text:
155/2015. (VI. 25.) Korm. rendelete a jegyző társasházak feletti törvényességi felügyeletének eljárási szabályairól.
A Kormány a  társasházakról szóló 2003. évi CXXXIII. törvény 65.  § 2.  pontjában kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény
15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § (1) A törvényességi felügyeleti eljárás (a továbbiakban: eljárás) megindítására a társasház címe szerint illetékes jegyző
jogosult.
(2) Az eljárás lefolytatásában nem vehet részt az a személy,
a) akinek jogát vagy jogos érdekét az ügy közvetlenül érinti, vagy
b) akitől az ügynek tárgyilagos megítélése egyéb okból nem várható.
(3) A jegyző nem vehet részt abban az eljárásban, amelyben
a) a  jegyző illetékességi területén működő helyi önkormányzat, képviselő-testület, azok szerve vagy
érdekeltségi körébe tartozó gazdálkodó szervezet társasházi tulajdonostársként, vagy
b) a  jegyző illetékességi területén működő helyi önkormányzatnak, illetve képviselő-testületnek szerve
vagy érdekeltségi körébe tartozó gazdálkodó szervezete közös képviselőként vagy a  társasház
társasházkezelőjeként
az eljárás érintettje.
 (4) A  jegyző a  kizárási okról történő tudomásszerzést követő 5 munkanapon belül az  ügy iratait − a  kizárással
kapcsolatos álláspontjával együtt − megküldi az illetékes fővárosi és megyei kormányhivatal részére.
 (5) A fővárosi és megyei kormányhivatal az iratok kézhezvételét követő 15 munkanapon belül dönt a kizárásról, szükség
esetén − az  ügy iratainak megküldésével egyidejűleg − más jegyzőt jelöl ki, továbbá arról is dönt, hogy a  már
lefolytatott eljárási cselekményeket szükséges-e megismételni.
2. § (1) Ha a jegyző az eljárást a 3. § (2) bekezdése szerinti határidőn belül nem indítja meg, az illetékes fővárosi és megyei
kormányhivatal − az arról történő tudomásszerzést követő 15 munkanapon belül − kivizsgálja a mulasztás okát, és
a mulasztó jegyzőt az eljárás soron kívüli lefolytatására utasítja. Az 1. § (2) és (3) bekezdésében foglaltak esetén nincs
helye az eljárás lefolytatására történő utasításnak.
(2) Ha a  fővárosi és megyei kormányhivatal által megállapított újabb határidő eredménytelenül telt el, a  fővárosi és
megyei kormányhivatal az eljárásra határozatával haladéktalanul másik jegyzőt jelöl ki, és ezzel egyidejűleg fegyelmi
eljárást kezdeményez a mulasztó jegyző ellen a polgármesternél.
(3) A  mulasztó jegyző az  ügy iratait a  fővárosi és megyei kormányhivatalnak az  erre irányuló megkeresés
kézhezvételétől számított 3 munkanapon belül megküldi. A  fővárosi és megyei kormányhivatal az  ügy iratait
a kijelölő határozattal együtt továbbítja a kijelölt jegyző részére.
(4) A kijelölt jegyző vonatkozásában az eljárási határidő a kijelölő határozat és az ügy iratainak átvételét követő napon
kezdődik.
(5) Ha a  határidő utolsó napja olyan nap, amelyen a  jegyző által vezetett polgármesteri hivatalnál vagy közös
önkormányzati hivatalnál a munka szünetel, a határidő a következő munkanapon jár le.
3. § (1) A jegyző köteles az eljárást hivatalból megindítani, ha az eljárásra okot adó körülményről hivatalból vagy bejelentés
alapján tudomást szerez.
(2) A jegyző az eljárást az arra okot adó körülményről való tudomásszerzéstől számított 30 napon belül, de legfeljebb
az eljárásra okot adó körülmény bekövetkezésétől számított egyéves határidőn belül indíthatja meg.
(3) Az  eljárás a  (2)  bekezdésben meghatározott jogvesztő határidőn túl is megindítható, ha az  eljárásra okot adó
körülmény
a) folyamatosan fennáll, vagy
b) a közgyűlési határozat végrehajtását érintő mulasztásban nyilvánul meg.
4. § (1) A jegyző a társasház működésével összefüggésben történt bejelentés esetén a bejelentést megvizsgálja.
 (2) Bejelentéssel
a) a társasházi tulajdonostárs, valamint
b) a közös képviselő vagy az intézőbizottság elnöke (a továbbiakban együtt: közös képviselő)
élhet.
(3) A bejelentés során a tulajdonostárs helyett meghatalmazott is eljárhat.
 (4) A bejelentő
a) a (2) bekezdés a) pontjában és a (3) bekezdésben foglaltakat legalább nem hiteles és 30 napnál nem régebbi
tulajdonilap-másolat, illetve a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény szerinti meghatalmazás,
b) a  (2)  bekezdés b)  pontjában foglaltakat a  közös képviselő megválasztásáról szóló közgyűlési határozatot
tartalmazó közgyűlési jegyzőkönyv-kivonat
bejelentéssel egyidejűleg történő benyújtásával igazolja.
 (5) Ha a bejelentő a (2) és a (3) bekezdésben foglaltakat igazolja és a bejelentés alapján az eljárásra okot adó körülmény
fennállása valószínűsíthető, a jegyző az eljárást megindítja.
 (6) Ha a jegyző az (5) bekezdés szerint nem indít eljárást, a bejelentőt – a bejelentésében foglalt erre irányuló kérelme
esetén – az írásbeli bejelentés kézhezvételétől, vagy a szóbeli bejelentés napjától számított 30 napon belül írásban
tájékoztatja az eljárás elmaradásának indokairól.
5. § Az  eljárás nem irányulhat a  társasház működésének gazdaságossági vagy célszerűségi szempontból való
ellenőrzésére.
6. § (1) A jegyző az eljárás megindításáról 3 munkanapon belül, írásban értesíti a közös képviselőt, valamint a bejelentőt.
 (2) Az értesítésnek tartalmaznia kell:
a) az ügy tárgyát, iktatási számát, az eljárás megindításának napját,
b) a hivatalból indult eljárásra történő utalást és
c) a közös képviselő esetében a 7. § (1) bekezdése szerinti megkeresést.
(3) A közös képviselő elérhetőségének megismerése céljából a  jegyző szükség esetén megkeresi a polgárok személyi
adatainak és lakcímének nyilvántartását kezelő központi szervet, illetve a cégbíróságot.
7. § (1) A  jegyző az  eljárás során postai vagy elektronikus úton bekérheti vagy a  helyszínen megtekintheti a  társasház
működésével kapcsolatos iratokat.
(2) Az  iratokat a  közös képviselő a  jegyző értesítésének kézhezvételétől számított 10 munkanapon belül köteles
a jegyző rendelkezésére bocsátani.
(3) A közös képviselőnek a (2) bekezdés szerinti időtartamon belül a jegyzőhöz eljutatott, indokolással ellátott írásbeli
kérelmére a (2) bekezdés szerinti időtartam egy alkalommal, 10 munkanappal meghosszabbítható.
(4) A  társasházi alapító okirat és annak módosításai, valamint a  szervezeti-működési szabályzat megismerése
érdekében a jegyző az ingatlanügyi hatóságot is megkeresheti.
8. § Ha az eljárásra okot adó körülmény mulasztásban nyilvánul meg és a jegyző szükségesnek tartja, a jegyző a közös
képviselőt személyesen meghallgathatja, illetve tőle írásbeli nyilatkozatot kérhet.
9. § (1) A jegyző az eljárásra okot adó körülmény fennállását a helyszínen is ellenőrizheti.
 (2) A helyszíni ellenőrzés során a jegyző a társasház közös tulajdonba tartozó épületrészeibe beléphet, ott az eljárással
összefüggő bármely iratot, tárgyat vagy munkafolyamatot megvizsgálhat, az  ott tartózkodó személytől
tájékoztatást, felvilágosítást kérhet, valamint az  ellenőrzés dokumentálása céljából a  helyszínről, a  megvizsgált
iratokról, tárgyakról képfelvételt készíthet.
(3) A  (2)  bekezdésben foglaltak − a  tulajdonostárs vagy a  külön tulajdonban bentlakó személy hozzájárulását
követően – külön tulajdon esetén is alkalmazhatóak.
10. § (1) A jegyző az egyes eljárási cselekményekről jegyzőkönyvet készít.
 (2) A jegyzőkönyv tartalmazza:
a) a készítésének helyét, időpontját,
b) az eljáró jegyző vagy a nevében és megbízásából eljáró személy megnevezését,
c) az ügy tárgyát, ügyiratszámát,
d) az  ügyre vonatkozó lényeges megállapításokat, az  ügy eldöntése szempontjából lényeges körülmények
megjelölését.
(3) A jegyzőkönyv szükség szerint tartalmazza:
a) az ügyre vonatkozó lényeges nyilatkozatot,
b) a nyilatkozatot tevő személy nevét, továbbá lakcímét,
c) a nyilatkozatot tevő személy, valamint a jegyzőkönyvvezető oldalankénti aláírását.
11. § Az  eljárás során az  adatkezelésre a  közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló
2004.  évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) adatkezelésre vonatkozó rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni
azzal, hogy ahol a Ket. ügyfelet említ, azon a társasházat, illetve a közös képviselőt kell érteni.
12. § (1) A  jegyző az  eljárást felhívás kibocsátása nélkül lezárja, ha az  ellenőrzés során megállapítja, hogy a  társasház
törvényes működését sértő körülmény nem, vagy már nem áll fenn.
(2) Az eljárás lezárásáról a jegyző a közös képviselőt és a bejelentőt írásban tájékoztatja.
 (3) Ha új körülmény merül fel, a  jegyző a  társasház korábban már vizsgált intézkedését új törvényességi felügyeleti
eljárás keretében ismételten vizsgálat alá vonhatja. 13. § Ha a  jegyző az  eljárás alapján a  társasház működésének társasházakról szóló 2003. évi CXXXIII. törvény
(a  továbbiakban: Tt.) 27/A. § (2) bekezdésébe ütközését állapítja meg, a Tt. 27/A. § (4) bekezdésének megfelelően
írásbeli felhívást (a továbbiakban: felhívás) bocsát ki, amely tartalmazza
a) az eljáró szerv nevét, az eljáró ügyintéző nevét és az ügy számát,
b) a társasház nevét és címét,
c) a  társasház közös képviselőjének nevét, lakóhelyét, gazdálkodó szervezet esetén nevét, székhelyét és
képviseletére jogosult személy nevét, lakóhelyét,
d) az ügy tárgyának megjelölését,
e) a rendelkező részben
ea) a kötelezést a törvényes működés helyreállítására,
eb) a kötelezettség teljesítése elmaradásának jogkövetkezményeit,
f ) az indokolásban
fa) a megállapított tényállást és az annak alapjául szolgáló tényeket, adatokat,
fb) azokat a jogszabályhelyeket, amelyek alapján a jegyző a felhívást kibocsátotta,
fc) a jegyző hatáskörét és illetékességét megállapító jogszabályra történő utalást,
g) a felhívás kibocsátásának helyét és idejét, és
h) a felhívás kiadmányozójának nevét, aláírását, és az eljáró szerv bélyegzőlenyomatát.
14. § (1) A  jegyző a  felhívást hivatalos iratként postai úton, személyesen átadott iratként vagy saját kézbesítője útján közli
a közös képviselővel.
(2) A  felhívás közlésének napja, amikor a  felhívást a  közös képviselővel írásban közölték, vagy hivatalos iratként
kézbesítették. Ha a  postai úton történő kézbesítés azért hiúsul meg, mert a  címzett vagy meghatalmazottja
úgy nyilatkozik, hogy a  küldeményt nem veszi át, az  iratot a  kézbesítés megkísérlésének napján kézbesítettnek
kell tekinteni. Ha az  irat a  jegyzőhöz „nem kereste” jelzéssel érkezik vissza, az  iratot − az ellenkező bizonyításáig −
a postai kézbesítés második megkísérlésének napját követő 5. munkanapon kézbesítettnek kell tekinteni.
(3) A közös képviselő a felhívásról annak közlését követő 3 napon belül a társasházban jól látható helyen kifüggesztett
hirdetmény formájában értesíti a tulajdonostársakat.
15. § A felhívásban foglaltak teljesítését a jegyző a 7–11. §-ban foglaltak szerint ellenőrzi.
16. § (1) Ha a  jegyző a  felhívás közlését követően megállapítja, hogy felhívása jogszabályt sért, a  felhívást a  jegyző
a jogszabálysértés tudomására jutásától számított 5 munkanapon belül módosítja vagy visszavonja.
(2) A  felhívás visszavonásáról szóló tájékoztatás, illetve a módosított felhívás közlésére a  felhívás közlésére vonatkozó
szabályok irányadóak.
(3) A  törvényes működés helyreállítására biztosított 60 napos határidő a  módosított felhívás közlését követő napon
újrakezdődik.
17. § (1) A jegyző az eljárást megszünteti, ha megállapítja, hogy a társasház
a) a felhívásban foglaltaknak megfelelően a törvényes működését helyreállította, vagy
b) törvényes működését sértő körülmény már nem áll fenn.
(2) Az eljárás megszüntetéséről a jegyző a közös képviselőt és a bejelentőt írásban tájékoztatja.
 (3) Ha a  törvényes működés a  közgyűlés határozatával állítható helyre, a  társasház törvényes működése akkor
állapítható meg, ha a  társasház a  közgyűlését a  felhívástól számított 60 napon belül a  Tt. rendelkezéseinek
megfelelően megtartotta és a  törvényes működést sértő körülmény megszüntetéséhez szükséges határozatot
meghozta vagy módosította.
18. § Ha az eljárás a 17. § (1) bekezdésében foglaltak szerint nem szüntethető meg, a jegyző a Tt. 27/A. § (4) bekezdésének
megfelelően bírósághoz fordulhat.
19. § Ha a bíróság a jegyzőt jogosította fel a közgyűlés összehívására, a jegyző a döntés jogerőre emelkedésétől számított
15 napon belül a  társasházban jól látható helyen kifüggesztett hirdetmény útján gondoskodik a  közgyűlés
összehívásáról, valamint a  hirdetményként kifüggesztett meghívóban megjelöli a közgyűlés összehívásának okát,
továbbá azokat a  napirendi pontokat és közgyűlési határozati javaslatokat, amelyek megtárgyalása a  törvényes
működés biztosítása érdekében indokolt.
20. § Ez a rendelet 2015. július 1-jén lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
2019. IV. törvény a Magyarország Kormánya és a Török Köztársaság Kormánya között a védelmi ipari minősített adatok kölcsönös védelméről szóló egyezmény kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e törvénnyel felhatalmazást ad a Magyarország Kormánya és a Török Köztársaság Kormánya között
a  védelmi ipari minősített adatok kölcsönös védelméről szóló egyezmény (a  továbbiakban: Egyezmény) kötelező
hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés az Egyezményt e törvénnyel kihirdeti.
3. § Az Egyezmény hiteles angol és magyar nyelvű szövege a következő:
A törvényt az Országgyűlés a 2019. március 5-i ülésnapján fogadta el.
“Szigorúan titkos!” “ÇOK GİZLİ” TOP SECRET “Titkos!” “GİZLİ” SECRET
“Bizalmas!” “ÖZEL” CONFIDENTIAL “Korlátozott terjesztésű’” “HİZMETE ÖZEL” RESTRICTED
„EGYEZMÉNY MAGYARORSZÁG KORMÁNYA ÉS A TÖRÖK KÖZTÁRSASÁG KORMÁNYA KÖZÖTT A
VÉDELMI IPARI MINŐSÍTETT ADATOK KÖLCSÖNÖS VÉDELMÉRŐL
Bevezetés Magyarország Kormánya és a Török Köztársaság Kormánya (a továbbiakban külön a Fél, közösen a Felek),
azzal a  szándékkal, hogy az  általuk vagy a  Felek országaiban lévő jogosult személyek által egyik Fél országában
létrehozott és a másik fél országába továbbított, vagy az együttműködésük útján közösen létrehozott, védelmi ipari
vonatkozású minősített adatok megfelelő védelemben részesüljenek,
kívánatosnak tartva, hogy meghatározzák azokat az  eljárásokat és elveket, amelyek biztosítják a  Felek és/
vagy az  országaikban lévő jogosult személyek védelmi ipari együttműködése keretében megkötött, minősített
szerződésekkel kapcsolatos minősített adatok biztonságát a  kölcsönös védelmük és cseréjük és/vagy közös
létrehozásuk során,
a Felek nemzeti törvényeinek hatálya alatt,
megerősítve, hogy jelen Egyezmény nem érinti az  olyan egyéb nemzetközi egyezményekből származó
kötelezettségeket, amelyekben egyik ország részes, és hogy ezt az  egyezményt nem fogják más államok érdekei,
biztonsága és területi integritása ellen felhasználni,
AZ ALÁBBIAKBAN ÁLLAPODTAK MEG: 1. CIKK
CÉL ÉS ALKALMAZÁSI TERÜLET
Jelen Egyezmény célja, hogy megállapítsa azokat az  eljárásokat és elveket, amelyek biztosítják a  védelmi ipari
minősített adatok biztonságát a Felek országaiban lévő illetékes biztonsági hatóságok és/vagy jogosult személyek
együttműködése keretében, összhangban a vonatkozó nemzeti jogszabályaikkal.
2. CIKK
FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
 1. Minősített adat: a  védelmi iparral kapcsolatos minden információ, ezen belül dokumentumok és anyagok,
függetlenül azok megjelenési formájától, hordozójától és rögzítésének módjától, ideértve a  létrehozás
alatt állókat is, amelyek védelmet igényelnek a  jogosulatlan hozzáférés ellen a  jelen Egyezményben részes
mindegyik ország nemzeti jogszabályai szerint.
2. Illetékes biztonsági hatóság: az a védelmi ipari jogosultsággal vagy a minősített adatok védelmével felruházott
nemzeti hatóság, amely felelős a jelen Egyezmény végrehajtásáért az alábbi 3. cikkben előírtak szerint.
3. Minősített szerződés: olyan szerződés, amelynek a  teljesítése minősített adatokhoz való hozzáféréssel jár,
vagy ilyen adatokból ered, különösen azok, amelyek bármilyen típusú katonai jármű és berendezés, ezek
fontos és kritikus alrendszerei és alkatrészei beszerzésével vagy értékesítésével, kutatásával, fejlesztésével és
bármiféle gyártásával, karbantartásával, infrastrukturális eszközeivel és tevékenységeivel kapcsolatos munkát
érintenek, ideértve az előkészítő tevékenységeket is.
4. Szerződő: az  egyik fél jogszabályai szerinti természetes vagy jogi személy, vagy egyéb szervezet, aki/amely
jogképességgel rendelkezik a minősített szerződés jelen Egyezmény rendelkezései szerinti teljesítésére.
5. Megrendelő: az  az egyik fél jogszabályai szerinti természetes vagy jogi személy, vagy egyéb szervezet,
aki/amely jogképességgel rendelkezik a  minősített szerződések jelen Egyezmény rendelkezései szerinti
odaítélésére a szerződést kötők számára.
6. Telephely biztonsági tanúsítvány: az illetékes biztonsági hatóság vagy más jogosult szerv által egy Fél nemzeti
jogszabályai szerint kibocsátott dokumentum, amely igazolja, hogy a  Szerződő képes a  minősített adatok
védelmére; ha a Szerződő egyéni vállalkozó, akkor a személyi biztonsági tanúsítvány egyenértékű a telephely
biztonsági tanúsítvánnyal.
7. Szükséges ismeret elve: az  elv, amelynek megfelelően megerősítésre kerül, hogy egy személynek a  hivatali
feladatai vagy szolgálata ellátásához szüksége van az adathoz való hozzáférésre, annak megismerésére vagy
birtoklására.
8. Jogosult egyének: a Felek, ezen belül a kormányzati szervek, jogi személyek vagy egyéb szervezetek, valamint
a  természetes személyek, amelyek/akik a  vonatkozó nemzeti jogszabályokkal összhangban illetékesek
a minősített adatok kezelésére.
9. Átadó fél: az a Fél, valamint a természetes és jogi személyek, vagy egyéb szervezetek, akik/amelyek az érintett
Fél nemzeti jogszabályai szerint illetékesek a minősített adatok létrehozására és átadására.
10. Átvevő fél: az  a  Fél, valamint természetes és jogi személyek, jogi szervezetek vagy egyéb szervezetek, akik/
amelyek az érintett Fél nemzeti jogszabályai szerint illetékesek a minősített adatok átvételére.
11. Személyi biztonsági tanúsítvány: az illetékes biztonsági hatóság vagy más jogosult szerv által egy Fél nemzeti
jogszabályai szerint kibocsátott dokumentum, amely igazolja, hogy egy személy átesett a  biztonsági
felülvizsgálaton és alkalmas a minősített adatokhoz való hozzáférésre.
12. Harmadik fél: bármely olyan állam, ide értve a joghatósága alá tartozó természetes és jogi személyeket, vagy
egyéb szervezeteket is, vagy nemzetközi szervezet, amely nem részese jelen Egyezménynek.
3. CIKK
ILLETÉKES BIZTONSÁGI HATÓSÁGOK
1. A jelen Egyezmény végrehajtásáért felelős illetékes biztonsági hatóságok a következők:
1) Magyarországon: Nemzetgazdasági Minisztérium, gazdaságfejlesztésért és -szabályozásért
  felelős államtitkár
Nemzeti Biztonsági Felügyelet a 8. Cikk 1. bekezdés, a 9. cikk és 10. cikk
  végrehajtása tekintetében
2) A Török Köztársaságban: A Török Köztársaság Nemzetvédelmi Minisztériuma,
   Műszaki Szolgáltató Főosztály
2. A  Felek diplomáciai csatornákon tájékoztatják egymást az  1.  pontban hivatkozott illetékes biztonsági
hatóságokat érintő változásokról.
4. CIKK
MINŐSÍTÉSI SZINTEK
1. A nemzeti jogszabályaik által előírt biztonsági intézkedések keretében a  Felek országaiban lévő illetékes
biztonsági hatóságok és/vagy jogosult egyének kötelezettséget vállalnak, hogy megfelelően biztosítják
az  egymás között cserélt vagy együttműködés útján közösen létrehozott minősített adatok védelmét,
és elfogadják az  alábbi táblázatban magyar, török és angol nyelven bemutatott minősítési szintek
megfeleltetését:
„Szigorúan Titkos!” „ÇOK GİZLİ” TOP SECRET „Titkos!” „GİZLİ” SECRET
„Bizalmas!” „ÖZEL” CONFIDENTIAL „Korlátozott terjesztésű!” „HİZMETE ÖZEL” RESTRICTED
2. Mindegyik Fél illetékes biztonsági hatósága és jogosult egyénei kötelezettséget vállalnak, hogy a  másik fél
illetékes biztonsági hatóságától vagy jogosult egyéneitől kapott minősített adatokat ellátják a saját nemzeti
minősítési szintjük jelzésével és annak angol megfelelőjével, összhangban a fenti táblázattal.
3. A Felek illetékes biztonsági hatóságai kötelezettséget vállalnak, hogy kölcsönösen tájékoztatják egymást
a minősítési szintekben bekövetkezett változásokról.
4. A minősített adathoz rendelt minősítési szintet csak az átadó fél változtathatja meg, amely a minősítésüket
meghatározta. Az ilyen változásról vagy megszüntetésről az átadó félnek azonnal tájékoztatnia kell az átvevő
felet.
5. CIKK
A MINŐSÍTETT ADATOK VÉDELMÉNEK ELVEI
1. A Felek meghoznak minden, a  jelen Egyezményben meghatározott, és nemzeti jogszabályaiknak megfelelő
intézkedést, hogy megvédjék az  átadott vagy együttműködésük eredményeként létrehozott minősített
adatokat, ide értve azokat is, amelyek minősített szerződésekkel kapcsolatban keletkeznek.
2. A  cserélt és/vagy a  Felek országaiban lévő illetékes biztonsági hatóságok és/vagy jogosult egyének
együttműködése keretében létrehozott minősített adatokat csak az átadás céljával összhangban használják.
3. A minősített adatokat nem teszik hozzáférhetővé harmadik fél részére az  átadó fél előzetes írásbeli
hozzájárulása nélkül.
4. A minősített adatokat csak olyan személyek részére teszik hozzáférhetővé, akik a szükséges ismeret elvének
megfelelnek, és akik megfelelő jogosultsággal rendelkeznek az átvevő fél országának nemzeti jogszabályai
szerint.
5. Jelen megállapodás keretében a  Felek illetékes biztonsági hatóságai elismerik a  másik fél nemzeti
jogszabályai szerint kibocsátott személyi biztonsági tanúsítványokat és telephely biztonsági tanúsítványokat.
6. CIKK
A MINŐSÍTETT ADATOK ÁTADÁSA
1. A minősített adatokat diplomáciai csatornákon vagy katonai attasé útján továbbítják.
2. A „Korlátozott terjesztésű!” / HİZMETE ÖZEL / RESTRICTED minősítésű adatokat jogosult futárok útján is
továbbíthatják az átadó fél nemzeti jogszabályaival összhangban.
3. Sürgős esetben, ha nincs lehetőség más továbbítási forma használatára, és teljesülnek az átadó fél nemzeti
jogszabályai által előírt biztonsági követelmények, akkor megengedett a „Korlátozott terjesztésű!” / HİZMETE
ÖZEL / RESTRICTED minősítésű adatok jogosult személyek által történő személyes szállítása.
4. A Felek illetékes biztonsági hatóságai megállapodhatnak a  minősített adatok továbbításának olyan egyéb
formáiban is, amelyek a  vonatkozó nemzeti jogszabályaikkal összhangban biztosítják azok jogosulatlan
hozzáférés elleni védelmét.
5. Az átvevő fél írásban igazolja a minősített adatok kézhezvételét.
7. CIKK
A MINŐSÍTETT ADATOK FORDÍTÁSA, MÁSOLÁSA ÉS MEGSEMMISÍTÉSE
1. A „Szigorúan Titkos!” / „Titkos!” / „Bizalmas!” / ÇOK GİZLİ / GİZLİ / ÖZEL / TOP SECRET / SECRET / CONFIDENTIAL
minősítésű adatok fordítására vagy másolására csak az  átadó fél országa illetékes biztonsági hatóságának
előzetes írásbeli hozzájárulásával kerül sor.
2. Minden fordításnak tartalmaznia kell a  megfelelő biztonsági minősítés jelzését és az  utalást arra, hogy
a minősített dokumentumot az átadó féltől kapták. A lefordított vagy másolt minősített adatokra ugyanazok
az ellenőrzési és védelmi szabályok érvényesek, mint az eredeti adatokra. A másolatok és fordítások száma
nem haladhatja meg a hivatali célra szükséges mértéket.
3. A „Korlátozott terjesztésű!” / HİZMETE ÖZEL / RESTRICTED minősítésű adatokat az  átvevő fél nemzeti
jogszabályaival összhangban olyan módon kell megsemmisíteni, hogy a részeket ne lehessen se részlegesen,
se teljesen újból összeállítani. Viszont a „Szigorúan Titkos!” / „Titkos!” / „Bizalmas!” / ÇOK GİZLİ / GİZLİ / ÖZEL
/ TOP SECRET / SECRET / CONFIDENTIAL minősítésű adatokat megsemmisítés helyett vissza kell juttatni
az átadó félnek, amikor a minősítési idejük lejárt, vagy a felhasználási céljuk véget ért.
8. CIKK
MINŐSÍTETT SZERZŐDÉSEK
 1. Minősített szerződés megkötése előtt a  megrendelő kezdeményezi az  illetékes biztonsági hatóságánál,
hogy szerezze be a másik Fél illetékes biztonsági hatóságától annak igazolását, hogy a szerződő a számára
hozzáférhetővé váló adatok minősítési szintjének megfelelő, érvényes telephely biztonsági tanúsítvánnyal
rendelkezik.
2. A „Korlátozott terjesztésű!” / HİZMETE ÖZEL / RESTRICTED minősítésű adatokat érintő minősített szerződés
megkötése előtt mindkét Fél illetékes biztonsági hatósága igazolja, hogy a  szerződője teljesíti a  nemzeti
jogszabályoknak megfelelő biztonsági követelményeket.
3. Az 1. és 2.  pontban hivatkozott igazolások egyenértékűnek annak szavatolásával, hogy megtörténtek
a  szükséges intézkedések annak érdekében, hogy a  szerződést kötőről ki lehessen jelenteni, hogy teljesíti
annak az országnak a nemzeti jogszabályaiban a minősített adatok védelme keretében előírt kritériumokat,
ahol a székhelye van.
4. Nem adhatók ki minősített adatok a  szerződőnek az  1. és 2.  pontban hivatkozott igazolások kézhez vétele
előtt.
5. A teljesítés során „Bizalmas!” / ÖZEL / CONFIDENTIAL vagy magasabb szintű minősített adatokhoz való
hozzáféréssel járó minősített szerződés megkötése előtt a  megrendelő a  szerződés elválaszthatatlan
részét képező projekt biztonsági utasítást ad át a  szerződőnek. A  projekt biztonsági utasítás a  biztonsági
követelményekre vonatkozó előírásokat tartalmaz, különösen:
1) az adott minősített szerződéssel kapcsolatos minősített adatok jegyzékét, azok minősítési szintjével;
2) az adott minősített szerződés teljesítése során keletkező adatok biztonsági minősítési szintjének
hozzárendelési szabályait.
 6. A megbízó eljuttatja a projekt biztonsági utasítás másolatát saját Fele illetékes biztonsági hatóságához, amely
azt a szerződést kötő országának illetékes biztonsági hatóságához továbbítja.
 7. A minősített szerződés azon részének teljesítése, amely minősített adatokhoz való hozzáféréssel kapcsolatos,
azzal a  feltétellel válik lehetővé, hogy a  szerződést kötő teljesíti a  projekt biztonsági utasítás szerint
a minősített adatok védelméhez szükséges kritériumokat.
8. Minden alvállalkozónak teljesítenie kell ugyanazokat a minősített adatok védelmére vonatkozó feltételeket,
amelyeket a szerződőnek előírtak.
9. A minősített szerződés keretébe tartozó minősített adatokkal kapcsolatos szellemi tulajdonhoz fűződő
jogokat kölcsönösen elismerik a  nemzeti jogszabályokkal összhangban. A  részleteket és a  kivételeket
a minősített szerződésben lehet meghatározni.
10. A jelen Egyezmény célját képező hatékony együttműködés érdekében, a  Felek saját nemzeti jogszabályai
által adott felhatalmazás keretei között az illetékes biztonsági hatóságok – szükség esetén – részletes, írásbeli
technikai megállapodásokat köthetnek.
9. CIKK
A BIZTONSÁG MEGSÉRTÉSE
1. A biztonság megsértése: olyan tett vagy mulasztás, amely ellentétes a  jelen Egyezménnyel vagy a  Felek
minősített adatok védelmére vonatkozó nemzeti jogszabályaival.
2. Az átadó minősített adatai vagy a  Felek együttműködéséből származó minősített adatok biztonságának
minden megsértéséről, vagy annak gyanújáról azonnal tájékoztatják azon Fél illetékes biztonsági hatóságát,
amelynek a területén a megsértés történt vagy annak gyanúja felmerült.
3. A biztonság minden megsértését vagy annak gyanúját azon Fél nemzeti jogszabályai szerint vizsgálják ki,
amelynek a területén az előfordult.
4. A biztonság megsértése esetén azon Fél illetékes biztonsági hatósága, amelynek a  területén a  megsértés
történt, írásban tájékoztatja a másik Fél illetékes biztonsági hatóságát a tényről, a megsértés körülményeiről
és a 3. pontban hivatkozott tevékenységek kimeneteléről.
5. A 3.  pontban hivatkozott tevékenységek során a  Felek illetékes biztonsági hatóságai egyikük kérésére
együttműködnek.
10. CIKK
LÁTOGATÁSOK
1. A Felek országaiban lévő illetékes biztonsági hatóságok és/vagy jogosult egyének együttműködési
tevékenységeinek keretében az  egyes Felek országaiban lévő jogosult egyének létesítményeibe tett,
minősített információkhoz való hozzáféréssel járó látogatások, a  fogadó ország illetékes hatóságától kapott
írásbeli engedély kézhezvétele után végezhetők.
2. A látogatásra vonatkozó megkeresést a  fogadó ország illetékes biztonsági hatóságához kell bejelenteni
írásban, a  látogatás tervezett napját legalább 21 (huszonegy) nappal megelőzően. A  megkeresést
diplomáciai csatornákon vagy katonai attasé útján kell benyújtani.
3. A látogatásra vonatkozó megkeresést minden egyes látogatáshoz el kell készíteni és az  alábbiakat kell
tartalmaznia:
a. A látogató vezeték- és utóneve, születési helye és ideje, állampolgársága, útlevélszáma és beosztása,
b. A látogatás tervezett időpontja, programja, és várható hossza,
c. A személyi biztonsági tanúsítvány szintje és a hozzáférni kívánt minősített adatok típusa, valamint
a biztonsági minősítés szintje,
d. A meglátogatandó létesítmény, helyiségek és helyek nevei és a látogatás célja,
e. A látogatót fogadó személyek vezeték- és keresztnevei, valamint hivatalos titulusai,
f. A megkeresés kelte, a  látogatót küldő ország illetékes biztonsági hatóságának aláírása és hivatalos
pecsétjének lenyomata.
4. A látogatási engedély csak a  megadott napra vagy időszakra érvényes. Mindazonáltal, az  együttműködés
elősegítése érdekében összeállítható egy 12 (tizenkét) hónapot meg nem haladó látogatási ütemterv. Ebben
az esetben, ha feltehető, hogy egy tervezett látogatás az engedélyezett időn belül nem fog befejeződni, és
a  látogatás időtartamát szükséges meghosszabbítani, akkor a  látogatót küldő ország illetékes biztonsági
hatóságának a látogatásra vonatkozó megkeresést meg kell újítania, legalább a folyamatban lévő látogatásra
vonatkozó engedély lejárta előtt 21 (huszonegy) nappal.
5. A  3.  pontban felsorolt személyi adatok védelme érdekében a  következő rendelkezések alkalmazandók,
a Felek nemzeti joga szerint:
a.  A fogadó Félhez beérkezett személyi adatok kizárólag az azokat átadó Fél által meghatározott célra
és feltétellel használhatók fel;
b.  A fogadó Fél a személyi adatokat az azok feldolgozási céljának eléréséhez szükséges időnél tovább
nem tárolhatja;
c.  Ha személyi adatok az átadó Fél nemzeti jogába ütközően kerültek átadásra, akkor az átadó Fél erről
a fogadó Felet köteles értesíteni, aki köteles az adatokat olyan módon törölni, hogy azok részleges
vagy teljes rekonstrukcióját kiküszöbölje;
d.  A  személyi adatok helyességéért az  azokat átadó Fél felel, és ha az  adatok valótlannak vagy
hiányosnak tűnnek, akkor erről köteles a  fogadó Felet értesíteni, aki köteles az  adatokat kijavítani
vagy törölni;
e.  A fogadó Fél és a személyi adatokat átadó Fél kötelesek az adatok átadását, kézhezvételét és törlését
nyilvántartani;
f.  A  személyi adatokat átadó Fél és a  fogadó fél kötelesek a  feldolgozott személyi adatokat
jogosulatlan személyeknek történő feltárás, az  adatok jogosulatlan módosítása, sérülése és
megsemmisülése ellen védeni.
11. CIKK
NYELVEK
Jelen Egyezmény rendelkezéseinek végrehajtása körében a  Felek az  angol nyelvet, vagy a  saját hivatalos
nyelvüket kötelesek használni, és az utóbbi esetben a másik Fél hivatalos nyelvére vagy angolra történő fordítást is
mellékelniük kell.
12. CIKK
PÉNZÜGYI KÉRDÉSEK
Jelen Egyezmény rendelkezéseinek végrehajtásából adódó költségeiket a Felek külön-külön, saját maguk fedezik.
13. CIKK
EGYEZTETÉS ÉS MÓDOSÍTÁS
1. Bármely Fél, egy a  másik Félnek címzett írásbeli értesítés küldésével javaslatot tehet egyeztetésre és/vagy
a jelen Egyezmény módosítására.
2. Jelen Egyezmény tárgyalások útján, a Felek kölcsönös írásbeli hozzájárulásával módosítható. A módosítások
a 16. cikkben foglalt jogi eljárásnak megfelelően lépnek hatályba.
3. A  Felek illetékes biztonsági hatóságai jelen Egyezmény végrehajtására vonatkozóan kötelesek egymást
a nemzeti joguk valamennyi, a minősített adatok védelmét érintő módosításáról értesíteni.
14. CIKK
VITARENDEZÉS
1. Valamennyi, a  jelen Egyezmény végrehajtására vonatkozó vitát a Felek illetékes biztonsági hatóságai között
lefolytatott közvetlen tárgyalások révén kell rendezni. A  viták rendezése nem utalható semmilyen nemzeti
vagy nemzetközi bíróság, vagy harmadik személy hatáskörébe.
2. Ha valamely vita rendezése az  1. bekezdésben hivatkozott módon nem érhető el, akkor azt diplomáciai
csatornákon kell rendezni. Ha a vita nem rendeződik 45 (negyvenöt) napon belül, akkor a jelen Egyezményt
bármelyik Fél felmondhatja.
15. CIKK
IDŐBELI HATÁLY ÉS FELMONDÁS
1. Jelen Egyezmény 5 (öt) éves időtartamra jön létre, majd automatikusan meghosszabbítódik további 5 (öt)
éves időtartamokra, kivéve ha azt diplomáciai csatornákon harminc napos felmondási idővel felmondják.
2. Jelen Egyezmény felmondása esetén a  jelen Egyezmény alapján kicserélt vagy létrejött minősített adatokat
továbbra is a jelen Egyezmény rendelkezéseinek megfelelően kell folytatólagosan védeni.
16. CIKK
HATÁLYBALÉPÉS
1. Jelen Egyezmény a  Felek által egymásnak diplomáciai csatornákon megküldött, az  Egyezmény
hatálybalépéséhez szükséges belső jogi eljárásaik befejeződéséről szóló, utolsó írásbeli értesítés kézhezvétele
után 30 (harminc) nappal lép hatályba.
2. Jelen Egyezményt 2017. november 23-án írták alá Ankarában, magyar, török és angol nyelven, két eredeti
példányban, melyek mindegyike egyaránt hiteles. A  jelen Egyezmény rendelkezéseinek értelmezéséből
eredő viták esetén az angol nyelvű változat irányadó.
Fentiek tanúbizonyságául az  alulírott, a  kormányaik által erre felhatalmazott megbízottak jelen Egyezményt
aláírásukkal látták el.”
4. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) A 2. § és a 3. § az Egyezmény 16. Cikk 1. bekezdésében meghatározott időpontban lép hatályba.
 (3) Az  Egyezmény, illetve a  2.  § és a  3.  § hatálybalépésének naptári napját a  külpolitikáért felelős miniszter annak
ismertté válását követően, a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett közleményével állapítja meg.
5. § Az e  törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről a  minősített adatok védelmének szakmai felügyeletéért
felelős miniszter, valamint az iparügyekért és a kereskedelemért felelős miniszter gondoskodik.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
21/2016. (IX. 15.) KKM utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva az alábbi utasítást adom ki:
1. § A  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII. törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 38. § (2) és (5) bekezdése alapján dr. Budai Gyulát 2016. szeptember 22. napjától
a kinevezés visszavonásáig – de legfeljebb 6 hónap időtartamra – az Oroszország által elrendelt embargóból fakadó
külgazdasági intézkedésekért felelős miniszteri biztossá nevezem ki.
2. § A miniszteri biztos 1. §-ban meghatározott feladatkörében a következő tevékenységeket látja el:
a) az Oroszország által elrendelt embargó miatt szükségessé váló külgazdasági intézkedésekre vonatkozó
javaslattétel,
b) segítségnyújtás az  oroszországi embargóval sújtott magyar mezőgazdasági és agrár vállalkozások, továbbá
élelmiszer-feldolgozók és vállalkozások számára a piacaik megtartása érdekében,
c) az együttműködés elősegítése a magyar-orosz gazdasági vegyes bizottságban,
d) kapcsolattartás az  embargóval érintett magyar vállalkozásokkal, valamint a  Magyar Nemzeti Kereskedőház
Zártkörűen Működő Részvénytársasággal,
e) a Keleti Nyitás politikája keretében az oroszországi piacon nem értékesíthető mezőgazdasági termékek más
régiókban történő értékesítési lehetőségének vizsgálata, új piacok felkutatása, javaslattétel az új értékesítési
lehetőségek kihasználására.
3. § A miniszteri biztos tevékenységét a külgazdasági és külügyminiszter irányítja.
4. § A  miniszteri biztos a  fenti tevékenysége ellátásáért a  Ksztv. 38.  § (6)  bekezdés szerinti illetményre és juttatásokra
jogosult.
5. § (1) Ez az utasítás 2016. szeptember 22-én lép hatályba.
 (2) Hatályát veszti a miniszteri biztos kinevezéséről szóló 5/2016. (III. 23.) KKM utasítás.
Szijjártó Péter s. k.,
 külgazdasági és külügyminiszter


text:
451/2016. (XII. 1.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII.  törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Rainer Lillát
a 2016. december 1. napjától 2019. november 30. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2016. november 23. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
29/2012. (V. 25.) AB határozata az Országos Választási Bizottság 9/2012. (I. 16.) OVB határozata felülvizsgálatáról.
Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság által országos népszavazásra irányuló aláírásgyűjtő ív
mintapéldányának hitelesítése tárgyában hozott határozat ellen benyújtott kifogások alapján – teljes ülésen –
meghozta a következő
határozatot: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 9/2012. (I. 16.) OVB határozatát megsemmisíti és az Országos
Választási Bizottságot új eljárásra utasítja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. 1. Két választópolgár 2011. május 24-én országos népszavazásra irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be
az Országos Választási Bizottsághoz (a továbbiakban: OVB), amelyen az alábbi kérdés szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy a jogszerűen megszerzett nyugdíjjogosultságot az Országgyűlés ne vonja el?”
Az OVB először a 98/2011. (VI. 24.) OVB határozatával megtagadta az országos népszavazási kezdeményezés
aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését.
Az országos népszavazás kezdeményezőinek egyike kifogást nyújtott be az Alkotmánybírósághoz, amely alapján
az Alkotmánybíróság 114/2011. (XII. 2.) AB határozatában (a továbbiakban: ABh.) az OVB fent megjelölt határozatát
megsemmisítette és az OVB-t új eljárásra utasította.
Az OVB – az ABh. alapján lefolytatott – új eljárása során 9/2012. (I. 16.) OVB határozatával (a továbbiakban: OVBh.)
hitelesítette az aláírásgyűjtő ív mintapéldányát.
Ezt követően – a törvényes határidőn belül – két magánszemély is kifogással élt kérve az OVBh. megsemmisítését és
az OVB új eljárásra utasítását.
Az egyik kifogást tevő a Kúriának címezve terjesztette elő kifogását, mivel álláspontja szerint az OVBh. jogorvoslati
kioktatása tévesen utalt az Alkotmánybíróságra. A Kúria Kvk.II.37.083/2012/2. számú végzésével áttette a kifogást
az Alkotmánybíróságra elbírálás végett. Az áttételről szóló végzésében a Kúria az egyes törvények Alaptörvénnyel
összefüggő módosításáról szóló 2011. évi CCI. törvénynek (a továbbiakban: EtAmtv.) 145. § (10) bekezdésével
beiktatott a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 156. § (2) bekezdésére hivatkozott,
amely alapján az EtAmtv. rendelkezéseinek hatálybalépését megelőzően benyújtott népszavazási kezdeményezés
hitelesítésére a benyújtáskor hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni. Ezzel párhuzamosan a kifogást tevő jogi
képviselője útján közvetlenül is megküldte kifogását az Alkotmánybíróságra.
A kifogást tevő szerint a kérdés nem felel meg az egyértelműség követelményének. Mivel az öregségi nyugdíjra
vonatkozó szabályokat több törvény tartalmazza, ezért sem a választópolgárok, sem az Országgyűlés nem tudja
eldönteni, hogy eredményes népszavazás esetén milyen jogalkotói kötelezettség terhelné a törvényhozást.
Az Országgyűlés időközben elfogadta a korhatár előtti öregségi nyugdíjak megszüntetéséről, a korhatár előtti
ellátásról és a szolgálati járandóságról szóló 2011. évi CLXVII. törvényt (a továbbiakban: Knymt.), amely megszüntette
a korhatár előtti nyugellátásokat, illetve a már korábban megállapított korhatár előtti nyugellátások bizonyos formáit
más jogcímű ellátássá alakította át, amivel összefüggésben az ellátás összegét meghatározó szabályok is változtak.
A kifogást tevő szerint a jogi környezet jelentős megváltozása következtében nem lenne egyértelmű és világos a
választópolgárok számára, hogy a népszavazáson milyen jogalkotást támogatnak: a korhatár előtti nyugdíjak újbóli
lehetővé tételét, vagy a népszavazás időpontjában hatályos nyugdíjjogosultságok elvonásának tilalmát.
A kifogásban további aggályként fogalmazódott meg, hogy nem lenne egyértelmű a választópolgárok számára
a döntés társadalmi és pénzügyi hatása; valamint, hogy egyazon kérdéskörben – azaz a nyugdíjakkal kapcsolatban –
több kérdést is hitelesített az OVB, és a többféleképpen megfogalmazott és egymásnak részben ellentmondó
kérdések esetleges együttes népszavazásra kerülése átláthatatlan, kaotikus népszavazást eredményezne.
Mindkét kifogást tevő szerint továbbá a kérdés közvetlenül érinti a központi költségvetést, így az Országgyűlés által
2011. április 25-én kihirdetett Magyarország Alaptörvényében (a továbbiakban: Alaptörvény) tételesen megjelenített
[8. cikk (3) bekezdése b) pont] kizárt népszavazási tárgykörbe tartozik. Álláspontjuk szerint a kérdés szövegszerűen
nem tartalmazza ugyan a költségvetési törvény módosítását, de okszerűen következik belőle annak megváltoztatása,
ugyanis a Magyarország 2012. évi központi költségvetéséről szóló 2011. évi CLXXXVIII. törvényben – a korábbiakkal
ellentétben – a korhatár alatti ellátásokra fordítandó összeg nem a Nyugdíjbiztosítási Alapban, hanem a Nemzeti
Család- és Szociálpolitikai Alapban került elhelyezésre.
A folyamatban lévő ügyeket – azok tárgyi összefüggése miatt – az Alkotmánybíróság az Alkotmánybíróságról szóló
2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 58. § (2) bekezdése, valamint az Alkotmánybíróság teljes ülésének
az Alkotmánybíróság ügyrendjéről szóló 1/2012. (I. 3.) Tü. határozata 32. § (1) bekezdése alapján egyesítette és egy
eljárásban bírálta el.
2. Időközben – 2012. január 1-jével – hatályba lépett az Alaptörvény, amelynek 8. cikke határozza meg az országos
népszavazás alkotmányi (alaptörvényi) szintű alapjait. Az Országgyűlés által 2011. december 31-én elfogadott,
Magyarország Alaptörvényének átmeneti rendelkezései (a továbbiakban: Átmeneti rendelkezések) 31. cikk
(3) bekezdése hatályon kívül helyezte az Alkotmányt és az annak módosításáról szóló törvényeket. Az Átmeneti
rendelkezések 20. cikke a már hatályon kívül helyezett Alkotmány 28/E. §-át rendelte továbbra is alkalmazni az
Alaptörvény hatálybalépésekor már folyamatban lévő ügyekben a népszavazási eljárás során. Az EtAmtv. a Ve.-t
módosító 145. § (7) bekezdése a Ve. 130. §-át akként módosította, hogy az OVB-nek az aláírásgyűjtő ív, illetve a konkrét
kérdés hitelesítésével kapcsolatos döntése elleni kifogás elbírálására a Kúriának van hatásköre. Az EtAmtv. 145. §
(10) bekezdése ugyanakkor beiktatta a Ve. új 156. § (2) bekezdését, amely szerint az EtAmtv. hatálybalépését
megelőzően benyújtott népszavazási kezdeményezés hitelesítésére a Ve.-nek a kezdeményezés benyújtásakor
hatályos rendelkezéseit kell alkalmazni.
Mindezek alapján a 2012. január 1-jét megelőzően benyújtott népszavazási kezdeményezés aláírásgyűjtő ívének
hitelesítésével kapcsolatos OVB határozat elleni kifogás elbírálására az Alkotmánybíróságnak van továbbra is
hatásköre.
II. Az Alkotmánybíróság a kifogásokat az alábbi jogszabályok alapján vizsgálta meg:
1. Az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) vonatkozó
rendelkezései:
„13. § (1) A népszavazásra feltett konkrét kérdést úgy kell megfogalmazni, hogy arra egyértelműen lehessen
válaszolni.”
2. A Ve. alkalmazandó – 2011. december 31-éig hatályban volt – rendelkezései:
„130. § (1) Az Országos Választási Bizottságnak az aláírásgyűjtő ív, illetőleg a konkrét kérdés hitelesítésével kapcsolatos
döntése elleni kifogást a határozat közzétételét követő tizenöt napon belül lehet – az Alkotmánybírósághoz címezve –
az Országos Választási Bizottsághoz benyújtani.
(…)
(3) Az Alkotmánybíróság a kifogást soron kívül bírálja el. Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság,
illetőleg az Országgyűlés határozatát helybenhagyja, vagy azt megsemmisíti, és az Országos Választási Bizottságot,
illetőleg az Országgyűlést új eljárásra utasítja.”
3. A hatályos Ve. alkalmazandó rendelkezései:
„130. § (1) Az Országos Választási Bizottságnak az aláírásgyűjtő ív, illetve a konkrét kérdés hitelesítésével kapcsolatos
döntése elleni kifogást a határozat közzétételét követő tizenöt napon belül lehet – a Kúriához címezve – az Országos
Választási Bizottsághoz benyújtani.
(2) A Kúria a kifogást soron kívül bírálja el. A Kúria az Országos Választási Bizottság határozatát helybenhagyja, vagy
azt megsemmisíti, és az Országos Választási Bizottságot új eljárásra utasítja.”
„156. § (1) E törvénynek az egyes törvények Alaptörvénnyel összefüggő módosításáról szóló 2011. évi CCI. törvénnyel
megállapított rendelkezéseit – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a folyamatban lévő népszavazási és népi
kezdeményezéssel kapcsolatos ügyekben is alkalmazni kell.
(2) E törvénynek az egyes törvények Alaptörvénnyel összefüggő módosításáról szóló 2011. évi CCI. törvénnyel
megállapított rendelkezéseinek hatálybalépését megelőzően benyújtott népszavazási kezdeményezés és népi
kezdeményezés hitelesítésére a benyújtásakor hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.”
III. A kifogások részben megalapozottak.
1. Az Alkotmánybíróságnak a jelen ügyben irányadó hatáskörét a Ve. 156. § (2) bekezdése alapján alkalmazandó,
2011. december 31-éig hatályban volt 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróságnak a kifogás alapján lefolytatott
eljárása jogorvoslati eljárás [63/2002. (XII. 3) AB határozat, ABH 2002, 342, 344.]. Ennek során az Alkotmánybíróság
– alkotmányos jogállásával és rendeltetésével összhangban – a beérkezett kifogás keretei között azt vizsgálja, hogy
az aláírásgyűjtő ív megfelel-e a jogszabályi feltételeknek, és hogy az OVB az aláírásgyűjtő ív hitelesítési eljárásában
az Alkotmánynak és az irányadó törvényeknek megfelelően járt-e el. A kifogások a törvényi feltételeknek megfelelnek,
ezért azokat az Alkotmánybíróság a Ve. 130. § (3) bekezdése alapján érdemben bírálta el [25/1999. (VII. 7.) AB határozat,
ABH 1999, 251, 256.].
2. Az Alkotmánybíróság elsőként azt vizsgálta, hogy az aláírásgyűjtő íven szereplő kérdés a megváltozott jogszabályi
környezetre tekintettel megfelel-e az Nsztv. 13. §-ában foglalt egyértelműség követelményének.
Az Alkotmánybíróság korábban már számos határozatában értelmezte az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében foglalt,
a népszavazásra bocsátandó kérdéssel szemben támasztott egyértelműség követelményét. E határozataiban az
Alkotmánybíróság rámutatott arra, hogy az egyértelműség követelménye a népszavazáshoz való jog
érvényesülésének garanciája. Az egyértelműség követelménye ebben az összefüggésben azt jelenti, hogy a
népszavazásra szánt kérdésnek egyértelműen megválaszolhatónak kell lennie. Ahhoz, hogy a választópolgár
a népszavazásra feltett kérdésre egyértelműen tudjon válaszolni, az szükséges, hogy a kérdés világos és kizárólag
egyféleképpen értelmezhető legyen, a kérdésre „igen”-nel vagy „nem”-mel lehessen válaszolni (választópolgári
egyértelműség). Az eredményes népszavazással hozott döntés az Országgyűlésnek az Alaptörvényben szabályozott
törvényalkotási jogkörét korlátozza, mivel az Országgyűlés köteles az eredményes népszavazásból következő
döntéseket meghozni. A kérdés egyértelműségének megállapításakor az Alkotmánybíróságnak vizsgálnia kell azt is,
hogy a népszavazás eredménye alapján az Országgyűlés – az akkor hatályban lévő jogszabályok szerint – el tudja-e
dönteni, hogy terheli-e jogalkotási kötelezettség, és ha igen, akkor milyen jogalkotásra köteles (jogalkotói
egyértelműség) [vö. 51/2001. (XI. 29.) AB határozat, ABH 2001, 392, 396.; 25/2004. (VII. 7.) AB határozat, ABH 2004, 381,
386.; 24/2006. (VI. 15.) AB határozat, ABH 2006, 358, 360-361.; 84/2008. (VI. 13.) AB határozat, ABH 2008, 695, 703.].
Az Alkotmánybíróság az érdemi vizsgálat során megállapította, hogy az országos népszavazás kezdeményezésére
irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldányának benyújtása után hatályba lépett a Knymt., amelynek 3. § (1) bekezdése
kimondja, hogy korhatár előtti nyugdíj 2011. december 31-ét követő kezdő naptól nem állapítható meg. Ezt követően
tehát korhatár előtti öregségi nyugdíj újonnan történő megállapítására nincs lehetőség, ezt ugyanis a
korkedvezményes nyugdíj vonatkozásában a korhatár előtti ellátás, a szolgálati nyugdíj vonatkozásában pedig
a szolgálati járandóság váltja fel. A Knymt. azonban öregségi nyugdíjként, bizonyos feltételek mellett továbbra is
lehetővé teszi a korhatár előtti nyugdíjak folyósítását, ezen kívül pedig bizonyos öregségi nyugdíjakat a Knymt.
rendelkezései nem érintenek. A Knymt. alapján tehát – bár lényegesen megváltozott körre vonatkozóan – továbbra is
létezik az öregségi nyugdíj fogalma, valamint a Knymt. 1. § f) pontja meghatározza az öregségi nyugdíjkorhatár
fogalmát is.
A népszavazásra feltenni kívánt kérdés azonban nem határozza meg, hogy mely időpontban folyósított nyugdíjról van
szó. A kérdésből tehát nem derül ki egyértelműen, hogy az a Knymt. 3–6. §-ai alapján továbbra is létező, jogszerűen
(tovább)folyósított nyugdíjakra, vagy a Knymt. hatályba lépése előtt fennálló jogszabályi rendelkezések alapján
megállapított nyugdíjakra vonatkozik.
Az Alkotmánybíróság megítélése szerint a fenti Knymt. elfogadásával alapvetően megváltozott az a jogszabályi háttér,
amelyhez igazítottan a népszavazási kezdeményezést megfogalmazták, ezért a kérdés a kifogás elbírálásának
időpontjában értelmezhetetlenné vált.
A kérdés továbbá nem jelöli meg konkrétan azokat a nyugdíjjogosultságokat, amelyek elvonásától egy eredményes
népszavazás esetén az Országgyűlésnek tartózkodnia kellene. A társadalombiztosítási nyugdíjrendszer keretében járó
saját jogú nyugellátások körébe tartozik ugyanis az öregségi nyugdíj és a rehabilitációs járadék; a hozzátartozói
nyugellátások pedig az özvegyi nyugdíjat, az árvaellátást, a szülői nyugdíjat, a baleseti hozzátartozói nyugellátásokat,
valamint az özvegyi járadékot tartalmazzák. A nyugdíjnak minősülő ellátások körének megváltozása miatt a
választópolgárok sem tudnák egyértelműen eldönteni, hogy milyen tartalmú jogalkotást, illetve mitől való
tartózkodást támogatnának szavazataikkal.
Harmadrészt nem egyértelmű, hogy a népszavazásra feltenni kívánt kérdésben mi minősül „jogszerűen megszerzett”
nyugdíjjogosultságnak: az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság határozatával megállapított és már folyósított,
vagy egy későbbi időpontban kifizetésre kerülő nyugdíj.
Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság a kérdés egyértelműségének hiányára tekintettel a 9/2012. (I. 16.) OVB
határozatot megsemmisítette és az Országos Választási Bizottságot új eljárásra utasította.
Tekintettel arra, hogy az Alkotmánybíróság az OVBh.-t a kérdés egyértelműségének hiányára tekintettel semmisítette
meg, ezért az OVBh.-val szemben benyújtott kifogásokat a továbbiakban érdemben nem vizsgálta. [vö. 162/2010.
(IX. 15.) AB határozat, ABH 2010, 790, 795.].
Az Alkotmánybíróság a határozat közzétételét az OVB határozatának a Magyar Közlönyben való megjelenésére
tekintettel rendelte el.
Budapest, 2012. május 22. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke,


text:
319/2015. (X. 30.) Korm. rendelete a Magyar Művészeti Akadémia Székháza kialakítását szolgáló beruházással összefüggő közigazgatási hatósági ügyek nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról.
A Kormány
a nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és egyszerűsítéséről szóló
2006. évi LIII. törvény 12. § (5) bekezdés a), d), e) és f ) pontjában,
a 4. § tekintetében az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62. § (1) bekezdés 16.2., 17. és
24. pontjában,
az 5.  § tekintetében az  épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62.  § (1)  bekezdés 6. és
27. pontjában
kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény 15.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a  következőket
rendeli el:
1. § (1) A  Kormány nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánítja azokat az  1.  mellékletben
felsorolt közigazgatási hatósági ügyeket, amelyek a  Budapest VI. kerület, Andrássy út 101. és Bajza utca 31. szám
alatt található, az  ingatlan-nyilvántartás szerinti Budapest 29634 és 29635 helyrajzi szám alatt nyilvántartott
ingatlanokon, illetve az ezen ingatlanokból telekalakítási eljárás jogerős befejezését követően kialakított ingatlanon
megvalósuló, a  Magyar Művészeti Akadémia Székháza kialakítását szolgáló beruházással (a  továbbiakban:
Beruházás) függenek össze.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a Beruházással összefüggőnek kell tekinteni mindazokat a közigazgatási hatósági
eljárásokat, amelyek
a) az útépítési és közmű csatlakozási munkák érdekében az  (1)  bekezdés szerinti ingatlanokkal szomszédos
ingatlanokat érintik,
b) a Beruházás megvalósításához, használatbavételéhez és üzemeltetésének beindításához szükségesek.
2. § A Kormány az  1.  § (1)  bekezdése szerinti kiemelt jelentőségű ügyekben koordinációs feladatokat ellátó
kormánymegbízottként a Budapest Főváros Kormányhivatalát vezető kormánymegbízottat jelöli ki.
3. § (1) Az  ügyfélnek az  eljárás megindítása előtt benyújtott kérelmére az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási
hatósági eljárásokban a  szakhatóság – a  hatóság határozatának meghozataláig felhasználható – előzetes
szakhatósági állásfoglalást ad ki azzal, hogy a kérelemhez benyújtott előzetes szakhatósági hozzájárulást a hatóság
a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 44. § (8) bekezdése
szerint használja fel.
(2) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági eljárásokban a  szakhatósági eljárásra vonatkozó ügyintézési
határidő – ha jogszabály rövidebbet nem állapít meg – nyolc nap.
(3) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekben hozott döntés fellebbezésre tekintet nélkül
végrehajtható.
4. § Az 1. § (1) bekezdése szerinti
a) építésügyi hatósági ügyekben építészeti-műszaki tervtanácsi véleményt nem kell beszerezni,
b) építésügyi hatósági ügyekben településképi véleményezési eljárást nem kell lefolytatni,
c) Beruházással összefüggésben településképi bejelentési eljárásnak nincs helye, valamint
d) építési engedélyezési eljárásokban az  építésügyi hatóság az  építésügyi és építésfelügyeleti hatósági
eljárásokról és ellenőrzésekről, valamint az  építésügyi hatósági szolgáltatásról szóló 312/2012. (XI. 8.)
Korm.  rendelet 14/A.  §-a szerint kikéri a  Forster Gyula Nemzeti Örökségvédelmi és Vagyongazdálkodási
Központ Műemléki Tanácsadó Testületének szakértői véleményét.
5. § A Beruházás vonatkozásában a  beépítési szabályok az  1.  § (1)  bekezdésében megjelölt ingatlanok esetében
a következők:
a) a beépítettség mértéke legfeljebb 65%,
b) a szintterületi mutató legfeljebb 2,6.
6. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
7. § E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépésekor folyamatban lévő közigazgatási hatósági ügyekben is alkalmazni kell.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
18/2019. (I. 15.) KE határozata államtitkári felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés j)  pontja, a  kormányzati igazgatásról szóló 2018.  évi CXXV.  törvény 283.  §
(4)  bekezdés b)  pontja és a  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok
jogállásáról szóló 2010.  évi XLIII.  törvény 55.  §-a alapján – a  miniszterelnök javaslatára – dr.  Aszódi Attilát,
a Miniszterelnökség államtitkárát e megbízatása alól 2019. január 15-ei hatállyal felmentem.
Budapest, 2019. január 11. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
12/2019. (IV. 8.) AB határozata az egyes központi hivatalok és költségvetési szervi formában működő minisztériumi háttérintézmények felülvizsgálatával összefüggő jogutódlásáról, valamint egyes közfeladatok átvételéről szóló 378/2016. (XII. 2.) Korm. rendelet 43. § (1) bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapításáról és megsemmisítéséről és bármely folyamatban lévő ügyben történő alkalmazásának kizárásáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése jogszabály alaptörvény-ellenességének megállapítása iránti bírói kezdeményezés
tárgyában – dr. Pokol Béla alkotmánybíró párhuzamos indokolásával – meghozta a következő
1. Az  Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az  egyes központi hivatalok és költségvetési szervi formában
működő minisztériumi háttérintézmények felülvizsgálatával összefüggő jogutódlásáról, valamint egyes
közfeladatok átvételéről szóló 378/2016. (XII. 2.) Korm. rendelet 43.  § (1)  bekezdése alaptörvény-ellenes,
ezért azt megsemmisíti. A  megsemmisített rendelkezés az  Alkotmánybíróság megsemmisítésről szóló
határozatának a hivatalos lapban való közzétételét követő napon hatályát veszti.
2. Az  alaptörvény-ellenessé nyilvánított és megsemmisített rendelkezés nem alkalmazható a  Fővárosi
Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság előtt 27.K.32.645/2017. számon folyamatban lévő ügyben,
továbbá valamennyi, bármely bíróság előtt folyamatban lévő környezet- vagy természetvédelmi tárgyú
ügyben, amelyben az  elsőfokú határozatot vagy végzést 2016. december 31. napja előtt a  Pest Megyei
Kormányhivatal hozta, a fellebbezési eljárás pedig 2017. január 1. napján folyamatban volt.
Az Alkotmánybíróság e határozatát a Magyar Közlönyben közzé kell tenni.
I. [1] 1. A  Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság bírója (a  továbbiakban: indítványozó) az  előtte folyamatban
lévő 27.K.32.645/2017. számú, környezetvédelmi ügyben hozott határozat bírósági felülvizsgálata iránt
indított peres eljárásban az  eljárás felfüggesztése mellett az  Alkotmánybíróságról szóló 2011.  évi CLI.  törvény
(a  továbbiakban: Abtv.) 25.  § (1)  bekezdése alapján indítványozta, hogy az  Alkotmánybíróság az  egyes központi
hivatalok és költségvetési szervi formában működő minisztériumi háttérintézmények felülvizsgálatával összefüggő
jogutódlásáról, valamint egyes közfeladatok átvételéről szóló 378/2016. (XII. 2.) Korm. rendelet (a  továbbiakban:
Korm. rendelet) 43.  § (1)  bekezdésének alaptörvény-ellenességét állapítsa meg, továbbá elsődlegesen
rendelje el annak általános alkalmazási tilalmát azon esetekben, amikor az  elsőfokú határozatot vagy végzést
2016.  december  31. napja előtt a  Pest Megyei Kormányhivatal hozta. Másodlagosan az  indítványozó a  támadott
jogszabályhely egyedi ügyben történő alkalmazási tilalmának elrendelését kérte.
[2] Az indítványozó álláspontja szerint a  támadott jogszabályi rendelkezés sérti az  Alaptörvény XXVIII.  cikk
(7)  bekezdésében foglalt jogorvoslathoz való jogot, tekintettel arra, hogy a  Korm. rendelet értelmében azon
ügyekben, amelyekben 2016. december 31. napját megelőzően a  Pest Megyei Kormányhivatal hozott első fokon
döntést, és a fellebbezési eljárás 2017. január 1. napján folyamatban volt, a másodfokú eljárást ugyanezen hatóság
folytatta le. Az  indítványozó érvelése szerint a  jogorvoslathoz való jog sérelme egyben az  Alaptörvény B)  cikk
(1)  bekezdésének sérelmét is eredményezi, hiszen a  jogállamiság követelményével ellentétes, hogy az  elsőfokú
döntés ellen benyújtott fellebbezést ugyanazon hatóság bírálja el.
[3] 1.1. A  Pest Megyei Kormányhivatal az  alapügy felperesével szemben 2016. november 3. napján hivatalból
hulladékgazdálkodási eljárást indított, majd 2016. november 24. napján kelt PE/KTF/37500-11/2016. számú
határozatával a felperest 95 658 000 forint hulladékgazdálkodási bírság megfizetésére kötelezte, engedélytől eltérő
módon végzett hulladékgazdálkodási tevékenység miatt. A  határozatot dr.  Tarnai Richárd kormánymegbízott
nevében és megbízásából dr.  Bartus Adrienn főosztályvezető írta alá. A  felperes a  határozattal szemben
fellebbezéssel élt, melynek elbírálására a  határozat meghozatalakor hatályos szabályok szerint az  Országos
Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség (a  továbbiakban: Főfelügyelőség) lett volna jogosult.
Az  időközben hatályba lépett Korm. rendelet 22.  § (1)  bekezdése értelmében azonban a  Főfelügyelőség
beolvadásos különválás útján 2016. december 31. napjával jogutódlással megszűnt. A  Korm. rendelet 43.  §
(1)  bekezdése értelmében a  2017. január 1. napján folyamatban lévő fellebbezési eljárásokban a  fellebbezés
elbírálására a  Pest Megyei Kormányhivatal jogosult. A  Pest Megyei Kormányhivatal 2017. január 23. napján kelt
levelében tájékoztatta a  felperest arról, hogy a  jogszabályváltozások következményeként a  folyamatban lévő
fellebbezési eljárásában másodfokon az első fokon is eljárt Pest Megyei Kormányhivatal fog eljárni.
[4] 1.2. Az alapügy felperese 2017. február 6. napján a Pest Megyei Kormányhivatallal szemben kizárási okot jelentett
be, ugyanis álláspontja szerint súlyos eljárásjogi és alkotmányossági aggályokat vet fel az, hogy a  Pest Megyei
Kormányhivatal határozatával szemben előterjesztett fellebbezést a  jogszabályváltozások eredményeként
másodfokon szintén a  Pest Megyei Kormányhivatal, azaz az  első fokon eljárt hatóság bírálja el. Az  alapügy
felperese egyben kérte a  Földművelésügyi Minisztériumtól az  eljárás lefolytatására másik hatóság kijelölését.
A  Földművelésügyi Minisztérium 2017. május 23. napján kelt, KfF-274/4/2017. számú végzésével a  Pest Megyei
Kormányhivatallal szemben bejelentett kizárási okra alapított kérelmet elutasította, tekintettel arra, hogy ugyan
a  másodfokon eljáró Pest Megyei Kormányhivatallal szemben a  közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás
általános szabályairól szóló 2004.  évi CXL.  törvény (a  továbbiakban: Ket.) szabályai alapján valóban kizárási
ok áll fenn, azonban nincs a  Ket. 43.  § (5)  bekezdése alapján kijelölhető másik, a  másodfokon eljáró Pest Megyei
Kormányhivatallal azonos hatáskörű környezetvédelmi hatóság. A  Minisztérium végzésében megállapította, hogy
mindezek alapján a  Ket. 43.  § (6)  bekezdésének megfelelően az  ügyben másodfokú hatóságként a  Pest Megyei
Kormányhivatal köteles eljárni.
[5] 1.3. A  másodfokon eljáró Pest Megyei Kormányhivatal 2017. június 26. napján kelt, PE-KTF/80-18/2017. számú
határozatával az elsőfokú határozatot megváltoztatta, és a felperest hulladékgazdálkodással kapcsolatos jogszabály
előírásának megsértése miatt hulladékgazdálkodási bírság kiszabása helyett figyelmeztetésben részesítette.
A  határozatot dr. Tarnai Richárd kormánymegbízott nevében és megbízásából az  elsőfokú határozattal egyezően
dr.  Bartus Adrienn főosztályvezető írta alá. A  másodfokú határozat az  ügy érdemében egyetlen elemében
sem fogadta el a  felperes érvelését, a  bírság kiszabását ugyanakkor arra tekintettel mellőzte, hogy az  elsőfokú
határozat meghozatalát követően egy másik, az  alapügy felperesével szemben zajló ügyben a  másodfokon
eljáró Főfelügyelőség a  Pest Megyei Kormányhivatal elsőfokú határozatát megsemmisítette, ekként a  mostani
határozatban megállapított jogsértést nem ismételt, hanem első jogsértésnek kell minősíteni, amiért pedig
a  vonatozó jogszabályok szerint hulladékgazdálkodási bírság helyett figyelmeztetést kell kiszabni. A  felperes ezt
követően kezdeményezte a másodfokú határozat bírósági felülvizsgálatát.
[6] 2. A jogerős közigazgatási határozat felülvizsgálata iránti peres eljárásban az indítványozó bíró 27.K.32.645/2017/19.
számú végzésével kezdeményezte az Alkotmánybíróság eljárását, egyben a per tárgyalását a bírói kezdeményezés
Alkotmánybíróság általi elbírálásáig felfüggesztette. Az  indítványozó érvelése szerint az  Alaptörvény XXVIII.  cikk
(7)  bekezdése szerinti jogorvoslathoz való jog az  Alkotmánybíróság értelmezésében a  más szervhez vagy
ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz fordulás lehetőségének biztosítását jelenti. A  jogorvoslathoz
való jog megköveteli, hogy az biztosítsa a döntést hozó szervtől eltérő más szerv részéről elvégzett felülvizsgálatot,
az állásfoglalást a döntés helyessége, törvényessége tekintetében, esetleg a döntés megváltoztatását vagy hatályon
kívül helyezését.
[7] A 2017. január 1. napján bekövetkezett jogszabályváltozás folytán azonban azokban az  ügyekben, amelyekben
2016. december 31. napját megelőzően a Pest Megyei Kormányhivatal hozott első fokon döntést, és a fellebbezési
eljárás 2017. január 1. napján folyamatban volt, a  másodfokú eljárást ugyanezen hatóság folytatta le.
Az indítványozó álláspontja szerint az sem hagyható figyelmen kívül, hogy mindkét határozatot a fővárosi és megyei
kormányhivatalokról, valamint a  járási (fővárosi kerületi) hivatalokról szóló 66/2015. (III. 30.) Korm. rendelet 10. §-a
alapján a kormánymegbízott mint hatáskör gyakorlója nevében ugyanaz a főosztályvezető írta alá. Az indítványozó
érvelése szerint a  jogorvoslathoz való jog sérelme egyben az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdésének sérelmét is
jelenti, hiszen az a jogállamiság követelményével is ellentétes, hogy az elsőfokú döntés ellen benyújtott fellebbezést
ugyanazon hatóság bírálja el.
II. [8] Az Alkotmánybíróság az alábbi alaptörvényi és jogszabályi rendelkezések alapján hozta meg döntését.
[9] 1. Az Alaptörvény indítvánnyal érintett rendelkezései:
„B) cikk (1) Magyarország független, demokratikus jogállam.”
„XXVIII.  cikk (7) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogorvoslattal éljen az  olyan bírósági, hatósági és más
közigazgatási döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.”
[10] 2. A központi hivatalok felülvizsgálatával és a  járási (fővárosi kerületi) hivatalok megerősítésével összefüggő egyes
törvények módosításáról, valamint egyes költségvetési szervek feladatainak átadásáról szóló 2016. évi CIV. törvény
(a továbbiakban: Törvény) indítvánnyal érintett rendelkezései:
„134.  § (1) A  központi hivatalok és a  költségvetési szervi formában működő minisztériumi háttérintézmények
felülvizsgálatával kapcsolatos intézkedésekről szóló 1312/2016. (VI. 13.) Korm. határozatban (a  továbbiakban:
kormányhatározat) meghatározott, jogutóddal megszűnő költségvetési szervek jogutódját kormányrendelettel
alapított költségvetési szerv, valamint a  kormány által rendeletben kijelölt, bármely szervezeti formában működő
szerv esetén – e törvény eltérő rendelkezése hiányában – kormányrendeletben kell kijelölni.”
„136.  § (1) Ha törvény vagy kormányrendelet másként nem rendelkezik, e  törvény hatálybalépésével más szerv
feladat- és hatáskörébe kerülő, folyamatban lévő elsőfokú ügyekben az  a  szerv jár el, amelynek hatáskörébe
a feladat ellátása a jogszabály rendelkezése szerint kerül.
(2) Törvény vagy kormányrendelet rendelkezhet úgy, e törvény hatályba lépésével más szerv feladat- és hatáskörébe
kerülő, folyamatban lévő másodfokú ügyekben az a szerv jár el, amely szervnél az eljárás megindításra került.
(3) Ha az  ügyben e  törvény hatályba lépésével a  fellebbezés kizárttá válik, törvény vagy kormányrendelet eltérő
rendelkezése hiányában a folyamatban lévő fellebbezési eljárást a fellebbezést kizáró rendelkezés hatálybalépését
megelőzően hatáskörrel rendelkező szerv folytatja le.
(4) Ha a  (2)–(3)  bekezdés alapján a  fellebbezés elbírálására hatáskörrel rendelkező szerv a  134.  § (1)  bekezdése
alapján megszüntetésre került, törvény vagy kormányrendelet eltérő rendelkezése hiányában a  folyamatban lévő
fellebbezési eljárást a megszűnt szerv felügyeleti szerve folytatja le.”
[11] 3. A Korm. rendelet indítvánnyal érintett rendelkezései:
„22.  § (1) Az  Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség (a  továbbiakban: OKTF) 2016.
december 31. napjával az  Áht. 11.  § (3b)  bekezdés b)  pontja alapján beolvadásos különválás útján jogutódlással
megszűnik.
(2) Az  OKTF általános jogutódja – a  (3) és (4)  bekezdésben foglalt feladatok kivételével – a  Pest Megyei
Kormányhivatal.”
„43.  § (1) A  megyei kormányhivatal elsőfokú környezetvédelmi, természetvédelmi, erdészeti és vadgazdálkodási
hatáskörben hozott döntéseivel szemben 2017. január 1-jén folyamatban lévő fellebbezési eljárások esetében
a fellebbezés elbírálására jogosult szerv a Pest Megyei Kormányhivatal.”
[12] 4. A  környezetvédelmi és természetvédelmi hatósági és igazgatási feladatokat ellátó szervek kijelöléséről szóló
71/2015. (III. 30.) Korm. rendelet 2016. december 31. napjáig hatályos, indítvánnyal érintett rendelkezései:
„9.  § […] (2) Környezetvédelmi hatóságként – ha kormányrendelet másként nem rendelkezik – a  kormányhivatal
jár el.
(3) Kormányrendelet eltérő rendelkezése hiányában
a) az elsőfokon eljáró környezetvédelmi hatóság a kormányhivatal,
b) a másodfokon eljáró környezetvédelmi hatóság az OKTF.”
[13] 5. A  környezetvédelmi és természetvédelmi hatósági és igazgatási feladatokat ellátó szervek kijelöléséről szóló
71/2015. (III. 30.) Korm. rendelet 2017. január 1. napjától hatályos, indítvánnyal érintett rendelkezései:
„8. § Országos illetékességű környezetvédelmi hatóságként (a továbbiakban: országos környezetvédelmi hatóság),
és országos illetékességű természetvédelmi hatóságként (a  továbbiakban: országos természetvédelmi hatóság)
(a  továbbiakban együtt: országos környezetvédelmi és természetvédelmi hatóság) – kormányrendeletben
hatáskörébe utalt hatósági ügyekben – a Pest Megyei Kormányhivatal jár el.”
„8/A.  § (1) Területi környezetvédelmi és természetvédelmi hatóságként megyei illetékességgel – e  bekezdésben
foglalt kivétellel – a  megyei kormányhivatal megyeszékhely szerinti járási hivatal jár el. Budapest főváros és Pest
megye területére kiterjedő illetékességgel a  Pest Megyei Kormányhivatal környezetvédelmi és természetvédelmi
hatáskörben eljáró Érdi Járási Hivatala jár el.”
„9.  § […] (2)  Környezetvédelmi hatóságként – ha kormányrendelet másként nem rendelkezik – a  területi
környezetvédelmi hatóság jár el.
(3) Kormányrendelet eltérő rendelkezése hiányában
a) az elsőfokon eljáró környezetvédelmi hatóság a területi környezetvédelmi hatóság,
b) a másodfokon eljáró környezetvédelmi hatóság az országos környezetvédelmi hatóság.”
III. [14] A bírói kezdeményezés megalapozott. [15] 1. Az  Abtv. 25.  §-a szerint a  bíró – a  bírósági eljárás felfüggesztése mellett – abban az  esetben kezdeményezi
az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontja alapján az  Alkotmánybíróságnál a  jogszabály vagy jogszabályi
rendelkezés alaptörvény-ellenességének megállapítását, illetve az  alaptörvény-ellenes jogszabály alkalmazásának
kizárását, ha az  előtte folyamatban lévő egyedi ügy elbírálása során olyan jogszabályt kell alkalmazni, amelynek
alaptörvény-ellenességét észleli, vagy alaptörvény-ellenességét az  Alkotmánybíróság már megállapította.
Az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy az  indítvány az  Abtv. 25.  §-ában és 52.  §-ában előírt feltételeknek
eleget tesz {vö. 3058/2015. (III. 31.) AB  végzés, Indokolás [8]–[24], 2/2016. (II. 8.) AB  határozat, Indokolás
[26]–[28], 3064/2016. (III. 22.) AB  határozat, Indokolás [8]–[13]}. A  támadott szabályt a  bírói kezdeményezés
szerint az  eljárásban alkalmazni kell, az  eljárás felfüggesztése megtörtént, és az  indítvány a  megsemmisítés
jogkövetkezményére is kiterjedő alaptörvény-ellenesség megállapítására irányul {lásd például: 2/2018. (IV. 6.)
AB határozat, Indokolás [11]}.
[16] 2. Az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdésében rögzített jogorvoslathoz való jog jelen bírói kezdeményezés
elbírálása szempontjából releváns elvi tartalma az  alábbiak szerint összegezhető. Az  Alaptörvény XXVIII.  cikk
(7)  bekezdése szerinti jogorvoslathoz való jog olyan alkotmányos alapjog, amely tárgyát tekintve a  bírói, illetőleg
a  hatósági (más közigazgatási) döntésekre terjed ki, tartalmát tekintve pedig azt kívánja meg, hogy valamennyi,
az érintett jogát vagy jogos érdekét (helyzetét) érdemben befolyásoló érdemi határozat felülvizsgálata érdekében
legyen lehetőség más szervhez vagy azonos szerv magasabb fórumához fordulni {3064/2014. (III. 26.) AB határozat,
Indokolás [15]}, melyhez a  közigazgatási döntések vonatkozásában társult a  bírói út rendelkezésre állásának
követelménye is {14/2018. (IX. 27.) AB határozat, Indokolás [16]}.
[17] Az Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdése alanyi jogot keletkeztet a  jogorvoslat igénybevételére mindenki
számára, aki valamely döntés folytán jogát vagy jogos érdekét sértve érzi. Minden jogorvoslat lényegi, immanens
eleme a  jogorvoslás lehetősége, vagyis a  jogorvoslat fogalmilag és szubsztanciálisan tartalmazza a  jogsérelem
orvosolhatóságát {legutóbb: 25/2018. (XII. 28.) AB  határozat, Indokolás [17]}. Ezzel összefüggésben feltétlen
követelmény, hogy az  eljáró fórum az  eljárási szabályok által meghatározott keretek között a  jogorvoslati eljárást
lefolytassa, és a  jogorvoslati kérelemben írtakat a  jogszabályban foglaltak szerint érdemben megvizsgálja {lásd
például: 9/2017. (IV. 18.) AB határozat, Indokolás [21]}.
[18] Az Alaptörvény I.  cikk (1)  bekezdése alapján az  állam kötelessége az  alapvető jogok tiszteletben tartására
és védelmére az  alapjogokkal kapcsolatban magában foglalja azt is, hogy az  államnak gondoskodnia kell
az  érvényesülésükhöz szükséges feltételekről, így az  állam intézményvédelmi kötelessége az  egyes alapjogok
érvényesülését biztosító megfelelő eljárási keretek kialakítása {6/2018. (VI. 27.) AB  határozat, Indokolás [48]}.
A  jogalkotó a  különböző eljárásokra irányadó törvényi szabályozásokban határozza meg az  igénybe vehető
jogorvoslati lehetőségeket és azok igénybevételének módját {22/2014. (VII. 15.) AB határozat, Indokolás [95]}, ezen
szabályozás azonban nem állhat ellentétben az  Alkotmánybíróság által a  jogorvoslathoz való jog biztosításával
összefüggésben meghatározott, az  Alaptörvényből közvetlenül következő elvi tartalommal. Az  Alaptörvény
a  jogorvoslathoz való joggal összefüggésben minden esetben megköveteli, hogy a  jogorvoslati jog nyújtotta
jogvédelem hatékony legyen, vagyis ténylegesen érvényesüljön, és képes legyen a  döntés által okozott sérelem
orvoslására {18/2017. (VII. 18.) AB  határozat, Indokolás [10]}. A  jogorvoslati jog ténylegesen akkor érvényesül,
ha biztosított a  más szervhez vagy azonos szerv magasabb fórumához fordulás lehetősége, az  ezen feltételnek
megfelelő jogorvoslati fórum pedig akkor lehet képes a  jogsérelem orvoslására, ha a  jogorvoslati fórumrendszer
igénybevételét nem gátolják jogszabályi előírások, illetőleg a jogorvoslat jogszabályban meghatározott terjedelme
sem zárja ki a  döntés érdemi felülbírálatának lehetőségét {lásd: 2/2013. (I. 23.) AB  határozat, Indokolás [35], [37],
22/2014. (VII. 15.) AB határozat, Indokolás [82]}.
[19] Az Alkotmánybíróság gyakorlata következetes a tekintetben, hogy a  jogorvoslathoz való jog a rendes jogorvoslati
eszközök igénybevételét foglalja magában {9/2013. (III. 6.) AB  határozat, Indokolás [28], 20/2015. (VI. 16.)
AB határozat, Indokolás [16]}, azonban a rendes jogorvoslati eszközök mindegyikére egyaránt, azonos tartalommal
vonatkozik. Az  Alaptörvény nem tartalmaz arra vonatkozó előírást, hogy a  jogorvoslati fórumrendszernek
hány fokon kell biztosítania az  érintett alapjog gyakorlását, ennek megfelelően a  jogorvoslati eljárás egyfokú
kialakítása az  Alaptörvény kívánalmainak teljességgel eleget tesz {22/2014. (VII. 15.) AB  határozat, Indokolás [95]}.
Az  Alkotmánybíróság ugyancsak kiemeli, hogy amíg az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdéséből egyértelműen
következik a  közigazgatási döntésekkel szembeni bírói jogorvoslat biztosításának kötelezettsége, addig
a  közigazgatás rendszerén belül érvényesülő, az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdése szerinti követelményeket
kielégítő jogorvoslat biztosításának általános kötelezettsége az  Alaptörvényből már nem vezethető le. Nincs
azonban alaptörvényi akadálya annak, hogy a  jogalkotó a  közigazgatási döntések bírói felülvizsgálatán
túlmenően más valódi jogorvoslati eszközöket (mint a  fellebbezés) és jogorvoslat jellegű döntés-felülvizsgálati
eszközöket biztosítson. Abban az esetben, ha a  jogalkotó tehát úgy dönt, hogy valamely közigazgatási eljárásban
biztosítja a  közigazgatás rendszerén belüli fellebbezés mint az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdése szerinti
valódi jogorvoslat lehetőségét és annak elbírálását egy közigazgatási hatóságra bízza, akkor ezen fórumnak és
a fellebbezési eljárásnak is ki kell elégítenie az Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdése szerinti követelményeket.
[20] 3. Az Alkotmánybíróság ezt követően a környezetvédelmi és természetvédelmi hatósági hatáskörök 2017. január 1.
napjával történő átalakításának az  indítvány szempontjából releváns elemeit tekintette át. Környezetvédelmi
ügyekben 2016. december 31. napjáig az  elsőfokú hatósági hatáskört a  71/2015. (III. 30.) Korm. rendelet 9.  §
(3)  bekezdés a)  pontja alapján a  megyei kormányhivatalok gyakorolták, míg másodfokon a  9.  § (3)  bekezdés
b)  pontjából következően az  Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség járt el.
Ennek megfelelően 2016. december 31. napját megelőzően egyes környezetvédelmi ügyekben a  megyei
kormányhivatalok járhattak el első fokon, ekként a Pest Megyei Kormányhivatal is rendelkezett ezzel a hatáskörrel.
A  Korm. rendelet 22.  § (1)  bekezdése értelmében a  Főfelügyelőség 2016. december 31. napjával beolvadásos
különválás útján jogutódlással megszűnt, általános jogutódja pedig a  Korm. rendelet 22.  § (2)  bekezdése
értelmében a  Pest Megyei Kormányhivatal lett. A  Korm. rendelet 43. § (1)  bekezdése kifejezetten rögzítette, hogy
a  2017. január 1. napján másodfokon folyamatban levő fellebbezési eljárások esetében a  fellebbezés elbírálására
jogosult szerv a Pest Megyei Kormányhivatal.
[21] A Korm. rendelet a  Törvény felhatalmazásán alapul. A  Törvény 134.  § (1)  bekezdése értelmében ugyanis
az 1312/2016. (VI. 13.) Korm. határozatban meghatározott, jogutóddal megszűnő költségvetési szervek jogutódját
kormányrendelettel alapított költségvetési szerv, valamint a kormány által rendeletben kijelölt, bármely szervezeti
formában működő szerv esetén kormányrendeletben kell kijelölni. A  Törvény 136.  § (2)  bekezdése kifejezetten
előírja, hogy „[t]örvény vagy kormányrendelet rendelkezhet úgy, e törvény hatályba lépésével más szerv feladat- és
hatáskörébe kerülő folyamatban lévő másodfokú ügyekben az a szerv jár el, amely szervnél az eljárás megindításra
került.” Amíg azonban a  Törvény 136.  § (4)  bekezdése lex generalisként úgy rendelkezik, hogy amennyiben
a  szervezeti átalakítás eredményeként a  hatáskörrel rendelkező szerv megszüntetésre került, törvény vagy
kormányrendelet eltérő rendelkezése hiányában a másodfokon folyamatban lévő fellebbezési eljárást a megszűnt
szerv felügyeleti szerve folytatja le, addig a Korm. rendelet 43. § (1) bekezdése mint lex specialis, a Törvény 136. §
(4)  bekezdésének felhatalmazása alapján kifejezetten a  Pest Megyei Kormányhivatalt jelölte ki a  másodfokon
folyamatban levő fellebbezési eljárások esetében a fellebbezés elbírálására a környezetvédelmi hatósági ügyekben,
függetlenül attól, hogy 2017. január 1. napját megelőzően az  ugyanilyen tárgyú ügyekben a  Pest Megyei
Kormányhivatal még elsőfokú hatósági jogkörrel is rendelkezett. Az Alkotmánybíróság végezetül azt is megemlíti,
hogy a  fővárosi és megyei kormányhivatalokról, valamint a  járási (fővárosi kerületi) hivatalokról szóló 66/2015.
(III.  30.) Korm. rendelet 10.  § a)  pontja értelmében a  kormánymegbízott gyakorolja a  kormányhivatal feladat- és
hatásköreit.
[22] 4. Az  Alkotmánybíróságnak a  fentiek alapján a  Korm. rendelet 43.  § (1)  bekezdésének azon rendelkezését, mely
egyes környezetvédelmi tárgyú ügyekben a 2016. december 31. napján másodfokon folyamatban levő fellebbezési
eljárásokban a  fellebbezés elbírálására kifejezetten a  Pest Megyei Kormányhivatalt jelölte ki, tekintet nélkül
arra, hogy egyes esetekben már első fokon is a  Pest Megyei Kormányhivatal járt el, az  Alaptörvény XXVIII.  cikk
(7) bekezdésével összefüggésben az alábbiak szerint értékelte.
[23] Az Alkotmánybíróság kiemeli: az Országgyűlés és a Kormány egyaránt széles körű szervezetalakítási és -átalakítási
jogosítványokkal rendelkezik, azonban ez  a  szervezetalakítási jog nem korlátlan, hanem csak az  Alaptörvény
rendelkezéseinek maradéktalan tiszteletben tartása mellett, az  Alaptörvény keretei között érvényesíthető.
Az  Alkotmánybíróságnak mint az  Alaptörvény 24.  cikk (1)  bekezdése szerint az  Alaptörvény védelme legfőbb
szervének, az Alaptörvényből fakadó jogokat és kötelezettségeket a szervezetalakítási joggal szemben is vizsgálnia
és érvényesítenie kell.
[24] Mindezekre tekintettel az  Alkotmánybíróságnak a  támadott jogszabályi rendelkezés Alaptörvény XXVIII.  cikk
(7)  bekezdésével való összhangját az  alábbi szempontok alapján vizsgálta meg: vonatkozik-e az  Alaptörvény
XXVIII.  cikk (7)  bekezdése szerinti jogorvoslathoz való jog a  közigazgatás szervezetrendszerén belüli, a  vizsgált
szabályozással megteremtett fellebbezésre; amennyiben igen, megfelel-e a  jogorvoslathoz való jog biztosítására
vonatkozó intézményvédelmi kötelezettségből fakadó követelményeknek az  a  szabályozás, mely egyes,
a  közigazgatás szervezetrendszerén belüli fellebbezési eljárások esetében kifejezetten ugyanazon fórum eljárását
írja elő első és másodfokon; és amennyiben nem, úgy ennek van-e alkotmányos indoka, és ha igen, a  korlátozás
arányosnak tekinthető-e.
[25] 4.1. Az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdésének elvi tartalma szerint a  jogorvoslathoz való jog azt jelenti, hogy
az érintett a jogát vagy jogos érdekét (helyzetét) érdemben befolyásoló érdemi határozat felülvizsgálata érdekében
más szervhez, vagy azonos szerv magasabb fórumához fordulhat. Az  Alkotmánybíróság ismételten hangsúlyozza,
hogy az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdéséből nem vezethető le a  közigazgatás szervezetrendszerén belüli
fellebbezés mint valódi jogorvoslat biztosításának kötelezettsége, ám azt az  Alaptörvény nem is tiltja meg.
Ezért abban az  esetben, ha a  jogalkotó úgy dönt, hogy teremt ilyen valódi jogorvoslatnak minősülő fellebbezési
lehetőséget, úgy arra ugyancsak vonatkozniuk kell az Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdéséből fakadó alaptörvényi
követelményeknek, függetlenül attól, hogy ezt követően a  bírósághoz fordulás lehetősége minden esetben
biztosított. Ebből következően a  környezetvédelmi hatósági ügyekben a  közigazgatási szervezetrendszeren belül
biztosítandó fellebbezés lehetősége is az Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdésének hatálya alá tartozik.
[26] 4.2. A  jogorvoslathoz való jogból nem következik szükségszerűen az, hogy egy, az  Alaptörvény XXVIII.  cikk
(7)  bekezdése hatálya alá tartozó fellebbezési eljárásban minden esetben az  első fokon eljáróhoz képest más
szervnek kell biztosítania a  jogorvoslatot, hanem adott esetben ugyanazon szerv magasabb fórumának eljárása
is összeegyeztethető az  Alaptörvénnyel. Az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdése szerinti jogorvoslathoz való
jog lényegi tartalmával, nevezetesen az  állam intézményvédelmi kötelezettségével ellentétes ugyanakkor
az  a  szabályozás, amely valamely hatósági döntéssel szemben a  közigazgatás intézményrendszerén belül oly
módon kíván fellebbezés keretében valódi jogorvoslati lehetőséget biztosítani, hogy a jogorvoslati fórum sem más
szervnek, sem ugyanazon szerv magasabb fórumának nem minősíthető.
[27] Az Alkotmánybíróság kiemeli: a  66/2015. (III. 30.) Korm. rendelet 10.  § a)  pontja értelmében a  kormányhivatal
feladat- és hatásköreit a  kormánymegbízott gyakorolja, ezért abban az  esetben, ha egy jogszabály úgy
rendelkezik, hogy mind első, mind pedig másodfokon ugyanaz a  kormányhivatal járjon el, akkor a  szabályozás
sem a  más szervhez, sem pedig az  azonos szerv magasabb fórumához fordulás követelményét nem teljesíti
a  fellebbezési eljárásban a  jogorvoslathoz való joggal összefüggésben. Tekintettel arra, hogy a  kormányhivatal
feladat- és hatásköreit minden esetben a  kormánymegbízott gyakorolja, ezért a  jogorvoslathoz való jog
sérelmének megállapíthatósága szempontjából nem bír külön jelentőséggel (jóllehet az  ügy megítélését még
egyértelműbbé teszi) az  a  tény, hogy az  alapügyben mind az  elsőfokú, mind pedig a  másodfokú határozatot
a kormánymegbízott nevében és megbízásából ugyanaz a  főosztályvezető írta alá. A Pest Megyei Kormányhivatal
határozathozatalának ezen módja egyenesen következik a  Korm. rendelet 43.  § (1)  bekezdéséből mint a  Pest
Megyei Kormányhivatal számára hatáskört előíró szabályból, valamint a  66/2015. (III. 31.) Korm. rendelet
10.  § a)  pontjából mint a  Pest Megyei Kormányhivatal feladat- és hatásköreinek gyakorlását előíró jogszabályi
rendelkezésből. Ezért az  Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a  jogalkotó a  támadott jogszabályi rendelkezéssel
olyan fellebbezési fórumrendszert alakított ki, amely bizonyos esetekben sem a más szervhez, sem az azonos szerv
magasabb fórumához fordulás követelményét nem elégíti ki, amikor úgy rendelkezik: azokban az esetekben, ahol
2016.  december 31. napját megelőzően első fokon a  Pest Megyei Kormányhivatal járt el, és a  fellebbezési eljárás
még 2017. január 1. napján is folyamatban volt, a  másodfokú határozatot is az  első fokon eljárt Pest Megyei
Kormányhivatal köteles meghozni, miközben a  kormányhivatal feladat- és hatásköreit mind az  elsőfokú, mind
a másodfokú eljárásban a kormányhivatalt vezető kormánymegbízott gyakorolja.
[28] 4.3. Az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdése értelmében alapvető jog más alapvető jog érvényesülése vagy valamely
alkotmányos érték védelme érdekében, a  feltétlenül szükséges mértékben, az  elérni kívánt céllal arányosan,
az  alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával korlátozható. Intézményvédelmi kötelezettsége
körében az  állam viszonylag tág mérlegelési szabadsággal rendelkezik a  megfelelő eljárásjogi keretek
meghatározására, azonban nem alkothat olyan szabályokat, amelyek valamely Alaptörvényben biztosított jogot
alaptörvény-ellenes módon korlátoznak {hasonlóan: 3086/2016. (IV. 26.) AB határozat, Indokolás [45]}.
[29] A környezetvédelmi tárgyú ügyekben az  egyes hatásköri szabályok átalakításának kereteit és módját a  Törvény
határozta meg. A törvényjavaslathoz készült általános indokolás szerint az átalakításra az Alaptörvény XXIV. cikkére
tekintettel került sor, melynek értelmében mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a  hatóságok részrehajlás
nélkül, tisztességes módon és észszerű határidőn belül intézzék, melynek megvalósítása és biztosítása
a  Kormánynak mint a  közigazgatás legfőbb szervének a  felelőssége az  Alaptörvény 15.  cikk (2)  bekezdéséből
következően. A  közigazgatási hatáskörök racionalizálása egyszerre szolgálhatja az  Alaptörvény XXIV.  cikkének
érvényesülését és „az állampolgárokhoz közeli és egyben költséghatékonyan működő, szolgáltató állam”
megteremtését (lásd: Általános indokolás a T/11907. számú törvényjavaslathoz, 2016. szeptember).
[30] Az Alkotmánybíróság megítélése szerint a közigazgatási hatáskörök racionalizálása, és egyben az állampolgárokhoz
közeli és ugyanakkor költséghatékonyan működő szolgáltató állam megteremtésének célja adott esetben
szükségessé teheti a  közigazgatási hatáskörök felülvizsgálatát és a  közigazgatási intézményrendszer átalakítását,
mely átalakítás természetszerűleg folyamatban lévő ügyekre is kihatással lehet. Abban az  esetben, ha a  Kormány
valamely közigazgatási szerv megszüntetését határozza el, minden esetben szükséges rendelkezni arról, hogy
a még folyamatban lévő egyes hatósági eljárásokban melyik szerv lépjen a megszűnő közigazgatási szerv helyébe.
[31] A közigazgatási intézményrendszer átalakítása ugyanakkor még a  folyamatban lévő ügyekben sem jelentheti azt,
hogy ugyanaz a  közigazgatási szerv legyen jogosult és egyben köteles a  másodfokú eljárás lefolytatására, amely
az elsőfokú határozatot meghozta, amennyiben nem biztosítható az adott közigazgatási szerven belüli magasabb
fórumhoz fordulás lehetősége. A  Törvény 136.  § (4)  bekezdése maga is úgy fogalmaz, hogy a  fellebbezésre
hatáskörrel rendelkező szerv megszüntetése esetén főszabály szerint a  folyamatban lévő fellebbezési eljárást
a  megszűnt szerv felügyeleti szervének kell lefolytatnia. Mindez egyben azt is jelenti, hogy a  közigazgatási
intézményrendszer átalakításakor még abban az  esetben sem szükséges a  fellebbezési eljárás lefolytatására
ugyanazon szerv kijelölése, mint amely az  elsőfokú határozatot hozta, ha a  jogalkotó a  fellebbezési eljárás
lefolytatására eredetileg jogosult szerv megszüntetését határozza el.
[32] Ezzel összefüggésben az Alkotmánybíróság külön is kiemeli: az eljárás idején hatályban lévő Ket. 42. §-a tartalmazza
a kizárási okokat, a 43. § rendelkezései pedig azon eseteket veszi számba, amikor mégis fennáll valamilyen kizárási
ok az  eljáró személlyel vagy végső soron az  eljáró hatósággal szemben. A  Ket. 43.  § (6)  bekezdése értelmében
„[h]a nincs kijelölhető másik, azonos hatáskörű hatóság, az a hatóság jár el, amelyikkel szemben kizárási ok áll fenn.”
Miközben a  Ket. [és ezzel egyezően a  jelenleg hatályos, az  általános közigazgatási rendtartásról szóló 2016.  évi
CL. törvény (a továbbiakban: Ákr.) 22–24. §-ai] szabályozzák azokat az eseteket, amikor az ügyben eljáró hatósággal
szemben kizárási ok merül fel, ezen rendelkezések még kivételesen sem értelmezhetőek akként, hogy lehetőséget
teremtenének a  jogalkotó számára olyan szabályozás megalkotására, mely az  egyébként kizárással érintett
hatóság eljárását bizonyos esetekben kötelezően, főszabályként előírná. Ellenkezőleg: a Ket. (és az Ákr.) vonatkozó
szabályai a  jogalkalmazás során felmerülő kivételes, egyedi kizárási esetekre tartalmaznak az  ügyfelek érdekeinek
védelmében kötelezően alkalmazandó, garanciális jellegű eljárási szabályokat.
[33] A támadott szabályozás a  fentiek szerint ellentétes az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdésében biztosított
jogorvoslathoz való joggal azáltal, hogy egyes, egyértelműen meghatározható fellebbezési eljárások esetében
(nevezetesen azon környezetvédelmi tárgyú ügyekben, amelyekben 2016. december 31. napját másodfokon
folyamatban volt a fellebbezési eljárás, és a jogalkotó a fellebbezés elbírálására abban az esetben is a Pest Megyei
Kormányhivatalt jelölte ki, ha már első fokon is a  Pest Megyei Kormányhivatal járt el) sem a  más szervhez, sem
az  azonos szerv magasabb fórumához fordulás követelménye mint az  állam jogorvoslathoz való jog biztosítására
vonatkozó intézményvédelmi kötelezettségéből fakadó alapvető követelmény nem teljesül. Ennek nincs
alkotmányos indoka, ezért a  szabályozás arányosságának vizsgálhatósága fel sem merült {legutóbb hasonlóan:
14/2018. (IX. 27.) AB határozat, Indokolás [37]}.
[34] 5. Az  Alkotmánybíróság végezetül rámutat: az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdése szerinti jogállamiság és
jogbiztonság elvéből következik mind a  bírósági, mind a  közigazgatási eljárások garanciális elemekkel védett
működése. Mindez azt jelenti, hogy az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdése szerinti jogorvoslathoz való
jog sérelme adott esetben a  B)  cikk (1)  bekezdése sérelmét is megvalósíthatja, amennyiben a  szabályozás
egyúttal intézményes szintű problémát is jelent. Az  Alkotmánybíróság ugyanakkor az  alaptörvény-ellenesség
megállapítására és a  támadott jogszabályi rendelkezés megsemmisítésére tekintettel jelen eljárásában nem
vizsgálta az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdésének sérelmét állító indítványi elemet. Az  Alkotmánybíróság állandó
gyakorlata szerint ugyanis, ha az  Alkotmánybíróság az  indítvánnyal támadott jogszabályt vagy annak egy
részét az  Alaptörvény valamely rendelkezésébe ütközőnek minősíti, és ezért azt megsemmisíti, akkor a  további
alaptörvényi rendelkezés esetleges sérelmét a  már megsemmisített jogszabályi rendelkezéssel összefüggésben
érdemben nem vizsgálja {18/2016. (X. 20.) AB határozat, Indokolás [21], 7/2017. (IV. 18.) AB határozat, Indokolás [31]}.
[35] 6. Mindezek alapján az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy figyelemmel a  kormányhivatalok szervezetére és
működésére vonatkozó jogszabályi környezetre, a  Korm. rendelet 43.  § (1)  bekezdése nyilvánvalóan ellentétes
az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdésével, melyre tekintettel az  Alkotmánybíróság a  támadott rendelkezést
megsemmisítette.
[36] Az Abtv. 45. § (2) bekezdése alapján az alaptörvény-ellenes és megsemmisített jogszabályi rendelkezés a Fővárosi
Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság előtt folyamatban levő 27.K.32.645/2017. számú ügyben nem alkalmazható.
A  megsemmisítésre, illetőleg az  elrendelt alkalmazási tilalomra tekintettel nincs alkotmányjogi akadálya annak,
hogy az  indítványozó adott esetben a  bírói kezdeményezés alapját képező ügyben született határozatot tartalma
szerint, a  Ket. 100.  § (1)  bekezdés e)  pontjának és (2)  bekezdésének megfelelően bírálja el, azaz olyan, a  fővárosi,
illetőleg megyei kormányhivatal vezetője által első fokon meghozott, majd megváltoztatott, és így jogerőre
emelkedett határozatként, amely ellen a  fellebbezés lehetőségét a  jogszabály nem biztosítja, és így bíróságon
közvetlenül támadható.
[37] Az Alkotmánybíróság az  Abtv. 45.  § (4)  bekezdése alapján elrendelte továbbá a  megsemmisített jogszabályi
rendelkezés általános alkalmazási tilalmát is valamennyi olyan folyamatban levő környezet- vagy természetvédelmi
tárgyú ügyben, ahol az  elsőfokú határozatot vagy végzést 2016. december 31. napját megelőzően a  Pest Megyei
Kormányhivatal hozta, a fellebbezési eljárás pedig 2017. január 1. napján folyamatban volt.
[38] 7. A határozatot az Abtv. 44. § (1) bekezdésének első mondata alapján közzé kell tenni a Magyar Közlönyben.
Budapest, 2019. március 19. Dr. Sulyok Tamás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke