Az Alkotmánybíróság – hivatalból eljárva – megállapítja, hogy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében szabályozott
jogállamiságból folyó jogbiztonság követelményét sértő alkotmányellenes helyzet jött létre annak következtében,
hogy a Budapest Hegyvidék XII. kerületi Önkormányzat Képviselő-testülete a Budapest Hegyvidék XII. kerületi
Önkormányzat tulajdonában álló lakások és nem lakás céljára szolgáló helyiségek elidegenítéséről szóló 21/2001.
(X. 31.) önkormányzati rendeletében nem tett eleget a lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre
vonatkozó egyes szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. törvény 52. §-ában, valamint 54. § (1) bekezdés a) pontjába
foglalt szabályozási kötelezettségének.
Egyúttal felhívja Budapest Hegyvidék XII. kerületi Önkormányzat Képviselő-testületét, hogy szabályozási
kötelezettségének 2011. július 30-ig tegyen eleget.
2. Az Alkotmánybíróság a Budapest Hegyvidék XII. kerületi Önkormányzat Képviselő-testülete által a Budapest
Hegyvidék XII. kerületi Önkormányzat tulajdonában álló lakások és nem lakás céljára szolgáló helyiségek
elidegenítéséről szóló 21/2001. (X. 31.) önkormányzati rendelet 15. § (1) bekezdése alkotmányellenességének
megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
Az Alkotmánybíróság e határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. Az indítványozó a Budapest Hegyvidék XII. kerületi Önkormányzat Képviselő-testülete által a Budapest Hegyvidék
XII. kerületi Önkormányzat tulajdonában álló lakások és nem lakás céljára szolgáló helyiségek elidegenítéséről szóló
21/2001. (X. 31.) önkormányzati rendelet (a továbbiakban: Ör.) 15. § (1) bekezdése alkotmányellenességének
megállapítása és megsemmisítése iránt nyújtott be indítványt. Az Ör. vitatott rendelkezése szerint az önkormányzati
tulajdonban álló, elidegenítésre kijelölt lakás vételára a lakás 14. § szerint (ingatlanforgalmi értékbecsléssel)
megállapított helyi forgalmi értéke.
Az indítványozó álláspontja szerint a lakás vételárának ily módon történő megállapítása az elővásárlási joggal érintett
lakások eladása esetén ellentétes a lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre vonatkozó egyes
szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Lt.) 52. §-ába, valamint 54. § (1) bekezdés a) pontjába
foglalt szabályokkal. Ezért sérti az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdését, mely szerint az önkormányzat rendelete nem
lehet ellentétes más jogszabállyal.
Hivatkozik az indítványozó az 51/1996. (X. 30.) AB határozatra, amelyben az Alkotmánybíróság kimondta, hogy
az önkormányzati rendeletalkotás körébe tartozik annak szabályozási módszernek a kidolgozása, amely az üres, illetve
a lakott lakás forgalmi értéke, „így vételára közötti különbséget tükrözi”.
II. Az Alkotmánybíróság határozatának meghozatala során a következő jogszabályi rendelkezéseket vette figyelembe:
1) Az Alkotmánynak az indítványozó által hivatkozott szabálya:
„44/A. § (2) A helyi képviselő-testület a feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes más
jogszabállyal.”
2) Az Lt.-nek az indítványban felhívott előírásai:
„52. § (1) Az önkormányzati és az állami lakás vételárát – ha a lakást az e törvény alapján arra jogosult vásárolja meg –
a hasonló adottságú lakások helyi forgalmi értéke alapján, különösen
a) az épület településen belüli fekvése;
b) az épületben lévő lakások száma, az épülethez tartozó földterület, a közös használatra szolgáló helyiségek és
a közös használatra szolgáló területek nagysága;
c) az épület felszereltsége, műszaki állapota, építése, a felújítás óta eltelt idő;
d) a lakás alapterülete és komfortfokozata;
e) a lakottság ténye
figyelembevételével kell megállapítani.
(2) A vételár megállapításakor a forgalmi értékből le kell vonni a bérlőnek a lakásra fordított és meg nem térített
értéknövelő beruházásainak az értékét.”
„54. § (1) Az önkormányzati rendeletben kell meghatározni az e törvény alapján elővásárlási joggal érintett lakások
eladása esetén
a) a lakás vételárának mértékét;
b) a szerződés megkötésekor fizetendő vételárrészlet mértékét;
c) a részletfizetés időtartamát és a szerződéses kamat mértékét, illetőleg a kamatmentesség lehetőségét és feltételeit;
d) a vételárengedmény, illetőleg a vételárhátralék megfizetésére adott engedmény feltételeit és mértékét;
e) elővásárlás esetén az ajánlat tartalmát és az ajánlati kötöttség idejét.”
3) Az Ör.-nek a lakás vételárának megállapítására vonatkozó szabályai:
„14. § (1) Az elidegenítésre kijelölt lakás vételárát a hasonló adottságú lakások helyi forgalmi értékének alapján kell
megállapítani.
(2) A lakás helyi forgalmi értékét az Ltv. 52. §-ában foglaltak figyelembevételével, ingatlanforgalmi értékbecsléssel kell
meghatározni.
(3) Az Ltv. 52. §-a (2) bekezdésének alkalmazása során nem lehet figyelembe venni azoknak a munkáknak az értékét,
amelyeknek elvégzése jogszabály vagy a bérbeadóval kötött megállapodás alapján a bérlő (használó) kötelezettsége.
(4) Az Ltv. alapján bérbeadót terhelő munkálatok vonatkozásában a bérlő a 2009. január 1. napját követően
megkezdett, az Önkormányzat tulajdonában álló lakások és nem lakás céljára szolgáló helyiségek bérletéről, a lakások
lakbérének mértékéről, valamint a lakbértámogatásról szóló 23/2007. (VI. 18.) Budapest XII. kerület Hegyvidék
Önkormányzata rendeletének 27. §-a alapján elvégzett munkálatok költségeinek, illetve a 2009. január 1. napját
megelőzően megkezdett és már elvégzett munkálatok igazolt költségeinek beszámítását kérheti a bérbeadótól.
„15. § (1) A vételár a lakás 14. § szerint megállapított helyi forgalmi értéke.
(2) Ha a lakást az Ltv. 49. §-a szerinti elővásárlásra jogosult a 10. § (1) bekezdésében foglalt vételre felajánlás alapján
nem vásárolja meg, és az kívülálló részére kerül elidegenítésre, az elővásárlásra jogosultnak a lakást kívülálló által
felajánlott vételáron kell megvételre felajánlani.
(3) A lakás versenytárgyalás útján történő eladása esetén a kikiáltási ár legalább a hasonló adottságú lakások helyi
forgalmi értéke, a vételár pedig az árverés nyertese által felajánlott összeg.”
III. A helyi önkormányzatok rendeletalkotási jogát az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdése és a helyi önkormányzatokról szóló
1990. évi LXV. törvény (a továbbiakban: Ötv.) 16. §-a szabályozza. Az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdése kimondja, hogy
a helyi önkormányzat feladatkörében rendeletet alkot, amely nem lehet ellentétes más jogszabállyal. Az Ötv. 16. §-a
alapján a helyi képviselő-testület rendeletalkotási jogköre a törvénnyel nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok
szabályozására, valamint törvény felhatalmazása alapján annak végrehajtására terjed ki.
A helyi önkormányzat rendeletalkotási felhatalmazása jelen esetben törvényi felhatalmazáson, az Lt. 54. §
(1) bekezdésén alapul.
Az Lt. 54. § (1) bekezdés a) pontja alapján az önkormányzati lakás elidegenítése esetén – ha az Lt. alapján arra jogosult
vásárolja azt meg – a lakás vételárát a helyi önkormányzat rendeletében kell megállapítani.
Az Alkotmánybíróság korábbi határozataiban már állást foglalt abban a kérdésben, hogy az önkormányzat
rendeletében rendelkezhet-e úgy, hogy a lakás vételára a lakás forgalmi értékével azonos. E határozataiban kimondta:
„Az önkormányzatnak a törvényi felhatalmazás alapján – a viszonyítási alapként felhasználható lakások forgalmi értéke
alapján – az Lt. idézett 52. § (1) bekezdésének a)–e) pontjaiban meghatározott, esetenként az önkormányzat
rendeletében ezeket kiegészítő tényezők figyelembevételével kell határoznia a vételár mértékéről, majd
az elidegenítési eljárás során, egyedi döntéssel a vételárról. A vételár mértékét megalapozó forgalmi érték tehát
a törvényi szabályozásban példálódzóan jelzett és más jellegű tényezők összességén alapul. Ha a törvényi szabályozás
szerint az önkormányzat kötelezettsége arra irányul, hogy „a vételár mértékét” határozza meg, az nem zárja ki, hogy
a mértéket a forgalmi értékkel azonos nagyságrendben állapítsa meg.” [először: 1063/H/1995. AB határozat, ABH 1996,
718, 720.] Az Alkotmánybíróság ezt az álláspontját az Lt. 52. §-ára alapította, amely úgy rendelkezik, hogy a lakás
vételárát a hasonló adottságú lakások helyi forgalmi értéke alapján kell megállapítani.
E gyakorlatát figyelembe véve az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az Ör. 15. § (1) bekezdése önmagában
a miatt, hogy a lakás forgalmi értékében állapítja meg a lakás vételárát, nem ellentétes az Lt. szabályaival, ezért
a megsemmisítésére irányuló indítványt elutasította.
Az indítvány alapján az Alkotmánybíróságnak azt is vizsgálnia kellett, hogy a képviselő-testület az Ör.-ben
maradéktalanul eleget tett-e az Lt.-ben szabályozott jogalkotási kötelezettségének akkor, amikor nem rendelkezett
arról, hogy a lakás vételárának megállapítása során a lakottság tényét mennyiben kell figyelembe venni.
Az Lt. 52. § (1) bekezdése szabályozza a lakás forgalmi értékét meghatározó azon tényezőket, amelyeket
a képviselő-testületnek a vételár megállapítása során különösen figyelembe kell venni. A törvényhozó ilyennek tekinti:
az épület településen belüli fekvését, az épületben lévő lakások számát, az épülethez tartozó földterületet, a közös
használatra szolgáló helyiségek és a közös használatra szolgáló területek nagyságát, az épület felszereltségét, műszaki
állapotát, az építése, a felújítás óta eltelt időt, a lakás alapterületét és komfortfokozatát, valamint a lakottság tényét.
Az Lt. 54. § (1) bekezdése alapján a vételár mértékének megállapítása az önkormányzat jogalkotási hatáskörébe
tartozik. Ennek megfelelően az Lt. 52. §-ának szabályainak címzettje is az önkormányzat. Az önkormányzatnak kell
kimunkálnia azokat a szabályokat, amelyek biztosítékot nyújtanak arra, hogy a vételár megállapítása során az Lt.
52. §-ában megállapított rendelkezések maradéktalanul érvényesüljenek.
A vételár megállapítására vonatkozó 52–54. §-okat az Lt.-be iktató a lakások és helyiségek bérletére, valamint
az elidegenítésükre vonatkozó egyes szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. törvény módosításáról szóló 1994. évi
XVII. törvény (a továbbiakban: Ltm.) indokolása alapján megállapítható, hogy a jogalkotó különös jelentőséget
tulajdonított annak, hogy rendeletükben az önkormányzatok a lakások vételárát a lakottság tényének
figyelembevételével állapítsák meg. Az Ltm. javaslatához fűzött miniszteri indokolás az Lt.-nek az Ltm. által
megállapított 52. §-át a következőkkel indokolja:
„A javaslat meghatározza azokat a törvényi kereteket, amelyek a vételár kialakításához egyértelmű szempontokat
adnak. Ennek során figyelembe kellett venni, hogy az önkormányzatok a bérlők által lakott lakásokon szereztek
tulajdonjogot. Ha ők kívánnak ezekkel a lakásokkal gazdálkodni, a bérlőket előbb el kell helyezniük, illetőleg
e lakásokat csak lakottan tudják értékesíteni.”
A lakottság tényének kiemelt, rendeleti értékelésének követelménye megjelenik az Alkotmánybíróság 51/1996.
(X. 30.) AB határozatában is, amelyben az Alkotmánybíróság kimondta, hogy „[a]z önkormányzati rendeletalkotás
körébe tartozik annak a szabályozási módszernek a kialakítása, amely az üres, illetve a lakott lakás forgalmi értéke, így
vételára közötti különbséget tükrözi”. (ABH 1996, 336, 338.)
Az Ör.-ben a képviselő-testület e kötelezettségének oly módon tett eleget, hogy az Ör. 14. § (2) bekezdésében
kimondta, hogy a lakás forgalmi értékét az Lt. 52. §-ában foglaltak figyelembevételével ingatlanbecsléssel kell
meghatározni. Az Ör.-ből nem állapítható meg, hogy kinek a feladata e körben ingatlanbecslés elvégzése
(ingatlanforgalmi szakértő, az önkormányzat valamely szerve, valamely ingatlanvagyon értékelésére engedéllyel
rendelkező vállalkozó stb.) Nem rendezi, hogy az értékbecslés alapján miként történik a döntés a vételár
megállapításáról. Nem rendelkezik az Ör. arról sem, hogy az elővásárlási joggal rendelkező bérlők esetén a lakottság
ténye miként veendő figyelembe a vételár megállapítása során.
Az önkormányzati bérlakás lakottsága – mint a lakás forgalmi értékét alapvetően befolyásoló tény – számos tényezőtől
függ, így pl. függ a bérleti jog tartamától, a bérleti jogviszony tartalmától, a bérleti jogról való lemondás esetén
fizetendő térítés összegétől, attól, hogy a kívülálló részére történő elidegenítés esetén a vételárat a bérleti jog, mint
vagyoni értékű jog mennyiben csökkenti. Mindezek értékeléséhez az ingatlanpiaci tapasztalatok nem nyújtanak
megalapozott segítséget, így az önkormányzatnak kell rendeletében rendelkeznie arról, hogy a lakottság ténye
miként veendő figyelembe az önkormányzati bérlakásnak az Lt. alapján jogosult részére történő elidegenítése esetén.
Az Lt. 54. § (1) bekezdés a) pontjában valamint 52. §-ában előírt jogalkotási kötelezettség célja az, hogy az Lt. alapján
jogosult számára egyértelmű és előre kiszámítható és ellenőrizhető legyen az önkormányzati bérlakás vételára. Az Ör.
szabályai ezt az előreláthatóságot, kiszámíthatóságot nem biztosítják.
Az Alkotmánybíróság számos határozatában – először a 9/1992. (I. 30.) AB határozatában – a jogalkotással szembeni
követelményként határozta meg: „A jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s
elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes
jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma
címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes
jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is.” (ABH 1992, 59, 65–66.)
Az Abtv. 49. § (1) bekezdése szerint, ha az Alkotmánybíróság hivatalból vagy bárki indítványára azt állapítja meg, hogy
a jogalkotó szerv a jogszabályi felhatalmazásból származó jogalkotói feladatát elmulasztotta, és ezzel
alkotmányellenességet idézett elő, a mulasztást elkövető szervet – határidő megjelölésével – felhívja feladatának
teljesítésére.
Az Abtv. e szabálya és az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata alapján a jogi szabályozás hiányosságai miatt
mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapításának csak akkor van helye, ha a jogi szabályozás
hiánya miatt alkotmányellenes helyzet keletkezett, a jogalkotói mulasztásnak és az alkotmányellenes helyzetnek
együttesen kell fennállnia. [35/2004. (X. 6.) AB határozat, ABH 2004, 504, 508.]
Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint a jogalkotó szerv jogalkotási kötelezettségének konkrét jogszabályi
felhatalmazás nélkül is köteles eleget tenni, ha az alkotmányellenes helyzet – a jogi szabályozás iránti igény – annak
nyomán állott elő, hogy az állam jogszabályi úton beavatkozott bizonyos életviszonyokba, és ez által az állampolgárok
egy csoportját megfosztotta alkotmányos jogai érvényesítésének lehetőségétől [22/1990. (X. 16.) AB határozat, ABH
1990, 83, 86.]. Az Alkotmánybíróság mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenességet állapít meg akkor is, ha
alapjog érvényesüléséhez szükséges jogszabályi garanciák hiányoznak [37/1992. (VI. 10.) AB határozat, ABH 1992, 227,
232.].
Az Alkotmánybíróság mulasztásban megnyilvánuló alkotmánysértést nemcsak akkor állapít meg, ha az adott
tárgykörre vonatkozóan semmilyen szabály nincs [35/1992. (VI. 10.) AB határozat, ABH 1992, 204, 205.], hanem akkor is,
ha az adott szabályozási koncepción belül az Alkotmányból levezethető tartalmú jogszabályi rendelkezés hiányzik
[22/1995. (III. 31.) AB határozat, ABH 1995, 108, 113.; 29/1997. (IV. 29.) AB határozat, ABH 1997, 122, 128.; 15/1998. (V. 8.)
AB határozat, ABH 1998, 132, 138.].
Az Alkotmánybíróság a fentieket figyelembe véve megállapította, hogy a XII. kerületi önkormányzat
képviselő-testülete az Ör. megalkotása során az Lt.-ben szabályozott jogalkotási kötelezettségének nem tett eleget, és
ennek következtében megsértette az Alkotmány 2. § (1) bekezdéséből folyó jogbiztonság követelményét.
Ezért határozatának rendelkező részében kimondta, hogy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében szabályozott
jogállamiságból folyó jogbiztonság követelményét sértő alkotmányellenes helyzet jött létre annak következtében,
hogy a Budapest Hegyvidék XII. kerületi Önkormányzat Képviselő-testülete az Ör.-ben nem tett eleget az Lt.
52. §-ában, valamint 54. § (1) bekezdés a) pontjában foglalt szabályozási kötelezettségének, és felhívta
a képviselő-testületet, hogy jogalkotási kötelezettségének 2011. július 31-ig tegyen eleget.
A határozatnak a Magyar Közlönyben történő közzétételét az alkotmányellenesség megállapítása indokolja.
Budapest, 2011. június 6. Dr. Holló András s. k., Dr. Kiss László s. k.,
előadó alkotmánybíró alkotmánybíró


text:
2015. X. törvény a népesség személyi, családi és lakásviszonyainak minta alapján történő 2016. felméréséről.
Az Országgyűlés a  népesség személyi, családi és lakásviszonyainak minta alapján történő 2016.  évi felméréséről a  következő
törvényt alkotja:
1. § Magyarország területén, a 2016. október 1-jén 0 órakor fennálló állapot alapulvételével a népesség személyi, családi
és lakásviszonyairól összeírást (a továbbiakban: mikrocenzus) kell tartani.
2. § (1) A mikrocenzus kiterjed
a) a Magyarország területén élő, vagy átmenetileg külföldön tartózkodó, de Magyarországon bejelentett
lakóhellyel, tartózkodási hellyel rendelkező magyar állampolgárokra,
b) a Magyarország területén három hónapnál hosszabb ideig tartózkodó
ba) EGT-állampolgárokra,
bb) harmadik országbeli állampolgárokra és
bc) hontalan személyekre
[az a) és b) pont a továbbiakban együtt: természetes személyek],
c) a Magyarország területén lévő lakásokra, lakott üdülőkre és lakott egyéb lakóegységekre (a  továbbiakban
együtt: lakások), és
d) a Magyarország területén lévő közösségi éjszakai elhelyezést szolgáló intézményekre – így különösen
a  gyermekvédelmi szakellátás intézményei, diákotthonok, kollégiumok, munkavállalók elhelyezését
szolgáló intézmények, tartós és átmeneti elhelyezést biztosító szociális intézmények, büntetés-végrehajtás
intézményei – (a továbbiakban: intézetek).
(2) A mikrocenzus a Magyarország területén lévő lakások, intézetek – matematikai módszerrel, a Központi Statisztikai
Hivatal által kiválasztott – 10 százalékát és az azokban lakó személyeket érinti.
(3) A  mikrocenzust az  internetes önkitöltéses és az  interjús módszer kombinálásával kell végrehajtani.
Az adatszolgáltatás módját az adatszolgáltatásra kötelezett személy választja meg.
(4) Az adatfelvételt 2016. október 1. és 2016. október 31. között kell végrehajtani, az összeírásból kimaradt személyek és
lakások pótösszeírását 2016. november 8-ig kell befejezni.
(5) A  (2)  bekezdésben foglaltak szerint kiválasztott lakások és intézetek lakóit a  kijelölésről és az  adatszolgáltatási
kötelezettségről, valamint az  annak teljesítésével kapcsolatos egyéb információkról a  Központi Statisztikai Hivatal
az adatszolgáltatást megelőzően értesíti.
3. § (1) A mikrocenzus során az adatszolgáltatás a következő adatkörök összeírására terjed ki:
a) a  természetes személyekre vonatkozóan: nem, születési idő, állampolgárság, lakóhely, a  lakáshasználat
jogcíme, családi állapot, családi állás, élve született gyermekek, iskolába járás, iskolai és szakmai végzettség,
nyelvismeret, gazdasági aktivitás, foglalkozás, munkáltató és munkahely, nemzetiség, anyanyelv, családi,
baráti közösségben beszélt nyelv, egészségi állapot, fogyatékosság;
b) a lakásokra vonatkozóan: cím, rendeltetés (típus), építési év, felújítás és korszerűsítés, falazat, tulajdoni jelleg,
helyiségek száma, alapterület, kommunális ellátottság, felszereltség;
c) az intézetekre vonatkozóan: cím, rendeltetés, férőhelyek száma.
 (2) A mikrocenzus során az adatokat személyazonosításra alkalmatlan módon kell felvenni.
4. § (1) Az  adatszolgáltatás a  Központi Statisztikai Hivatal által a  mintába kijelöltek számára – a  (2)  bekezdésben felsorolt
adatkörök kivételével – kötelező.
A törvényt az Országgyűlés a 2015. március 17-i ülésnapján fogadta el.
(2) Az  adatszolgáltatás a  mikrocenzus egészségi állapotra, fogyatékosságra, nemzetiségre, anyanyelvre és a  családi,
baráti közösségben beszélt nyelvre vonatkozó kérdéseire önkéntes.
(3) A  mikrocenzus kérdőívének egyértelmű utalást kell tartalmaznia arra, hogy a  (2)  bekezdésben megjelölt
adatkörökhöz tartozó kérdésekre az adatszolgáltatás önkéntes.
(4) A mikrocenzus során gyűjtött adatok kizárólag statisztikai célra használhatók.
 (5) A  mikrocenzussal egyidejűleg a  Központi Statisztikai Hivatal kiegészítő adatfelvételeket hajt végre, amelyekre
a válaszadás önkéntes.
 (6) A mikrocenzus során felvett adatok kezelése, feldolgozása Magyarország területén történik.
5. § (1) A  mikrocenzus végrehajtása – a  (2)  bekezdésben foglaltak figyelembevételével – a  Központi Statisztikai Hivatal
feladata.
(2) A  Magyar Honvédség és a  rendvédelmi szervek által fenntartott intézetek, valamint az  ezekben az  intézetekben
élők vonatkozásában a mikrocenzus helyi előkészítéséért és az adatfelvétel végrehajtásáért – a Központi Statisztikai
Hivatallal együttműködve – az intézet vezetője a felelős.
6. § Felhatalmazást kap a Kormány, hogy
a) a 3. § (1) bekezdés a)−c) pontjában meghatározott adatkörökön belüli részletes adattartalmat,
b) az adatgyűjtés előkészítésének, az adatszolgáltatási kötelezettségről történő értesítés és az adatszolgáltatás
teljesítésének, valamint a mikrocenzussal összefüggő adminisztratív adatátadás részletes szabályait
rendeletben állapítsa meg.
7. § Ez a törvény a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba.
Áder János s. k., Jakab István s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés alelnöke