text:
26/2017. (X. 17.) AB határozata az építésügyi és az építésüggyel összefüggő szakmagyakorlási tevékenységekről szóló 266/2013. (VII. 11.) Korm. rendelet 2016. december 31. napjáig hatályos 44. § (5) bekezdés i) pontja alaptörvény-ellenességének megállapításáról és megsemmisítéséről.
Az Alkotmánybíróság tanácsa jogszabály alaptörvény-ellenességének megállapítása iránti bírói kezdeményezés
tárgyában meghozta a következő
1. Az  Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az  építésügyi és az  építésüggyel összefüggő szakmagyakorlási
tevékenységekről szóló 266/2013. (VII. 11.) Korm. rendelet 2016. december 31. napjáig hatályos 44.  §
(5) bekezdés i) pontja alaptörvény-ellenes volt.
2. Az  Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az  építésügyi és az  építésüggyel összefüggő szakmagyakorlási
tevékenységekről szóló 266/2013. (VII. 11.) Korm. rendelet 2016. december 31. napjáig hatályos 44.  §
(5)  bekezdés i)  pontja a  Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság előtt folyamatban levő
3.K.27.104/2017. számú ügyben, valamint bármely folyamatban levő ügyben nem alkalmazható.
Az Alkotmánybíróság jelen határozatát a Magyar Közlönyben közzé kell tenni.
I. [1] 1. A  Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság bírája (továbbiakban: indítványozó) az  előtte folyamatban
lévő 3.K.27.104/2017. számú közigazgatási peres eljárásban az eljárás felfüggesztése mellett az Alkotmánybíróságról
szóló 2011. évi CLI. törvény (a  továbbiakban: Abtv.) 25.  § (1)  bekezdése alapján indítványozta, hogy
az  Alkotmánybíróság az  építésügyi és az  építésüggyel összefüggő szakmagyakorlási tevékenységekről szóló
266/2013. (VII. 11.) Korm. rendelet 2016. december 31. napjáig hatályos 44.  § (5)  bekezdés i)  pontja alaptörvényellenességét állapítsa meg, továbbá rendelje el a  jogszabályi rendelkezés konkrét egyedi ügyben történő
alkalmazásának tilalmát. Az  indítványozó bíró álláspontja szerint a  támadott jogszabályi rendelkezés sérti
az Alaptörvény XII. cikk (1) bekezdését, mivel az a foglalkozás megválasztásához való jog aránytalan korlátozásának
minősül.
[2] 1.1. Az  alapügy felperese a  Zala Megyei Építész Kamara volt tagja, aki a  kamara tagjaként energetikai tanúsítói
jogosultsággal rendelkezett. Az  épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 38/C.  §
(5)  bekezdése alapján a  Budapesti és Pest Megyei Mérnöki Kamara az  energetikai tanúsítványok tekintetében
független ellenőrzési rendszert működtet. Az  energetikai tanúsítványok utóellenőrzése az  épületek energetikai
jellemzőinek tanúsításáról szóló 176/2008. (VI. 30.) Korm. rendelet 9/A.  § (2)  bekezdésében meghatározott
szempontoknak megfelelően, véletlenszerű kiválasztással történik. A  Budapesti és Pest Megyei Mérnöki Kamara
Épületenergetikai Tanúsítványokat Ellenőrző Testülete ellenőrzése a  felperes által készített 4 energetikai tanúsítvány
esetén 2 kategóriányi eltérést állapított meg, ezért a  Budapesti és Pest Megyei Mérnöki Kamara 102/1/2016. számú
végzésében felhívta a  Zala Megyei Építész Kamarát, hogy a  266/2013. (VII. 11.) Korm. rendelet 2016. december 31.
napjáig hatályos 44. § (5) bekezdés i) pontja alapján tiltsa meg a felperes épületenergetikai tanúsító jogosultságának
gyakorlását, és törölje őt a  névjegyzékből. A  Zala Megyei Építész Kamara T-83/2016-2/2017. számú, 2017. január 6.
napján kelt határozatával ennek megfelelően törölte a felperest a kamarai névjegyzékből, és megtiltotta az energetikai
tanúsítói jogosultságának gyakorlását. A 266/2013. (VII. 11.) Korm. rendelet 45. § (2) bekezdése értelmében a felperes
a határozat jogerőre emelkedésétől számított három éven belül a kamarai névjegyzékbe ismételten nem vehető fel.
[3] 1.2. A  határozat ellen a  felperes fellebbezett a  Magyar Építész Kamarához, arra hivatkozással, hogy a  szóban forgó
energetikai tanúsítványokat egy kollégája segítségével készítette, és olyan tanúsítást, melyet egyedül készített,
nem kifogásolt az Épületenergetikai Tanúsítványokat Ellenőrző Testület. A felperes arra is hivatkozott, hogy a döntés
hátrányosan hat a  megélhetésére, és az  eljárás során nem nyílt lehetősége a  hiba javítására, valamint kérte, hogy
ügyében a 2017. január 1-től hatályos jogszabályváltozásra is figyelemmel, méltányosan járjanak el. A Magyar Építész
Kamara 2017. február 21. napján kelt, 33-2/2017. számú határozatával a  Zala Megyei Építész Kamara határozatát
helybenhagyta, tekintettel arra, hogy a  2016. december 31. napjáig hatályos jogszabályok nem biztosítottak
mérlegelési vagy eltérési lehetőséget, így a Kamara nem tekinthet el a szakmagyakorlás folytatásának megtiltásától
és a névjegyzékből való törléstől.
[4] 1.3. A  felperes kereseti kérelmében kérte a  jogerős határozat bírósági felülvizsgálatát. Egyebek között arra
hivatkozott, hogy álláspontja szerint a 266/2013. (VII. 11.) Korm. rendelet 2016. december 31. napjáig hatályos 44. §
(5) bekezdés i) pontja alaptörvény-ellenes, hiszen anélkül teszi kötelezővé a kamarai névjegyzékből történő törlést
és egyben az energetikai tanúsító tevékenység folytatásának megtiltását, hogy az érintettet bevonnák az eljárásba,
megelőzően figyelmeztetnék, vagy lehetőséget kapna hibájának javítására. 2017. január 1. napjától kezdődően
figyelmeztetés nélkül már nem törölhető a hibát vétő mérnök a kamarai névjegyzékből.
[5] 1.4. Az  indítványozó bíró álláspontja szerint az  Alaptörvény XII.  cikk (1)  bekezdésében foglalt munkához
és foglalkozás szabad megválasztásához való jog csak az  I.  cikk (3)  bekezdésére tekintettel, az  arányosság
követelményének megtartásával korlátozható. Álláspontja szerint a  szükségesség-arányosság szempontjai alapján
túlzó az a  jogkövetkezmény, amely huzamos időre kizárja a  foglalkozás gyakorlásának lehetőségét valamely – bár
kétségtelenül súlyos – szakmai hiba elkövetése esetén, de bármiféle fokozatosság alkalmazása nélkül. Álláspontja
szerint nem lehet arányos a  foglalkozás szabad megválasztásához való jog olyan korlátozása, amely valamely
súlyosabbnak ítélt hiba feltárása esetén az  érintettet eljárásba való bevonása, előzetes figyelmeztetése nélkül
huzamos időre kizárja foglalkozása gyakorlásából. Az  indítványozó bíró álláspontja szerint a  támadott jogszabály
2017. január 1. napjától hatályos rendelkezése is abba az  irányba mutat, hogy megteremtse az  energetikai
tanúsítványok esetleges hibái esetén alkalmazható szankciók fokozatosságát és arányosságát. Tekintettel azonban
arra, hogy a  felperes esetében a  hibák feltárása még a  2016. évben történt meg, és az  erre vonatkozó értesítés
még a  2016. évben megérkezett az első fokon eljáró Zala Megyei Építész Kamarához, a  szankciót tartalmazó
jogszabályi előírás pedig anyagi jog, ezért mind a  jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 15. §-a, mind pedig
az irányadó bírói gyakorlat alapján a 2017. január 1. napján hatályba lépett új rendelkezések a konkrét ügyben nem
alkalmazhatóak.
II. [6] Az Alkotmánybíróság az alábbi alaptörvényi és jogszabályi rendelkezések alapján hozta meg döntését.
[7] 1. Az Alaptörvény indítvánnyal érintett rendelkezései:
„I.  cikk (3) Az  alapvető jogokra és kötelezettségekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg. Alapvető jog
más alapvető jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték védelme érdekében, a  feltétlenül szükséges
mértékben, az  elérni kívánt céllal arányosan, az  alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával
korlátozható.”
„XII. cikk (1) Mindenkinek joga van a munka és a  foglalkozás szabad megválasztásához, valamint a vállalkozáshoz.
Képességeinek és lehetőségeinek megfelelő munkavégzéssel mindenki köteles hozzájárulni a  közösség
gyarapodásához.”
[8] 2. Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény indítvánnyal érintett rendelkezése:
„38/C. § (5) A Budapesti és Pest Megyei Mérnöki Kamara független ellenőrzési rendszert működtet az energetikai
tanúsítványok tekintetében. Ennek keretében jogszabályban meghatározott tartalmú ellenőrzés céljából
évente véletlenszerűen kiválasztja a  Nyilvántartásban rendelkezésre álló összes energetikai tanúsítványnak
kormányrendeletben meghatározott statisztikailag jelentős hányadát, és az  ellenőrzések alapján a  hatáskörrel
rendelkező szervnél kezdeményezi a jogszabályban meghatározott hatósági intézkedéseket.”
[9] 3. Az  építésügyi és az  építésüggyel összefüggő szakmagyakorlási tevékenységekről szóló 266/2013. (VII. 11.)
Korm. rendelet indítvánnyal érintett, 2016. december 31. napjáig hatályos rendelkezése:
„44.  § (5) A  területi kamara titkára megtiltja a  szakmagyakorlási tevékenység folytatását és ezzel egyidejűleg törli
a tevékenységet folytató szakmagyakorlót a névjegyzékből, ha
[…]
i) ha az  R1. 9/A.  §-a szerinti ellenőrzés során a  független ellenőrző szervezet megállapítja, hogy az  energetikai
tanúsító tanúsítvány két besorolással eltér a tényleges értéktől.”
[10] 4. Az  építésügyi és az  építésüggyel összefüggő szakmagyakorlási tevékenységekről szóló 266/2013. (VII. 11.)
Korm. rendelet indítvánnyal érintett, 2017. január 1. napjától hatályos rendelkezése:
„44.  § (5) A  területi kamara titkára megtiltja a  szakmagyakorlási tevékenység folytatását és ezzel egyidejűleg törli
a tevékenységet folytató szakmagyakorlót a névjegyzékből, ha
[…]
i) az R1. 9/A. §-a szerinti ellenőrzés során a Budapesti és Pest Megyei Mérnöki Kamara megállapítja, hogy a korábban
egyszer már a 45/A. § (1) bekezdése szerinti figyelmeztetést kapott energetikai tanúsító által készített tanúsítvány
legalább két besorolással eltér a tényleges értéktől.”
[11] 5. Az  építésügyi és az  építésüggyel összefüggő szakmagyakorlási tevékenységekről szóló 266/2013. (VII. 11.)
Korm. rendelet indítvánnyal érintett, 2017. január 13. napjától hatályos rendelkezése:
„45/A.  § (1) Az  R1. 9/A.  §-a szerinti ellenőrzés során a  Budapesti és Pest Megyei Mérnöki Kamara mint független
ellenőrző szervezet a  feltárt hibák alapján figyelmeztetésben javításra szólítja fel az  energetikai tanúsítvány
kiállítóját, ha a tanúsítvány nem a jogszabálynak megfelelően készült vagy eltér a tényszerű állapottól.
(2) A  tanúsító a  feltárt hibát a  korábbi tanúsítvány érvénytelenítésével járó új tanúsítvány kiállításával köteles
javítani. A  javítás során a  javításkor hatályos jogszabályok és a  javításkor érvényes műszaki állapot szerint kell
végezni a tanúsítást.
45/B. § (1) A Budapesti és Pest Megyei Mérnöki Kamara bírságot szab ki a tanúsítvány kiállítójára, ha az
a) a 45/A. §-ban foglaltakról nem gondoskodott;
b) jelentős mértékben vagy rendszeresen eltér a  jogszabályban foglaltaktól, vagy a  tanúsítványa nem tényszerű,
vagy
c) érvényes jogosultság nélkül tanúsítványt állít ki.
(2) A kiszabható bírság összege a Budapesti és Pest Megyei Mérnöki Kamara – az  (1) bekezdésben meghatározott
körülmények figyelembevételével történő – mérlegelése alapján, tanúsítványonként a  tanúsítványban
meghatározott hasznos alapterületre vetítve
a) 150 m2 alatt legfeljebb 100 000 forint,
b) 150 m2 fölött legfeljebb 200 000 forint
lehet azzal, hogy a bírság mértékét ezer forintra való kerekítéssel kell megállapítani.”
III. [12] A bírói kezdeményezés az alábbiak szerint megalapozott.
[13] 1. Az  Alkotmánybíróság mindenekelőtt megállapította, hogy a  bírói kezdeményezés megfelel a  törvényben
előírt feltételeknek. Az  Abtv. 25.  §-a szerint a  bíró – a  bírósági eljárás felfüggesztése mellett – abban az  esetben
kezdeményezi az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontja alapján az  Alkotmánybíróságnál a  jogszabály vagy
jogszabályi rendelkezés alaptörvény-ellenességének megállapítását, illetve az  alaptörvény-ellenes jogszabály
alkalmazásának kizárását, ha az  előtte folyamatban levő egyedi ügy elbírálása során olyan jogszabályt kell
alkalmazni, amelynek alaptörvény-ellenességét észleli, vagy alaptörvény-ellenességét az  Alkotmánybíróság már
megállapította. Az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy az  indítványozó bíró olyan jogszabályi rendelkezés
felülvizsgálata iránt terjesztette elő indítványát, amelyet az előtte folyamatban levő eljárásban alkalmaznia kellene.
A  bírói kezdeményezés tartalmazza az  Alkotmánybíróság hatáskörére és az  indítványozó bíró jogosultságára
való hivatkozást [Abtv. 25.  § (1)  bekezdés], megjelöli az  Alaptörvényben biztosított jog sérelmének lényegét és
a  megsérteni vélt cikket [XII.  cikk (1)  bekezdés], valamint megfelelő indokolást tartalmaz arra, hogy a  sérelmezett
jogszabályi rendelkezés miért ellentétes az  Alaptörvény megjelölt rendelkezéseivel. Az  indítvány rögzíti továbbá
az  indítványozó bíró kérelmét az  alaptörvény-ellenes jogszabály alkalmazásának kizárására, valamint kifejezetten
kéri a  támadott szövegrész alaptörvény-ellenességének megállapítását is. A  bírói kezdeményezés az  Abtv. 52.  §
(1) és (1b) bekezdéseiben foglalt, a határozott kérelemmel szemben támasztott feltételeknek is megfelel.
[14] 2. Az  Alkotmánybíróság ezt követően azt vizsgálta meg, hogy az  építésügyi és az  építésüggyel összefüggő
szakmagyakorlási tevékenységekről szóló 266/2013. (VII. 11.) Korm. rendelet 2016. december 31. napjáig hatályos
44.  § (5)  bekezdés i)  pontja az  Alaptörvény XII.  cikk (1)  bekezdésében foglalt munkához és foglalkozás szabad
megválasztásához való jog aránytalan korlátozásának tekinthető-e.
[15] 2.1. Az  Alaptörvény XII.  cikk (1)  bekezdésében elismert, vállalkozáshoz fűződő jog, valamint a  foglalkozás
szabad megválasztásának joga nyújt lehetőséget üzleti, hasznot hajtó tevékenységek meghatározott szakmai,
hivatásbéli, gazdasági és egyéb más feltételek mellett való gyakorlásához. A  munka és a  foglalkozás szabad
megválasztása, valamint a  vállalkozás szabadságához fűződő jog a  szabadságjogokhoz hasonló védelemben
részesül az állami beavatkozásokkal és korlátozásokkal szemben. Az Alaptörvény XII. cikk (1) bekezdésében foglalt
jog lényegi tartalma kiváltképp akkor sérül, ha a  közhatalmi intézkedés a  foglalkozás szabad megválasztásának
vagy a  vállalkozóvá válás jogát meghatározatlan időre teljes egészében elvonja {3076/2017. (IV. 28.)
AB határozat, Indokolás [56]}. Az Alkotmánybíróság a 3243/2014. (X. 3.) AB határozatában az Alaptörvény XII.  cikk
(1) bekezdésében biztosított alapjoggal kapcsolatosan elvi éllel leszögezte: „[a]z Alkotmánybíróság már a 21/1994.
(IV. 16.) AB határozatában kifejtette, hogy a munkához való jog – hasonlóan mint a vállalkozáshoz való jog – nem
biztosít alanyi jogot egy meghatározott foglalkozás végzéséhez. (ABH 1994, 117, 120.) A 327/B/1992. AB határozat
arra mutatott rá, hogy a korábbi Alkotmány „70/B. § (1) bekezdésébe foglalt alapjogba, mely lényegéből fakadóan
csak természetes személyeket illet meg, bármely munka, hivatás, foglalkozás megválasztásának és gyakorlásának
szabadsága beletartozik. […] A  munka és a  foglalkozás szabad megválasztásához való alapjog azonban nem
alanyi jogot garantál meghatározott foglalkozás folytatásához, tevékenység végzéséhez.” (ABH 1995, 604,
609.) Másként megfogalmazva senkinek „sincs abszolút joga a  meghatározott foglalkozás, illetve valamely
foglalkozásnak az általa kiválasztott formában történő gyakorlásához” (328/B/2003. AB határozat, ABH 2005, 1434,
1441.). Az  Alkotmánybíróság ezen gyakorlatát az  Alaptörvény hatályba lépését követően a  3380/2012. (XII. 30.)
AB határozatban és a 3134/2013. (VII. 2.) AB határozatban is megerősítette [ABH 2012, 783, 789.; illetve 3134/2013.
(VII. 2.) AB határozat, ABH 2013, 1918, 1922.]” (Indokolás [42]). Nincs tehát akadálya a  XII.  cikk (1)  bekezdésében
foglalt jog korlátozásának, amennyiben a  korlátozás eleget tesz az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdése szerinti
követelménynek.
[16] 2.2. Az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdése szerint alapvető jog más alapvető jog érvényesülése vagy valamely
alkotmányos érték védelme érdekében, a  feltétlenül szükséges mértékben, az  elérni kívánt céllal arányosan,
az  alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával korlátozható. Alaptörvény-ellenes tehát a  korlátozás,
ha nem elkerülhetetlen, vagyis ha kényszerítő ok nélkül történik, továbbá ha a  korlátozás súlya a  korlátozással
elérni kívánt célhoz képest aránytalan {32/2015. (XI. 19.) AB határozat, Indokolás [101]}. Elsődlegesen tehát annak
vizsgálata indokolt, hogy a  szabályozással összefüggésben van-e olyan alkotmányosan elfogadható cél, amely
az  alapjog-korlátozást igazolhatja, azaz, hogy az  alapjog-korlátozás szükséges-e. A  korlátozás „szükségessége két
elemből áll: az alapjog korlátozásának alkotmányos célt kell követnie, és alkalmasnak kell lennie a cél elérésére” {lásd
például: 15/2016. (IX. 21.) AB határozat, Indokolás [53]}.
[17] Az épületek energiahatékonyságával kapcsolatos egyes kérdésekre vonatkozóan a  magyar állam szabályozási
kötelezettségét az  Európai Parlament és a  Tanács 2010/31/EU irányelve határozta meg. Az  irányelv 17.  cikke
értelmében a  tagállamok kötelesek biztosítani, hogy az  épületek energiahatékonysága tanúsítását független
szakértők végezzék, míg a 18. cikk értelmében a tagállamok független ellenőrzési rendszert is kötelesek létrehozni
az  energetikai tanúsítványok ellenőrzésére. Az  irányelv 27.  cikke alapján a  tagállamok 2013. január 9. napjáig
voltak kötelesek közölni a  Bizottsággal az  irányelv alapján elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén
alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, mely szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó
erejűeknek kell lenniük.
[18] Az épületek energiahatékonyságával kapcsolatos kérdések szabályozása, ideértve az  energetikai tanúsítványok
készítésének kötelezettségét is, környezetvédelmi célból kerültek elfogadásra. Az  Európai Unió teljes
energiafogyasztásának mintegy 40%-a épületekkel kapcsolatos, így az épületek energiafogyasztásának csökkenése
részben az Európai Unió energiafüggőségének csökkenését, részben az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának
csökkenését, részben pedig (közvetett módon) a megújuló forrásból származó energia felhasználásának növelését
eredményezheti. Ezen célok fontosságával kapcsolatosan megjegyzendő, hogy a  2007. márciusi Európai Tanács
is hangsúlyozta az  energiahatékonyság növelésének szükségességét annak érdekében, hogy az  Európai Unió
teljesíthesse az  Unió energiafogyasztásának 2020-ra történő 20%-os csökkentésére vonatkozó célkitűzését.
Az  energetikai tanúsítvány célja annak feltárása, hogy az  egyes ingatlanok milyen állapotban vannak hőtechnikai
szempontból, azaz az  ingatlan mennyire tekinthető energiatakarékosnak vagy pazarlónak. A  tanúsítvány részét
képezi az  írásos javaslat, mely az  energiahatékonyság fejlesztésére irányuló korszerűsítési lehetőséget sorolja fel,
a  javaslatok megvalósítása esetén elérhető minősítés pedig azt mutatja meg, hogy milyen szintig lehet javítani
az  ingatlan energiahatékonyságát észszerű keretek között. Mindezekre figyelemmel az  Alkotmánybíróság
megállapítja, hogy a  környezetvédelmi és energiahatékonysági szempontok figyelembevétele és érvényesítése
olyan alkotmányos értékként azonosítható, mely indokolja az  energetikai tanúsítványok készítésének
kötelezettségét, és ezzel összefüggésben az energetikai tanúsító tevékenység jogi szabályozását is.
[19] 2.3. Az  irányelv rendelkezéseiből is következően és azoknak megfelelően, az  építésügyi és az  építésüggyel
összefüggő szakmagyakorlási tevékenységekről szóló 266/2013. (VII. 11.) Korm. rendelet 4.  §-a értelmében aki
energetikai tanúsító tevékenységet kíván folytatni, köteles az  erre irányuló szándékát a  névjegyzéket vezető
szervnek bejelenteni. A  Korm. rendelet 43.  § (1)  bekezdés e)  pontja értelmében a  területi kamara titkára
a  szakmagyakorlóval szemben hatósági eljárást folytat le és jogkövetkezményt állapít meg az  energetikai
tanúsítványok tekintetében a  független ellenőrzési rendszert működtető szerv kezdeményezésére.
Az  Alkotmánybíróság álláspontja szerint mind az  energetikai tanúsítói tevékenység folytatásának bejelentéshez
kötése, mind pedig a  tevékenységre vonatkozó szakmai előírások megsértése esetére jogkövetkezmények
előírása – ideértve a  névjegyzékből való törlést és az  energetikai tanúsító tevékenység folytatásának megtiltását
mint legsúlyosabb jogkövetkezményt is – azt célozza, hogy a  tanúsító tevékenységet megfelelő képzettséggel
rendelkező, szakmailag felkészült személyek a szakma gyakorlására vonatkozó szabályok maradéktalan betartásával
végezzék. E tekintetben a szabályozás – uniós jogból is következő – szükségessége nem kérdőjelezhető meg.
[20] 2.4. Az  Alkotmánybíróságnak ezt követően azt kellett mérlegelnie, hogy a  266/2013. (VII. 11.) Korm. rendelet
2016. december 31. napjáig hatályos 44.  § (5)  bekezdés i)  pontja arányosan korlátozza-e a  foglalkozás szabad
megválasztásához való jogot. Az  arányosság körében annak vizsgálatára kerül sor, hogy az  elérni kívánt cél
fontossága és az  ennek érdekében okozott alapjog-sérelem súlya megfelelő arányban állnak-e egymással.
A  jogalkotó a  korlátozás során köteles az  adott cél elérésére alkalmas legenyhébb eszközt alkalmazni, és
a korlátozásnak nem szabad érintenie az alapjog lényeges tartalmát {lásd például: 35/2015. (XII. 16.) AB határozat,
Indokolás [26]}.
[21] A 266/2013. (VII. 11.) Korm. rendelet 2016. december 31. napjáig hatályos 44.  § (1)  bekezdése szerint a  területi
kamara titkára figyelmeztetésben részesíti a szakmagyakorlót, ha az épületek energetikai jellemzőinek tanúsításáról
szóló 176/2008. (VI. 30.) Korm. rendelet 9/A.  § szerinti ellenőrzés során feltárt hibát az  energetikai tanúsító
a tanúsítvány alátámasztó munkarészben nem javítja ki. A 44. § (5) bekezdése értelmében pedig a területi kamara
titkára megtiltja a  szakmagyakorlási tevékenység folytatását és ezzel egyidejűleg törli a  tevékenységet folytató
szakmagyakorlót a  névjegyzékből, ha az  ellenőrzés során a  független ellenőrző szervezet azt állapítja meg, hogy
az  energetikai tanúsítvány két besorolással eltér a  tényleges értéktől. A  266/2013. (VII. 11.) Korm. rendelet 45.  §
(2)  bekezdése értelmében a  névjegyzékből történő törlés következményeként az  energetikai tanúsítványt készítő
személy a  törlésről szóló határozat jogerőre emelkedésétől számított három éven belül a  kamarai névjegyzékbe
ismételten nem vehető fel, ekként a névjegyzékből való törlés lényegében az energetikai tanúsító tevékenységtől
három évre történő eltiltást jelent. Ez  a  foglalkozástól eltiltással egyenértékű jogkövetkezmény alkalmazása
2016. december 31-ig ráadásul teljesen automatikus volt, melyet attól függetlenül volt köteles az  illetékes kamara
alkalmazni, hogy az  eljárás alá vont szakmagyakorló korábban megsértette-e az  energetikai tanúsítványok
készítésére vonatkozó szakmai szabályokat. A  jogkövetkezmény alkalmazása során annak sem volt jelentősége,
hogy adott esetben mi okozta az energetikai tanúsítvány eltérését, és a szabályozásból adódóan a szakmagyakorló
arra sem kapott lehetőséget, hogy a  tanúsítványt adott esetben maga javíthassa. A  szabályozásból következően
ugyan a 2016. december 31. napjáig hatályos szabályozás is lehetővé tette a figyelmeztetés mint jogkövetkezmény
alkalmazását, ha azonban az  energetikai tanúsítvány két besorolással eltért a  tényleges értéktől, a  kamarai
névjegyzékből való törlés és egyben az  energetikai tanúsító tevékenység folytatásának megtiltása mint
jogkövetkezmény automatikusan és kötelező jelleggel alkalmazásra került, a  tanúsítvány készítőjének eljárásba
történő érdemi bevonása, illetőleg az eltérés okának vizsgálata nélkül. A szabályozásból adódóan abban az esetben
is a  legsúlyosabb jogkövetkezmény került minden esetben automatikusan alkalmazásra, ha az  energetikai
tanúsítvány készítője korábban egyetlen szakmai hibát sem vétett.
[22] Az Alkotmánybíróság megjegyzi, hogy a  266/2013. (VII. 11.) Korm. rendelet 2017. január 1. napján, illetőleg
2017. január 13. napján hatályba lépett módosításai több vonatkozásban is változtattak a  hibás energetikai
tanúsítványok készítése esetén alkalmazandó jogkövetkezmények rendszerén. A  Korm. rendelet újonnan
elfogadott 45/A. § (1) bekezdése értelmében a Budapesti és Pest Megyei Mérnöki Kamara mint független ellenőrző
szervezet a  feltárt hibák alapján figyelmeztetésben javításra szólítja fel az  energetikai tanúsítvány kiállítóját, ha
a  tanúsítvány nem a  jogszabálynak megfelelően készült vagy eltér a  tényszerű állapottól. A  névjegyzékből való
törlés és az  energetikai tanúsító tevékenység folytatása mint legsúlyosabb jogkövetkezmény pedig kizárólag
a korábban a 45/A. § (1) bekezdése szerinti figyelmeztetést kapott energetikai tanúsítóval szemben alkalmazható.
A  Korm. rendelet 45/B.  § (1)  bekezdése ezen túlmenően immáron lehetővé teszi bírság kiszabását is többek
között abban az esetben, ha a  tanúsítvány kiállítója „jelentős mértékben vagy rendszeresen eltér a  jogszabályban
foglaltaktól, vagy tanúsítványa nem tényszerű”. Ebből következően 2017. január 1. napját követően a  kamarai
névjegyzékből való törlés csak az ismételten súlyos szakmai hibát elkövető és korábban figyelmeztetésben részesült
tanúsítványkészítőket sújtja. Ezen differenciált szankciórendszert tartalmazó anyagi jogi szabályok azonban
– miként arra az eljáró bíróság is rámutatott – az alapügyben nem alkalmazhatóak.
[23] A bírói kezdeményezéssel támadott, az energetikai tanúsító tevékenységre vonatkozó, 2016. december 31. napjáig
hatályos szankciórendszer azon eleme, mely a  névjegyzékből történő automatikus törléssel három évre eltiltja
az  energetikai tanúsító tevékenység folytatásától a  tanúsítót abban az  esetben, ha az  energetikai tanúsítvány két
besorolással eltér a  tényleges értéktől, a  fentiekből következően az épületek energiahatékonysági jellemzőinek és
energiafogyasztásának javítására mint elérendő célra tekintettel az  Alaptörvény XII.  cikk (1)  bekezdésében foglalt
munkához és foglalkozás szabad megválasztásához való jog aránytalan korlátozásának tekinthető.
[24] 3. Mindezek alapján az  Alkotmánybíróság arra a  következtetésre jutott, hogy az  indítvánnyal támadott,
2016.  december 31. napjáig hatályos jogi szabályozás sértette az  Alaptörvény XII.  cikk (1)  bekezdése szerinti
foglalkozás szabad megválasztásához való jogot. Az  Abtv. 45.  § (2)  bekezdése alapján az  alaptörvényellenes jogszabályi rendelkezés a  Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság előtt folyamatban levő
3.K.27.104/2017. számú ügyben nem alkalmazható. Az  Alkotmánybíróság az  Abtv. 45.  § (4)  bekezdése alapján
elrendelte továbbá a  megsemmisített jogszabályi rendelkezés folyamatban levő ügyekben való általános
alkalmazási tilalmát is.
IV. [25] A határozatot az Abtv. 44. § (1) bekezdésének első mondata alapján a Magyar Közlönyben közzé kell tenni.
Budapest, 2017. október 10. Dr. Salamon László s. k.,
tanácsvezető alkotmánybíró


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1647/2017. (IX. 11.) Korm. határozata a Skanzenért Közhasznú Nonprofit Korlátolt Felelősségű Társaság megalapításához szükséges törzstőke biztosításáról.
A Kormány a  Skanzenért Közhasznú Nonprofit Korlátolt Felelősségű Társaság megalapításához szükséges
törzstőke biztosítása érdekében az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33.  § (2)  bekezdésében
biztosított jogkörében eljárva 40,0 millió forint egyszeri átcsoportosítását rendeli el a  Magyarország 2017. évi
központi költségvetéséről szóló 2016. évi XC. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet XX. Emberi Erőforrások
Minisztériuma fejezet, 11. Közgyűjtemények cím terhére, a Kvtv. 1. melléklet XLIII. Az állami vagyonnal kapcsolatos
bevételek és kiadások fejezet, 2. Az  állami vagyonnal kapcsolatos kiadások cím, 2. Társaságokkal kapcsolatos
kiadások alcím, 1. Állami tulajdoni részesedések növekedését eredményező kiadások jogcímcsoport, 1. Az MNV Zrt.
által végrehajtott részesedésvásárlás, tőkeemelés, pótbefizetés jogcím javára az 1. melléklet szerint.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
nemzeti fejlesztési miniszter
nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1283/2015. (IV. 30.) Korm. határozata a TIOP-1.3.2-13/1-2013-0001 azonosító számú [„Szuperszámítástechnika (HPC) a felsőoktatásban” című] projekt támogatásának növeléséről.
A Kormány
 1. jóváhagyja a TIOP-1.3.2-13/1-2013-0001 azonosító számú, „Szuperszámítástechnika (HPC) a  felsőoktatásban” című
kiemelt projekt (a továbbiakban: projekt) támogatásának növelését az 1. melléklet szerint,
 2. hozzájárul a projekt támogatási szerződésének 1. melléklet szerinti módosításához.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
209/2010. (HK 9.) HM HVKF parancsa a Magyar Honvédség Központi Kiképző Bázis parancsnok beosztás átadás-átvételéről.
Az Alkotmány 30/A. §-ának (1) bekezdése i) pontjával
összhangban, a honvédelemről és a Magyar Honvédségről
szóló 2004. évi CV. törvény 49. § (2) bekezdésének
b) pontja alapján, a Magyar Köztársaság honvédelmi minisztere 2010. június 5-ei hatállyal felmentette és szolgálati nyugállományba helyezte Huszti András dandártábornokot, az MH KKB parancsnokát.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 101. § (4) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján – figyelemmel a 24/2005. (VI. 30.) HM
rendelettel kiadott Magyar Honvédség Szolgálati Szabályzata 4. számú melléklet rendelkezéseire – az MH KKB parancsnoki beosztás átadás-átvételéről az alábbi
parancsot adom ki: 1. 2010. június 5-ei hatállyal adja át a beosztást az MH
KKB törzsfőnökének.
2. Az átadás-átvétel végrehajtására az alábbi bizottságot
jelölöm ki:
Elnöke: Juhász István vőrgy.
Tagja: Szabó László ezds.
3. A beosztás átadás-átvételét 2010. június 02-04. között hajtsák végre. A beosztás átadás-átvétele során vegyék figyelembe a korábbi 2010. áprilisi MH KKB parancsnoki beosztás átadás-átvétele során tett megállapításokat. Az átadás-átvételéről készült jegyzőkönyvet 2010.
június 04-ig állítsák össze és jóváhagyásra terjesszék fel
2010. június 5-ig.
4. Jelen parancs az aláírása napján lép hatályba és
2010. június 30-án hatályát veszti.
Tömböl László mk. vezérezredes s. k.,
HM Honvéd Vezérkar főnök


text:
12/2016. (HK 8.) HVKFH szakutasítása NATO egységesítési egyezmény bevezetéséről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről
szóló 2011. évi CXIII. törvény 52. § (2) bekezdése alapján,
figyelemmel a honvédelemről és a Magyar Honvédségről,
valamint a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011. évi CXIII. törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló 290/2011. (XII. 22.) Korm.
rendelet 10. § g) pontjára, a következő
szakutasítást adom ki: 1. A szakutasítás hatálya a Honvédelmi Minisztériumra,
a honvédelemért felelős miniszter (a továbbiakban: miniszter) közvetlen alárendeltségébe tartozó szervezetekre,
a miniszter irányítása alá tartozó központi hivatalokra,
a Magyar Honvédség (a továbbiakban: MH) katonai szervezeteire terjed ki.
2. Felkérem a Katonai Nemzetbiztonsági Szolgálat
(a továbbiakban: KNBSZ) főigazgatóját, hogy szakterületén biztosítsa a szakutasításban meghatározott rendelkezések érvényesülését.
3. Jelen intézkedésemmel, eredetben angol nyelven,
teljes terjedelemben bevezetem a NATO egységesítési
egyezmények nemzeti elfogadásáról és hatályba léptetéséről szóló 7/2016. (HK 5/2016) HVKFH szakutasításban
fenntartás nélkül elfogadott /STANAG 2627 LOWG
(EDITION 1) – NATO LAND URGENT VOICE
MESSAGES (LUVM) POCKET BOOK – ATP-97,
EDITION A/ egységes vészhelyzeti jelentési formátumok
című NATO egységesítési egyezményt.
4. Ez a szakutasítás 2016. augusztus 1. napján lép hatályba és visszavonásig érvényes.
A távollévő HVKF helyettes helyett: Varga János vezérőrnagy s. k.,
HVK törzsigazgató


text:
74/2015. (I. 30.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011.  évi
CLXII.  törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Bakos Mariannt
2015. február 1. napjától 2018. január 31. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2015. január 16. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
236/2010. (X. 12.) KE határozata rendkívüli és meghatalmazott nagykövet megbízása alóli felmentéséről.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdés c) pontjában foglalt jogkörömben, a külügyminiszter előterjesztésére Horváthné dr. Fekszi Márta
rendkívüli és meghatalmazott nagykövetet felmentem a Magyar Köztársaság New York-i Állandó ENSZ képviseletének vezetésére
kapott megbízása alól.
Budapest, 2010. augusztus 19. Schmitt Pál s. k.,
köztársasági elnök


text:
87/2010. (X. 6.) HM utasítása a Honvédelmi Minisztérium Szervezeti és Működési Szabályzatáról.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény
60. § (2) bekezdésében, valamint a honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló 2004. évi CV. törvény 97. § (1) bekezdésében
foglaltak alapján, figyelemmel a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény 49. § (1) bekezdésére – a kormányzati tevékenység
összehangolásáért felelős miniszter jóváhagyásával – a következő utasítást adom ki:
1. § A Honvédelmi Minisztérium Szervezeti és Működési Szabályzatát (a továbbiakban: Szabályzat) a mellékletben
foglaltak szerint határozom meg.
2. § (1) A Szabályzatot, valamint a minisztérium belső szabályzatait szükség szerint, de legalább évente felül kell vizsgálni.
(2) Az (1) bekezdés szerinti felülvizsgálat megtörténtéről a közigazgatási államtitkár – a felülvizsgálat eredményének
egyidejű továbbításával – tájékoztatja a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium közigazgatási államtitkárát.
3. § A 2. § (2) bekezdéstől eltérően a kormányzati tevékenység összehangolásáért felelős miniszter
a) a közigazgatás fejlesztése okán szükséges szervezeti és működési szabályok, valamint
b) jogszabályváltozás miatt
bármikor kezdeményezheti a Szabályzat 30 napon belül történő módosítását. A módosítás elmulasztása esetén a
kormányzati tevékenység összehangolásáért felelős miniszter gondoskodik a megfelelő módosítás érvényesüléséről
és az azzal kapcsolatos intézkedés hatályba lépéséről.
4. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
5. § Ezen utasítás hatálybalépésével egyidejűleg hatályát veszti a Honvédelmi Minisztérium Szervezeti és Működési
Szabályzatának kiadásáról szóló 82/2006. (MK 94.) HM utasítás és a Honvédelmi Minisztérium szervezeti és működési
rendjének ideiglenes meghatározásáról szóló 72/2010. (VII. 8.) HM utasítás.
Dr. Hende Csaba s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
26/2010. (I. 29.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2010. január 25-én megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továb biak ban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva a dr. F. J. és dr. G. K. magánszemélyek által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz címzett
kifogást lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Nádor u. 2.; levélcím: 1903 Budapest,
Pf. 314; fax: 06-1-441-1729).
Indokolás I. A beadványozók 2009. december 30-án aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtották be az Országos Választási
Bizottsághoz az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továb biak ban: Nsztv.)
2. §-a szerinti hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e azzal, hogy az Országgyűlés törvény ben mondja ki: a polgármesteri és az alpolgármesteri tisztség egyidejű
betöltetlensége, ille tő leg tartós akadályoztatásuk esetén a képviselő-testület (közgyűlés) ülését a jegyző hívja össze és vezeti?”
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény
(a továb biak ban: Alkotmány) 42. §-a a község, a város, a főváros és kerületei, valamint a megye választópolgárainak
kollektív alapjogaként szabályozza a helyi önkormányzáshoz való jogot. Az Alkotmány rendelkezéseiből következően
a helyi önkormányzatok nagyfokú önállósággal bírnak, mely autonómia az alaptörvény IX. fejezetében foglalt
szabályozás alapján alkotmányos védelemben részesül. Éppen ezen alkotmányos védelem miatt igen korlátozott és
szűk körben lehetséges beavatkozni az Alkotmány 44/A. § (1) bekezdésében szabályozott önkormányzati alapjogok,
köztük az a) pontjában meghatározott az önkormányzatot az önkormányzati ügyekben megillető igazgatási és
szabályozási autonómia gyakorlásába. Az Országos Választási Bizottság álláspontja szerint azonban jelen
kezdeményezés a fent említett önálló igazgatási és szabályozási alapjogot kívánja korlátozni. A Bizottság álláspontja
szerint fent leírt alkotmányi rendelkezéssel súlyosan ellentétes szabály megalkotását eredményezné a kérdésben
tartott népszavazás tekintettel arra, hogy egy választott képviselőkből álló testület összehívását és vezetését adott
esetben egy, nem a testület tagját képező köztisztviselő hatáskörébe utalná.
Az Országos Választási Bizottság álláspontja szerint a kezdeményezésben tartott eredményes népszavazás tehát olyan
jogalkotási kötelezettséget róna az Országgyűlésre, amely jelentősen korlátozná a fent említett önkormányzati
alapjogokat, így az az Alkotmány módosítását is eredményezné. Az Alkotmánybíróság több határozatában is [2/1993.
(I. 22.) AB, 25/1999. (XI. 22.) AB, 28/1999. (VII. 7.) AB, 40/1999. (XII. 21.) AB, 50/2001. (XI. 22.) AB, 48/2003. (X. 27.) AB
határozatok] kifejtett következetes gyakorlatára tekintettel az Alkotmány nem módosítható választópolgári
kezdeményezésre induló népszavazással, alkotmánymódosítás csak az Alkotmányban előírt eljárási rendben
[Alkotmány 24. § (3) bekezdés] történhet.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy az aláírásgyűjtő ív mintapéldányán szereplő kérdés nem felel meg
az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében foglalt egyértelműség követelményének sem. A testület álláspontja szerint
a választópolgár számára a kérdés megfogalmazásából nem állapítható meg egyértelműen, hogy annak
eredményeképp milyen jogállapotot kíván módosítani, tekintettel arra, hogy nem várható el a választópolgártól
a hatályos szabályozási állapot ismerete.
Az Országos Választási Bizottság a hitelesítés megtagadása során – figyelemmel az Alkotmánybíróság következetes
gyakorlatára [pl. 18/2008. (III. 12.) AB határozat] – azt is vizsgálta, hogy a kezdeményezés megfelel-e a Ve. 3. §-ában
meghatározott alapelveknek, ezek között a jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás követelményének. Ezen
alapelvek a választás valamennyi részvevőjét érintik, kötelezik. Ennek értelmében népszavazáshoz való jog gyakorlása
során csak olyan népszavazási kérdés tekinthető alkotmányosan megengedhetőnek, amely nem áll ellentétben
a népszavazásnak az alkotmányos berendezkedésben betöltött szerepével, intézményének rendeltetésével. Ennek
következtében a kezdeményezőnek a népszavazás alkotmányos rendeltetésére, a közvetlen hatalomgyakorlás
kivételességére, az állam életében betöltött szerepére és súlyára tekintettel kell eljárnia. Mindezek ismeretében a jog
formális elő írásainak megfelelő kezdeményezés jogellenessé válik akkor, ha az Országos Választási Bizottság a konkrét
tényállások vizsgálata során olyan körülményeket tár fel, amelyek azt bizonyítják, hogy a hitelesítési eljárás
kezdeményezője nem a népszavazás alkotmányos rendeltetésének meg fele lően élt jogával.
Az Országos Választási Bizottság rögzíti, hogy a kezdeményezők – a népszavazásra feltenni kívánt kérdés súlyát,
jelentőségét, hatását tekintve – nem a népszavazás alkotmányos rendeltetésére, a közvetlen hatalomgyakorlás
kivételességére, az állam életében betöltött szerepére és súlyára tekintettel jártak el, így nem a népszavazás
alkotmányos rendeltetésének meg fele lően éltek népszavazáshoz való jogukkal.
A testület megállapítja továbbá, hogy eredményes népszavazás esetén a népszavazási kötelezés voltaképpen egy
önkormányzati ügyrendi kérdésben vonná el a törvényalkotó jogát, ami az Alkotmány 2. § (2) bekezdésével
ellentétesen korlátozná az országgyűlés törvényhozó hatalmát.
Az Nsztv. 10. § b) és c) pontja szerint, az Országos Választási Bizottság megtagadja az aláírásgyűjtő ív hitelesítését, ha
a kérdésben nem lehet országos népszavazást tartani és ha a kérdés megfogalmazása nem felel meg a törvény ben
előírt követelményeknek.
Tekintettel a fent leírtakra, a Bizottság a rendelkező részben foglaltak szerint határozott.
II. A határozat az Alkotmány 2. § (2) bekezdésén, 24. § (3) bekezdésén, 42. §-án, a 44/A. § (1) bekezdés a) pontján, az Nsztv.
2. §-án, 10. §-ának b) és c) pontjain, 13. § (1) bekezdésén, a Ve. 3. § d) pontján, a jogorvoslatról szóló tájékoztatás
a Ve. 130. §-ának (1) bekezdésén alapul.
Dr. Szigeti Péter s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
7/2015. (V. 15.) BM utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében biztosított jogkörömben eljárva a következő utasítást adom ki:
1. § A  központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII.  törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 38.  § (2)  bekezdés alapján – a  BM Rendészeti Államtitkárság Koordinációs
főosztályvezetői munkakörének ellátása mellett – kinevezem miniszteri biztossá dr. Kiss Zoltán ezredest.
2. § A miniszteri biztos kinevezése legfeljebb hat hónapra – 2015. május 15-étől 2015. november 14-éig – szól.
3. § A  miniszteri biztos feladata az  Alkotmányvédelmi Hivatal szervezetátalakítása érdekében szükséges feladatok
koordinálása, végrehajtásuk biztosítása.
4. § A miniszteri biztos tevékenységét a Ksztv. 38. § (4) bekezdésére figyelemmel a belügyminiszter irányítja. Az irányítási
feladatok ellátásában a rendészeti államtitkár közreműködik.
5. § A miniszteri biztos a feladatainak ellátása érdekében az Alkotmányvédelmi Hivatal szervezeti egységeivel folyamatos
és közvetlen kapcsolattartásra, egyeztetésre, a  szükséges adatok megismerésére jogosult, e  feladatkörében tett
megkereséseit az érintett szervezeti egységek feladat- és hatáskörükben eljárva, határidőben teljesítik.
6. § A miniszteri biztost a feladatainak ellátása érdekében titkárság nem segíti.
7. § A miniszteri biztos a feladatát a rendészeti államtitkárral közreműködve látja el.
8. § A miniszteri biztos feladatainak ellátásáról havonta jelentést tesz a rendészeti államtitkár útján a belügyminiszternek.
9. § A miniszteri biztos a megbízás idejére a jelenlegi főosztályvezetői besorolása szerinti díjazásra és juttatásokra jogosult.
10. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Pintér Sándor s. k.,
 belügyminiszter


text:
1296/2017. (VI. 2.) Korm. határozata a nyugat-magyarországi utánpótlás-nevelés feltételeinek biztosítását és fejlesztését szolgáló intézkedésekről.
A Kormány
 1. felhívja az egyes kiemelt budapesti beruházásokért felelős kormánybiztost, hogy
a) tegye meg a  szükséges intézkedéseket a  nyugat-magyarországi utánpótlás-nevelési centrum
megvalósítására irányuló beruházás (a  továbbiakban: Beruházás) kivitelezési munkáinak mielőbbi
megkezdéséhez,
b) tájékoztassa a  Kormányt ezen intézkedésekről, a  Beruházás előrehaladásáról, továbbá tegyen javaslatot
a Kormány részére a Beruházás ütemezett megvalósítása érdekében szükséges további intézkedésekre;
Felelős: egyes kiemelt budapesti beruházásokért felelős kormánybiztos
Határidő: az a) alpont tekintetében azonnal
 a b) alpont tekintetében 2017. június 30.
2. az Illés Labdarúgó Akadémia működési feltételeinek javítása érdekében
a) egyetért azzal, hogy az  utánpótlás-neveléshez szükséges felszerelések és eszközök beszerzéséhez,
a  kiegészítő jellegű beruházások megvalósításához szükséges források az  Illés Sport Alapítvány részére
kerüljenek biztosításra,
b) felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy gondoskodjon az a) alpont szerinti célra 398 millió forint forrás
biztosításáról a  Magyarország 2017. évi központi költségvetéséről szóló 2016. évi XC. törvény 1.  melléklet
XX. Emberi Erőforrások Minisztériuma fejezet javára,
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 emberi erőforrások minisztere
Határidő: azonnal
c) felhívja az emberi erőforrások miniszterét, hogy gondoskodjon az a) alpont szerinti támogatás biztosításáról
az Illés Sport Alapítvány részére a b) alpontban meghatározott összegben;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: a b) alpont végrehajtását követően azonnal
3. az Illés Labdarúgó Akadémia működési feltételeinek hosszú távú biztosítása érdekében
a) támogatja az  Illés Labdarúgó Akadémia által használt sportpályák tulajdoni helyzetének rendezésére
vonatkozó tervet, amelynek célja a bérelt pályák tulajdonának megszerzése az Illés Labdarúgó Akadémia által
ellátott utánpótlás-nevelési feladatok céljára,
b) felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy tegye meg, illetve kezdeményezze a  Kormánynál a  szükséges
intézkedéseket az a) alpont végrehajtására,
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2017. június 30.
c) felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy a 2017. évben gondoskodjon az a) alpont szerinti célra 345 millió
forint forrás biztosításáról.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a b) alpont végrehajtásához igazodva, a felmerülés ütemében
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1060/2016. (II. 25.) Korm. határozata a digitális oktatás tartalomfejlesztésért felelős kormánybiztos kinevezéséről és feladatairól.
1. A Kormány a központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló
2010. évi XLIII. törvény (a  továbbiakban: Ksztv.) 31.  § (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva
a  digitális oktatás tartalomfejlesztéssel összefüggő feladatok ellátására – 2016. február 15. napjától – Czunyiné
dr. Bertalan Juditot kormánybiztossá (a továbbiakban: kormánybiztos) nevezi ki.
2. A kormánybiztos az 1. pont szerinti feladatkörében ellátja
a) a digitális tanítási és tanulási környezet koncepciójának kidolgozásával,
b) az oktatási rendszer digitális tananyagai előállításának koordinációjával, valamint
c) a digitális tanítási és tanulási módszer bevezetésével
összefüggő feladatokat.
3. A kormánybiztos tevékenységét az emberi erőforrások minisztere irányítja.
 4. A kormánybiztos e tevékenységéért a Ksztv. 31. § (7) bekezdése szerinti díjazásban és juttatásokban részesül.
 5. A kormánybiztos tevékenységét az Emberi Erőforrások Minisztériuma szervezetében működő titkárság segíti.
 6. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök