text:
104/2011. (XI. 24.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság által országos népszavazás kezdeményezésére irányuló
aláírásgyűjtő ív mintapéldánya és az azon szereplő kérdés hitelesítése tárgyában hozott határozat ellen benyújtott
kifogás alapján meghozta a következő határozatot: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 75/2009. (II. 27.) OVB határozatát helybenhagyja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. Az Országos Választási Bizottság (a továbbiakban: OVB) 75/2009. (II. 27.) OVB határozatával (a továbbiakban: OVBh.)
úgy döntött, hogy az országos népszavazási kezdeményezés aláírásgyűjtő ív mintapéldányát hitelesíti.
Az aláírásgyűjtő íven az alábbi kérdés szerepelt: „Egyetért-e Ön azzal, hogy a 2002. június 15-ei állapot szerint hatályos termőföldről szóló 1994. évi LV. törvény szerinti
– családi gazdálkodót első helyen illesse meg elővásárlási jog termőföld vagy tanya vásárlása esetén?”
Az OVBh. indokolásában utalt arra, hogy az OVB egy korábbi [170/2007. (VII. 18.) OVB határozat] határozatával a jelen
eljárás tárgyát képező kezdeményezéssel azonos tartalmú kérdést már hitelesített, melyet az Alkotmánybíróság
126/2008. (X. 22.) AB határozatával helybenhagyott. A 170/2007. (VII. 18.) OVB határozatban hitelesített kérdésben
2009. február 22-én járt le a kezdeményezők részére az aláírások összegyűjtésére rendelkezésre álló, az Alkotmány
28/E. §-ában meghatározott négy hónapos határidő. Az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló
1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 12. § c) pontja szerint, ha az OVB az aláírásgyűjtő ívet hitelesítette,
ugyanazon tartalmú kérdésben nem nyújtható be aláírásgyűjtő ívek újabb mintapéldánya az aláírásgyűjtő ívek
benyújtására rendelkezésre álló határidő eredménytelen elteltéig. 2007. augusztus 24-én újból, a jelen eljárás tárgyát
képező kezdeményezéssel azonos tartalmú kérdés hitelesítését nyújtották be, amelyet a 352/2007. (IX. 12.) OVB
határozatában hitelesített, majd az Alkotmánybíróság a 9/2009. (II. 13.) AB határozatával – a kérdés védettsége okán –
azt megsemmisítette és az OVB-t új eljárásra utasította.
Az OVBh. indoklása szerint jelenleg nincs olyan kezdeményezés, amely azonos tárgya miatt az Nsztv. 12. §-a szerinti
védettséget élvezne. Mindezek alapján az OVB a kezdeményezést hitelesítette.
A kifogással érintett határozat a Magyar Közlöny 2009. évi 24. számában, 2009. február 27-én jelent meg. A kifogást
2009. március 13-án – határidőben – terjesztették elő az OVB-nél.
A kifogást benyújtó szerint az OVB-nek meg kellett volna tagadnia a hitelesítést. Álláspontja szerint a kérdés nem felel
meg az Nsztv. 13. §-ában megfogalmazott egyértelműség követelményének, mert a választópolgár nem ismeri az
elővásárlási jog természetét, nem érti, miképp illetheti meg a családi gazdálkodót az első helyen. A kérdés azért sem
világos, mert nem határozza meg, hogy melyik családi gazdálkodóra vonatkozik. Véleménye szerint a népszavazás
jogával való visszaélés történik, mivel ugyanezen a kérdésben már több alkalommal is hitelesítésre került az
aláírásgyűjtő ív, azonban az aláírások összegyűjtésére mégsem került sor. A rendeltetésszerű és jóhiszemű
joggyakorlás elve sérül azáltal, hogy ugyanazon kérdésben sorozatosan hitelesítésre kerülnek a kezdeményezések,
melynek következtében kikerülhetővé, többszörösen meghosszabbíthatóvá válik az Nsztv. által az aláírások
összegyűjtésére előírt négy hónapos határidő. II. 1. Az Alkotmány érintett rendelkezései:
„28/E. § Országos népszavazás elrendelésére irányuló állampolgári kezdeményezés esetén négy hónapig, országos
népi kezdeményezés esetén két hónapig lehet aláírást gyűjteni.”
2. Az Nsztv. érintett rendelkezései: „2. § Az aláírásgyűjtő ívek mintapéldányát az aláírásgyűjtés megkezdése előtt – hitelesítés céljából – be kell nyújtani
az Országos Választási Bizottsághoz.” „12. § Ha az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ívet, illetőleg a kérdést hitelesítette, ugyanazon tartalmú
kérdésben nem nyújtható be aláírásgyűjtő ívek újabb mintapéldánya (2. §), illetőleg népszavazás elrendelésére
irányuló újabb kezdeményezés (9. §) (…) c) az aláírásgyűjtő ívek benyújtására rendelkezésre álló határidő eredménytelen elteltéig.”
„13. § (1) A népszavazásra feltett konkrét kérdést úgy kell megfogalmazni, hogy arra egyértelműen lehessen
válaszolni.” 3. A választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) érintett rendelkezése:
„130. § (1) Az Országos Választási Bizottságnak az aláírásgyűjtő ív, illetőleg a konkrét kérdés hitelesítésével kapcsolatos
döntése elleni kifogást a határozat közzétételét követő tizenöt napon belül lehet – az Alkotmánybírósághoz címezve –
az Országos Választási Bizottsághoz benyújtani. (…) (3) Az Alkotmánybíróság a kifogást soron kívül bírálja el. Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság,
illetőleg az Országgyűlés határozatát helybenhagyja, vagy azt megsemmisíti, és az Országos Választási Bizottságot,
illetőleg az Országgyűlést új eljárásra utasítja.” III. A kifogás nem megalapozott.
1. Alkotmánybíróság hatáskörét a jelen ügyben az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 1. § h) pontja
alapján a Ve. 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróság eljárása ebben a hatáskörben jogorvoslati természetű.
Az Alkotmánybíróság az OVB határozatában, valamint a kifogásban foglaltak alapján azt vizsgálja, hogy az
OVB határozata ellen beérkezett kifogás megfelel-e a Ve. 77. § (1), valamint (2) bekezdése a)–c) pontjaiban, illetve a Ve.
130. § (1) bekezdésében foglalt feltételeknek, valamint, hogy az OVB az aláírásgyűjtő ív hitelesítésének megtagadása
során az Alkotmánynak és az irányadó törvényeknek megfelelően járt-e el. [63/2002. (XII. 3.) AB határozat, ABH 2002,
342, 344.] Az Alkotmánybíróság feladatát e hatáskörben eljárva is alkotmányos jogállásával és rendeltetésével
összhangban látja el. [25/1999. (VII. 7.) AB határozat, ABH 1999, 251, 256.]
2. Az Alkotmánybíróság elsőként a kérdés egyértelműségével kapcsolatos kifogásokat vizsgálta.
2.1. Az Alkotmánybíróság a 15/2003. (IV. 18.) AB határozatban (ABH 2003, 208.) valamint a 14/2007. (III. 9.) AB határozatban
(ABH 2007, 251, 254–255.) a jelen ügyben vizsgált kérdésről megállapította, hogy az abban szereplő (szak)kifejezések
a kérdés egészének értelmezhetőségét nem zavarják. A népszavazást kezdeményezők változatlanul ahhoz kérik a
választópolgárok támogatását, hogy a 2002. június 15-én hatályos, a termőföldről szóló 1994. évi LV. törvény szerinti
családi gazdálkodót az első helyen illesse meg elővásárlási jog termőföld vagy tanya vásárlása esetén.
2.2. Az Alkotmánybíróság a népszavazást kezdeményezők szándékát nem vizsgálhatja, ezért a kérdés egyértelműségi
vizsgálatakor nem értékelheti, hogy a kérdésbeli közbevetés beillesztése miatt a kezdeményezők ahhoz kérik a
választópolgárok támogatását, hogy az Országgyűlés Magyarország valamennyi családi gazdálkodója számára első
helyen biztosítsa az elővásárlási jogot, és nem csupán az eladásra kerülő föld vagy tanya közvetlen szomszédjában
földet vagy tanyát birtokló családi gazdálkodó számára. 2.3. Az OVB és az Alkotmánybíróság „kizárólag csak azt vizsgálhatja, hogy a konkrét kérdés megfelel-e az alkotmányi és
törvényi feltételeknek. Az azonos tárgykörben benyújtott népszavazási kezdeményezések kezdeményezőinek
felelőssége, hogy a népszavazási kampányidőszakban felhívják az állampolgárok figyelmét döntéseik esetleges
következményeire” [101/2007. (XII. 12.) AB határozat, ABH 2007, 840, 847.; 102/2007. (XII. 12.) AB határozat, ABH 2007,
855, 862.]. A termőföldre vonatkozó elővásárlási joggal kapcsolatban népszavazásra bocsátandó kérdések egymásra
gyakorolt hatását az Alkotmánybíróság nem vizsgálhatja. 3. Az Alkotmánybíróság a rendeltetésszerű és jóhiszemű joggyakorlás elvének sérelmét is vizsgálta. A jelen határozattal
érintett kérdést tartalmazó aláírásgyűjtő ívek mintapéldányát a 131/2002. (VII. 11.) OVB, 571/2006. (XI. 21.) OVB
valamint a 170/2007. (VII. 18.) OVB határozataiban már hitelesítette, és azokat az Alkotmánybíróság a 15/2003. (IV. 18.)
AB határozatban (ABH 2003, 208.), 14/2007. (III. 9.) AB határozatban (ABH 2007, 251.), valamint a 126/2008. (X. 22.)
AB határozatban (ABH 2008, 1012.) népszavazásra bocsáthatónak találta. Ezt követően a Ve. 118. § (1) bekezdése
alapján az Országos Választási Iroda hitelesítési záradékkal látta el az aláírásgyűjtő ív mintapéldányát.
Az aláírásgyűjtést a záradékkal ellátott aláírásgyűjtő ív másolataival lehetett volna megkezdeni. „A népszavazáshoz
való jog, mint alanyi jog kiterjed a népszavazás kezdeményezésére, támogatására (beleértve az aláírást és aláírások
gyűjtését), illetve a szavazásban való részvételre.” [52/1997. (X. 14.) AB határozat, ABH 1997, 331, 344.] A népszavazást
kezdeményezők tehát jogot szereztek arra, hogy megkezdjék az aláírásgyűjtést, az aláírásgyűjtést viszont mégsem
kezdték meg. A Ve. 3. § d) pontjában foglalt, a jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlásra vonatkozó alapelvből
nem következik, hogy a népszavazást kezdeményező köteles elkezdeni az aláírások gyűjtését. A választási szervek által
jogerősen hitelesített aláírásgyűjtési ív mintapéldánya csak feljogosít az aláírások gyűjtésére. Az Alkotmánybíróság
az azonos helyzetet korábban elbíráló 102/2007. (XII. 12.) AB határozatban már kifejtette, hogy „[s]em az OVB, sem
az Alkotmánybíróság nem vizsgálhatja a népszavazási kezdeményezések mögött álló vélt, vagy valós politikai
szándékot; csak arról dönthet, hogy az adott kérdés megfelel-e az alkotmányi és törvényi követelményeknek.
A hatályos szabályozás alapján a népszavazás kezdeményezőjének nincs olyan, az Alkotmányon vagy valamely
törvényen alapuló jogi kötelezettsége, hogy az aláírásgyűjtő ív hitelesítését követően meg is kezdje az aláírásgyűjtést,
illetve a gyűjtött aláírásokat az Alkotmány 28/E. §-a szerinti határidőn belül benyújtsa az OVB-hez.” (ABH 2007, 855,
863.) 4. Az Alkotmánybíróság vizsgálta továbbá, hogy joggal való visszaélésnek minősül-e az, hogy az Alkotmány 28/E. §-ában
meghatározott négy hónapos aláírásgyűjtési időszak meghosszabbodik azáltal, hogy az aláírásgyűjtésre jogot szerzett
személyek nem gyűjtenek aláírást, hanem az időszak lejártakor az adott kérdésre vonatkozóan ismételten országos
népszavazási kezdeményezést nyújtanak be. A 102/2007. (XII. 12.) AB határozatban az Alkotmánybíróság
megállapította, hogy „az újra benyújtott kérdés új népszavazási kezdeményezésnek minősül. Így bár a
»kampányidőszak« meghosszabbodik, a vitatott téma hosszabb ideig marad a közérdeklődés, közbeszéd
középpontjában, ez az aláírások gyűjtésének határidejét nem hosszabbítja meg. Az elsőként benyújtott
kezdeményezés aláírási ívein gyűjtött aláírások nem használhatóak ugyanis fel a későbbiekben benyújtott
kezdeményezés során. Ez többek között a Ve. 118. § (1) bekezdéséből is következik, mely szerint az »aláírásgyűjtést a
hitelesítési záradékkal ellátott aláírásgyűjtő ív másolatával lehet megkezdeni«.” (ABH 2007, 855, 862.)
5. Az Alkotmánybíróság a fentiek alapján megállapította, hogy az OVBh. által hitelesített kérdés az Nsztv. 13. §-ában
foglalt egyértelműség követelményének megfelel, illetve annak kapcsán nem állapítható meg a rendeltetésszerű és
jóhiszemű joggyakorlás elvének sérelme sem. Mindezek alapján az Alkotmánybíróság az OVBh.-ban foglalt döntést helybenhagyta.
Az Alkotmánybíróság a határozat közzétételét az OVB határozatának a Magyar Közlönyben való megjelenésére
tekintettel rendelte el. Budapest, 2011. november 22. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
38/2013. (VI. 4.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2013. május 28-án megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva Vecsei József (a továbbiakban: beadványozó) által az Országos Választási Szövetség képviseletében benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a  Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – a  Kúriához címzett kifogást
lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Arany J. u. 25.; levélcím: 1357 Budapest, Pf. 2;
fax: 06-1-7950-143). A bírósági eljárásban az ügyvédi képviselet kötelező. A  jogi szakvizsgával rendelkező személy
saját ügyében ügyvédi képviselet nélkül is eljárhat. A bírósági eljárás nem tárgyi illetékmentes. Az  illeték mértéke
15 000 Ft. A kifogás benyújtóját tárgyi illetékfeljegyzési jog illeti meg.
Indokolás I. Beadványozó 2013. május 7-én aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az  Országos Választási Bizottsághoz
az  országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a  továbbiakban: Nsztv.) 2.  §-a
szerinti hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő szerepelt:
„Egyetért-e azzal, hogy az  Országgyűlés törölje el a  2011. évi CCIII. törvényben a  pártok számára biztosított országos
listaállítási jogot, hogy ezentúl az  Országgyűlésbe – a  nemzetiségi listákat kivéve –, csak egyéni választókerületekből
kerülhessenek képviselők?”
Magyarország Alaptörvénye (a továbbiakban: Alaptörvény) 8.  cikke tartalmazza az  országos népszavazásra
vonatkozó alapvető rendelkezéseket. A  8.  cikk (3)  bekezdése rögzíti, hogy milyen tárgyban nem kerülhet sor
országos népszavazásra. A 8. cikk (3) bekezdés c) pontja a következőképp rendelkezik:
„(3) Nem lehet országos népszavazást tartani
…
c) az országgyűlési képviselők, a helyi önkormányzati képviselők és polgármesterek, valamint az európai parlamenti
képviselők választásáról szóló törvények tartalmáról;”
Előzőek alapján – tekintettel arra, hogy eredményes népszavazás alapján a választójogi törvények módosítása válna
szükségessé – a feltett kérdés tiltott tárgykörre vonatkozik, így a kérdésben nem tartható népszavazás.
Fentiek alapján az  Országos Választási Bizottság – az  Nsztv. 10.  § b)  pontja alapján, mivel a  kérdésben nem lehet
országos népszavazást tartani – az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
II. A határozat az  Alaptörvény 8.  cikk (3)  bekezdés c)  pontján, az  Nsztv. 2.  §-án, és a  10.  § b)  pontján, a  választási
eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 349.  § (1)  bekezdés c)  pontján, a  jogorvoslatról szóló tájékoztatás a  régi
Ve.  130.  §-ának (1)  bekezdésén, az  illetékekről szóló tájékoztatás az  1990. évi XCIII. törvény 37.  § (1)  bekezdésén,
39. § (3) bekezdés d) pontján, 42. § (1) bekezdés g) pontján, valamint a 62. § (1) bekezdés s) pontján alapul.
Dr. Bordás Vilmos s. k.,
 az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
122/2019. (V. 27.) Korm. rendelete a kulturális értéket műfaja alapján létrehozó filmalkotások körébe nem tartozó filmalkotások meghatározásáról.
A Kormány a  mozgóképről szóló 2004. évi II. törvény 37.  § (1b)  bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény
15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § Nem minősül a mozgóképről szóló 2004. évi II. törvény (a továbbiakban: Mktv.) 2. § 28. pontjában meghatározott
kulturális értéket műfaja alapján létrehozó filmalkotásnak, és az Mktv. 12. § (8) bekezdése alapján nem támogatható
az alábbi, egyéb televíziós műsorszámnak minősülő filmalkotás:
a) sorozatjellegű, televíziós bemutatásra készült alkotás, amely valós szereplők és események elsődlegesen
szórakoztató célú nyomon követésén alapul (valóságshow),
b) fikciós filmsorozat, amely heti többszöri televíziós bemutatásra készült, és több mint húsz epizódból áll,
az egyes részek lezáratlan dramaturgiájából adódóan végtelenül folytatható,
c) a szereplők improvizációs képességeinek bemutatására alapozó improvizációs műsorszám vagy sorozat,
d) részben fikciós film vagy filmsorozat, amely a  szereplők természetes élethelyzeteit a  jelenetek előre
meghatározott dramaturgiájával, írásba foglalt és rögtönzött párbeszédekkel mutatja be (scripted reality).
2. § A kulturális értéket műfaja alapján létrehozó filmalkotásnak nem minősülő filmalkotás tekintetében
a) közvetlen támogatás esetén a támogató a pályázatot vagy az egyedi támogatási kérelmet,
b) közvetett támogatás esetén a  mozgóképszakmai hatóság a  támogatásra való jogosultság megállapítása
iránti kérelmet
elutasítja. 3. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
4. § E rendelet rendelkezéseit a  hatálybalépésekor folyamatban lévő, támogatási jogosultság megállapítása iránti
ügyekben is alkalmazni kell.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
82/2015. (IX. 25.) ME határozata Magyarország Kormánya és a Ghánai Köztársaság Kormánya között a diplomata és a szolgálati útlevéllel rendelkező állampolgáraik vízummentességéről szóló megállapodás létrehozására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (1) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
a külgazdasági és külügyminiszter, valamint a belügyminiszter előterjesztése alapján
 1. egyetértek Magyarország Kormánya és a  Ghánai Köztársaság Kormánya között a  diplomata és szolgálati
útlevéllel rendelkező állampolgáraik vízummentességéről szóló megállapodás (a  továbbiakban: Megállapodás)
létrehozásával;
2. felhatalmazom a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy – az  érintett miniszterekkel egyetértésben –
a tárgyalásokon részt vevő személyeket kijelölje;
3. felhatalmazom a  külgazdasági és külügyminisztert vagy az  általa kijelölt személyt, hogy a  tárgyalások
eredményeként előálló szövegtervezetet kézjegyével lássa el;
4. felhívom a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy a  Megállapodás létrehozásához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki;
5. felhívom a  külgazdasági és külügyminisztert, a  belügyminisztert, valamint az  igazságügyi minisztert, hogy
a Megállapodás létrehozását követően a Megállapodás szövegének végleges megállapítására való felhatalmazásról
szóló határozat tervezetét haladéktalanul terjesszék a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1056/2017. (II. 7.) Korm. határozata az Idősügyi Infokommunikációs Modellprogram hátrányos helyzetű térségekre történő kiterjesztéséről.
A Kormány egyetért azzal, hogy az  Idősügyi Infokommunikációs Modellprogram folytatásaként, annak hátrányos helyzetű
térségekre történő kiterjesztése szükséges a  II. Fázisban Megvalósuló Idősügyi Program (a  továbbiakban: II. Fázis) keretében,
amelynek érdekében
 1. felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy az Idősügyi Infokommunikációs Modellprogram tapasztalataira építve
a II. Fázist valósítsa meg az általa kijelölt hátrányos helyzetű településeken;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2018. augusztus 31.
2. felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a Kormányzati Informatikai Fejlesztési Ügynökség útján gondoskodjon
a II. Fázis lebonyolításához szükséges informatikai eszközök beszerzéséről és üzembe helyezéséről;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2017. szeptember 30.
3. felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket az 1. és 2. pont szerinti feladatok
teljesítéséhez szükséges 1 242 605 573,0 forint Magyarország 2017. évi központi költségvetéséről szóló 2016. évi
XC. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 1. melléklet, XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezetébe történő biztosítása
érdekében;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2017. február 28. 4. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy biztosítsa a  3.  pontban foglalt forrásból a  II. Fázisban
a  közfoglalkoztatást megvalósító, Segítő Kezek az  Aktív Évekért Közhasznú Nonprofit Kft. számára
a közfoglalkoztatáshoz szükséges, közfoglalkoztatási támogatásból nem finanszírozható kiadások forrásait;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2017. március 1.
5. felhívja a nemzetgazdasági minisztert és a belügyminisztert, hogy a II. Fázisban megvalósuló közfoglalkoztatáshoz
szükséges forrást a Kvtv. 1. melléklet, LXIII. Nemzeti Foglalkoztatási Alap fejezet, 8. Start-munkaprogram cím terhére
biztosítsák;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
 belügyminiszter
Határidő: a program első, 12 hónapos támogatási időszakára vonatkozóan 2017. március 1.
 a program esetleges 6 hónappal történő meghosszabbítására vonatkozóan 2018. február 28.
6. felhívja a  belügyminisztert, hogy teljes finanszírozás biztosítása mellett, egyedi döntéssel engedélyezze a  kijelölt
települések közötti nem hátrányos helyzetű településeknek a II. Fázisban való részvételét;
Felelős: belügyminiszter
Határidő: 2017. február 28. 7. felhívja az  emberi erőforrások miniszterét, hogy a  II. Fázis során megvalósuló fejlesztések működtetésébe
– a jelzőrendszeres házi segítségnyújtás feladatai tekintetében – a jogszabályban kijelölt állami szervet vonja be;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2017. február 28.
8. felhívja az emberi erőforrások miniszterét, hogy a II. Fázis sikeres megvalósítását követően vizsgálja meg a vészjelző,
állapotmérő karpereceknek az  Idősügyi Infokommunikációs Modellprogram következő fázisában megvalósuló
országos kiterjesztésének lehetőségét.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2018. szeptember 30.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
355/B/2008. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő h a t á r o z a t o t : 1. Az Alkotmánybíróság az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. III. törvény 8. § (1) bekezdése alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
2. Az Alkotmánybíróság a 2008. március 9-i országos
ügydöntő népszavazásokon hozott döntések végrehajtásáról szóló 2008. évi IX. törvény 6. §-a alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványokat elutasítja.
I. 1. Az Alkotmánybírósághoz hat indítvány érkezett azzal a kérdéssel összefüggésben, hogy az eredményes ügydöntő népszavazás milyen kötelezettséget ró az Országgyűlésre.
Az egyik indítványozó szerint az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény
(a továbbiakban: Nsztv.) 8. § (1) bekezdése, amely alapján
a népszavazás eredménye az Országgyűlésre három évig
kötelező, ellentétes az Alkotmány 2. § (2) bekezdésével.
Az indítványozó álláspontja szerint az Nsztv. moratóriumot előíró szabálya indokolatlanul korlátozza a nép közvetlen hatalomgyakorlását, mivel a „határozott akarat
eredményét érvényteleníti” viszonylag rövid idő alatt.
2. További öt indítványozó a 2008. március 9-i országos
ügydöntő népszavazásokon hozott döntések végrehajtásáról szóló 2008. évi IX. törvénnyel (a továbbiakban: Tv.)
összefüggésben nyújtottak be indítványt az Alkotmánybírósághoz.
2.1. Az indítványozók szerint a 2008. március 9-i országos ügydöntő népszavazásokon a választópolgárok csak
2009. január 1. napjával döntöttek a vizitdíj és a kórházi
napidíj eltörlése mellett, és ezért ellentétes a népszavazás
eredményével, hogy a Tv. e díjakat 2008. április 1-jei hatállyal törölte el. Álláspontjuk szerint sérti az Alkotmány
28/C. § (3) bekezdését, hogy az Országgyűlés a kérdésekben megjelölt időponttól eltérő időpontban tett eleget a
népszavazási döntésből eredő kötelezettségének. Az egyik
indítványozó szerint a népszavazás eredményéből nemcsak az következik, hogy 2009. január 1-jétől az Ország
gyűlésnek el kell törölnie a vizitdíjat és a kórházi napidíjat,
hanem az is, hogy eddig az időpontig e díjakat fenn kell
tartania.
2.2. Az egyik indítványozó ugyanezen indokok alapján
az Alkotmány 2. § (2) bekezdésének sérelmére hivatkozott: a közvetlen demokrácia alkalmazása esetében a képviseleti demokrácia végrehajtó szerepbe kerül, és így az
Országgyűlésnek semmilyen formában sincs lehetősége
változtatni a népszavazás eredményén.
2.3. Egy másik indítványozó szerint ellentétes az Alkotmány 2. § (1) bekezdésével, hogy a Tv. megalkotása során
a jogalkotó nem tett eleget a jogalkotásról szóló 1987. évi
XI. törvény (a továbbiakban: Jat.) 27–32. §-aiban rögzített
egyeztetési, véleményeztetési kötelezettségének. Ez indítványozó sérelmezte azt is, hogy a Tv. a kihirdetését követő
hatodik napon lépett hatályba, így nem volt kellő idő a jogszabály tartalmának megismerésére és az alkalmazására
való felkészülésre.
2.4. Egy további indítványozó szerint – mivel a beszedett vizitdíj és kórházi napidíj az egészségügyi szolgáltató
bevétele – a Tv. a díjak megszüntetésével elvonja az
egészségügyi szolgáltatók várományát, és sérti azok tulajdonhoz való jogát. Álláspontja szerint a vizitdíj és a kórházi napidíj megszüntetésével veszélybe kerül az egészségügyi ellátás finanszírozása, és ezáltal sérülnek az Alkotmány 70/D. és 70/E. §-ai.
A tartalmilag összefüggő indítványokat az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről
szóló, többször módosított és egységes szerkezetbe foglalt
2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (ABK 2009. január, 3.) 28. §
(1) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság egyesítette, és
azokat jelen határozatában egységesen bírálta el.
II. 1. Az Alkotmány hivatkozott rendelkezései:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokra
tikus jogállam.
(2) A Magyar Köztársaságban minden hatalom a népé,
amely a népszuverenitást választott képviselői útján, valamint közvetlenül gyakorolja.
(…)
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz
való jogot.
(…)
28/C. § (…)
(3) Ha az országos népszavazást el kell rendelni, az
eredményes népszavazás alapján hozott döntés az Országgyűlésre kötelező.
(…)
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek jo
guk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem,
az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint
az épített és a természetes környezet védelmével valósítja
meg.
70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz
szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.”
2. Az Nsztv. alapján:
„8. § (1) Az eredményes ügydöntő népszavazással ho
zott döntés az Országgyűlésre a népszavazás megtartásától
– ha a népszavazás törvényalkotási kötelezettséget keletkeztet, a törvény megalkotásától – számított három évig
kötelező. Az Országgyűlés köteles a népszavazás döntésének haladéktalanul eleget tenni.”
3. A Tv. indítvánnyal érintett rendelkezése:
„6. § (1) Ez a törvény – a (2)–(3) bekezdésben meghatá
rozott kivétellel – 2008. április 1-jén lép hatályba.
(2) E törvény 1. § (2) bekezdése 2008. július 1-jén lép
hatályba.
(3) E törvény 3. § (6) bekezdése 2009. január 1-jén lép
hatályba.” III. Az indítványok nem megalapozottak. 1. Az Alkotmánybíróság elsőként az Nsztv. 8. § (1) bekezdésének alkotmányosságát vizsgálta.
A 2/1993. (I. 22.) AB határozat az Alkotmány 2. §
(2) bekezdését értelmezve rámutatott, hogy „[a]z Alkotmányból levezethető általános elv az Országgyűlés által
történő hatalomgyakorlás. Ehhez képest a népszavazással
való döntés kivételes” (ABH 1993, 33, 36.). Ugyanakkor e
kivételes helyzet esetén a közvetlen hatalomgyakorlás a
képviseleti felett áll. Ügydöntő népszavazás esetén „[a]z
Országgyűlés az adott népszavazási kérdés tekintetében
végrehajtói szerepbe kerül, s azt kell biztosítania, hogy a
közvetlen hatalomgyakorlás eljárását ne fenyegesse semmi, egészen az eredményes népszavazásig, amikor ez a kötelessége tartalmira fordul (ti. a döntés végrehajtására)
(…) A közvetlen hatalomgyakorlás ugyan a népszuverenitás gyakorlásának kivételes formája, de kivételes megvalósulása eseteiben a képviseleti hatalomgyakorlás fölött
áll: az Országgyűlés végrehajtói szerepbe kerül” [52/1997.
(X. 14.) AB határozat, ABH 1997, 331, 341.].
Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint „az Alkotmány 2. § (2) bekezdésében foglalt népszuverenitás alkotmányi rendelkezéséből közvetlenül levezethető (követke
zik), hogy az eredményes országos ügydöntő népszavazás
(…) kötelező érvényű az Országgyűlésre. (…) Ha az Országgyűlés időbeli korlátozás nélkül („bármikor”) megváltoztathatja az eredményes ügydöntő országos népszavazáson meghozott döntést – moratórium hiányában – időkorlát nélkül hatályon kívül helyezheti, vagy módosíthatja
a népszavazás alapján megalkotott (népszavazással megerősített) törvényt, az kiüresítheti az Alkotmány 28/C. §
(3) bekezdésében szabályozott népszavazáshoz való jogot,
ami egyben az Alkotmány 2. § (2) bekezdésében foglalt
népszuverenitás egyik megvalósulási formáját jelentő
közvetlen hatalomgyakorlás alkotmányi rendelkezésének
a sérelmére is vezet” [27/2007. (V. 17.) AB határozat;
ABH 2007, 343, 349, és 353.]. Erre tekintettel a hivatkozott határozatában az Alkotmánybíróság mulasztásban
megnyilvánuló alkotmányellenességet állapított meg a
moratórium-szabály hiánya miatt. A mulasztás orvoslása
érdekében a „választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény, valamint az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény módosításáról”
szóló 2007. évi CLXXII. törvény 9. §-a bevezette az
Nsztv. 8. §-ának indítványozó által támadott szövegrészét.
Az Alkotmány 28/C. § (3) bekezdéséből következően
eredményes ügydöntő népszavazás esetén az Országgyűlés kötelezettsége a kérdésnek megfelelő tartalmú jogszabály megalkotása. A népszavazás azt a kötelezettséget keletkezteti a törvényhozónak, hogy valamely meghatározott
intézményt, szabályozást hozzon létre, tartson fenn vagy
szüntessen meg.
Nem jelenti azonban az Alkotmány 2. § (2) bekezdésének a sérelmét, ha törvény az Országgyűlés népszavazásból eredő kötelezettségét határidőhöz köti. A képviseleti
és közvetlen demokrácia viszonyából nem vezethető le
olyan következtetés, amely szerint az eredményes ügydöntő népszavazás alapján alkotott törvényt soha nem lehet
hatályon kívül helyezni, vagy csak másik népszavazás
eredményeképp volna módosítható. Az Alkotmány jogforrási rendszeréből nem következik, hogy a népszavazás
eredményére visszavezethető törvény magasabb szinten
állna a jogforrási hierarchiában, mint az, amelyik nem
eredményes ügydöntő népszavazási döntést hajt végre.
Az Nsztv. 8. § (1) bekezdésében rögzített moratórium-szabály az Országgyűlés Alkotmány 28/C. § (3) bekezdésében foglalt kötelezettségének időbeli konkretizálása. Ha a törvényhozó által bevezetett moratórium ideje
nem üresíti ki az Alkotmány 28/C. § (3) bekezdésének a
tartalmát, akkor az Alkotmány 2. § (2) bekezdésének a sérelme nem állapítható meg. Jelen esetben az Nsztv. 8. §
(1) bekezdésében rögzített hároméves időtartamról nem
állapítható meg, hogy kiüresítené a népszavazás intézményének a tartalmát.
Erre tekintettel az Alkotmánybíróság az Nsztv. 8. §
(1) bekezdése alkotmányellenességének megállapítására
és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasította.
2. Ezt követően az Alkotmánybíróság a Tv. alkotmányellenességét állító indítványokat vizsgálta. A legtöbb in-
dítványozó ugyan a Tv. egészének alkotmányossági vizsgálatát kérte, de az indítványok tartalma alapján az állapítható meg, hogy a vizitdíjjal és a kórházi napidíjjal összefüggő rendelkezések hatályon kívül helyezésének időpontját kifogásolták, és a Tv. hatályba lépéséről rendelkező 6. §-a alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését kérték.
A vizitdíj és a kórházi napidíj intézményeit az „egyes,
az egészségügyet érintő törvényeknek az egészségügyi reformmal kapcsolatos módosításáról” szóló 2006. évi
CXV. törvény (a továbbiakban: Módtv.) vezette be. Ez
alapján e díjak az Egészségbiztosítási Alap pótlólagos
pénzügyi bevételei. Vizitdíj megfizetése nélkül az érintett
személy – annak ellenére, hogy biztosított – nem volt jogosult a társadalombiztosítási ellátás igénybevételére.
A Módtv. indokolása értelmében a vizitdíj célja nem elsősorban a bevételek növelése, hanem a szükségtelen orvoslátogatások elkerülésére való ösztönzés volt. A kórházi napidíj pedig önrész jellegű intézmény volt, amelynek
megfizetése mellett volt jogosult a biztosított fekvőbeteggyógyintézeti ellátásokat igénybe venni.
A 2008. március 9-i ügydöntő népszavazáson a választópolgárok – a képzési hozzájárulásra vonatkozó kérdés
mellett – a következő két kérdésre válaszolhattak:
(1) „Egyetért-e Ön azzal, hogy a háziorvosi ellátásért,
fogászati ellátásért és a járóbeteg-szakellátásért a jelen
kérdésben megtartott népszavazást követő év január 1-jétől ne kelljen vizitdíjat fizetni?”
(2) „Egyetért-e Ön azzal, hogy a fekvőbeteg-gyógyintézeti ellátásért a jelen kérdésben megtartott népszavazást
követő év január 1-jétől ne kelljen kórházi napidíjat fizetni?”.
Mindkét kérdésben a népszavazás – az Alkotmány
28/C. § (6) bekezdésére figyelemmel – eredményes volt.
2.1. Mint arra az Alkotmánybíróság a fentiekben rámutatott: eredményes ügydöntő népszavazás esetén az Országgyűlés kötelezettsége a kérdésnek megfelelő tartalmú
jogszabály megalkotása. A 2008. március 9-i népszavazás
vizitdíjra és kórházi napidíjra vonatkozó kérdéseire adott
válaszból az következik, hogy az Országgyűlésnek 2009.
január 1. napjával el kell törölnie a vizitdíjat és a kórházi
napidíjat, illetve nem tarthat fenn azonos tartalmú intézményeket. E kötelezettségét azonban az Nsztv. 8. § (1) bekezdése időkorlátok közé szorítja: az – mivel a népszavazás törvényalkotási kötelezettséget von maga után – a törvény megalkotásától számított három évig tart. Jelen esetben a Tv., mint a népszavazás eredményének eleget tevő
jogszabály 2008. március 26-án került kihirdetésre, így ez
tekinthető az Nsztv. 8. § (1) bekezdése szerinti moratórium
kezdő időpontjának.
A fentiek alapján, az Alkotmány 2. § (2) bekezdésére és
28/C. § (3) bekezdésére, az Nsztv. 8. § (1) bekezdésére, valamint a népszavazáson feltett kérdésekre figyelemmel, jelen esetben az Országgyűlés arra köteles, hogy 2009. január 1-je és 2011. március 26. között ne tartson fenn olyan
tartalmú intézményt, amely mellett a jogalanyok vizitdíj
vagy kórházi napidíj jellegű fizetésre kötelezettek. Ezen
intervallumon kívül azonban a népszavazás eredménye az
Országgyűlést alkotmányjogi értelemben nem köti. 2009.
január 1-jét megelőzően az Országgyűlés szabadon dönthetett a vizitdíj és a kórházi napidíj fenntartásáról vagy
megszüntetéséről. Mindaddig ugyanis, amíg az Országgyűlés nem kerül az ügydöntő népszavazás következtében
„végrehajtó szerepbe”, a képviseleti hatalomgyakorlás az
elsődleges, amelynek letéteményese az Országgyűlés.
Téves az az indítványozói felvetés, amely szerint a népszavazás eredménye magában foglalja azt is, hogy a választópolgárok 2009. január 1-jéig fenn kívánták tartani a
vizitdíjat és a kórházi napidíjat. A kérdés ugyanis a 2008.
december 31-ig terjedő időszakra nem vonatkozott, ebben
a tekintetben az Országgyűlés döntési szabadsága teljes.
Mindezek alapján az Alkotmánybíróság megállapította:
az, hogy a Tv. 2008. április 1-jével törölte el a vizitdíjat
és a kórházi napidíjat, nem sérti sem az Alkotmány 2. §
(2) bekezdését, sem 28/C. § (3) bekezdését.
2.2. Az egyik indítványozó szerint sérti az Alkotmány
13. §-ában rögzített tulajdonhoz való jogot az, hogy a Tv.
– megszüntetve a vizitdíjat és a kórházi napidíjat – megvonja az egészségügyi szolgáltatók várományát.
A vizitdíj és a kórházi napidíj jogosultja nem közvetlenül az egészségügyi szolgáltató, hanem az Egészségbiztosítási Alap. Ilyen értelemben e díjak az állami költségvetés
bevételeit képezik. A költségvetésnek azonban nincs várománya valamilyen közjogi bevételre, e tekintetben a tulajdonhoz való jog sérelme fel sem merül.
A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997.
évi LXXXIII. törvény 2008. március 31-ig hatályban lévő
35/A. §-a szerint az Egészségbiztosítási Alap támogatásban részesíti az egészségügyi szolgáltatót a beszedett vizitdíj és kórházi napidíj összegével. Ezt a támogatást a Tv.
1. § (1) bekezdésének f) pontja megszüntette. Mindazonáltal az egészségügyi szolgáltatónak sem volt Alkotmányban védett várománya a beszedett vizitdíjakra és kórházi
napidíjakra. Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint ugyanis a tulajdonvédelem szabályai csak azokban az esetekben alkalmazhatók, amelyekben a biztosítási
elemnek szerepe van [43/1995. (VI. 30.) AB határozat,
ABH 1995, 188, 193–195.]. Az egészségügyi szolgáltató
viszont nyújtója, és nem igénybe vevője az ellátásnak, és
nem hivatkozhat sikerrel tulajdonvédelemre az Egészségbiztosítási Alappal szemben a vizsgált összefüggésben.
Ezért az Alkotmánybíróság az Alkotmány 13. §-ának
sérelmére alapított indítványt elutasította.
2.3. Az egyik indítványozó hivatkozott arra is, hogy a
vizitdíj és a kórházi napidíj megszüntetése sérti az Alkotmány 70/D. és 70/E. §-ait. Az Alkotmánybíróság azonban
nem látott okozati összefüggést e §-ok és a díjak megszüntetése között; nem ítélte úgy, hogy az egészségügyi ellátórendszer csak e díjak fenntartása mellett biztosítható, ezért
az indítványt e tekintetben is elutasította.
2.4. Az egyik indítványozó az Alkotmány 2. § (1) bekezdésébe ütközőnek tartotta, hogy a Tv. előkészítése során a jogalkotó nem tett eleget a Jat. szerinti véleményeztetési kötelezettségének.
Az Alkotmánybíróság számos határozatában megállapította, hogy a véleménykikérés elmulasztása általában nem
jelenti az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében rögzített jogállamiság olyan sérelmét, amely a közjogi érvénytelenség
megállapításához és a jogszabály megsemmisítéséhez vezetne. Különösen nem abban az esetben, amikor a törvény
ügydöntő népszavazási döntéseket hajt végre. A Jat.-hoz
fűzött miniszteri indokolás szerint a jogszabálytervezetek
véleményeztetésének a célja az, hogy lehetőséget adjon a
különböző érdekek egyeztetésére és érvényre juttatására.
Ezzel a véleményező befolyásolni tudja a jogalkotót a jogszabály tartalmának meghatározásakor.
A véleményeztetés azonban funkció nélkülivé válik abban az esetben, amikor a jogalkotó végrehajtó szerepkörbe
kerül, és köteles az adott tartalmú jogszabály meghozatalára. Ilyen esetben ugyanis – mivel a jogszabály lényegi tartalmát nem a jogalkotó, hanem a népszavazás határozza
meg – felesleges a vélemény beszerzése, az ugyanis alkalmatlan a jogalkotó befolyásolására.
A Tv. tartalma (a vizitdíj, a kórházi napidíj és a képzési
hozzájárulás eltörlése) tekintetében tehát nem is volt szükség véleményeztetésre; egyedül a Tv. hatályba lépése időpontjában élvezett a jogalkotó viszonylagos szabadságot.
Erre tekintettel az Alkotmánybíróság nem állapította meg
a jogszabály közjogi érvénytelenségét.
2.5. Az egyik indítványozó szerint a Tv. 6. §-a azért sérti
az Alkotmány 2. § (1) bekezdését, mert a jogalkotó a hatálybaléptetés során nem biztosított kellő időt a jogszabály
alkalmazására való felkészüléshez.
A 28/1992. (IV. 30.) AB határozat rámutatott, hogy
„nem lehet általános érvénnyel meghatározni, hogy
mennyi a jogszabály alkalmazására való felkészüléshez
szükséges »kellő idő«, amit a jogszabály kihirdetése és hatálybaléptetése között feltétlenül biztosítani kell. Ezt minden egyes jogszabály megalkotásánál, a jogszabályba foglalt rendelkezések jellegének, mennyiségének, valamint a
jogszabály végrehajtására (vagy az önkéntes jogkövetésre) való felkészülést befolyásoló egyéb tényezők alapulvételével, esetileg kell vizsgálni” (ABH 1992, 155,
156–157.). A Tv. kihirdetése és hatályba lépése között hat
nap telt el. Ez azonban nem akadályozta a jogalanyokat
abban, hogy felkészüljenek a megváltozott jogi környezetre; azaz a vizitdíj, kórházi napidíj be nem szedésére.
Továbbá a Tv. az egészségügyi szolgáltatást igénybe
vevők (biztosítottak) számára kedvezően módosította az
egészségügyi ellátással kapcsolatos kötelezettségeiket:
mentesítette őket a vizitdíj és a kórházi napidíj megfizetése
alól. E tekintetben a „kellő idő” hiánya fel sem merül. Az
egészségügyi szolgáltatóknak pedig – mint az Alkotmánybíróság jelen határozata 2.2. pontjában megállapította –
nincs várományuk a beszedett vizitdíjra és kórházi napidíjra, így nem hivatkozhatnak sikerrel a díjak rövid távú
eltörlésére, mint a jogállamiság sérelmére.
Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság a Tv.
6. §-át támadó indítványokat elutasította.
Budapest, 2010. február 22. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke,


text:
38/2015. (XII. 21.) IM rendelete a büntető ügyekben közvetítői tevékenységet végző pártfogó felügyelő képesítési követelményeiről.
A büntető ügyekben alkalmazható közvetítői tevékenységről szóló 2006. évi CXXIII. törvény 24.  § (3)  bekezdésében kapott
felhatalmazás alapján, a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 79.  § 1.  pontjában
meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § (1) A büntető ügyekben alkalmazható közvetítői tevékenységről szóló 2006. évi CXXIII. törvény szerinti tevékenységet
az a pártfogó felügyelő láthat el, aki megfelel a közszolgálati tisztviselők képesítési előírásairól szóló 29/2012. (III. 7.)
Korm. rendeletben a pártfogó felügyelők számára meghatározott képesítési követelményeknek, és
a) az Igazságügyi Hivatal (a továbbiakban: Hivatal) Igazságügyi Szolgálatok Jogakadémiája, vagy továbbképzési,
illetve szakvizsgarendszerben akkreditált, vagy nemzetközi közvetítő szervezet legalább kétszer 30 órás,
tematikájában egymásra épülő, közvetítés tárgyú elméleti és gyakorlati képzésében vett részt, vagy
b) magyar vagy külföldi egyetemi, főiskolai alap-, mester vagy posztgraduális képzésben közvetítő (mediátor)
képesítést szerzett.
(2) A  büntető ügyekben közvetítői tevékenységet végző pártfogó felügyelő folyamatosan részt vesz a  Hivatal
által működtetett mentori rendszerben, valamint a  Hivatal által szervezett továbbképzésen, szupervízión és
esetmegbeszélésen.
2. § Ez a rendelet 2016. január 1-jén lép hatályba.
3. § Hatályát veszti az  Igazságügyi Minisztérium Pártfogó Felügyelői Szolgálatánál foglalkoztatottak képesítési
követelményeiről, munkaköri elnevezéseiről és ügyviteli vizsgájáról szóló 19/2003. (VI. 24.) IM rendelet.
Dr. Trócsányi László s. k.,
 igazságügyi miniszter


text:
248/2008. (X. 14.) Korm. rendelete az M7-es autópálya, Sávoly község északi közigazgatási határa, a Marótvölgyi-csatorna és Szőkedencs község déli közigazgatási határa által lehatárolt területen megvalósuló nagyberuházással összefüggő közigazgatási hatósági ügyek kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról.
A Kormány a nemzetgazdasági szempontból kiemelt
jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról
és egyszerűsítéséről szóló 2006. évi LIII. törvény 12. §
(5) bekezdésében és a közigazgatási hatósági eljárás és
szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL.
törvény 174/A. § a) pontjában kapott felhatalmazás alapján, az Alkotmány 35. § (1) bekezdésének b) pontjában
megállapított feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § (1) A Kormány kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánítja az
1. számú mellékletben felsorolt közigazgatási hatósági
ügyeket, amelyek az M7-es autópálya, Sávoly község
északi közigazgatási határa, a Marótvölgyi-csatorna és
Szőkedencs község déli közigazgatási határa által lehatárolt területen megvalósuló nagyberuházással függenek
össze.
(2) A Kormány az (1) bekezdés szerinti közigazgatási
hatósági ügyekben eljáró hatóságként az 1. számú mellékletben meghatározott hatóságokat jelöli ki.
(3) Azokban az esetekben, amikor az 1. számú mellékletben meghatározott ügyfajtára vonatkozó jogszabály az
adott ügyben szakhatóság közreműködését rendeli el, a
Kormány az (1) bekezdés szerinti közigazgatási hatósági
ügyekben eljáró szakhatóságként a 2. számú mellékletben
meghatározott hatóságokat jelöli ki.
2. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő 5. napon lép
hatályba.
(2) E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépése után
indult ügyekben kell alkalmazni.
(3) E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg a Kecskemét közigazgatási területén megvalósuló nagyberuházással összefüggő közigazgatási hatósági ügyek kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról szóló 192/2008. (VII. 30.)
Korm. rendelet 1. számú melléklete 5. pontjában „A beruházás megvalósításával kapcsolatos hatósági engedélyek”
oszlopában az „energiaügyi hatósági engedélyek” szövegrész helyébe a „villamosenergia-ipari építésügyi hatósági
engedélyek” szöveg lép.
(4) E rendelet 2. § (3) bekezdése a hatálybalépését követő napon hatályát veszti.
Gyurcsány Ferenc s. k.,
miniszterelnök


text:
1189/2017. (IV. 10.) Korm. határozata a Digitális Jólét Alapcsomag bevezetésével kapcsolatos feladatokról.
A Kormány
 1. köszönetet mond a  magyar polgároknak, a  szakmai, civil és érdekképviseleti szervezeteknek, a  digitális
ökoszisztéma szereplőinek, különösen a  szolgáltatóknak az  alkotó közreműködésért és partnerségért, amelynek
eredményeként lehetővé vált a Digitális Jólét Alapcsomag (a továbbiakban: Alapcsomag) bevezetése;
2. az Alapcsomag működtetése során is megteremti a  széles körű társadalmi párbeszéd fórumait és számít
a  magyar polgárok, valamint a  szakmai, társadalmi és az  érdekképviseleti szervezetek, az  érintett vállalkozások
közreműködésére és együttműködésére;
3. egyetért a  Digitális Jólét Program részeként kidolgozott Alapcsomag védjegy formájában történő bevezetésével,
és felhívja a Digitális Jólét Programjával kapcsolatos kormányzati feladatok összehangolásáért és megvalósításáért
felelős miniszterelnöki biztost (a továbbiakban: miniszterelnöki biztos), hogy az  Alapcsomag védjegy bejegyzését
és az uniós jogi műszaki notifikációs szabályokból eredő várakozási idő leteltét követően az internetről és a digitális
fejlesztésekről szóló nemzeti konzultáció (InternetKon) eredményei alapján a Kormány által végrehajtandó Digitális
Jólét Programjáról szóló 2012/2015. (XII. 29.) Korm. határozatban foglalt célok elérése érdekében, a kidolgozott és
egyeztetett feltételrendszer szerint gondoskodjon a védjegy széles körű használatáról;
Felelős: a Digitális Jólét Programja összehangolásáért és megvalósításáért felelős miniszterelnöki biztos
Határidő: folyamatos
4. felhívja a miniszterelnöki biztost, hogy a nemzeti fejlesztési miniszterrel együttműködve, a szakmai irányítása alatt
álló, a védjegyjogosult Digitális Jólét Nonprofit Kft. útján szervezze meg az Alapcsomaghoz kapcsolódó tájékoztató
és szolgáltatási tevékenységet;
Felelős: a Digitális Jólét Programja összehangolásáért és megvalósításáért felelős miniszterelnöki biztos
nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: folyamatos
 5. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy gondoskodjon az  Alapcsomaggal kapcsolatos feladatok ellátásához
szükséges forrás biztosításáról, 2017. évtől kezdődően évi 60,0 millió forint összegben a  Digitális Jólét Nonprofit
Kft. részére a  Magyarország 2017. évi központi költségvetéséről szóló 2016. évi XC. törvény (a továbbiakban:
Kvtv.) 1.  melléket, XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím,
34. Infokommunikációs ágazati programok alcím, 2. Nemzeti Infokommunikációs Stratégia (NIS) végrehajtásához
kapcsolódó feladatok jogcímcsoport terhére;
6. az 5.  pont szerinti forrás rendelkezésre állása érdekében az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény
33.  § (2)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva 60,0 millió forint tartósan beépülő átcsoportosítását
rendeli el a  Kvtv. 1.  melléklet XLIII. Az  állami vagyonnal kapcsolatos bevételek és kiadások fejezet, 2. Az  állami
vagyonnal kapcsolatos kiadások cím, 2. Társaságokkal kapcsolatos kiadások alcím, 2. Állami tulajdonú társaságok
támogatása jogcímcsoport, 2. Az  MNV Zrt. tulajdonosi joggyakorlásába tartozó társaságok támogatása jogcím
terhére a  Kvtv. 1.  melléklet, XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím,
34. Infokommunikációs ágazati programok alcím, 2. Nemzeti Infokommunikációs Stratégia (NIS) végrehajtásához
kapcsolódó feladatok jogcímcsoport javára az 1. melléklet szerint;
5–6. pont tekintetében felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a 2017. év tekintetében azonnal
a 2018. év és azt követő évek tekintetében a költségvetés tervezése során
 7. annak érdekében, hogy az  Alapcsomag a  kívánt társadalmi és gazdasági célt minél hatékonyabban tudja ellátni,
felhívja a miniszterelnöki biztost, hogy
a) a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság elnökének bevonásával folyamatosan kövesse nyomon
az Alapcsomag védjeggyel ellátott díjcsomagok szolgáltatók általi bevezetését, a szolgáltatás feltételeinek és
díjainak alakulását, valamint az igénybe vevők számát és elégedettségét és arról évente készítsen jelentést;
b) biztosítson továbbá folyamatos egyeztetési lehetőséget a  szolgáltatók és érdekképviseleteik számára
a  szolgáltató oldali tapasztalatok, valamint a  polgárok részéről felmerülő esetleges panaszok alapján
az Alapcsomag feltételeinek fejlesztése érdekében.
Felelős: a Digitális Jólét Programja összehangolásáért és megvalósításáért felelős miniszterelnöki biztos
Határidő: az a) alpont vonatkozásában első alkalommal 2018. március 31., majd ezt követően minden év
március 31.,
a b) alpont vonatkozásában folyamatos Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
5/2010. (VII. 9.) NFM utasítása a költségvetéssel összefüggő egyes feladatokról szóló 1132/2010. (VI. 18.) Korm. határozat végrehajtásához kapcsolódó egyes kérdésekről.
1. § (1) A költségvetéssel összefüggő egyes feladatokról szóló 1132/2010. (VI. 18.) Korm. határozat (a továbbiakban: Korm.
határozat) 3. pontjával összefüggésben a Korm. határozat 5. pontjában szabályozott feloldás (a továbbiakban:
feloldás) a Nemzeti Fejlesztési Minisztériumhoz (a továbbiakban: NFM) tartozó előirányzatok vonatkozásában csak
abban az esetben kezdeményezhető, ha a megkötni tervezett szerződés (a továbbiakban: szerződés) megfelel a
következő feltételeknek: a) a szerződésben rögzített díjazás egy órára vetített összege nem haladja meg a nettó 20 000 forintot, valamint
b) a szerződés az NFM-hez tartozó előirányzatból finanszírozott projekthez kapcsolódik.
(2) A Korm. határozat 3. pontjával összefüggésben az NFM fejezetéhez tartozó előirányzatok vonatkozásában a feloldások
kezdeményezéséről a gazdasági helyettes államtitkár – közigazgatási államtitkár egyetértésével megküldött –
előterjesztésére a nemzeti fejlesztési miniszter (a továbbiakban: miniszter) dönt.
(3) Az (1) bekezdésben meghatározott korlátozások alól a miniszter egyedi esetben – a (2) bekezdés szerinti előterjesztés
alapján – felmentést adhat. (4) A szerződés a Korm. határozat 5. pontja szerinti feloldás esetén sem köthető meg, ha az nem felel meg az
(1)–(3) bekezdésben rögzítetteknek. 2. § Utasítom a) a fejezeti kezelésű és központi kezelésű előirányzatok vonatkozásában a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium
működésével összefüggő átmeneti költségvetési gazdálkodási szabályokról szóló 1/2010. (VI. 18.) NFM utasítás
(a továbbiakban: NFM utasítás) mellékletében meghatározott szakmai felügyeletet gyakorló felsővezetőket
(helyettes államtitkár/kabinetfőnök), ennek hiányában a felügyeletet gyakorló államtitkárt,
b) az Igazgatás előirányzatai vonatkozásában a feladatellátásban érintett kabinetfőnököt vagy helyettes
államtitkárt, ennek hiányában államtitkárt, c) az NFM fejezetéhez tartozó költségvetési intézmények előirányzatai vonatkozásában a költségvetési
intézmények vezetőit, hogy haladéktalanul vizsgálják meg a Korm. határozat 3. pontja szerinti hatályos szerződéseket és szükség esetén
gondoskodjanak a szerződések felbontásáról. 3. § Jelen utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Dr. Fellegi Tamás s. k.,
nemzeti fejlesztési miniszter


text:
179/2010. (VI. 1.) KE határozata egyetemi tanári kinevezésről.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdés i) pontjában megállapított jogkörömben, a felsőoktatásról szóló 2005. CXXXIX. törvény
100. §-ának b) pontja alapján, az oktatási és kulturális miniszternek – a fenntartóval egyetértésben tett – javaslatára
Dr. Schmidt Mária Erikát, a Pázmány Péter Katolikus Egyetem egyetemi docensét
2010. június 1. napjával kinevezem egyetemi tanárrá. Budapest, 2010. május 21.
Sólyom László s. k.,
köztársasági elnök


text:
47/2003. (IV. 29.) FVM rendelete a harmadik országból származó termékek és az Európai Unión belüli kereskedelem állategészségügyi ellenőrzésének szabályairól.
Az állategészségügyről szóló 1995. évi XCI. törvény
45. §-ának 11. pontjában kapott felhatalmazás alapján a
következőket rendelem el:
I. Fejezet ÉRTELMEZŐ RENDELKEZÉSEK 1. § E rendelet alkalmazásában
a) termék: olyan állati eredetű élelmiszer, illetve állati
eredetű termék, melléktermék, valamint növényi eredetű
termék, amely állatokkal érintkezve fertőző és ragályos
állatbetegség kockázatát jelenti, és ezért annak állategészségügyi ellenőrzése szükséges;
b) szállítmány: azonos típusú, — az állategészségügyi
jogszabályok által előírt — azonos okirattal ellátott, azonos szállítóeszközön szállított, és azonos országból vagy
annak azonos részéből érkező termékek egy bizonyos
mennyisége;
c) különleges szállítmány: az Európai Unió — közösségi
jogszabályon alapuló — különleges követelményekkel ren
delkező tagállamába vagy annak ilyen követelmények hatálya alá tartozó területére szánt, illetve közösségi jogszabályon alapuló különleges célból engedélyezett, valamint
mintavételezett, de a vizsgálat eredményét a határon megvárni nem tudó olyan import szállítmány, amely csak meghatározott állategészségügyi határállomáson keresztül léphet be az Európai Unió területére, és amely csak meghatározott útvonalon, illetve vámfelügyelet alatt, szigorított
ellenőrzés mellett szállítható a rendeltetési helyre;
d) létesítmény: az e rendelet alkalmazási körébe tartozó
— kereskedelmi forgalmazásra szánt — állati eredetű termék előállítását, tárolását, csomagolását vagy feldolgozását végző üzem;
e) harmadik ország: bármely ország a Magyar Köztársaság és az Európai Unió tagállamain (a továbbiakban:
tagállam) kívül;
f) kereskedelem: az ország területén belül, a más tagállamok között, valamint a harmadik országokkal az e rendelet hatálya alá tartozó termékekkel folytatott termékértékesítés;
g) állategészségügyi határállomás: az államhatáron harmadik országból érkező termékek állategészségügyi ellenőrzésére kijelölt és jóváhagyott ellenőrző állomás;
h) állategészségügyi ellenőrzés: a termék fizikai ellenőrzése, illetve a termékre vonatkozó adminisztratív tevékenység, amely közvetve vagy közvetlenül közegészségügyi, illetve állategészségügyi célt szolgál;
i) okirat-ellenőrzés: a szállítmányt kísérő állatorvosi
bizonyítvány, illetve állatorvosi és egyéb okirat (a továbbiakban: okirat) vizsgálata annak megállapítása érdekében, hogy az okiratban szereplő adatok megegyeznek-e az
előzetesen közölt adatokkal, valamint, hogy a bizonyítványban és egyéb okiratokban szereplő adatok tartalmazzák-e a kívánt garanciákat;
j) azonossági vizsgálat: megszemléléssel történő vizsgálat annak ellenőrzésére, hogy az állategészségügyi jogszabály által előírt okiratban foglaltak megfelelnek-e a termék
valós tulajdonságainak, illetve, hogy a termék megfelel-e a
kísérő okiraton megadott adatoknak;
k) fizikai ellenőrzés: a terméken végzett ellenőrzés,
amely kiterjedhet a csomagolás és a hőmérséklet ellenőrzésére, valamint mintavételezésre és laboratóriumi vizsgálatra is;
l) visszautasítás: szállítmánynak a határállomási állatorvos által a származási országba való visszairányítása;
m) rakományért felelős személy: vámjogszabály szerint
az áru, vámáru felett rendelkezésre jogosult személy;
n) importfeltételek: az importálni kívánt termékekre
vonatkozó, a közösségi jogszabályokban meghatározott
állategészségügyi követelmények;
o) állategészségügyi zárjegy: az állategészségügyi hatóság
által használt ólomzár, amely igazolja az állategészségügyi
hatóság által a határállomáson elvégzett állategészségügyi
ellenőrzés megtörténtét;
p) szigorított ellenőrzés: állategészségügyi jogszabály
súlyos vagy ismétlődő megsértése esetén alkalmazott ellenőrzési forma;
q) élelmiszerbiztonsági ellenőrző pont: olyan ellenőrzési
hely, ahol az illetékes állategészségügyi hatóság az e rendelet hatálya alá tartozó termékeket az e rendeletben foglaltak alapján is ellenőrizheti.
II. Fejezet HARMADIK ORSZÁGBÓL SZÁRMAZÓ TERMÉKEK
ÁLLATEGÉSZSÉGÜGYI ELLENŐRZÉSE
Az állategészségügyi határállomáson történő ellenőrzés 2. § (1) Harmadik országból érkező termék az Európai Unió
területére — a Magyar Köztársaság államhatárán keresztül — kizárólag állategészségügyi határállomáson történő
állategészségügyi ellenőrzés után szállítható be.
(2) Harmadik országból valamely tagállamba — a
Magyar Köztársaság államhatárán keresztül — kizárólag
olyan állati eredetű élelmiszer szállítható be, amelyet az
Európai Közösség (a továbbiakban: Közösség) által jóváhagyott és nyilvántartott üzemben állítottak elő, illetve
amelyet a Közösség által elfogadott állatorvosi bizonyítvány kísér. Ennek érdekében az állategészségügyi határállomásnak rendelkeznie kell az ilyen jóváhagyott üzemek
listájával, valamint az ilyen elfogadott állatorvosi bizonyítványok mintáival.
(3) A szükséges állategészségügyi ellenőrzés végrehajtása érdekében a rendelet hatálya alá tartozó fuvareszköz
megnyitása csak határállomási állatorvos jelenlétében történhet, aki a beérkező szállítmányon okirat-ellenőrzést,
azonossági vizsgálatot, valamint fizikai ellenőrzést végez.
(4) A szállítmány azonossági vizsgálata során, ha a termékek konténerben érkeznek, ellenőrizni kell, hogy a származási helyen — a hatósági állatorvos által — feltett címkék sértetlenek-e, és az azokon feltüntetett adatok megegyeznek-e a kísérő okiraton szereplő adatokkal. Egyéb
esetekben minden terméktípus esetén ellenőrizni kell,
hogy a származási országot és létesítményt azonosító
bélyegző, hivatalos jelölések és egészségügyi jelölések
megfelelnek-e az okiraton szereplőknek. Friss sertéshús
import esetén ezen felül ellenőrizni kell azt is, hogy a
harmadik ország üzemében megtörtént-e a negatív
Trichinella vizsgálatot igazoló, külön jogszabály szerinti
megjelölés.
(5) Szállítmány fizikai ellenőrzésekor meg kell állapítani, hogy a termék megfelel-e a jogszabályi követelményeknek, és a kísérő okiraton megadott felhasználási cél
nak megfelelő állapotban van-e. Ezeket az ellenőrzéseket
az 1. számú melléklet szerint kell végrehajtani.
(6) Vízi vagy légi úton történő szállítás alkalmával
a) amennyiben a terméket ugyanazon repülőtér vagy
kikötő vámterületén egy légi járműről a másikra, vagy egy
hajóról a másikra rakják át, és e közben a termék az Európai Unió Állandó Állatorvosi Bizottsága (a továbbiakban:
Állandó Állatorvosi Bizottság) által meghatározott minimális időt sem tölti a repülőtér betonján, illetve a kikötő
mólóján, csak kivételesen, közegészségügyi vagy állategészségügyi kockázat esetén kell a termék okirat-ellenőrzését elvégezni; a szállítmányról a rakományért felelős
személy értesíti a határállatorvosi szolgálatot;
b) amennyiben a terméket egyéb módon rakják le, az
okirat-ellenőrzést el kell végezni; ha közegészségügyi vagy
állategészségügyi veszély lehetősége áll fenn, a terméket
kivételesen azonossági vizsgálatnak és fizikai ellenőrzésnek is alá kell vetni.
(7) Tagállami kérésre, a Európai Unió Bizottságának
(a továbbiakban: Bizottság) határozata alapján az ellenőrzések az e rendeletben foglaltaktól eltérhetnek. A fizikai
ellenőrzések ritkábbak lehetnek, ha
a) kielégítő az egészségügyi garancia a származási
helyen történő ellenőrzés tekintetében,
b) a termék a közösségi jogszabályok szerint összeállított listán szereplő létesítményből származik,
c) a termékre kiadták az importbizonyítványt, valamint d) az érintett harmadik országról elfogadott szempontok alapján a Bizottság jelentést készített.
(8) Az állategészségügyi határállomásokkal szemben
támasztott részletes követelményeket a 2. számú melléklet
tartalmazza.
3. § (1) A szükséges állatorvosi vizsgálatok elvégzését követően a határállomási állatorvos ellátja a szállítóeszközt az
állatorvosi vizsgálatot igazoló, a 3. számú melléklet szerinti
állategészségügyi zárjeggyel, valamint a szállítmányhoz kiállít egy, a 4. számú melléklet szerinti, az ellenőrzés eredményeit tartalmazó igazolást.
(2) A határállomási állatorvos az adott szállítmány beléptetéséről értesíti a rendeltetési hely szerint illetékes
állategészségügyi és élelmiszer-ellenőrző állomást
(a továbbiakban: állomás). Az importtal kapcsolatos adatokról az állomás folyamatosan számítógépes nyilvántartást vezet.
(3) Az (1) bekezdés szerinti igazolás a szállítmányt vámfelügyelet alatt állása megszűnéséig, illetve az első rendeltetési létesítményig kíséri.
(4) Amennyiben a szállítmány megfelel az importra
vonatkozó jogszabályi előírásoknak, a hatósági állatorvos
ellátja a rakományért felelős személyt az eredeti bizonyítványok hitelesített másolatával, valamint a vizsgálatok
eredményeit rögzítő igazolással.
(5) Az import szállítmányt kísérő, a származási ország
hatósága által kiállított állatorvosi bizonyítvány eredeti
példánya az állategészségügyi határállomáson marad.
(6) Az import szállítmányt — a (4) bekezdésben leírtak
kivételével — az állategészségügyi jogszabályok által előírt
okiratok eredeti példányai kell kísérjék.
4. § (1) A vámhatóság csak a 3. számú melléklet szerinti
állategészségügyi zárjeggyel, valamint a 4. számú melléklet
szerinti igazolással ellátott szállítóeszközön kezdheti meg
a vámellenőrzést.
(2) Amennyiben a határállomási állatorvos azt állapítja
meg, hogy a termék nem felel meg az importra vonatkozó
jogszabályi előírásoknak, vagy ha az ellenőrzések valamilyen jogszabálysértést tárnak fel, a határállomási állatorvos
a rakományért felelős személlyel egyeztetve dönt a terméknek az Európai Unió területén kívülre, illetve a rakományért felelős személlyel együtt megállapított helyre történő
visszaküldéséről.
(3) A (2) bekezdés szerint visszautasított szállítmánynak ugyanazon az állategészségügyi határállomáson
keresztül, azonos típusú szállítóeszközzel, legfeljebb
60 napon belül kell elhagynia az országot, feltéve, hogy az
állatorvosi vizsgálat eredménye alapján és az egészségügyi
követelmények szerint ez lehetséges.
(4) Ha a (2) bekezdés szerinti visszaküldés nem lehetséges, illetve a (3) bekezdés szerinti 60 napos határidő lejárt,
vagy a rakományért felelős személy ehhez azonnali beleegyezését adja, a határállomási állatorvos intézkedik a terméknek az erre a célra rendelkezésre álló létesítmények
közül a határállomáshoz legközelebb lévőben történő
megsemmisítéséről.
(5) A visszautasítás tényét és okát a kísérő iratokon
rögzíteni kell.
A rakományért felelős személy kötelezettségei 5. § (1) A rakományért felelős személy köteles a szállítmányt
kísérő okiratokat az ellenőrző határállomási állatorvos
rendelkezésére bocsátani, valamint a vizsgálathoz, illetve
mintavételhez szükséges segítséget megadni.
(2) A határállomási állatorvos vizsgálatával, a korlátozó
intézkedésekkel — így különösen a visszautasítással, lefoglalással, raktározással, elkülönítéssel, különleges laboratóriumi vizsgálatokkal, megsemmisítéssel, illetve átdolgozással — kapcsolatban felmerült költségek a rakományért
felelős személyt terhelik.
A növényi eredetű termékek ellenőrzése 6. § (1) A fertőző és ragályos állatbetegségek kockázatát
jelentő növényi termékeket ellenőrizni kell, az előírt és
szükséges mintavételezéseket el kell végezni.
(2) Az okirat-ellenőrzés és az azonossági vizsgálat során
ellenőrizni kell azokat a garanciákat, amelyeket egy harmadik országnak nyújtania kell, különös tekintettel az olyan
feldolgozási műveletekre, amelyeket állategészségügyi
helyzetük alapján el kell végezniük.
(3) Az állategészségügyi határállomásnak rendelkeznie
kell azon harmadik országok listájával, amelyek számára
engedélyezett az Európai Unió területére történő exportálás.
A különleges szállítmányok ellenőrzésével kapcsolatos
külön szabályok 7. §
(1) Különleges szállítmány tekintetében a rakományért
felelős személy köteles igazolni az 5. számú melléklet szerinti behozatali engedély iránti kérelemnek a rendeltetési
hely szerinti állam illetékes minisztériumához történt benyújtását.
(2) Különleges szállítmánynál a beléptető határállomási
állatorvos köteles minden, a szállítmányról rendelkezésre
álló adatot közölni a rendeltetési hely szerint illetékes
állomással az erre a célra rendszeresített számítógépes
hálózat segítségével.
(3) Az olyan különleges szállítmányt, amelynek rendeltetési helye valamely más tagállam, az állategészségügyi
határállomáson okirat-ellenőrzésnek, azonossági vizsgálatnak és fizikai ellenőrzésnek kell alávetni annak ellenőrzésére, hogy a termék megfelel-e a rendeltetési tagállam
különleges követelményeinek. Az ellenőrzés eredményeit
a termék belépési helye szerinti állategészségügyi határállomás tekintetében illetékes állomás részére kell továbbítani.
(4) A különleges szállítmányt a beérkezési állategészségügyi határállomástól a rendeltetési helyre érkezéséig
vámfelügyelet alatt kell tartani.
(5) Különleges szállítmány továbbításakor: a) azt az érkezési állategészségügyi határállomástól a
rendeltetési helyig a vámhatóság felügyelete alatt, és a
határállomási állatorvos által lepecsételt szivárgásmentes
járművel vagy tartályban kell szállítani,
b) az érintett állategészségügyi határállomás hatósági
állatorvosa az erre a célra rendszeresített számítógépes
hálózaton keresztül értesíti a szállítmány rendeltetési helye szerint illetékes állategészségügyi hatóságot a termék
származási és rendeltetési helyéről,
c) a rendeltetési hely szerinti létesítményben a termék
átesik az adott termékre jogszabályokban előírt ellenőrzésen,
d) a rendeltetési létesítmény köteles tájékoztatni a rendeltetési hely hatósági állatorvosát, valamint a beléptető
határállomási állatorvost a termék rendeltetési helyre történő érkezéséről.
(6) Ha a beléptető állategészségügyi határállomás hivatalos tudomást szerez arról, hogy a jóváhagyott létesítménybe irányuló szállítmány oda nem érkezett meg, a határállomási állategészségügyi hatóság megteszi a szükséges
intézkedéseket a rakományért felelős személlyel szemben.
(7) Ha egy létesítmény nem teljesíti az (5) bekezdés
d) pontja szerinti értesítési kötelezettségét, az állomás kiszabja a cselekmény súlyához igazodó állategészségügyi
bírságot, illetve visszavonhatja a létesítmény működési engedélyét.
Harmadik országból érkező, vámszabad területre szánt
szállítmányokra vonatkozó külön előírások
8. § (1) Harmadik országból érkező, vámszabad területre
szánt szállítmányt csak akkor léptethet be a határállomási
állatorvos, ha a rakományért felelős személy előzetesen
írásban nyilatkozott arról, hogy az érintett termék végfelhasználása valamely, az Európai Unió területén történő
szabad forgalomba hozatal vagy egyéb végfelhasználás.
(2) A beléptető állategészségügyi határállomáson az
(1) bekezdés szerinti szállítmány is okirat-ellenőrzésen,
azonossági vizsgálaton és fizikai ellenőrzésen megy keresztül annak meghatározására, hogy a termék megfelel-e az
importra vonatkozó jogszabályi előírásoknak. Amennyiben az okirat-ellenőrzés azt mutatja, hogy a termék nem
felel meg az ilyen jogszabályi előírásoknak, akkor fizikai
ellenőrzésre — állategészségügyi vagy közegészségügyi
kockázat gyanúját leszámítva — nincs szükség.
(3) Az e § szerinti esetekben a vámszabad területre szánt
szállítmányt a 3. § (6) bekezdése szerinti okiratok kísérik.
9. § (1) Amennyiben a 8. § (2) bekezdése szerinti ellenőrzéseket követően azt állapítják meg, hogy az érintett termék kielégíti a vonatkozó jogszabályi követelményeket, a
határállomási állatorvos kiállít erről egy, a 3. § (1) bekezdése szerinti igazolást, majd engedélyezi a termék belépését vámszabad területen lévő raktárba, valamint azt állategészségügyi szempontból szabad forgalomba hozhatónak
nyilvánítja.
(2) Amennyiben a 8. § (2) bekezdése szerinti ellenőrzéseket követően azt állapítják meg, hogy az érintett termék nem elégíti ki a vonatkozó jogszabályi követelményeket, a határállomási állatorvos kiállít erről egy, a 3. §
(1) bekezdése szerinti igazolást. A határállomási állatorvos, majd a vámhatóság ebben az esetben csak akkor
engedélyezi a termék belépését vámszabad területen lévő
raktárba, ha az nem olyan harmadik országból érkezik,
amelyre tilalom van érvényben, és a vámszabad területen
lévő raktárt, vámszabad raktárt vagy vámraktárt az illetékes kerületi főállatorvos a termék tárolására alkalmasnak
minősíti.
(3) A termék tárolására alkalmasnak az olyan raktár,
illetve vámraktár minősíthető, amely
a) rendelkezik valamely zárt térrel, valamint olyan kiés bejárati pontokkal, amelyeket a raktár vezetősége állandó megfigyelés alatt tart, azzal, hogy amennyiben a raktár
vámszabad területen található, a teljes területnek zártnak
kell lennie és állandó vámfelügyelet alatt kell állnia,
b) megfelel az adott termék raktári tárolására vonatkozó jogszabályi előírásoknak,
c) rendelkezik azokkal a feltételekkel, amelyek a raktárt elhagyó, vagy oda érkező szállítmányok napi, a szállítmányokban levő termékek jellegére és mennyiségére, valamint az átvevő nevére és címére kiterjedő részletességgel
történő — legalább 3 évig megőrzendő — nyilvántartásához szükségesek,
d) rendelkezik az állategészségügyi jogszabályoknak
nem megfelelő termékek elkülönített tárolását biztosító
tároló-, illetve hűtőhelyiségekkel, azzal, hogy a vámszabad
területet felügyelő hatósági állatorvos már meglévő raktárak esetén, ezen termékek elkülönített tárolását engedélyezheti azonos helyiségekben is, ha a követelményeket
nem kielégítő termékeket zárható területeken tárolják,
e) rendelkezik az állatorvosi vizsgálatokat végző személyzet számára fenntartott megfelelő helyiségekkel.
(4) A (2) bekezdésben említett termékek csak harmadik
országba történő átszállítás vagy megsemmisítés céljából
hagyhatják el a vámszabad területet. A szállítás ilyen esetben — a termék lerakodása nélkül — a kerületi főállatorvos által jóváhagyott, szivárgásmentes járművön vagy konténerben történik.
(5) A (2) bekezdés szerinti szállítmányokat nem lehet az
e § szerinti raktárak között átszállítani.
10. § (1) Az üzemeltető intézkedik
a) a raktárak jóváhagyási feltételeinek betartása érde
kében,
b) annak megakadályozására, hogy az állategészségügyi jogszabályoknak nem megfelelő termékek a követelményeket kielégítő termékekkel azonos helyiségben legyenek
tárolva,
c) a raktár bejáratai és kijáratai hatékony ellenőrzésének biztosítására, és a nyitvatartási idő alatt a hatósági állatorvos általi felügyelet biztosítására, különös
tekintettel arra, hogy a jogszabályi előírásokat nem kielégítő termékek a hatósági állatorvos és a vámszervek hozzájárulása nélkül ne hagyhassák el azokat a helyiségeket vagy
épületrészeket, ahol azokat tárolják,
d) a szükséges ellenőrzések elvégzésére annak elkerülése érdekében, hogy a raktárban tárolt termékek bármilyen változtatáson vagy cserén, illetőleg csomagolásuk,
piaci kiszerelésük vagy feldolgozásuk bármilyen változtatáson menjen keresztül.
(2) Amennyiben az állategészségügyi hatóság az e rendeletben, illetve a vonatkozó egyéb jogszabályokban foglaltak nem, vagy nem megfelelő teljesítését állapítja meg,
akkor megteszi a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a szállítmánynak a raktárból történt kilépése
után a szállításért felelős személlyel szemben az ilyen jogszabálysértő esetekre megállapított jogkövetkezményeket
alkalmazzák.
Termékek tengeri szállítási eszközökön történő
felhasználására vonatkozó külön előírások
11. § (1) Terméket a határon túli tengeri szállítási szolgáltatásban részt vevő személyzet és utasok általi fogyasztásra
közvetlenül szállító gazdálkodó szervezetnek
a) rendelkeznie kell az illetékes állategészségügyi hatóság erre vonatkozó engedélyével,
b) olyan terméket kell beszereznie, amelynek feldolgozása csak abban az esetben lehetséges, ha a nyersanyag
megfelel a közösségi követelményeknek,
c) olyan zárt helyiségekkel kell rendelkeznie, amelyek
kijárati és bejárati pontjai a felelős személy állandó felügyelete alatt állnak, azzal, hogy szükséges, hogy a vámszabad területen található raktárt, vámszabad raktárt vagy
vámraktárt a kerületi főállatorvos a 9. § (3) bekezdésében
foglaltak szerint a termékek tárolására alkalmasnak minősítse,
d) vállalnia kell, hogy a terméket a tagállamokban
— kivéve a Feröer-szigetek, Grönland, Ceuta, Melilla
területét és a Holland Királyság Európán kívüli területét — nem hozza kereskedelmi forgalomba fogyasztás céljából,
e) haladéktalanul értesítenie kell az állomást a termékek c) pont szerinti raktárba érkezéséről.
(2) Az (1) bekezdés szerinti gazdálkodó szervezetnek: a) közvetlenül a tengeri szállítási eszköz fedélzetére
vagy a célkikötő egy speciálisan jóváhagyott raktárába kell
teljesítenie a kiszállításokat, feltéve hogy megtette az intézkedéseket arra nézve, hogy az érintett termékek semmilyen körülmények között se hagyják el a kikötői területet
egy másik rendeltetési helyre; a termékek kiindulási raktárból a rendeltetési kikötőbe történő szállítását vámfelügyelet alatt kell végezni, valamint a szállítmányt állategészségügyi bizonyítványnak kell kísérnie,
b) előzetesen értesítenie kell a termék szállításának
időpontjáról és rendeltetési helyéről azon tagállam kikötői
területének illetékes hatóságát, ahonnan a terméket szállítják, valamint azon rendeltetési tagállam kikötői területének illetékes hatóságát, ahová a terméket szállítják,
c) hitelt érdemlően igazolnia kell, hogy a termék elérte
végleges rendeltetési helyét,
d) a beérkezésekről és kiszállításokról nyilvántartást
kell vezetnie, amit három évig meg kell őriznie; a nyilvántartásnak lehetővé kell tennie a szállítmányok raktárban
maradt hányadának ellenőrzését.
(3) Az (1) bekezdés szerinti gazdálkodó szervezetnek
biztosítania kell, hogy nem szállít a hajókra olyan terméket, amely nem felel meg a közösségi követelményeknek,
kivéve a nemzeti jogszabályokban meghatározott, a tagállamok — kivéve a Feröer-szigetek, Grönland, Ceuta,
Melilla területét és a Holland Királyság Európán kívüli
területét — tengerparti területein kívüli, az utasokat és a
személyzetet ellátó szállításokat.
(4) Az e §-ban foglalt rendelkezések nem teljesítése
esetén az illetékes állategészségügyi hatóság visszavonja az
(1) bekezdés a) pontja szerinti engedélyt, és arról értesíti
a Bizottságot és a többi tagállamot.
A rendeltetési helyen és az élelmiszer-biztonsági ellenőrző
pontokon eljáró hatósági állatorvos feladatai
12. § (1) Az illetékes kerületi főállatorvos — a hatósági állatorvoson keresztül — szúrópróbaszerűen, az előírásoknak
megfelelő módon — a mintavételre is kiterjedően — ellenőrzéseket végezhet az áru rendeltetési helyén, valamint a
vizsgálat céljára kijelölt élelmiszerbiztonsági ellenőrző
pontokon is.
(2) A rendeltetési helyen végrehajtandó ellenőrzésekre
egyebekben a 20. § rendelkezéseit kell alkalmazni.
Harmadik országból érkező, közúton, vasúton, légi vagy
vízi úton, az Európai Unió területén áthaladó
szállítmányokkal kapcsolatos feladatok 13. § (1) Szállítmánynak valamely harmadik országból egy
másik harmadik országba történő átszállítása több tagállamon keresztül áthaladó tranzitszállítás esetén akkor engedélyezhető az összes többi olyan tagállam nevében, amelyen keresztül a tranzitszállítás történni fog, ha
a) az Európai Unió területére harmadik országból csak
olyan szállítmány lép be, amelyre a belépés nincs megtiltva,
és rendeltetési helye egy harmadik ország; légi és vízi úton
történő szállítás esetén ettől el lehet tekinteni a 2. § (6) bekezdésének a) pontja szerinti esetben;
b) a tranzitszállítást előzetesen engedélyezte az a tagállam, ahova a szállítmány először érkezik.
(2) A rakományért felelős személynek előzetesen felelősséget kell vállalnia azért, hogy amennyiben az érintett
szállítmányt visszafordítják, akkor az erre az esetre vonatkozó megfelelő intézkedést megteszi.
(3) A szállítmányt a 2. § (2) bekezdése szerinti eredeti
igazolások kísérik.
(4) A szállítmányt okirat-ellenőrzés és azonossági vizsgálat céljából a határállomási állatorvosnak be kell mutatni. A határállomási állatorvos tengeri vízi és légi szállítás
esetén a 2. § (6) bekezdése szerint is eljárhat.
(5) Közegészségügyi és állategészségügyi kockázat, valamint jogszabálysértés feltételezése esetén fizikai ellenőrzést kell végezni.
(6) Harmadik országból érkező, közúton, vasúton, légi
vagy vízi úton az ország területén áthaladó szállítmányt
vámfelügyelet alá kell helyezni az Európai Unió területéről történő kilépésig. A határállomási állatorvos a szállítmányt ellátja az eredeti igazolások hitelesített másolatával
és a 4. számú melléklet szerinti igazolással.
(7) Az érkezési állategészségügyi határállomás elhagyása után a szállítmányt a termékek lerakodása vagy megosztása nélkül kell szállítani, zárjeggyel ellátott járműveken
vagy konténerekben, azzal, hogy a szállítás során azoknak
bármilyen kezelése tilos.
(8) A szállítmánynak a beléptető állategészségügyi
határállomásra történő beérkezést követően legfeljebb
30 napon belül — állategészségügyi határállomáson keresztül — el kell hagynia az Európai Unió területét.
(9) A szállítmány belépését engedélyező hatósági állatorvosnak a belépésről értesítenie kell a kiléptető állategészségügyi határállomás hatósági állatorvosát.
(10) A kiléptető állategészségügyi határállomás hatósági állatorvosa a 4. számú melléklet szerinti igazoláson
igazolja, hogy az érintett szállítmány elhagyta az országot,
és a beléptető állategészségügyi határállomásnak elküldi
az igazolás egy példányát.
(11) Amennyiben a beléptető állategészségügyi határállomás hatósági állatorvosát 30 napon belül nem értesítik
a szállítmánynak az Európai Unió területéről történő kilépéséről, jelenti az ügyet az illetékes vámhatóságnak,
amely szükség szerint vizsgálatot indít a termék tényleges
végcéljának kiderítésére.
(12) Az e §-ban foglaltakkal összefüggésben felmerülő
költségek a rakományért felelős személyt terhelik, amelyet
a beléptető határállomáson ró le.
Ellenőrzés az állategészségügyi jogszabályok
megsértésének gyanúja esetén 14. §
(1) Amennyiben a termék állategészségügyi vizsgálata
során valószínűsíthető, hogy az e rendeletben vagy egyéb
állategészségügyi jogszabályban foglaltakat nem, vagy nem
megfelelően teljesítették a termék azonossága vagy tényleges rendeltetési helye tekintetében, vagy azzal kapcsolatban, hogy a termék megfelel-e a jogszabályokban az adott
termékre vonatkozó meghatározott feltételeknek, a hatósági állatorvos, illetve az illetékes állategészségügyi hatóság szigorított ellenőrzést hajt végre.
(2) Az ellenőrzött terméknek a határállomási állatorvos
felügyelete alatt kell maradnia mindaddig, ameddig a vizsgálatok eredménye meg nem születik. A rakományért felelős személy köteles a felmerülő költségekkel arányban álló
összeget a lefoglalással egyidejűleg letétbe helyezni.
Amennyiben az e rendeletben vagy egyéb állategészségügyi
jogszabályban foglaltak nem, vagy nem megfelelő teljesítését állapítják meg, a határállomási állatorvos fokozza az
azonos eredetű termékek ellenőrzését. A szigorított ellenőrzést a jogszabálysértő azonos helyről származó következő tíz szállítmányán kell végrehajtani.
A rendelet alkalmazása alóli kivételek 15. § (1) Az e fejezetben foglalt előírásokat nem kell alkalmazni az olyan termékek tekintetében
a) amelyek az utasok személyes poggyászát képezik és
az utasok személyes fogyasztására szolgálnak, feltéve, hogy
hőkezelésen estek át, és valamely tagállamból, vagy olyan
harmadik országból, vagy egy harmadik ország olyan területéről származnak, amely szerepel a közösségi jogszabályoknak megfelelően elfogadott listán, és amelyből nincs
megtiltva az import;
b) amelyeket kis szállítmányonként küldenek magánszemélyek részére, feltéve, hogy nem kereskedelmi úton
importálják és hőkezelésen estek át, és olyan tagállamból
vagy olyan harmadik országból, vagy egy harmadik ország
olyan területéről származnak, amely szerepel a közösségi
jogszabályoknak megfelelően elfogadott listán, és amelyből nincs megtiltva az import;
c) amelyeket kereskedelmi mintaként küldenek, vagy
kiállítási tárgyként szándékoznak felhasználni, feltéve,
hogy nem szándékozzák kereskedelmi forgalomba hozni
azokat, és az állategészségügyi hatóság a felhasználást előzetesen engedélyezte,
d) amelyeket — hivatalosan megállapíthatóan — speciális vizsgálatokhoz vagy elemzésekhez szándékoznak felhasználni, valamint a kiállítás végeztével, illetve a speciális
vizsgálat vagy elemzés elkészültével az elemzéshez felhasznált mennyiségek kivételével megsemmisítenek, vagy az
illetékes állategészségügyi hatóság által meghatározott
bizonyos feltételek mellett visszaszállítanak.
(2) Az (1) bekezdésben foglalt kivételekre vonatkozóan
az Állandó Állatorvosi Bizottság meghatározza az adott
termékek súlyhatárát.
(3) Az (1) bekezdés szerinti kivételek harmadik országból származó szarvasmarha-, juh-, kecske- és sertésfajok
friss húsára és húskészítményeire nem vonatkoznak.
Biztonsági intézkedések 16. § (1) Súlyos közegészségügyi és állategészségügyi fenyegetettség esetén az állategészségügyi hatóság elrendelheti:
a) az érintett harmadik ország egészéből vagy egyes
területeiről származó import — és ahol ez szükséges — a
harmadik országból származó tranzitszállítások felfüggesztését,
b) különleges feltételek megállapítását az érintett harmadik ország egészéből vagy egyes területeiről származó
termékekre vonatkozóan,
c) a megállapítások alapján a megfelelő vizsgálatok elvégzésének előírását.
(2) Az e § alapján valamely harmadik országgal vagy
harmadik országban lévő létesítménnyel kapcsolatban elrendelt biztonsági intézkedésekről a Bizottságot és a többi
tagállamot értesíteni kell.
(3) Közegészségügyi vagy állategészségügyi veszélyt
jelentő szállítmány esetén az állategészségügyi hatóság
elrendeli a szállítmány elkobzását és megsemmisítését,
amiről egyidejűleg értesíti az állategészségügyi határállomásokat és a Bizottságot.
III. Fejezet AZ ÁLLATEGÉSZSÉGÜGYI ELLENŐRZÉSRE
KÖTELEZETT TERMÉKEK EURÓPAI UNIÓN
BELÜLI KERESKEDELMÉNEK SZABÁLYAI
Állategészségügyi ellenőrzések az Európai Unión belüli
kereskedelemben 17. §
Az állategészségügyi ellenőrzéseket a 6. számú melléklet
szerinti, kereskedelmi forgalmazásra szánt állati eredetű
termékekkel kapcsolatban — a 23. §-ban foglaltak kivételével — nem az állategészségügyi határállomáson kell lefolytatni.
A termékek Európai Unión belüli forgalmazásának
feltételei 18. §
(1) Csak azok a termékek kerülhetnek be a kereskedelembe, amelyeket a vonatkozó jogszabályi előírásoknak
megfelelően állítottak elő, illetve ellenőriztek, megjelöltek, felirattal láttak el.
(2) Mindezen termékeket a címzettig közegészségügyi
bizonyítványnak, állategészségügyi bizonyítványnak vagy
egyéb, állategészségügyi jogszabályban előírt okiratnak
kell kísérnie.
(3) Amennyiben a szállítás több rendeltetési helyre történik, valamennyi rendeltetési helyre szánt részt különkülön el kell látni a (2) bekezdés szerinti bizonyítvánnyal
vagy egyéb okirattal.
Ellenőrzés a származási helyen 19. § (1) Az előállító (származási) helynek folyamatos önellenőrzéssel kell gondoskodnia arról, hogy a 6. számú melléklet szerinti termékek a 18. § szerinti követelményeknek
megfeleljenek.
(2) A kerületi főállatorvos — a hatósági állatorvos ellenőrzési kötelezettségétől függetlenül — rendszeresen ellenőrzi az előállító (származási) helyeket, és meggyőződik
arról, hogy a kereskedelembe irányított termékek a jogszabályi előírásoknak megfelelnek-e. Ha annak gyanúja áll
fenn, hogy az ilyen jogszabályi követelmények teljesítése
nem történt meg, akkor a kerületi főállatorvos elvégzi a
szükséges ellenőrzést, és amennyiben a gyanú beigazolódik, megteszi a megfelelő intézkedést, amely az engedély
visszavonásáig is terjedhet.
(3) Amennyiben valamely másik tagállamba történik a
szállítás, az állomás megteszi a szükséges intézkedéseket
annak biztosítására, hogy az érdekeltek a termék előállításának, tárolásának, értékesítésének és szállításának valamennyi szakaszában betartsák az állategészségügyi követelményeket.
(4) A (3) bekezdés szerinti esetben különösen biztosítani kell, hogy a 6. számú melléklet szerinti termékek, függetlenül attól, hogy az Európai Unión belüli kereskedelembe, vagy az országon belüli forgalomba hozatalra szánták azokat, ugyanazon állategészségügyi ellenőrzés alá essenek, illetve, hogy azon — a 6. számú melléklet szerinti
termékek körén kívül eső — termékeket, amelyek kereskedelmének állategészségügyi szabályait nem határozták
meg közösségi szinten, ne szállítsák másik tagállamba,
amennyiben azok valamely ok miatt belföldi forgalomba
nem kerülhetnének.
(5) Amennyiben a termékeket valamely harmadik
országba exportálják, a szállítmánynak addig kell vámhatósági felügyelet alatt maradnia, amíg el nem éri azt a
helyet, ahol elhagyja az Európai Unió területét.
Ellenőrzés a rendeltetési helyen és az élelmiszerbiztonsági
ellenőrző pontokon
20. § (1) A kerületi főállatorvos — a hatósági állatorvoson
keresztül — szúrópróbaszerűen, az előírásoknak megfelelő módon — a mintavételre is kiterjedően — állategészségügyi ellenőrzést végezhet az áru rendeltetési helyén,
valamint az élelmiszerbiztonsági ellenőrző pontokon is.
(2) Az (1) bekezdés szerinti esetekben a kerületi főállatorvos ellenőrzi a szállító jármű vagy konténer rakodóterületének higiéniai állapotát, hőmérsékletét, valamint az úti
hőmérsékleti diagramot, szükség szerint az állati eredetű
élelmiszer maghőmérsékletét, valamint meggyőződik
arról, hogy a termék és annak eredeti csomagolása sérülés-,
illetve szennyeződésmentes-e, csorgásra, csepegésre, elszíneződésre vagy rendellenes szagra utaló jelek vannak-e.
(3) Amennyiben az állomásnak jogszabálysértésre utaló
adat vagy tény jut tudomására valamely olyan szállítmánnyal kapcsolatban, amelynek rendeltetési helye az ország területén belül van, vagy azon keresztül átszállítják,
akkor a hatósági állatorvos szállítás közben is végezhet
ellenőrzést, beleértve a szállítóeszköz alkalmasságának
vizsgálatát is.
(4) Amennyiben valamely másik tagállamból származó
termék rendeltetési helye a hatósági állatorvos állandó
ellenőrzése alatt álló létesítmény, akkor a hatósági állatorvosnak kell megbizonyosodnia arról, hogy a létesítmény a
terméket csak akkor veszi át, ha az az árumegjelölés és a
kísérőokmányok tekintetében a rendelkezéseknek megfelel.
(5) A hatósági állatorvos a kísérőokmányok adatairól,
vizsgálatainak eredményéről és az esetleges mintavételről
nyilvántartást vezet.
21. § (1) Amennyiben valamely tagállamból származó termék
címzettje olyan nagykereskedelmi tevékenységet folytató
természetes vagy jogi személy, illetve jogi személyiség nélküli gazdasági társaság, amely a küldeményeket részegységekre osztja, vagy olyan kereskedelmi tevékenységet végző természetes vagy jogi személy, illetve jogi személyiség
nélküli gazdasági társaság, amely több telephellyel rendelkezik, vagy olyan létesítmény, amely nincs állandó ellenőrzési kötelezettségnek alávetve, akkor annak minden
szétosztás vagy előkészítés előtt meg kell vizsgálnia, hogy
a szükséges jelölések, igazolások vagy egyéb okiratok rendelkezésre állnak-e, és az illetékes kerületi főállatorvos
részére jelentenie kell minden eltérést, illetve hiányosságot.
(2) Az olyan természetes vagy jogi személynek, illetve
jogi személyiség nélküli gazdasági társaságnak, amely egy
másik tagállamból szerez be terméket, vagy ilyen termékek
szétosztását végzi
a) előzetesen be kell jegyeztetnie magát az állomásnál,
amely bejegyzéshez szükséges a kerületi főállatorvos
7. számú melléklet szerinti igazolása is,
b) a szállítmányokról jegyzéket kell vezetnie,
c) az állomás felszólítására a másik tagállamból beho
zott termék érkezését be kell jelentenie, amennyiben a
20. § (1) bekezdése szerinti ellenőrzés lefolytatása szükséges,
d) az állomás által megállapított időtartamig, de legalább egy évig meg kell őriznie a 18. § szerinti okiratokat,
hogy azokat az ellenőrzést végző hatósági állatorvosnak,
illetve kerületi főállatorvosnak bemutathassák.
(3) A (2) bekezdés a) pontja szerinti előzetes bejegyzés
alkalmával az (1) bekezdés szerinti címzettnek az állomással megállapodást kell kötnie, amelyben meg kell állapítani
azokat az előírásokat, amelyeket a címzettnek teljesítenie
kell. A kerületi főállatorvos az ilyen előírások betartását
szúrópróbaszerűen ellenőrzi.
22. § (1) Ha a termék nem felel meg a jogszabályi előírásoknak, akkor a feladó választhat — amennyiben a
fogyaszthatóság, illetve az állategészségügyi feltételek azt
megengedik — a termék ártalmatlanítása vagy a termék
más célra történő felhasználása között. A termék más célra
történő felhasználása jelentheti annak visszaküldését a feladóhoz a származási üzem helye szerinti ország illetékes
hatóságának engedélyével.
(2) Ha az állategészségügyi hatóság valamely okirat hiányosságát állapítja meg, az (1) bekezdés szerinti intézkedések valamelyikének végrehajtása előtt a feladónak határidőt szabhat a hiányosság megszüntetésére.
(3) Az (1) bekezdés szerinti intézkedések végrehajtásával összefüggésben felmerülő költségek a feladót terhelik.
23. § (1) Amennyiben a földművelésügyi és vidékfejlesztési
miniszter megállapodást köt valamely harmadik országgal
olyan termék behozatalára, amely termék kereskedelmének állategészségügyi szabályait nem határozták meg közösségi szinten, arról a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium (a továbbiakban: minisztérium) értesíti
a Bizottságot és a többi tagállamot.
(2) Ha az országon keresztül hoznak be az Európai Unió
területére olyan terméket, amelyet egy másik tagállam egy
harmadik országból importált, akkor a Magyar Köztársaság államhatárán kell elvégezni az eredetre és a rendeltetési helyre vonatkozó okiratok ellenőrzését.
(3) Amennyiben az (1) bekezdés szerinti szállítmány
rendeltetési helye az ország területén belül fekszik, a
minisztérium megtiltja az érintett termék ismételt kivitelét
az ország területéről, ha a termék kivitele nem olyan tagállamba irányul, amely az (1) bekezdés szerint jár el.
24. § (1) Olyan állategészségügyi határállomáson, amelyen
keresztül harmadik országból lehet meghatározott terméket az Európai Unió területére beszállítani — így kikötőkben, repülőtereken és harmadik országokkal szomszédos
közúti és vasúti határátkelőhelyeken — okiratok alapján a
meghatározott termékek származását ellenőrizni kell azzal, hogy az Európai Unióból származó termékekre a
20—22. § szerinti rendelkezéseket, a harmadik országból
származó termékekre pedig a II. fejezetben foglalt rendelkezéseket kell alkalmazni.
(2) Az olyan terméket, amelyet az Európai Unión belül
két földrajzi pont között rendszeresen és közvetlenül közlekedő szállítóeszközön szállítanak, a 19. § szerint kell
megvizsgálni.
Rendkívüli, közegészségügyi vagy állategészségügyi
szempontból veszélyes helyzet esetén végrehajtandó
feladatok 25. § (1) Amennyiben a kerületi főállatorvos a rendeltetési
helyen, vagy a szállítás közben végzett ellenőrzés során
megállapítja, hogy a 8. számú melléklet szerinti, az Európai
Unióban bejelentési kötelezettség alá tartozó állatbetegség vagy valamely közegészségügyi vagy állategészségügyi
szempontból veszélyes egyéb ok mutatható ki, vagy a termék állatjárvány sújtotta területről származik, akkor el
kell rendelnie a szállítmány ártalmatlanítását vagy más
vonatkozó jogszabályi előírás alkalmazását.
(2) A szállítmány ártalmatlanításának költségei a feladót terhelik.
(3) A rendeltetési hely szerint illetékes állomásnak értesítenie kell a minisztériumot, amely haladéktalanul,
elektronikus úton levélben közli a többi tagállam illetékes
hatóságával és a Bizottsággal a megállapításokat, a meghozott határozatokat és azok indokait.
(4) A minisztérium
a) haladéktalanul felveszi a kapcsolatot a feladás helye
szerinti állam illetékes hatóságaival,
b) amennyiben úgy ítéli meg, hogy az intézkedések nem
kielégítőek, akkor a feladás helye szerinti állam illetékes
hatóságával együtt megkeresi az eszközöket és módokat,
hogy segítséget nyújtson, akár helyszíni szemle útján is,
c) amennyiben ismételt jogszabálysértést állapítanak
meg, ezt közli a Bizottsággal és a többi tagállam központi
állategészségügyi hatóságával,
d) haladéktalanul értesíti a többi tagállamot és a Bizottságot, ha az ország területén a 8. számú melléklet szerinti
járvány lép fel, vagy bármely zoonózis, betegség vagy egyéb
olyan ok, amely komoly veszélyt jelenthet állategészségügyi vagy közegészségügyi szempontból; ez esetben haladéktalanul meg kell tenni a jogszabályban előírt óvintézkedéseket, és mindenekelőtt meg kell határozni az abban
előírt védőkörzetet, vagy egyéb szükséges intézkedést kell
foganatosítani.
(5) A rendeltetési helyen, súlyos indokok esetén, az
ember és állat egészségvédelme érdekében, vagy járványos
állatbetegség esetén — a külön jogszabály szerinti védőkörzetre hivatkozva — intézkedést kell hozni az érintett
létesítmények tekintetében.
(6) A (4) bekezdés a), b) és d) pontja szerinti veszélyt
jelentő okkal összefüggésben, illetve az (5) bekezdés alapján végrehajtott intézkedéseket a minisztérium haladéktalanul közli a Bizottsággal és a többi tagállammal.
Az ellenőrzésre vonatkozó egyéb előírások 26. § (1) Biztosítani kell, hogy a létesítményeket ellenőrző
hatósági állatorvos tevékenysége során el tudja végezni:
a) a termékek előállítására és kezelésére, valamint a
termékek jelölésére, címkézésére és csomagolására szolgáló helyiségek, irodák, laboratóriumok, telephelyek, szállítóeszközök, berendezések és anyagok, tisztító- és karbantartási eszközök, eljárások ellenőrzését,
b) annak ellenőrzését, hogy a 6. számú melléklet szerinti termékekre vonatkozó jogszabályok előírásait a személyzet betartja-e,
c) a mintavételezést a raktározásra, értékesítésre, forgalomba hozatalra vagy szállításra szánt termékekből,
d) mindazon informatikai adatok és okiratok vizsgálatát, amelyek az e rendelet szerinti ellenőrzések elvégzéséhez szükségesek.
(2) Az ellenőrzés által érintett üzem köteles a feladat
végrehajtása során az ahhoz szükséges mértékben együttműködni.
(3) Az állategészségügyi és egyéb vonatkozó jogszabályok megsértése esetén meg kell tenni a megfelelő intézkedéseket, különösen akkor, ha bizonyítható, hogy a kiállított okiratok a termék tényleges állapotának nem felelnek
meg, illetve olyan terméket látnak el fogyaszthatósági jelöléssel, amely a jogszabályokban előírt feltételeket nem
elégíti ki.
IV. Fejezet ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 27. § (1) Ez a rendelet a Magyar Köztársaságnak az Európai
Unióhoz történő csatlakozásáról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésének napján lép hatályba.
(2) Ez a rendelet a Magyar Köztársaság és az Európai
Közösségek és azok tagállamai között társulás létesítéséről
szóló, Brüsszelben 1991. december 16-án aláírt Európai
Megállapodás tárgykörében, az azt kihirdető 1994. évi
I. törvény 3. §-ával összhangban az Európai Közösségek
következő jogszabályaival összeegyeztethető szabályozást
tartalmaz:
a) a Tanács 89/662/EGK irányelve a belső piac megvalósítása céljából a Közösségen belüli kereskedelemben
alkalmazható állatorvosi ellenőrzésekről,
b) a Tanács 97/78/EK irányelve a harmadik államokból
a Közösségbe belépő termékek állategészségügyi ellenőrzésnek szervezésére vonatkozó alapelvek megállapításáról,
c) a Tanács 77/96/EGK irányelve a harmadik országokból importált friss sertéshúsnak a trichinella (trichinella
spiralis) lárvák jelenlétére irányuló vizsgálatáról.
Dr. Németh Imre s. k.,
földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter


text:
28/2019. (III. 14.) ME határozata a Felsőoktatási Tervezési Testület elnökének és tagjainak megbízásáról.
A felsőoktatási minőségértékelés és -fejlesztés egyes kérdéseiről szóló 19/2012. (II. 22.) Korm. rendelet 16.  §
(1) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva – az oktatásért felelős miniszter javaslatára –
dr.  Dezső Tamást, egyetemi docenst, az  Eötvös Loránd Tudományegyetem Bölcsészettudományi Karának volt
dékánját
a Felsőoktatási Tervezési Testület elnöki teendőinek ellátásával, valamint
dr.  Berczik Ábelt, a  Pénzügyminisztérium államháztartási szabályozásért, humán és önkormányzati költségvetésért
felelős helyettes államtitkárát,
dr. Betlehem Józsefet, a Pécsi Tudományegyetem stratégiai és kapcsolati rektorhelyettesét,
Bognár István Ádámot, a Hallgatói Önkormányzatok Országos Konferenciája Észak-alföldi Régiójának elnökét,
dr. Gálfi Pétert, az MTA doktorát, az Állatorvostudományi Egyetem tudományos rektorhelyettesét,
dr. Gyuricza Csabát, az MTA doktorát, a Nemzeti Agrárkutatási és Innovációs Központ főigazgatóját,
dr.  Mernyei Ákos Pétert, a  Miniszterelnökség kormányzati ágazati politikák és a  kormányzati közpolitika
összehangolásával kapcsolatos feladatok ellátásáért felelős miniszteri biztosát,
dr. Michaletzky Györgyöt, az MTA doktorát, az Eötvös Loránd Tudományegyetem tanszékvezető egyetemi tanárát,
Papp Gergelyt, a Nemzeti Agrárgazdasági Kamara szakmai főigazgató-helyettesét,
Szigeti Ádámot, az Innovációs és Technológiai Minisztérium innovációért felelős helyettes államtitkárát és
Thernesz Artur Lajost, az Ásványolajtermék Minőségellenőrzési Zrt. vezérigazgatóját
a Felsőoktatási Tervezési Testület tagsági teendőinek ellátásával – 2019. március 11-ei hatállyal, hároméves időtartamra – megbízom.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1/2018. (V. 22.) ME rendelete a miniszterelnök-helyettesek kijelöléséről.
Magyarország Alaptörvénye 16. cikk (2) bekezdésében meghatározott eredeti jogalkotó hatáskörömben eljárva a következőket
rendelem el:
1. § Miniszterelnök-helyettesnek Dr. Pintér Sándor belügyminisztert, Dr. Semjén Zsolt tárca nélküli minisztert és Varga
Mihály pénzügyminisztert jelölöm ki.
2. § (1) A miniszterelnök helyettesítésére első helyen Dr. Semjén Zsolt tárca nélküli miniszter jogosult.
 (2) Dr. Pintér Sándor a nemzetbiztonságért felelős miniszterelnök-helyettes.
 (3) Varga Mihály a gazdaságpolitikáért felelős miniszterelnök-helyettes.
3. § Ez a rendelet a kihirdetése napján 10 órakor lép hatályba.
4. § Hatályát veszti a miniszterelnök-helyettes kijelöléséről szóló 1/2014. (VI. 6.) ME rendelet.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
18/2017. (IV. 20.) EMMI utasítása miniszteri biztos kinevezésének visszavonásáról.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva – figyelemmel a központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és
az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. § (5) bekezdésére – az alábbi utasítást adom ki:
1. § Gyetvai Árpád – a miniszteri biztos kinevezéséről szóló 65/2016. (XII. 29.) EMMI utasításban foglalt – miniszteri biztosi
megbízatását, egyéb megbízatására tekintettel, 2017. március 31-i hatállyal visszavonom.
2. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
3. § Hatályát veszti a miniszteri biztos kinevezéséről szóló 65/2016. (XII. 29.) EMMI utasítás.
Balog Zoltán s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
95/2016. (III. 22.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011.  évi
CLXII.  törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Majlinger-Nagy
Grétát a 2016. március 15. napjától 2019. március 14. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2016. március 2. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök