text:
13/2011. (IV. 7.) NFM rendelete a földgáz biztonsági készlet mértékéről, értékesítéséről és visszapótlásáról.
A földgáz biztonsági készletezéséről szóló 2006. évi XXVI. törvény 13. § (3) és (4) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, az
egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet
84. § f) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § (1) A földgáz biztonsági készlet mértéke 2011. június 30-ig 1200 millió m3 mobil földgázkészlet.
(2) Az (1) bekezdés szerinti földgáz biztonsági készlet mértékhez tartozó:
a) betárolási kapacitás 342 millió MJ/nap, b) kitárolási kapacitás 684 millió MJ/nap.
2. § (1) A földgáz biztonsági készlet mértéke 2011. július 1-jétől 915 millió m3 mobil földgázkészlet.
(2) Az (1) bekezdés szerinti földgáz biztonsági készlet mértékhez tartozó
a) betárolási kapacitás – a 6. § (3) bekezdés szerinti kapacitást is ideértve – 342 millió MJ/nap,
b) kitárolási kapacitás – a 4. § (1) bekezdés szerinti kapacitást is ideértve – 684 millió MJ/nap.
3. § (1) A földgáz biztonsági készlet mértéke 2012. július 1-jétől 1200 millió m3 mobil földgázkészlet.
(2) Az (1) bekezdés szerinti földgáz biztonsági készlet mértékhez tartozó
a) betárolási kapacitás, 342 millió MJ/nap, b) kitárolási kapacitás 684 millió MJ/nap.
4. § (1) A Magyar Szénhidrogén Készletező Szövetség (a továbbiakban: Szövetség) az 1. § (1) bekezdésben meghatározott
készletmérték és a 2. § (1) bekezdés szerinti készletmérték közötti földgázkészletet
a) az egyetemes szolgáltatásra jogosult felhasználók ellátásbiztonsága érdekében, az egyetemes szolgáltatóknak
értékesítésre történő felajánlás céljából a 2004. január 1. előtt földgáz közüzemi nagykereskedelmi engedéllyel
rendelkező engedélyes földgáz-kereskedelmi engedéllyel rendelkező jogutódja részére 2,9 millió GJ, és
b) a távfűtésben részesülő fogyasztók ellátásbiztonsága érdekében, a távhő- és kapcsoltan hőtermelő
társaságoknak értékesítésre történő felajánlás céljából azon földgáz-kereskedelmi engedélyes részére, amely
olyan vállalatcsoport tagja, amelynek valamely tagja vagy jogelődje a villamos energiáról szóló 2001. évi
CX. törvény szerinti közüzemi nagykereskedelmi engedéllyel rendelkezett, 6,8 millió GJ
[a továbbiakban az a) és b) pontban meghatározott engedélyesek együtt: kedvezményezett] megosztásban, az
a) pontban foglalt esetben 68 millió MJ/nap, a b) pontban foglalt esetben 137 millió MJ/nap kitárolási kapacitással
értékesíti. (2) A Szövetség az (1) bekezdés szerint értékesítésre kerülő földgázkészletet 2011. április 30-ig történő szerződéskötési
határidővel ajánlja fel a kedvezményezettnek. (3) A készletértékesítés során az (1) bekezdés szerinti földgázkészlet értékesítési ára megegyezik az 1. § (1) bekezdésében
meghatározott készlet átlagos beszerzési árával. (4) A Szövetség az értékesített földgázkészletet és a leszerződött tárolói kapacitásokat 2011. július 1-jétől adja tulajdonba,
illetve bocsátja rendelkezésre. Ezt követően a kedvezményezett köteles a 2011/2012. gázévre a Szövetség által
rendelkezésére bocsátott kapacitásokat leszerződni, amely során a Szövetség legfeljebb a tárolási szerződésében
meghatározott kapacitásdíjakat érvényesítheti. (5) A kitárolás során az Üzemi és Kereskedelmi Szabályzat (a továbbiakban: ÜKSZ), valamint a biztonsági készletezésre
igénybe vett földgáztároló üzletszabályzata az irányadó. 5. § (1) A Szövetség a 4. § (1) bekezdésben meghatározott földgázmennyiséget a 3. § (1) bekezdésben foglalt készletmérték
elérése érdekében a biztonsági készletezésre igénybe vett földgáztárolóba köteles betárolással visszapótolni.
(2) A visszapótlást a 3. § (1) bekezdésében meghatározott időpontig kell teljesíteni.
(3) A Szövetség az (1) bekezdés szerinti kötelezettségének a kedvezményezettől – az általa igénybe vett mennyiségnek
megfelelő –, földgáztárolóban történő vásárlással tesz eleget. (4) A kedvezményezett a Szövetségnek a földgázt az alábbi feltételekkel köteles értékesíteni:
a) ha a visszapótlási határidőig a 4. § (1) bekezdés szerint értékesített földgáz valamely hányada a biztonsági
készletezésre igénybe vett földgáztárolóban van, e mennyiség ára nem lehet magasabb, mint a 4. §
(3) bekezdésben foglalt ár,
b) a kedvezményezett minden év január 15-ig megadja a Szövetségnek a visszatárolásra tervezett földgáz árát,
amely nem lehet nagyobb, mint a forrásszerződéseiben legnagyobb volumennel képviselt földgáz magyar
határponton meghatározott ára,
c) ha a Szövetség a b) pontban foglalthoz képest kedvezőbb, magyar határponton meghatározott árú forrással
rendelkezik, úgy a kedvezményezett jogosult és köteles azt leszerződni, amennyiben a Szövetség rendelkezésére
álló földgáz árat saját forrásból biztosítani nem tudja,
d) a szállítással és a betárolással kapcsolatos költségeket a kedvezményezett köteles megfizetni.
6. § (1) A kedvezményezett a 2011/2012. gázévre jogosult a határkeresztező vezetékek mosonmagyaróvári, illetve
beregdaróci betáplálási pontján a visszapótlás érdekében éves kapacitást lekötni.
(2) A kedvezményezett az e rendelet hatálybalépését követő ötödik munkanapig köteles szándéknyilatkozatban
bejelenteni a földgázszállítási engedélyesnek, hogy mely betáplálási ponton és mennyi kapacitást kíván lekötni.
(3) A földgázszállítási engedélyes a (2) bekezdés szerinti szándéknyilatkozatban szereplő kapacitásokat köteles
2011. április 30-ig leszerződni és a kért betáplálási pontokon
a) a 4. § (1) bekezdés a) pont szerinti kedvezményezettnek összesen 68 millió MJ/nap,
b) a 4. § (1) bekezdés b) pont szerinti kedvezményezettnek összesen 137 millió MJ/nap
határkeresztező kapacitás lekötését a földgáz rendszerhasználati díjak megállapításáról szóló rendeletben
meghatározott díjakon biztosítani.
(4) A kedvezményezett a (3) bekezdés szerint lekötött kapacitások igénybevétele során az ÜKSZ-ben meghatározott
feltételek szerint köteles eljárni.
(5) A Szövetség által biztosítandó, a 4. § (1) bekezdés szerinti földgázmennyiséghez tartozó
a) betárolási kapacitás legalább 205 millió MJ/nap, legfeljebb 342 millió MJ/nap,
b) kitárolási kapacitás 205 millió MJ/nap.
7. § Ez a rendelet a kihirdetése napján 14.00 órakor lép hatályba és rendelkezéseit a határkeresztező vezetékekre
vonatkozó, a földgázellátásról szóló 2008. évi XL. törvény végrehajtásáról szóló 19/2009. (I. 30.) Korm. rendelet alapján
folyamatban lévő kapacitás-lekötési eljárásokban is alkalmazni kell.
8. § (1) Hatályát veszti a földgáz biztonsági készlet mértékéről szóló 2/2011. (I. 14.) NFM rendelet.
(2) Az 1. § 2011. július 1-jén hatályát veszti.
Dr. Fellegi Tamás s. k.,
nemzeti fejlesztési miniszter


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1194/2011. (VI. 15.) Korm. határozata a Társadalmi Megújulásért Operatív Program kiemelt projektjeinek akciótervben megnevezett kedvezményezettjét érintő változásokról.
A Kormány úgy dönt, hogy 1. a Társadalmi Megújulás Operatív Program (a továbbiakban: TÁMOP) 3.3.1. „Esélyegyenlőség és integráció II. szakasz”
folyamatban lévő, továbbá a „Esélyegyenlőség és integráció III. szakasz” akciótervben nevesített kiemelt projekt
feladatait, az Esélyegyenlőségi Projektiroda munkatársainak folytatólagos foglalkoztatását kedvezményezettként
a Wekerle Sándor Alapkezelő látja el 2011. június 15-től;
2. 2011. június 15-i határnappal az Educatio Nonprofit Kft. átadja, a Wekerle Sándor Alapkezelő átveszi
a TÁMOP-3.3.1/07/1-2007-0003 számú „Oktatási esélyegyenlőség és integráció” című kiemelt projekt eredményeinek
fenntartásával kapcsolatos feladatokat, a projekt keretében beszerzett eszközöket, a projekt produktumait, a hozzájuk
kapcsolódó szellemi jogokkal és fenntartási, állagmegóvási kötelezettségekkel; 3. a TÁMOP 5.2.1-11/1 „Gyermekesély program országos kiterjesztésének szakmai-módszertani megalapozása és
a program kísérése” kiemelt projekt feladatait, mint kedvezményezett konzorciumvezető a Wekerle Sándor
Alapkezelő látja el 2011. augusztus 1-jétől; 4. a TÁMOP 5.2.1 korábbi szakaszai tekintetében a TÁMOP 5.2.1-07/1 és a TÁMOP 5.2.1-09/1 kiemelt projekt korábbi
kedvezményezettjétől, a Nemzeti Család- és Szociálpolitikai Intézettől a Wekerle Sándor Alapkezelő, mint
kedvezményezett átveszi és ellátja a projekthez kapcsolódó, a projekt eredményeire vonatkozó fenntartási
kötelezettséghez kapcsolódó feladatokat, továbbá átveszi a projekt keretében beszerzett eszközöket, a projekt
produktumait, a hozzájuk kapcsolódó szellemi jogokkal és fenntartási, állagmegóvási kötelezettségekkel;
5. a TÁMOP 2.1.2 „Idegen nyelvi és informatikai kompetenciák fejlesztése” kiemelt projekt feladatait, mint
kedvezményezett konzorciumvezető (projektgazda) a Wekerle Sándor Alapkezelő látja el az NT Nemzetközi
Technológiai Nonprofit Közhasznú Kft.-vel konzorciumi partnerségben. A TÁMOP 1. és 2. prioritásainak szakmai
felelőseként a Nemzetgazdasági Minisztérium Foglalkoztatáspolitikáért Felelős Államtitkársága (a továbbiakban:
államtitkárság) határozza meg a konstrukció szakmai tartalmát, ezért a projekt részletes tartalmának kidolgozása
és végrehajtása során az államtitkárság képviselőivel szükséges egyeztetéseket folytatni;
6. 2011. június 15-i határnappal az Educatio Nonprofit Kft. átadja, a Wekerle Sándor Alapkezelő átveszi
a HEFOP-2.1.1-K-2004-07-0001/1.0 számú „A hátrányos helyzetű, elsősorban roma tanulók továbbá sajátos nevelési
igényű gyermekek, tanulók oktatásában érintett szakemberek képzése, az integrációs oktatással kapcsolatos oktatási
programok kifejlesztése” című központi program „A” komponens (Hátrányos helyzetű tanulók esélyegyenlőségének
biztosítása az oktatási rendszerben) eredményeinek fenntartásával kapcsolatos feladatokat, a projekt
„A” komponense keretében beszerzett eszközöket, produktumokat, a hozzájuk kapcsolódó szellemi jogokkal és
fenntartási, állagmegóvási kötelezettségekkel; 7. e határozat közzétételét követő határnappal az Educatio Nonprofit Kft. átadja, a Wekerle Sándor Alapkezelő átveszi
az Országos Oktatási Integrációs Hálózat (a továbbiakban: hálózat) részére beszerzett eszközöket, a hálózat által
készített produktumokat, a hozzájuk kapcsolódó szellemi jogokkal és fenntartási, állagmegóvási kötelezettségekkel,
valamint a hálózat munkatársainak folytatólagos foglalkoztatását. Dr. Semjén Zsolt s. k.,
miniszterelnök-helyettes


text:
36/2006. (IX. 7.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének megállapítására irányuló bírói kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: 1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a kötelező
egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII.
törvény 68/A. § (2) bekezdése 2006. január 1-jéig alkotmányellenes volt, ezért a Miskolci Munkaügyi Bíróság
előtt 5. M. 1525/2004. szám alatt folyamatban lévő ügyben
nem alkalmazható.
2. Az Alkotmánybíróság a kötelező egészségbiztosítás
ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény végrehajtásáról szóló 217/1997. (XII. 1.) Korm. rendelet 49. § (1) és
(2) bekezdése alkotmányellenességének megállapítására
és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
3. Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar
Közlönyben közzéteszi.
INDOKOLÁS I. Az indítványozó bíró a Miskolci Munkaügyi Bíróság
előtt 5. M. 1525/2004. szám alatt folyamatban lévő per tárgyalását felfüggesztette és az Alkotmánybíróságról szóló
1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 38. §-a
alapján kezdeményezte, hogy az Alkotmánybíróság
mondja ki a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló
1997. évi LXXXIII. törvény (a továbbiakban: Ebtv.)
68/A. § (2) bekezdése, valamint a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény végrehajtásáról szóló 217/1997. (XII. 1.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Vhr.) 49. § (1) és (2) bekezdése alkotmányellenességét. Az Alkotmánybíróság a kérelmet úgy értelmezte, hogy az magában foglalja ezeknek a jogszabályoknak az adott perben való alkalmazási tilalma kimondását is.
Az indítványozó álláspontja szerint az egészségbiztosító részére a foglalkoztató által visszafizetendő egészségbiztosítási ellátás után járó késedelmi kamat esedékességére és mértékére vonatkozó szabályok több alkotmányos
rendelkezésbe ütköznek.
A Vhr. támadott rendelkezéseit a szabályozás szintje
miatt tartotta az Alkotmány 8. § (2) bekezdésében foglaltakkal ellentétesnek. Előadta továbbá, hogy az Ebtv. és a
Vhr. kifogásolt szabályai az Alkotmány 9. § (1) bekezdésébe, 13. § (1) bekezdésébe, valamint 70/A. § (1) bekezdésébe ütköznek azáltal, hogy a foglalkoztatókat a Polgári
Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvényben (a továbbiakban: Ptk.) írt mértéknél magasabb késedelmi kamattal
sújtották, valamint a kamat esedékességét az ellátás kifizetésének időpontjában határozták meg, így az állami tulajdon (egészségbiztosítási pénztár) indokolatlanul előnyösebb helyzetbe került.
Az indítvánnyal kapcsolatban kifejtette álláspontját az
egészségügyi miniszter.
II. Az Alkotmánybíróság az indítvány elbírálásánál a következő jogszabályokat vette figyelembe:
1. Az Alkotmány rendelkezései:
„8. § (2) A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra
és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja
meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.”
„9. § (1) Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság,
amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és
egyenlő védelemben részesül.”
„13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.”
„70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve
az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más
vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni,
születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.”
2. Az Ebtv. – indítványozó által kifogásolt – rendelkezése:
„68/A. § (2) A 66. § (2)–(6) bekezdése és a 67–68. §
alapján visszafizetésre, megtérítésre kötelezettet a visszafizetésre vagy megtérítésre előírt összeg után az Art.-ban
meghatározott késedelmi pótlékkal azonos mértékű kamatfizetési kötelezettség terheli.”
3. A Vhr. – indítványozó által támadott – szabálya:
„49. § (1) Az Ebtv. 68/A. § (2) bekezdésében említett
kamatot a pénzbeli ellátás, illetőleg a baleseti táppénz, folyósításának napjától, egészségügyi szolgáltatás esetén a
finanszírozott összeg átutalásának időpontjától kell felszámítani, a határozathozatalakor irányadó mértékben.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltaktól eltérően, ha a kifizetőhellyel rendelkező foglalkoztatót terheli az általa folyósított ellátás megtérítése, az Ebtv. 68/A. §-a alapján
járó kamatot az ellátás fedezetének a MEP által történt átutalását követő harmadik naptól kell felszámítani.”
III. A bírói kezdeményezés részben megalapozott. 1. Az Alkotmánybíróság észlelte, hogy az Ebtv.
68/A. § (2) bekezdését a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény és az egészségügyi szakellátási kötelezettségről, továbbá egyes egészségügyet érintő törvények módosításáról szóló 2001. évi
XXXIV. törvény módosításáról szóló 2005. évi
CLXXXII. törvény (a továbbiakban: Ebtvm.) 19. § (5) bekezdés ab) pontja úgy módosította, hogy az „és 67–68. §”
szövegrész 2006. január 1-jén hatályát vesztette, míg az
Ebtv. 68/A. §-át az Ebtvm. 13. §-a kiegészítette. A beiktatott (3) bekezdés szerint pedig az Ebtv. 67–68. §-ok alapján megtérítésre kötelezettet a megtérítésre előírt összeg
után a Ptk.-ban meghatározott kamatfizetési kötelezettség
terheli.
A Vhr. 49. § (1) bekezdését a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény végrehajtásáról szóló 217/1997. (XII. 1.) Korm. rendelet módosításáról szóló 330/2005. (XII. 29.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Vhrm.) 17. § (8) bekezdés ai) pontja 2006. január 1-jei hatállyal módosította annyiban, hogy „68/A. §-a
(2) bekezdésében” szövegrész helyébe a „68/A. §-a (2) és
(3) bekezdésében” szövegrész lépett, továbbá kiegészült a
(4) bekezdéssel, amely szerint az Ebtv. 67–68. §-án alapuló megtérítési kötelezettség érvényesítése tárgyában indult
eljárásban az érdemi határozatot az ügyfélnek az eljárás
megindításáról való értesítésétől számított 90 napon belül
kell meghozni.
A bírói kezdeményezésből megállapíthatóan az elbírálásra váró ügyben az Ebtv., illetőleg a Vhr. támadott szabályát az Ebtvm. és a Vhrm. hatálybalépése előtti szövegével
kell alkalmazni.
Az Alkotmánybíróság hatályon kívül helyezett jogszabály alkotmányellenességét nem vizsgálja, hacsak nem annak alkalmazhatósága is eldöntendő kérdés. (335/B/1990.
AB határozat, ABH 1990, 261, 262.) Hatályon kívül helyezett jogszabály alkotmányossági vizsgálata a konkrét
normakontroll két esetében, az Abtv. 38. § (1) bekezdése
szerinti bírói kezdeményezés, és a 48. § szerinti alkotmányjogi panasz alapján lehetséges, mivel ezekben az esetekben az alkalmazott jogszabály alkotmányellenességének megállapítására és – ha az indítványozó különösen
fontos érdeke indokolja – a konkrét ügyben való alkalmazási tilalom kimondására van lehetőség.
A fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság a támadott
rendelkezések alkotmányosságát érdemben bírálta el.
2.1. Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésének sérelmét
az indítványozó abban látta megvalósulni, hogy a foglalkoztatók kamatterheit az Ebtv. 68/A. § (2) bekezdése a
Ptk. hatálya alá tartozó jogalanyoktól eltérő mértékben állapította meg.
E rendelkezés az egészségbiztosító részére visszatérítendő ellátás után járó kamatot az adózás rendjéről szóló
2003. évi XCII. törvényben (a továbbiakban: Art.) meghatározott késedelmi pótlékkal azonos mértékben határozta
meg, amely az Art. 165. § (2) bekezdése szerint minden
naptári nap után a felszámítás időpontjában érvényes jegybanki alapkamat kétszeresének 365-öd része. A Ptk. – jelen ügyben irányadó időszakban is azonos szövegű –
301. § (1) bekezdése ugyanakkor a késedelmi kamat mértékét a késedelemmel érintett naptári félévet megelőző
utolsó napon érvényes jegybanki alapkamattal megegyező
mértékben határozta meg.
[A Ptk. 301/A. § (2) bekezdése szerint a gazdálkodó
szervezetek között a késedelmi kamat a jegybanki alapkamat hét százalékkal növelt összege. A társadalombiztosítás központi hivatali szervei feladat- és hatáskörének, valamint működésének átmeneti szabályairól szóló 75/1999.
(V. 21.) Korm. rendelet 1. §-a értelmében az Országos
Egészségbiztosítási Pénztár a Kormány irányítása alatt
álló központi államigazgatási szerv, a Ptk. 685. § c) pontjára figyelemmel azonban a regressz-igény kapcsán nem alkalmazhatók a gazdálkodókra vonatkozó rendelkezések,
mert az igény nem e szerv gazdálkodó tevékenységével,
hanem az alaptevékenységével összefüggésben keletkezett.]
Az Alkotmánybíróság a 9/1990. (IV. 25.) AB határozatában a megkülönböztetés tilalmát úgy értelmezte, hogy a
jognak mindenkit egyenlő méltóságú személyként kell kezelnie. (ABH 1990, 46, 48.) A mindenkori szabályozás tárgyi és alanyi összefüggésében kell megvizsgálni, hogy a
hátrányos megkülönböztetés az alkotmányos határok között maradt-e. Az egyenlőségnek az adott tényállás lényeges elemére nézve kell fennállnia. A megkülönböztetés tilalmába ütközik, ha adott szabályozási koncepción belül
eltérő szabályozás vonatkozik valamelyik csoportra.
[21/1990. (X. 4.) AB határozat, ABH 1990, 73, 77, 78.] Az
Alkotmány 70/A. §-ának (1) bekezdésében kimondott
megkülönböztetési tilalom nemcsak az alapvető jogok tekintetében áll fenn, hanem egyéb jogokra vonatkozóan is.
[61/1992. (XI. 20.) AB határozat, ABH 1992, 280, 281.]
Ha nem alapvető jogról van szó, akkor az Alkotmánybíróság olyan esetben tekinti alkotmányellenesnek a megkülönböztetést, amelyben a megkülönböztetésnek nincs
ésszerű indoka, önkényes. [30/1997. (IV. 29.) AB határozat, ABH 1997, 130, 139, 140.]
Az Alkotmánybíróság következetes álláspontja szerint
az a személyi kör, amelyben a diszkrimináció esetleges alkotmányellenes volta értelmezhető, csak homogén csoport
lehet, így a diszkrimináció csak az azonos helyzetben lévők által alkotott körön belül, e csoport tagjai egymáshoz
viszonyított helyzetére vonatkozó jogi szabályozás tekintetében vizsgálható. „Nem jelent tiltott diszkriminációt a
különböző státusú csoportok [...] jogállásának eltérő szabályozása, mivel ez az eltérés a különböző státus következménye.” [1181/B/1990. AB határozat, ABH 1991, 551,
552–553.; 269/B/1998. AB határozat, ABH 2000, 747,
749–750.; 719/B/1998. AB határozat, ABH 2000, 769,
775.]
2.2. Az Alkotmánybíróság ezért azt vizsgálta, hogy az
egészségbiztosítási pénztár visszatérítési (regressz) igénye
kapcsán a foglalkoztatók kárfelelőssége összehasonlítható-e a Ptk. kárfelelősségi szabálya alá vont jogalanyokéval.
Mivel az Ebtv. 68. § (2) bekezdése a visszatérítésért
való felelősség megállapítására a Ptk. szerződésen kívül
okozott károkért fennálló felelősségi szabályainak megfelelő alkalmazását írja elő, az Alkotmánybíróság úgy foglalt állást, hogy a kártérítés után járó késedelmi kamat
szempontjából a foglalkoztatók azokkal a jogalanyokkal
képeznek homogén csoportot, akiket polgári jogi kártérítési felelősség terhel, fizetési kötelezettségük pedig polgári
jogi kötelezettség, ellentétben az Art. hatálya alá tartozó
személyekkel. Utóbbiak adójogviszony alanyai, amely
– ahogy azt az Alkotmánybíróság már a 16/1996. (V. 3.)
AB határozatában kifejtette – sajátos pénzügyi jogi tartalmú közjogi jogviszony. [ABH 1996, 61, 66.]
2.3. A jogalkotó a károkozók homogén csoportjából
csupán a hitelező személyére tekintettel emelte ki az
egészségbiztosítási pénztár adósait, így az Ebtv. kifogásolt
rendelkezésével érintett foglalkoztatók által fizetendő késedelmi kamat eltérő szabályozásának nincs ésszerű indoka, tehát a megkülönböztetés önkényes.
Ezért az Alkotmánybíróság az Ebtv. 68/A. § (2) bekezdése alkotmányellenességét megállapította, annak megsemmisítésére azonban nem kerülhetett sor, mert a sérelmezett jogszabályi rendelkezés hatályát vesztette.
Az Abtv. 43. § (1) bekezdése értelmében az alkotmányellenes jogszabályt az Alkotmánybíróság erről szóló határozatának a hivatalos közlönyben való közzététele napjától nem lehet alkalmazni, a 43. § (4) bekezdése szerint
azonban az Alkotmánybíróság a támadott jogszabály
konkrét ügyben történő alkalmazhatóságáról a 43. §
(1) bekezdésében meghatározottól eltérően rendelkezhet,
ha ezt a jogbiztonság vagy az eljárást kezdeményező különösen fontos érdeke indokolja. A bírói kezdeményezésre
olyan folyamatban lévő eljárásban került sor, amelyben a
felperes – marasztalása esetén – a jegybanki alapkamat
kétszeresének megfelelő összegű késedelmi kamatot köteles fizetni. Ezért az Alkotmánybíróság – tekintettel a jogbiztonság követelményére, valamint az indítványozó különösen fontos, méltányolható érdekére – az alkalmazási tilalom tekintetében helyt adott a bírói kezdeményezésnek,
és az Abtv. 43. § (4) bekezdése alapján rendelkezett, hogy
a támadott rendelkezés alkotmányellenesnek ítélt előírása
a Miskolci Munkaügyi Bíróság előtt folyamatban levő perben nem alkalmazható.
Minthogy az Alkotmánybíróság a fentiekben az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdése alapján a támadott rendelkezés alkotmányellenességét megállapította, – állandó gyakorlatát követve – a további okok alapján fennálló alkotmányellenesség vizsgálatát mellőzte. [Például 61/1997.
(XI. 19.) AB határozat, ABH 1997, 361, 364.; 16/2000.
(V. 24.) AB határozat, ABH 2000, 425, 429.; 56/2001.
(XI. 29.) AB határozat, ABH 2001, 478, 482.]
IV. 1. Az Alkotmánybíróság a Vhr. 49. § (1) és (2) bekezdésével kapcsolatosan először azt az indítványi részt vizsgálta, amely a rendelkezések megsemmisítését arra hivatkozással kérte, hogy a kamat mértékét és a kamatfizetés
esedékességét magasabb szintű jogszabályban kellett volna szabályozni, így a szabályozásnak ezen módja sérti az
Alkotmány 8. § (2) bekezdését.
Az Alkotmánybíróság a szabályozási szint kérdésével
több határozatában foglalkozott.
A 64/1991. (XII. 17.) AB határozatában kifejtette: „Valamely alapjog tartalmának meghatározása és lényeges garanciáinak megállapítása csakis törvényben történhet, törvény kell továbbá az alapjog közvetlen és jelentős korlátozásához is. Közvetett és távoli összefüggés esetében azonban elegendő a rendeleti szint is. Ha nem így lenne, mindent törvényben kellene szabályozni.” (ABH 1991, 297,
300.) Az Alkotmánybíróság a 4/1993. (II. 12.) AB határozatában – hivatkozva a 64/1991. (XII. 17.) AB határozatra – az alapvető jogok korlátozásával kapcsolatban utalt
arra, hogy az alapjog nem minden vonatkozásában törvényhozási tárgy. (ABH 1993, 48, 60.)
A kamat esedékességének meghatározása azonban nem
áll összefüggésben alapvető kötelességekkel, ezért – tartalmát tekintve – nem igényel törvényi szabályozást.
A kifejtettek alapján az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a Vhr. kifogásolt rendelkezése nem sérti az Alkotmány 8. § (2) bekezdését, ezért az annak megsemmisítésére irányuló indítványt elutasította.
2. A Vhr. a kamat esedékességét az ellátás folyósításának napjában, illetőleg az ellátás átutalását követő harmadik napjában határozza meg. E rendelkezés a Ptk. 360. §
(1) bekezdésével áll összhangban, amely kimondja, hogy a
kártérítés a károsodás bekövetkeztekor nyomban esedékes. A Ptk. 360. § (2) bekezdése értelmében a kárért felelős
személy helyzetére a késedelmes kötelezettre irányadó
szabályokat kell alkalmazni, a 301. § (1) bekezdése szerint
a késedelmi kamat – vétkességre tekintet nélkül – jár.
Ezért az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a Vhr.
nem tartalmaz a polgári jogi jogviszonyok alanyaitól eltérő szabályozást, így nem sérti az Alkotmány 70/A. §
(1) bekezdését. De nem lehet levezetni az Alkotmánynak a
tulajdoni formák egyenjogúságára és a verseny szabadságára vonatkozó 9. § (1) bekezdéséből, illetőleg a tulajdon
alkotmányos védelmét megfogalmazó 13. § (1) bekezdéséből sem azt, hogy a késedelmi kamat esedékessége mely
időponthoz kapcsolódjon. Ezért az Alkotmánybíróság
megállapította, hogy a kifogásolt szabály és az Alkotmány
fenti rendelkezései egymással alkotmányjogilag értékelhető összefüggést nem tartalmaznak.
A fentiekre tekintettel e vonatkozásban is elutasította az
indítványt.
A határozatnak a Magyar Közlönyben való közzététele
az Abtv. 41. §-án alapul.
Dr. Bihari Mihály s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
149/2009. (X. 30.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdés j) pontja, valamint a Magyar Köztársaság kitüntetéseiről szóló 1991. évi XXXI. törvény 2. §
(1) bekezdése alapján, a miniszterelnök elő ter jesz tésére
a hazai gyógyszeripar fejlesztéséért végzett munkássága, több mint három évtizedes gyógyszeripari és vezetői
pályafutása elismeréseként
Gál Péternének, az EGIS Gyógyszergyár Nyrt. vezérigazgatójának a
MAGYAR KÖZTÁRSASÁGI ÉRDEMREND
tisztikeresztje (polgári tagozat) kitüntetést adományozom.
Budapest, 2009. október 16. Sólyom László s. k.,
köztársasági elnök


text:
1181/2019. (IV. 4.) Korm. határozata Magyarország rövid és középtávú közúti infrastruktúra fejlesztéseinek végrehajtásához szükséges államháztartási intézkedésekről.
1. A  Kormány Magyarország rövid és középtávú közúti infrastruktúra fejlesztéseinek (a  továbbiakban: Útprogram)
finanszírozása érdekében
1.1. felhívja az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, hogy gondoskodjon az  Útprogram
megvalósításához szükséges európai uniós források folyamatos biztosításáról;
Felelős: innovációért és technológiáért felelős miniszter
Határidő: folyamatosan
1.2. felhívja az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, hogy évente készítsen részletes jelentést
az Útprogram időarányos megvalósulásáról;
Felelős: innovációért és technológiáért felelős miniszter
Határidő: minden év június 30-áig
1.3. felhívja a  pénzügyminisztert, valamint az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, hogy
gondoskodjanak az Útprogram hazai költségvetési forrásból megvalósítandó fejlesztéseihez – a kapcsolódó
pénzügyi illetékekkel és kincstári díjakkal együtt –
a) a 2020. évre: 320 077 000 000 forint,
b) a 2021. évre: 332 362 000 000 forint,
c) a 2022. évre: 206 434 000 000 forint,
d) a 2023. évre: 82 037 000 000 forint,
e) a 2024. évre: 40 143 000 000 forint
forrás rendelkezésre állásáról a központi költségvetés Innovációs és Technológiai Minisztérium fejezet kiemelt
közúti projektek fejlesztését finanszírozó előirányzatán;
Felelős: pénzügyminiszter
innovációért és technológiáért felelős miniszter
Határidő: az a)–e) pont vonatkozásában az éves központi költségvetés tervezése során
1.4. az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény (a  továbbiakban: Áht.) 36.  § (4c)  bekezdés a)  pontjában
biztosított jogkörében eljárva a központi költségvetés XVII. Innovációs és Technológiai Minisztérium fejezet,
Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, Közlekedési ágazati programok alcím, Kiemelt közúti projektek kiadási
előirányzata terhére vállalható kötelezettségek – a  kapcsolódó pénzügyi tranzakciós illetékkel és kincstári
díjakkal csökkentett – mértékét a 2020–2024. évekre az alábbiak szerint állapítja meg:
a) a 2020. évre vonatkozó kötelezettségvállalás felső korlátja: 318 960 637 768 forint,
b) a 2021. évre vonatkozó kötelezettségvállalás felső korlátja: 331 202 790 234 forint,
c) a 2022. évre vonatkozó kötelezettségvállalás felső korlátja: 205 714 000 997 forint,
d) a 2023. évre vonatkozó kötelezettségvállalás felső korlátja: 81 750 871 948 forint,
e) a 2024. évre vonatkozó kötelezettségvállalás felső korlátja: 40 002 989 537 forint;
1.5. az Áht. 36. § (4b) bekezdésében biztosított jogkörében eljárva jóváhagyja, hogy az innovációért és technológiáért
felelős miniszter az  e  határozatban foglaltak végrehajtása érdekében, az  1.4.  alpont szerinti éven túli korlátok
kapcsolódó pénzügyi tranzakciós illetékek és kincstári díjak összegével csökkentett mértékéig, a 2020–2024 évek
vonatkozásában összesen legfeljebb 977 631 290 484 forint összegben kötelezettségeket vállaljon;
1.6. visszavonja a  Magyarország rövid- és középtávú közútfejlesztéseinek 2022-ig történő megvalósításához
szükséges feltételek biztosításáról szóló 1505/2016. (IX. 21.) Korm. határozatot.
2. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
 3. Hatályát veszti a  Magyarország rövid- és középtávú közútfejlesztéséhez kapcsolódó infrastrukturális beruházások
összehangolásáról és azok 2022-ig történő megvalósításáról szóló 1371/2016. (VII. 15.) Korm. határozat.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
199/2010. (VII. 6.) KE határozata rendkívüli és meghatalmazott nagykövet kinevezéséről.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdés c) pontjában foglalt jogkörömben, a külügyminiszter előterjesztésére hozzájárulok Tamara
Guttman rendkívüli és meghatalmazott nagykövetnek Kanada magyarországi rendkívüli és meghatalmazott nagykövetévé történő
kinevezéséhez budapesti székhellyel.
Budapest, 2010. június 18. Sólyom László s. k.,
köztársasági elnök


text:
294/2018. (VII. 2.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Koós Szabolcsot
a 2018. július 1. napjától 2021. június 30. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2018. június 20. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
4/2019. (X. 17.) MK rendelete a Kőrösi Csoma Sándor díjak adományozásának rendjéről.
Magyarország címerének és zászlajának használatáról, valamint állami kitüntetéseiről szóló 2011. évi CCII. törvény 24.  §
(6)  bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 94/2018. (V. 22.)
Korm. rendelet 7. § (1) bekezdés 3. és 4. pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. A Kőrösi Csoma Sándor díjakról 1. § (1) A miniszterelnök kabinetfőnöke (a továbbiakban: miniszter) a  turisztikai tevékenység irányításában, tervezésében,
szervezésében, a  nemzetközi turisztikai kapcsolatok, illetve a  társadalmi felelősségvállalás terén végzett
példamutató és kiemelkedő tevékenység elismeréseként Kőrösi Csoma Sándor Nagydíj (a továbbiakban: Nagydíj)
megnevezésű szakmai díjat adományozhat.
(2) A  miniszter turisztikai tevékenység irányításában, tervezésében, szervezésében, a  nemzetközi turisztikai
kapcsolatok terén az  életútját meghatározó ideig végzett kiemelkedő teljesítmény elismeréseként Kőrösi Csoma
Sándor Életműdíjat (a továbbiakban: Életműdíj) adományozhat annak a  személynek, aki az  adományozás évében
a 60. életévét betöltötte, és legalább 20 éve szolgálja tevékenyen a turizmus ágazatot.
(3) A  miniszter Kőrösi Csoma Sándor Talentum-díjat (a továbbiakban: Talentum-díj) adományozhat az  elismerés
adományozását megelőző egy évben a  turizmus fejlődésében meghatározó jelentőségű kreatív ötlet,
innovatív fejlesztés vagy találmány létrehozásában közreműködő, az  adományozás évében 30 év alatti személy
teljesítményének elismeréseként.
(4) E  rendelet alkalmazásában posztumusz díjnak minősül, ha az  (1)–(3)  bekezdés szerinti elismerésre vonatkozó
javaslat a javaslattétel időpontját megelőzően elhunyt személyre vonatkozik.
2. Az elismerések adományozásának rendje 2. § (1) Az  1.  § szerinti elismerések (a továbbiakban: Elismerés) adományozását a  turisztikai térségek fejlesztésével
kapcsolatos állami feladatok koordinációjáért felelős miniszteri biztos, a Magyar Turisztikai Ügynökség Zártkörűen
Működő Részvénytársaság (a továbbiakban: MTÜ) vezérigazgatója, valamint a turisztikai és vendéglátóipari szakmai
szervezetek kezdeményezhetik.
(2) Az  Elismerés adományozására vonatkozó javaslatot a  miniszternek címezve – az  1.  mellékletben foglalt tartalmi
követelmények szerint – kell benyújtani a  miniszter által vezetett minisztérium (a továbbiakban: minisztérium)
közigazgatási államtitkárának.
(3) A  beérkezett javaslatokat a  Kitüntetési Bizottság a  javaslatokban foglalt és az  egyéb nyilvánosan elérhető,
a  jelölt szakmai teljesítményére vonatkozó adatok összesítésével rangsorolja. A  miniszter a  Kitüntetési Bizottság
javaslatainak figyelembevételével dönt az Elismerések adományozásáról.
(4) A Kitüntetési Bizottság elnöke és tagjai a miniszter által felkért személyek.
 (5) A Kitüntetési Bizottság működését az általa meghatározott ügyrend szabályozza.
3. § (1) Az  Elismerés adományozásához szükséges az  elismerésre javasolt természetes személy 2.  mellékletben foglalt
előzetes hozzájárulása az  1.  mellékletben meghatározott személyes adatainak a  4.  § (5)  bekezdése szerinti
kezeléséhez, valamint az Elismeréssel összefüggő, 4. § (6) bekezdése szerinti személyes adatai közzétételéhez.
(2) Nem adományozható Elismerés annak,
a) akit bűncselekmény elkövetése miatt jogerősen elítéltek, és az Elismerésre történő felterjesztés napján még
nem mentesült a büntetett előélethez fűződő hátrányos jogkövetkezmények alól,
b) aki az Elismerésre történő felterjesztés napján jogerős fegyelmi büntetés hatálya alatt áll,
c) aki legkésőbb az Elismerésre történő felterjesztés napján az (1) bekezdés szerinti hozzájárulást nem adja meg,
vagy azt annak átadását megelőzően visszavonja. (3) Aki a (2) bekezdésben foglaltak ellenére valamely Elismerésben részesült, attól a miniszter azt – a (2) bekezdésben
foglaltakról való tudomásszerzését követően azonnal – visszavonja.
(4) Méltatlanná válik az  Elismerésre az, akit szándékos bűncselekmény miatt jogerősen szabadságvesztésre ítéltek,
jogerős bírói ítélettel a közügyektől vagy az Elismeréssel összefüggő foglalkozásától eltiltottak. A méltatlanná vált
személytől a miniszter az Elismerést visszavonja.
4. § (1) Az  Elismerés adományozására az  MTÜ által évente megrendezésre kerülő Turizmus Summit gálaesemény – vagy
annak megfelelő turisztikai gálaesemény – alkalmából kerül sor.
(2) Az Elismerést a miniszter vagy az általa megbízott személy ünnepélyes keretek között adja át.
 (3) Ha az  Elismerésben részesített személy a  javaslattétel és az  átadás közötti időben elhalálozik, akkor az  Elismerést
a törvényes örökösnek kell kiadni. A posztumusz elismerés átvételére a Kitüntetési Bizottság javaslatában megjelölt
hozzátartozó jogosult.
(4) Elismerésben ugyanaz a személy vagy szervezet egy alkalommal részesíthető. Életműdíj adományozható annak is,
aki korábban Nagydíjban vagy Talentum-díjban részesült.
(5) Az  Elismerések adományozásáról és visszavonásáról a  minisztérium nyilvántartást vezet, amely tartalmazza
az  Elismerésben részesített 1.  melléklet szerinti adatait, az  Elismerés adományozásának időpontját, valamint
esetleges visszavonásának tényét és időpontját.
(6) A  Magyar Közlöny mellékleteként megjelenő Hivatalos Értesítőben és a  minisztérium honlapján közzé kell tenni
az  Elismerés adományozásának tényét, az  Elismerésben részesített nevét, beosztását és érdemeit, továbbá
az esetleges visszavonás tényét és időpontját.
5. § (1) Évente legfeljebb
a) hat Nagydíj,
b) egy Életműdíj,
c) egy Talentum-díj
adományozható.
(2) Életműdíj adományozható annak is, aki korábban Nagydíj vagy Talentum-díj elismerésben részesült.
 (3) Az Elismerésekhez adományozó okirat jár.
3. Záró rendelkezések 6. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
7. § E rendelet szerinti Elismerés adományozhatóak annak is, aki e rendelet hatálybalépését megelőzően már részesült
Pro Turismo-díj elismerésben.
8. § E rendeletet a  hatálybalépését megelőzően tett és a  rendelet hatálybalépéséig el nem bírált Pro Turismo-díj
adományozásának rendjéről szóló 1/2018. (X. 11.) MK rendelet szerinti elismerésre tett javaslatokra is alkalmazni
kell, azzal, hogy a  Pro Turismo-díjra tett javaslatot Elismerésre vonatkozó javaslatnak kell tekinteni azzal, hogy
a Kitüntetési Bizottság állapítja meg azt, hogy mely 1. § szerinti díj adományozható a javasolt személynek.
9. § Hatályát veszti a Pro Turismo-díj adományozásának rendjéről szóló 1/2018. (X. 11.) MK rendelet.
Rogán Antal s. k.,
 a miniszterelnök kabinetfőnöke


text:
82/2018. (II. 20.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Rácz Gyöngyvér
Gabriellát a 2018. február 15. napjától 2021. február 14. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2018. február 5. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1467/2014. (VIII. 15.) Korm. határozata a TÁMOP-6.1.2.A-14/1-2014-0001 azonosító számú („Komplex intézményi mozgásprogramok és kapcsolódó egészségfejlesztési alprogramok megvalósítása az általános iskolákban, valamint szabadidős közösségi mozgásprogramok és kapcsolódó egészségfejlesztési alprogramok megvalósítása az iskolán kívüli szereplők bevonásával” című) projektjavaslat támogatásának jóváhagyásáról és akciótervi nevesítéséről.
A Kormány
 1. jóváhagyja az  1.  melléklet szerint a  TÁMOP-6.1.2.A-14/1-2014-0001 azonosító számú, „Komplex intézményi
mozgásprogramok és kapcsolódó egészségfejlesztési alprogramok megvalósítása az általános iskolákban, valamint
szabadidős közösségi mozgásprogramok és kapcsolódó egészségfejlesztési alprogramok megvalósítása az  iskolán
kívüli szereplők bevonásával” című, egymilliárd forintot meghaladó támogatási igényű projektjavaslatot,
2. elfogadja az  1.  melléklet szerint az  1.  pontban meghatározott projektjavaslat kiemelt projektként történő
nevesítését,
3. hozzájárul az 1. pontban meghatározott projektjavaslat támogatási szerződésének megkötéséhez.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: a támogathatósági feltételek teljesítését követően azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1866/2016. (XII. 28.) Korm. határozata a gazdaságfejlesztési beruházásokhoz kapcsolódó közutak felújításának előkészítéséről.
A Kormány támogatja a gazdaságfejlesztési beruházásokhoz kapcsolódó közúti felújítások előkészítését, így ennek érdekében
 1. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert és a  közlekedési infrastrukturális fejlesztésekért felelős kormánybiztost,
hogy a Magyar Közút Nonprofit Zártkörűen Működő Részvénytársaság útján gondoskodjon az 1. melléklet szerinti
beruházások előkészítéséről;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
 közlekedési infrastrukturális fejlesztésekért felelős kormánybiztos
Határidő: a projektek ütemezése szerint
2. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert és a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy az  1.  mellékletben meghatározott
beruházások előkészítése érdekében a  2017–2018. közötti évekre vonatkozóan gondoskodjanak a  központi
költségvetés XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, Közlekedési ágazati
programok alcím, Közúthálózat felújítása jogcímcsoport javára a  pénzügyi tranzakciós illetékkel és a  kapcsolódó
kincstári díjakkal együtt 192,1 millió forint forrás biztosításáról, az alábbi éves ütemezésben:
a) 2017-ben 33,1 millió forint
b) 2018-ban 159,0 millió forint;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: az a) alpont tekintetében a 2017. évi központi költségvetés végrehajtása során
 a b) alpont tekintetében a központi költségvetés tervezése során
3. az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 36.  § (4a)  bekezdése és (4b)  bekezdés a)  pontjában biztosított
jogkörében eljárva jóváhagyja, hogy a  nemzeti fejlesztési miniszter a  2017–2018. évek vonatkozásában
az előirányzat terhére, a megvalósítás érdekében a 2. pontban megjelölt összeg pénzügyi tranzakciós illetékkel és
a  kapcsolódó kincstári díjakkal csökkentett összegének mértékéig, összesen legfeljebb bruttó 191,4 millió forint
összegben kötelezettséget vállaljon.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
14/2004. (III. 24.) OGY határozata a Magyar Honvédség hosszú távú fejlesztésének irányairól.
Az Országgyűlés a Magyar Honvédség hosszú távú fejlesztésének irányairól az alábbi határozatot hozza:
1. Az Országgyűlés szükségesnek tartja a Magyar Honvédség fejlesztésének folytatását, összhangban a Magyar
Köztársaság biztonságpolitikai helyzetével, az ország teherbíró képességével, a NATO- és EU-tagságból fakadó
követelményekkel, továbbá Magyarország nemzetközi szerepvállalásával.
Az Országgyűlés a határozatot a 2004. március 22-i ülésnapján
fogadta el.
2. Az Országgyűlés egyetért azzal, hogy az ország biztonságát az Észak-atlanti Szerződés Szervezetének tagjaként, valamint az Európai Unió kül- és biztonságpolitikájának keretében kell értelmezni.
3. A Magyar Honvédség fejlesztésének folyamán a fő
hangsúlyt a nemzeti és nemzetközi keretek közötti alkalmazás követelményeinek egyaránt megfelelő katonai képességek kialakítására kell helyezni. A fejlesztés keretében végrehajtandó képességfejlesztés, modernizáció és erőkoncentráció komplex eredményeként: egy önkéntes, professzionális,
sokoldalúan, rugalmasan és hatékonyan alkalmazható; nemzetközi (NATO, EU, ENSZ, EBESZ) együttműködésre képes, korszerű eszközökkel felszerelt; kiképzett, feltöltött és
bevethető szervezetekkel rendelkező; finanszírozható haderő
jöjjön létre. Előre nem látható minősített helyzet kialakulásának esetére fenn kell tartani az általános hadkötelezettség
visszaállításának lehetőségét.
4. A Magyar Honvédségnek különösen az alábbi feladatok végrehajtására kell felkészülnie:
a) a Magyar Köztársaság szuverenitásának és területi
integritásának védelmére, reális visszatartó erő megjelenítésére a NATO kötelékében;
b) az Észak-atlanti Szerződés alapján végrehajtott műveletekre, beleértve a más tagország megsegítését is;
c) a Magyar Köztársaság területére érkező szövetségi
erők részére nyújtandó Befogadó Nemzeti Támogatás katonai feladatainak végrehajtására;
d) a nemzetközi válságkezelő és békeműveletekben való részvételre megfigyelők, békefenntartó és békekikényszerítő alegységek küldésével, valamint egyéb nemzetközi
műveletekre;
e) a terrorizmus elleni harc katonai feladatainak végrehajtására;
f) a nemzetközi béke és biztonság fenntartásához való
hozzájárulás keretében a két- és többoldalú nemzetközi
kapcsolatokból eredő kötelezettségek teljesítésére; a nemzetközi szerződések által meghatározott fegyverzet-ellenőrzési feladatokban és humanitárius segítségnyújtási akciókban való részvételre.
5. Az átalakított haderő legyen képes:
a) a hazai területen végrehajtásra kerülő feladatok során:
az ország fegyveres védelmére a szövetséges erőkkel együttműködve, valamennyi katonai képességével, teljes állományával; a határ biztosítására; a légtér folyamatos ellenőrzésére; a Befogadó Nemzeti Támogatás katonai feladatainak
végzésére; a hazai igazgatási szervek támogatására; a tűzszerész és kutató-mentő feladatok ellátására, továbbá közreműködésre a katasztrófavédelmi feladatok ellátásában;
b) az ország területén kívül: az Észak-atlanti Szerződés
5. Cikke szerinti műveletekre legfeljebb dandár erővel; békeműveletekben való részvételre két zászlóaljnyi erővel; a műveletek során a kijelölt erőkkel a csapatok légitámogatására;
a különböző műveletek speciális képességű (hídépítő, víztisztító, katonai rendész feladatokat ellátó, különleges műveleti,
polgári-katonai együttműködési, egészségügyi, vegyivédelmi)
alegységekkel történő támogatására. Az e pontban felsorolt
műveletekben való részvételt az egyidejűségi korlátozások
figyelembevételével kell tervezni.
6. A Magyar Honvédség a jövőben szárazföldi haderőből, légierőből, logisztikai és támogató szervezetekből, a
Honvédelmi Minisztériumból, a minisztériumnak közvetlenül alárendelt, valamint a honvédelmi miniszter közvetlen irányítása és felügyelete alatt álló szervezetekből álljon:
a) a Magyar Honvédség meghatározó ereje továbbra is
a szárazföldi haderőnem legyen. Szervezeti felépítése a
feladatainak legjobban megfelelő, valamint a szövetség
követelményeit kielégítő könnyű, mobil, telepíthető, nagy
mozgékonysággal és tűzerővel rendelkező, modulszerűen
felépíthető szervezetekből álljon annak érdekében, hogy
azok több, térben és időben különböző, eltérő jellegű műveletekben is felhasználhatók legyenek mind hazai, mind
nemzetközi környezetben;
b) a légierő szervezeti felépítése biztosítsa, hogy a légvédelem egész rendszere képes legyen a NATO integrált légvédelmi rendszerének részeként működve a hazai terület feletti
légtér folyamatos ellenőrzésére, repülőeszközeivel szövetségi
légi műveletek végrehajtásában való részvételre;
c) a logisztikai és támogató szervezetek legyenek képesek megfelelő logisztikai támogatást nyújtani a Magyar
Honvédség hazai területen és külföldön végrehajtott feladataihoz, valamint a hazai területre érkező szövetségi
erők Befogadó Nemzeti Támogatása katonai logisztikai
feladatainak végrehajtására.
7. A fejlesztés biztosítsa, hogy 2013. év végéig a honvédség védelmi képességei fokozatosan erősödjenek, folyamatosan javuljanak a szövetségi és más nemzetközi kötelezettségek teljesítésének feltételei.
A fejlesztés fő feladatai és követelményei:
a) a sorozáson alapuló haderő átalakításával létre kell
hozni a kor követelményeinek jobban megfelelő, a feladatok hatékonyabb végrehajtására képes önkéntes (hivatásos
és szerződéses állományú) professzionális haderőt;
b) a haderő szervezeti felépítését, vezetési rendjét, az
országvédelem és a nemzetközi szerepvállalás szempontjait kiemelten figyelembe véve kell kialakítani. A jelenlegihez képest növelni kell a magas készenlétű, speciális
képességekkel rendelkező, bevethető és telepíthető kötelékek számát, meg kell teremteni a harcoló erők alkalmazhatóságához feltétlenül szükséges harctámogató és harctámogató kiszolgáló képességeket;
c) a nemzeti, valamint a szövetségi feladatokhoz szükséges meglévő képességeket fejleszteni kell, a kihívások és
kockázatok kezeléséhez nem szükséges képességeket megtestesítő katonai szervezeteket meg kell szüntetni;
d) az önkéntes haderőre való áttéréssel egyidejűleg a
hadkiegészítés és toborzás, a készenlét fokozása, a katonai
kiképzés és képzés egész rendszerét az új követelményeknek és igényeknek megfelelően kell átalakítani;
e) az új haderőstruktúra katonai szervezetei személyi
feltöltöttségének növelése mellett a honvédelmi tárca
összlétszáma békeidőben legfeljebb 40 000 fő legyen. A
létszámcsökkentést a haderő struktúrájának a célokhoz és
a feladatokhoz illeszkedő, optimális kialakításával és elhelyezésével, ezzel együtt az infrastruktúra és a hozzá tartozó
kiszolgáló funkciók csökkentésével, a haderőnemek technikai modernizációjával, a közvetett és közvetlen támogatások racionalizálásával, a vezetés korszerűsítésének folytatásával kell tervezni. Az önkéntes haderő követelményeinek megfelelően ki kell alakítani a korszerű rendfokozati és állományarányokat;
f) új, erőforrás-központú foglalkoztatáspolitika alkalmazásával kell biztosítani a haderő részére a hivatásos és szerződéses állomány — szükséges számú és minőségű — utánpótlását. A személyi állomány biztosításával, megtartásával, az
egyén számára belátható pályamodellel, valamint a Magyar
Honvédségből történő kiválásával kapcsolatos feladatokat
humánpolitikai programban kell megtervezni. A haderőfejlesztés során kiemelt szempontként kell kezelni az állomány
élet- és munkakörülményeinek javítását;
g) a logisztikai és támogató szervezetek koncentrálásával, a szükséges támogató és kiszolgáló katonai szervezetek
megtartásával, a raktárbázisok számának csökkentésével
át kell alakítani a logisztikai támogatás rendszerét. A honvédség gazdálkodásában — a sorállomány kiváltásának következtében — a jövőben növelni kell a versenyszféra szolgáltatásainak igénybevételét és a piaci módszerek alkalmazását, így a nemzetgazdasági szféra szerepét;
h) korszerűsített infrastruktúrával kell biztosítani az átalakított haderő gazdaságos és kulturált elhelyezését, az állomány kiképzése feltételeinek optimális megteremtését, valamint az ország területére érkező szövetségi erők Befogadó
Nemzeti Támogatásának idekapcsolódó feladatait.
8. A haditechnikai fejlesztés feladatai az alábbi fontossági sorrend szerint kerüljenek megvalósításra: a NATO
Prágai Képesség Kezdeményezésben tett vállalások teljesítése; a NATO Reagáló Erőbe felajánlott alegységek felszerelése; az új típusú harcászati repülőgépek és azok korszerű fegyvereinek beszerzése; az érintett alakulatok mobil, NATO-hoz illeszkedő vezetési, információvédelemmel
ellátott híradó és informatikai rendszerrel, egyéni és kollektív védőeszközökkel történő ellátása; a közeli hatótávolságú légvédelmi rakétakomplexum vezetési rendszerének fejlesztése; új páncélozott harcjárművek és szállító
gépjárművek beszerzése; a tüzérségi eszközök cseréje; a
harci helikopterek korszerűsítése; a szállító helikopterek
korszerűsítése és beszerzése.
9. A Magyar Honvédség fejlesztése — az önkéntes haderő 2005 első félév végéig történő létrehozatala mellett —
2004—2013 között, három időszakra bontva kerüljön végrehajtásra:
a) 2006 végéig történjen meg az új szervezeti rendre, a
meghatározott létszámra és diszlokációra való teljes áttérés;
a katonai képzési rendszer átalakítása; a szövetségi és európai
uniós feladatokra 2006 végétől külföldi műveletekre tervezett, valamint az integrált légvédelmi rendszer részét képező,
feltöltésre tervezett alegységek alapfeladataikhoz szükséges
technikai eszközökkel és anyagokkal történő ellátása és ezen
mobil, telepíthető, több — harci és békeműveleti — feladatra
egyaránt alkalmas kötelékek teljes alkalmazási készenlétének elérése; a felesleges haditechnikai eszközök és anyagok
kivonása és a tárca kezelésében lévő ingatlanok számának
jelentős csökkentése; folytatódjon az állomány munka- és
életkörülményeinek további javítása;
b) 2010 végéig folytatódjon a szervezetek belső szerkezetének korszerűsítése, az új típusú harcászati repülőgépek rendszerbe állítása, a Szövetség részére felajánlott
erők új páncélozott és szállító harcjárművekkel és a szükséges anyagi eszközökkel történő ellátása. A szárazföldi
csapatok, a légierő és a logisztikai támogató csapatok kijelölt alegységei érjék el a számukra előírt készenléti és
hadrafoghatósági szintet;
c) 2013 végéig fejeződjön be a haderő állományarányainak kialakítása. A Magyar Honvédség harcképességének, kiképzettségének, technikai felszereltségének, infrastruktúrájának, illetve az állomány élet és munkakörülményeinek színvonala közelítse meg a NATO-haderők átlagszínvonalát. A szerződéses állomány átlag szolgálati
ideje érje el az öt évet.
10. Az Országgyűlés felhívja a Kormányt, hogy e határozatnak megfelelően dolgozza ki és terjessze az Országgyűlés elé az önkéntes, professzionális haderőre történő áttéréshez, valamint a haderő 2004—2013 közötti fejlesztéséhez szükséges törvényjavaslatokat, különös tekintettel az
Alkotmány módosítására, továbbá készítse el a végrehajtás
programját, terveit.
11. A kormány jelen határozat végrehajtásáról, illetve a
fejlesztés aktuális helyzetéről írásban, minden év március
végéig számoljon be az Országgyűlés Honvédelmi bizottságának.
12. Ez a határozat a közzététele napján lép hatályba.
Ezzel egyidejűleg a Magyar Honvédség hosszú távú átalakításának irányairól szóló 61/2000. (VI. 21.) OGY határozat hatályát veszti.
Dr. Szili Katalin s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
1307/2010. (XII. 23.) Korm. határozata az 1201/2010. (X. 5.) Korm. határozat végrehajtásához kapcsolódóan a 2010. központi költségvetés általános tartalékának előirányzatából történő átcsoportosításról.
1. A Kormány az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény 38. § (1) bekezdésében biztosított jogkörében
2 434 115 ezer forint melléklet szerinti átcsoportosítását rendeli el a 2010. évi központi költségvetés általános tartaléka
terhére. Felelős: nemzetgazdasági miniszter Határidő: azonnal 2. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
466/B/2007. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítványok tárgyában meghozta a következő
1. Az Alkotmánybíróság a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény 13. §-a alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványokat elutasítja.
2. Az Alkotmánybíróság a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény 9. §-a, valamint
a köztisztviselők jogállásáról szóló 1992. évi XXIII. törvény 17. § (2) bekezdés f) pontja alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítvány tekintetében az eljárást megszünteti.
3. Az Alkotmánybíróság a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény 83/B. §-a alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványok tekintetében az eljárást megszünteti.
4. Az Alkotmánybíróság a törvényi feltételeknek meg
nem felelő indítványt visszautasítja.
I. Az Alkotmánybírósághoz több indítvány érkezett a
társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi
LXXXI. törvény (a továbbiakban: Tny.) egyes rendelkezései alkotmányellenességének megállapítására és azok
megsemmisítésére vonatkozóan. Az Alkotmánybíróság az
indítványokat – az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított és
egységes szerkezetbe foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat
(a továbbiakban: Ügyrend; ABK 2009. január, 3.) 28. §
(1) bekezdése alapján – egyesítette, és egy eljárásban bírálta el.
Egyik indítványozó a Tny. – 2008. január 1-jétől hatályos – 9. §-ának azon rendelkezését sérelmezi, amely szerint előrehozott öregségi nyugdíjra az jogosult, aki – a
megfelelő életkort elérve – legalább 38 év szolgálati időt
szerzett, és a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. törvény szerinti biztosítási
jogviszonyban nem áll. Alkotmányellenesnek tartja továbbá a Tny. 13. §-ának azon rendelkezését is, amely szerint a
nyugdíj alapját a nettó jövedelem szerint számolják, s a
személyi jövedelemadón túl levonásra kerül a bruttó bér-
ből az egészségbiztosítási járulék, a nyugdíjjárulék, a magánnyugdíj-pénztári tagdíj, valamint a munkavállalói járulék is, holott mindezek után a dolgozó a nyugdíjjárulékot
megfizette. Ugyanígy alkotmányellenesnek tartja az indítványozó a Tny. 83/B. §-át, amely szerint „aki az előrehozott nyugdíja mellet a társadalombiztosítási törvény alapján biztosított és keresete meghaladja a minimálbért, illetve annak 12-szeresét (éves keretösszeg), nyugdíját mindaddig szüneteltetni kell, amíg ez az állapot fennáll”.
A Tny. 9. §-ával összefüggésben sérelmezi a köztisztviselők jogállásáról szóló 1992. évi XXIII. törvény (a továbbiakban: Ktv.) 17. § (2) bekezdésének f) pontját. Álláspontja
szerint a két sérelmezett rendelkezés együttesen azt eredményezi, hogy 2008. január 1-je után az a köztisztviselő,
akinek jogviszonya a korkedvezményes nyugdíj miatt szűnik meg, vagy csak a felmentési időre járó átlagkeresetére,
vagy csak a nyugdíjára válik jogosulttá. Saját példáján keresztül a kellő felkészülési idő hiányára hivatkozva ezzel
összefüggésben az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében írott
jogállamiság sérelmét állítja. Ezen túlmenően a támadott
rendelkezések alkotmányellenességét illetően hivatkozik
még a gazdasági verseny szabadságának [Alkotmány 9. §
(2) bekezdés], a hátrányos megkülönbözetés tilalmának
[Alkotmány 70/A. § (1) bekezdés], az egyenlő munkáért
egyenlő bérhez való jog [Alkotmány 70/B. § (2) bekezdés], valamint a szociális biztonsághoz való jog [Alkotmány 70/E. § (1) bekezdés] sérelmére is.
További indítványozó a Tny. 13. § (1) bekezdésének
azon – 2008. január 1-jétől hatályos – rendelkezését sérelmezi, amely szerint a nyugdíjak összegét úgy kell meghatározni, hogy a nyugdíj alapjául szolgáló átlagkeresetet
csökkenteni kell a levont egészség- és nyugdíjbiztosítási
járulék, a magán-nyugdíjpénztári tagdíj, valamint a munkavállalói járulék összegével. Az indítványozó álláspontja
szerint ez hátrányos megkülönböztetést eredményez, mivel a sérelmezett rendelkezés hatálybalépése előtt nyugdíjba vonulók nyugdíja magasabb, mint a 2008. január 1-je
után nyugdíjassá válóké, mivel ezek átlagkeresetét magasabb levonás terheli. Az indítványozó szerint a sérelmezett
rendelkezés születési idő szerinti hátrányos megkülönböztetést tartalmaz, illetőleg sérti a szociális biztonsághoz
való jogot.
Más indítványozó a Tny. 83/B. § (1) bekezdése alkotmányellenességét állítva előadja, hogy a támadott rendelkezés a munkavégzést illetően hátrányos megkülönböztetést alkalmaz a nyugdíjasként és nem nyugdíjasként dolgozók között azzal, hogy a nyugdíj mellett munkát végzők
azonos munka mellett csak a minimálbérnek megfelelő
összeget kaphatják meg, ha nem szüneteltetik a jogszerűen
megszerzett nyugellátást. Aggályosnak tartja továbbá azt
is, hogy a nyugellátás szünetelésének időtartama alatt az
érintettek nyugdíjasnak minősülnek, így olyan juttatásoktól esnek el, amelyek a nem nyugdíjas dolgozókat megilletik. Az indítványozó álláspontja szerint a támadott rendelkezés a jogszabály hatálybalépése előtt létrejött jogviszo
nyokat is érint, ezért az sérti a jogállamiság elvét is. Különösen sérelmesnek tartja az indítványozó a Tny. 83/B. §
(5) bekezdését, amely szerint a kötelező szüneteltetéssel
összefüggő rendelkezéseket a fegyveres szervek hivatásos
állományú tagjainak szolgálati nyugdíjára is alkalmazni
kell, a rájuk vonatkozó – külön törvény szerinti – eltérő
nyugdíj korhatárra vonatkozó szabályokra figyelemmel.
Az indítványozó kiemeli, hogy a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjai azért mehetnek kedvezőbb feltételek
mellet nyugdíjba, mert a szolgálat ellátása különös megterhelést jelent életükre és egészségükre. Ezért álláspontja
szerint a sérelmezett jogszabályhely leginkább őket hozza
méltánytalan helyzetbe, mivel a kettős jogviszonyt csak
bizonyos összeghatári korlátok figyelembevételével teszi
lehetővé. A támadott rendelkezés alkotmányellenességét
illetően az indítványozó az Alkotmány 2. § (1) bekezdésének, 70/A. §-ának és 70/B. §-ának sérelmére hivatkozik.
Következő indítványozó a Tny. 9., 13. és 83/B. §-ainak
megsemmisítését kéri a hátrányos megkülönbözetés tilalmának, az arányos közteherviselés elvének, valamint az
alapvető jogok alkotmányos korlátozhatóságának sérelmére hivatkozva. Az indítványozó álláspontja szerint a
Tny. támadott rendelkezései születés szerinti diszkriminációt alkalmaznak, mivel a születési időpontok közötti akár
egyetlen nap különbség is a nyugdíj kiszámításánál jóval
kedvezőtlenebb helyzetbe hozza a később születetteket,
akik – bár életük folyamán ugyanazon szabályok szerint
dolgoztak, ugyanúgy fizették a járulékokat és ugyanúgy
járultak hozzá a közterhekhez – lényegesen alacsonyabb
összegű nyugdíjat fognak kapni. A nyugdíj szüneteltetésével kapcsolatban az indítványozó szintén diszkriminatívnak és az arányos közteherviselés elvébe ütközőnek tartja
azt, hogy amíg a 2007-ben nyugdíjba vonulók anélkül mehettek nyugdíjba, hogy munkahelyükön fel kellett volna
mondaniuk, addig a Tny. 83/B. §-a szerint a nyugdíjasok –
akik ugyanúgy járulékot fizettek – csak munkaviszonyuk
felmondásával igényelhetnek nyugdíjat, amelyről bizonyos mértékű további kereset esetén le kellene mondaniuk.
Végezetül további indítványozó a Tny. 22. § (1) bekezdéséből az „1988. január 1-jétől” szövegrész megsemmisítését kéri. Nézete szerint a támadott rendelkezés azáltal,
hogy 40 év átlagkeresetéből csak 20 év átlagkeresetét veszi figyelembe, sérti az Alkotmány 70/A. §-át. Nem ad lehetőséget arra, hogy akinek ez kedvezőbb lenne, az átlagszámítás alapjába bevonja az 1988 előtti időszakot. Álláspontja szerint ez a szabályozás sérti a jogállamiság és a
jogbiztonság követelményét is. Részletesen nem indokolt
kérelmet terjeszt elő az indítványozó a Tny. 22. §-ával
összefüggésben mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítása iránt, valamint – „vagylagos indítvány”-ként – a Tny. 13. § a) és b) pontjai egyes szövegrészeinek megsemmisítését is kéri. Az indítványban előterjesztett érvelése azonban a nyugdíj összegének megállapítására vonatkozó szabályokat támadva tartalmilag a járulékfizetésre vonatkozik, ezért az a támadott jogszabályhelyek vonatkozásában értelmezhetetlen.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezései:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokra
tikus jogállam.”
„8. § (2) A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra
és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja
meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem
korlátozhatja.”
„9. §. (2) A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a
vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.”
„70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve
az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más
vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni,
születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen
hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.”
„70/B. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a munkához, a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához.
(2) Az egyenlő munkáért mindenkinek, bármilyen megkülönböztetés nélkül, egyenlő bérhez van joga.
(3) Minden dolgozónak joga van olyan jövedelemhez,
amely megfelel végzett munkája mennyiségének és minőségének.
(4) Mindenkinek joga van a pihenéshez, a szabadidőhöz
és a rendszeres fizetett szabadsághoz.”
„70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak
joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség,
rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz
szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.”
2. A Tny.-nek az indítványok által támadott, 2008. január 1-jétől hatályos rendelkezései:
„9. § A 62. életév betöltését megelőzően előrehozott
öregségi nyugdíjra jogosult
a) az a nő, aki az 57. életévét betöltötte,
b) az a férfi, aki a 60. életévét betöltötte,
feltéve, hogy legalább 38 év szolgálati időt szerzett, és a
Tbj. 5. §-a (1) bekezdésének a)–b) és e)–g) pontja szerinti
biztosítással járó jogviszonyban nem áll.”
„13. § (1) A 2013. január 1-je előtti időponttól megállapításra kerülő öregségi nyugdíj összegét a 22. § alapján
meghatározott havi átlagkeresetből kell kiszámítani azzal,
hogy az 1987. december 31-ét követően és 2013. január
1-jét megelőzően elért kereseteket, jövedelmeket – ideért
ve a minimálbér összegét is – naptári évenként csökkenteni kell
a) a kifizetés időpontjában hatályos jogszabályokban
meghatározott járulékmértékek figyelembevételével számított egészségbiztosítási járulék, nyugdíjjárulék, magán-nyugdíjpénztári tagdíj, valamint munkavállalói járulék, illetve vállalkozói járulék összegével, továbbá
b) a személyi jövedelemadónak a keresetek, jövedelmek
a) pont szerinti csökkentése után fennmaradó összegre
képzett összegével.
(2) Ha a 2013. január 1-je előtti időponttól megállapításra kerülő öregségi nyugdíj összegének kiszámítása során a
22. § (5) bekezdését kell alkalmazni, az 1988. január 1-je
előtti kereseteket, jövedelmeket a nyugdíjjárulék 1988. január 1-jén érvényes mértékének alapulvételével kell csökkenteni.
(3) A havi átlagkereset megállapítása során a nyugdíjazást megelőző naptári év előtt elért keresetet, jövedelmet
az országos nettó átlagkereset egyes években történő növekedését alapul véve a nyugdíjazást megelőző naptári év
kereseti szintjéhez kell igazítani.”
„83/B. § (1) Ha a 62. életévét be nem töltött,
a) előrehozott, csökkentett összegű előrehozott öregsé
gi nyugdíjban,
b) korkedvezményes nyugdíjban,
c) bányásznyugdíjban,
d) korengedményes nyugdíjban, illetve
e) az egyes művészeti tevékenységet folytatók öregségi
nyugdíjában
részesülő személy a tárgyévben a Tbj. 5. §-a szerinti biztosítással járó jogviszonyban áll, illetőleg egyéni vagy társas
vállalkozóként kiegészítő tevékenységet folytat, és az általa fizetendő nyugdíjjárulék alapja meghaladja a tárgyév első napján érvényes kötelező legkisebb munkabér (minimálbér) havi összegének tizenkétszeresét (a továbbiakban:
éves keretösszeg), az éves keretösszeg elérését követő hónap első napjától az adott tárgyév december 31-éig, de legfeljebb a 62. életév betöltéséig a nyugdíjfolyósító szervnek
a nyugdíj folyósítását szüneteltetni kell. Ha az a)–e) pont
szerinti nyugellátásban részesülő személy által fizetendő
nyugdíjjárulék alapja az éves keretösszeget a tárgyév decemberében haladja meg, a nyugellátás szüneteltetésére
nem kerül sor, de a tárgyév december havi nyugellátást – a
84. § alkalmazásával – vissza kell fizetni.
(2) A nyugdíjfolyósító szerv a nyugdíj folyósításának
szüneteltetéséről az állami adóhatóság által közölt éves keretösszegre vonatkozó összesített adatok alapján határozatban intézkedik. Az ellátás újbóli folyósításáról is határozatban kell intézkedni.
(3) A nyugdíjfolyósító szerv a (2) bekezdésben említett
szüneteltetésre vonatkozó döntésével egyidejűleg határozatban intézkedik a jogalap nélkül felvett nyugellátás
visszafizettetéséről.
(4) A nyugellátás szüneteltetésének időtartama alatt az
érintett nyugdíjasnak minősül. Az ellátás újbóli folyósítása során a 83/A. § (3) bekezdésében foglaltakat megfelelően alkalmazni kell.
(5) Az (1)–(4) bekezdésben foglalt, kötelező szüneteltetéssel összefüggő rendelkezéseket a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati nyugdíjára is alkalmazni kell, a rájuk vonatkozó – külön törvény szerinti – eltérő nyugdíjkorhatárra vonatkozó szabályokra figyelemmel.”
3. A Tny. indítványok által támadott, az elbíráláskor hatályos rendelkezései:
A 9. §-t a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló
1997. évi LXXXI. törvény módosításáról szóló 2009.
XL. törvény 10. § (1) bekezdésének ab) pontja 2010. január 1. napjával hatályon kívül helyezte.
„13. § (1) A 2013. január 1-je előtti időponttól megállapításra kerülő öregségi nyugdíj összegét a 22. § alapján
meghatározott havi átlagkeresetből kell kiszámítani azzal,
hogy az 1987. december 31-ét követően és 2013. január
1-jét megelőzően elért kereseteket, jövedelmeket – ideértve a minimálbér összegét is – naptári évenként csökkenteni kell
a) a kifizetés időpontjában hatályos jogszabályokban
meghatározott járulékmértékek figyelembevételével számított természetbeni és pénzbeli egészségbiztosítási járulék, nyugdíjjárulék, magán-nyugdíjpénztári tagdíj, munkavállalói járulék, vállalkozói járulék, valamint 2010. január 1-jétől egészségbiztosítási- és munkaerő-piaci járulék összegével, továbbá
b) a személyi jövedelemadónak
ba) – 2010. január 1-jét megelőzően elért keresetek, jö
vedelmek esetén – a keresetek, jövedelmek a) pont szerinti
csökkentése után fennmaradó összegre képzett összegével,
bb) – 2009. december 31-ét követően elért keresetek, jövedelmek esetén – a keresetek, jövedelmek a) pont szerint
csökkentett összege és az ezen összegre számított – a személyi jövedelemadó szabályai szerinti – adóalap-kiegészítés együttes összegére képzett összegével.
(2) Ha a 2013. január 1-je előtti időponttól megállapításra kerülő öregségi nyugdíj összegének kiszámítása során a
22. § (5) bekezdését kell alkalmazni, az 1988. január 1-je
előtti kereseteket, jövedelmeket a nyugdíjjárulék 1988. január 1-jén érvényes mértékének alapulvételével kell csökkenteni.
(3) A havi átlagkereset megállapítása során a nyugdíjazást megelőző naptári év előtt elért keresetet, jövedelmet
az országos nettó átlagkereset egyes években történő növekedését alapul véve a nyugdíjazást megelőző naptári év
kereseti szintjéhez kell igazítani.
(4) Az (1) bekezdés a) pontjában foglaltaktól eltérően
1991. évben munkavállalói járulék címén 0,2 százalékos,
2006. évben egészségbiztosítási járulék címén 4,6 százalékos, munkavállalói járulék címén 1,1 százalékos mértéket
kell alkalmazni.”
„83/B. § (1) Ha az öregségi nyugdíjkorhatárt be nem töltött,
a) előrehozott, csökkentett összegű előrehozott öregségi nyugdíjban, b) korkedvezményes nyugdíjban,
c) bányásznyugdíjban,
d) korengedményes nyugdíjban,
e) az egyes művészeti tevékenységet folytatók öregségi
nyugdíjában,
f) az országgyűlési képviselők tiszteletdíjáról, költség térítéséről és kedvezményeiről szóló törvény alapján járó
öregségi nyugdíjban vagy
g) a polgármesteri tisztség ellátásának egyes kérdéseiről
és az önkormányzati képviselők tiszteletdíjáról szóló törvény alapján járó öregségi nyugdíjban
részesülő személy a tárgyévben a Tbj. 5. §-a szerinti biztosítással járó jogviszonyban áll, illetőleg egyéni vagy társas
vállalkozóként kiegészítő tevékenységet folytat, és az általa fizetendő nyugdíjjárulék alapja meghaladja a tárgyév első napján érvényes kötelező legkisebb munkabér havi
összegének tizennyolcszorosát (a továbbiakban: éves keretösszeg), az éves keretösszeg elérését követő hónap első
napjától az adott tárgyév december 31-éig, de legfeljebb az
öregségi nyugdíjkorhatár betöltéséig a nyugdíjfolyósító
szervnek a nyugdíj folyósítását szüneteltetnie kell. Ha az
a)–g) pont szerinti nyugellátásban részesülő személy által
fizetendő nyugdíjjárulék alapja az éves keretösszeget a
tárgyév decemberében haladja meg, a nyugellátás szüneteltetésére nem kerül sor, de a tárgyév december havi
nyugellátást – a 84. § alkalmazásával – vissza kell fizetni.
Nem kell szüneteltetni olyan személy nyugellátásának folyósítását, aki 2007. december 31-én az a)–g) pont szerinti
nyugellátásban részesült.
(2) A nyugdíjfolyósító szerv a nyugdíj folyósításának
szüneteltetéséről, újbóli folyósításáról, valamint a jogalap
nélkül felvett nyugellátás visszafizettetéséről – a nyugellátásban részesülő személynek a 97. § (5) bekezdése szerint
tett bejelentése, illetve az állami adóhatóság által közölt
éves keretösszegre vonatkozó összesített adatok alapján –
hivatalból dönt.
(3) Az e §-ban foglalt rendelkezések nem alkalmazhatók arra a személyre, aki a nyugdíjának folyósítását a
83/A. § alapján teljes naptári évre szünetelteti.
(4) A nyugellátás szüneteltetésének időtartama alatt az
érintett nyugdíjasnak minősül. Az ellátás újbóli folyósítása során a 83/A. § (3) bekezdésében foglaltakat megfelelően alkalmazni kell.
(5) Az (1)–(4) bekezdésben foglalt rendelkezéseket a
szolgálati nyugdíjra azzal az eltéréssel kell alkalmazni,
hogy a szolgálati nyugdíj folyósításának kötelező szüneteltetésére a hivatásos szolgálat külön törvény szerinti felső korhatárának betöltését követően nem kerülhet sor.”
III. Az indítványok nem megalapozottak, illetve érdemi elbírálásra alkalmatlanok.
1. Az indítványok benyújtását követően a Tny. támadott
rendelkezéseit a jogalkotó több ízben is módosította. Az
indítvány benyújtása óta megváltozott jogszabályokra vonatkozó állandóan követett alkotmánybírósági gyakorlat
szerint az alkotmányossági vizsgálatot az Alkotmánybíróság a régi helyébe lépő új szabályozás tekintetében akkor
folytatja le, ha az tartalmilag a korábbival alkotmányjogi
szempontból azonos és ezáltal azonos a vizsgálandó alkotmányossági probléma [137/B/1991. AB határozat, ABH
1992, 456, 457.; 163/B/1991. AB határozat, ABH 1993,
544, 545.; 1314/B/1997. AB végzés, ABH 2000, 1049.;
1425/B/1997. AB határozat, ABH 1998, 844, 845.;
14/1999. (VI. 3.) AB határozat, ABH 1999, 396, 399.].
A módosítások többsége az indítványok által felvetett alkotmányossági kérdést alapvetően nem befolyásolta, azért
az Alkotmánybíróság – állandó gyakorlatának megfelelően – az alkotmányossági vizsgálatot a Tny.-nak az indítványok elbírálásakori rendelkezései vonatkozásában végezte el.
2. A Tny. 13. §-ának alkotmányellenességét illetően az
indítványozók a hátrányos megkülönböztetés tilalmának
sérelmére hivatkoznak. Álláspontjuk szerint az a körülmény, hogy a Tny. 2008. január 1-jén hatályba lépett szabálya a nyugdíj kiszámítását illetően a korábbinál több elemet (járulékot) rendel figyelembe venni az átlagkeresetet
csökkentő tényezőként, és ezáltal alacsonyabb összegű
nyugdíj megállapítására ad lehetőséget, hátrányos megkülönböztetést eredményez a hatálybalépés időpontja előtt,
illetve az azt követően nyugdíjba vonulók között, illetve
ugyanígy a születési időpontoktól függő hátrányos megkülönböztetést eredményez.
Az Alkotmánybíróság 1193/B/2004. AB számú határozatában (ABH 2007, 1813.) már vizsgálta a Tny. 13. §
(1) bekezdését. Ezen határozat azonban a támadott jogszabályhelynek a jelen ügyben támadott módosításokat megelőzően hatályban volt szövegét vizsgálta azon – alkotmányellenességet állító – indítványozói érvelés alapján,
hogy a támadott szabályozás az öregségi nyugdíj összegének meghatározásakor a járulékfizetés teljes időtartama
helyett csak az 1988. január 1-jétől kezdődő időszakot rendeli figyelembe venni. Mindezek alapján a res iudicata jelen ügyben nem állapítható meg, ezért a Tny. hatályos
13. §-ának tekintetében az Alkotmánybíróság az indítványok alapján az alkotmányossági vizsgálatot elvégezte.
Az Alkotmány 70/A. §-a rögzíti, hogy a Magyar Köztársaság területén az emberi, illetve az állampolgári jogok,
bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem,
nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy
társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül minden személyt megilletnek. Az Alkotmánybíróság az Alkotmány 70/A. §-a értelmezése során számos határozatában megállapította,
hogy a diszkrimináció alkotmányos tilalma elsősorban az
alkotmányos alapjogok tekintetében tett megkülönböztetésekre terjed ki. Abban az esetben, ha a megkülönböztetés
nem emberi jog vagy alapvető jog tekintetében történt, az
eltérő szabályozás alkotmányellenessége csak akkor állapítható meg, ha az az emberi méltósághoz való jogot sérti.
Az Alkotmánybíróság eddigi gyakorlata során ez utóbbi
körben akkor ítélte alkotmányellenesnek a jogalanyok közötti megkülönböztetést, ha a jogalkotó önkényesen,
ésszerű indok nélkül tett különbséget az azonos szabályozási kör alá vont jogalanyok között. [9/1990. (IV. 25.) AB
határozat, ABH 1990, 46, 47–48.; 21/1990. (X. 4.) AB határozat, ABH 1990, 73, 77–78.; 61/1992. (XI. 20.) AB határozat, ABH 1992, 280, 281–282.; 776/B/1998. AB határozat, ABH 2001, 1007, 1008.; 1026/B/1999. AB határozat, ABH 2003, 1145, 1153.]
Az Alkotmánybíróság kimondta azt is, hogy a megkülönböztetés tilalma nem jelenti azt, hogy az állam részéről
minden megkülönböztetés tilos lenne. A hátrányos megkülönböztetés tilalma kifejezetten arra vonatkozik, hogy a
jognak mindenkit egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, az egyéni szempontok azonos
mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és a
kedvezmények elosztása szempontjait meghatározni.
[9/1990. (IV. 25.) AB határozat, ABH 1990, 46, 48.]
Így sem a jogegyenlőség alkotmányos követelményéből, sem a diszkrimináció tilalmából nem következik,
hogy az állam jogon kívüli (pl. célszerűségi, gazdaságossági, jogtechnikai) szempontok szerint – a különböző élethelyzetekben lévőkre tekintettel – a jogok és kötelezettségek jogalkotási úton való megállapítása során a jogalanyok között ne különböztethetne, ha ezzel az alkotmányos
követelményeket nem sérti. Az Alkotmány 70/A. §-a tehát
nem mindenfajta különbségtételt tilt, hiszen az ilyenfajta
tilalom összeegyeztethetetlen lenne a jog rendeltetésével.
[61/1992. (XI. 20.) AB határozat, ABH 1992, 280–282.]
Az azonban alkotmányellenességhez vezetne, ha a jogalkotó – alkotmányos indok nélkül, önkényesen – az adott
szabályozási koncepción belül valamely csoportra nézve
eltérő szabályozást alkotna. [21/1990. (X. 4.) AB határozat, ABH 1990, 73, 78.] A diszkrimináció vizsgálatánál tehát az első eldöntendő kérdés, hogy az adott szabályozás
tekintetében állított megkülönböztetés egymással összehasonlítható alanyi körre vonatkozik-e [49/1991. (IX. 27.)
AB határozat, ABH 1991, 246, 249.; 432/B/1995. AB határozata, ABH 1995, 789, 792.].
Ebben az összefüggésben az egymással összehasonlítható helyzetben lévő, tehát homogén csoportot nem pusztán a „nyugdíjasok” jelentik, hanem a nyugdíjasok azon
csoportjai, akik nyugdíját a jogszabálymódosítás előtt, illetve azt követően állapították meg. Ezen csoportokon belül pedig a támadott jogszabályhely megkülönböztetést
nem tartalmaz.
A jogszabályok módosítása egyébiránt az érintett jogalanyok tekintetében mindenképpen valamiféle változást
eredményez, és ez a változás az időbeli hatály függvényében a jogalanyok egy csoportjában – a korábbi szabályozáshoz képest – hátrányos változást is jelenthet. Ezzel
összefüggésben azonban az Alkotmánybíróság egy koráb-
bi határozatában megállapította, hogy „[ö]nmagában az a
tény, hogy a jogszabálymódosítást vagy újraszabályozást
megelőzően kedvezőbb rendelkezések voltak hatályban,
mint a módosítást vagy az újraszabályozást követően (…)
nem hozható összefüggésbe az Alkotmány diszkrimináció
tilalmára vonatkozó rendelkezésével. Az Alkotmány
70/A. §-nak nem lehet olyan értelmet tulajdonítani, hogy
az megtiltja a jogalkotó számára a jogok és kötelezettségek
jogszabálymódosítás vagy újraszabályozás útján történő
megváltoztatását.” [5/1998. (III. 1.) AB határozat, ABH
1998, 82, 88.]
Mindezek alapján az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a Tny. 13. §-a nem tartalmaz az Alkotmány
70/A. §-ába ütköző rendelkezést, ezért az erre irányuló indítványokat elutasította.
3. Az Alkotmánybíróság eljárása során megállapította,
hogy a Tny. 9. §-át a társadalombiztosítási nyugellátásról
szóló 1997. évi LXXXI. törvény módosításáról szóló
2009. évi XL. törvény 10. § (1) bekezdésének ab) pontja
2010. január 1. napjával hatályon kívül helyezte. Az
Alkotmánybíróság következetesen érvényesített gyakorlata, hogy a módosított vagy hatályon kívül helyezett jogszabály alkotmányellenességét az Alkotmánybíróságról szóló
1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.)
38. §-ában foglalt bírói kezdeményezés és a 48. §-a szerinti
alkotmányjogi panasz esetében [10/1992. (II. 25.) AB határozat, ABH 1992, 72, 76.], valamint akkor vizsgálja, ha a
hatályát vesztő jogszabály helyébe lépő jogszabály azonos
rendelkezési környezetben ugyancsak tartalmazza a sérelmezett rendelkezést (137/B/1991. AB határozat, ABH
1992, 456, 457.). Az Alkotmánybíróság ezért a Tny. 9. §-a
vonatkozásában tárgytalanná vált indítványi részek tekintetében az eljárását az Ügyrend 31. § a) pontjára figyelemmel megszüntette.
Egyik indítványozó a Ktv. 17. § (2) bekezdés f) pontjának alkotmányellenességét a Tny. 9. §-ával összefüggésben állítja. Tekintettel arra, hogy a Tny. 9. § alkotmányossági vizsgálata tekintetében az Alkotmánybíróság az előzőkben írottak szerint határozott, az eljárást az ezzel összefüggésben támadott rendelkezés, a Ktv. 17. § (2) bekezdés
f) pontjára vonatkozóan ugyanazon indokok alapján
szüntette meg.
4. Az indítványok szinte mindegyike vitatta a Tny.
83/B. §-ának alkotmányosságát. Jelen eljárása során az Alkotmánybíróság megállapította, a Tny. támadott rendelkezésének alkotmányossági vizsgálatát a 19/B/2007. AB határozat (ABH 2008, 2603.; a továbbiakban: Abh.) már elvégezte. Az Abh. megállapította, hogy a 62. életév betöltését megelőzően, a Tny. 83/B. § (1) bekezdésében felsorolt
mindenfajta előrehozott nyugdíj tartalmát tekintve a jogalkotó által biztosított kedvezményt jelent. A kedvezményes
nyugdíj rendeltetése, hogy akik nem tudnak aktívak maradni, azok ellátáshoz jussanak. Ha a nyugdíjas személy
kereső tevékenységet kíván folytatni, a nyugellátás az
adott időszakban funkcióját veszti, és ezért függeszti fel a
támadott rendelkezés – bizonyos összeghatárú kereseten
felül – annak folyósítását a nyugdíjkorhatár eléréséig. Ezt
követően azonban a Tny. már vélelmezi az ellátásra szorultságot, és nem támaszt további feltételt a folyósításhoz.
(ABH 2008, 2613.) Az Abh. a Tny. 83/B. § alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló
indítványokat az Alkotmány 2. § (1) bekezdése, 9. §
(2) bekezdése, 70/A. §, 70/B. § és 70/E. §-a tekintetében
utasította el.
Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint
az indítványban felvetett kérdés akkor minősül res iudicata-nak, ha az újabb indítványt ugyanazon jogszabályi rendelkezésre vonatkozóan azonos okból vagy összefüggésben terjesztik elő. Az érdemi döntéssel elbírált ügyben hozott határozat ugyanis az Alkotmánybíróságot is köti.
(1620/B/1991. AB végzés, ABH 1991, 972, 973.) Az Ügyrend 31. § c) pontja értelmében ítélt dolog, ha az indítvány
az Alkotmánybíróság által érdemben már elbírált jogszabállyal azonos jogszabály (jogszabályi rendelkezés) felülvizsgálatára irányul, és az indítványozó az Alkotmánynak
ugyanarra a §-ára, illetőleg alkotmányos elvére (értékére)
– ezen belül – azonos alkotmányos összefüggésre hivatkozva kéri az alkotmánysértés megállapítását. Mindezek
alapján a Tny. 83/B. § alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványok tekintetében az eljárást az Ügyrend 31. § c) pontja alapján megszüntette.
5. Egyik indítványozó a Tny. 22. § (1) bekezdésének
részleges megsemmisítését, ezzel összefüggésben „vagylagos indítvány”-ként a Tny. 13. § a) és b) pontjai egyes
szövegrészeinek megsemmisítését kéri a jogállamiság és
jogbiztonság, valamint a megkülönböztetés tilalmának sérelmére hivatkozva. Az indítvány érvelése azonban a
nyugdíj összegének megállapítására vonatkozó szabályokat támadva tartalmilag a járulékfizetésre vonatkozik.
Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az indítvány a
törvényi feltételeknek nem felel meg. Az Abtv. 22. §
(2) bekezdése által támasztott tartalmi követelmények szerint az indítványnak határozott kérelmet kell tartalmaznia.
Az indítványozónak meg kell jelölnie, hogy a támadott
konkrét jogszabály az Alkotmánynak mely konkrét rendelkezését sérti. (440/B/1993. AB végzés, ABH 1993,
910.; 346/D/1998. AB határozat, ABH 2003, 1054, 1058.;
6/D/2000. AB végzés, ABH 2005, 1583, 1584.). Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint nem elegendő az Alkotmány egyes rendelkezéseire hivatkozni, hanem az indítványban meg kell indokolni, hogy az Alkotmány egyes
felhívott rendelkezéseit a megsemmisíteni kért jogszabály
miért és mennyiben sérti (472/B/2000. AB végzés, ABH
2001, 1655.; 494/B/2002. AB végzés, ABH 2002, 1783,
1784.). Mivel az indítványozó érvelése a támadott jogszabályi rendelkezések, valamint a hivatkozott alkotmányi
előírások között összefüggést illetően értelmezhetetlen, az
indítvány a törvényi feltételeknek nem felel meg, ezért azt
az Alkotmánybíróság az Ügyrend 29. § d) pontja alapján
visszautasította.
Budapest, 2010. április 13. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
137/2017. (IV. 24.) KE határozata magyarországi rendkívüli és meghatalmazott nagykövet kinevezéséhez való hozzájárulásról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés b)  pontja alapján – a  külgazdasági és külügyminiszter előterjesztésére  –
hozzájárulok Robert Kokalj rendkívüli és meghatalmazott nagykövetnek a  Szlovén Köztársaság magyarországi
rendkívüli és meghatalmazott nagykövetévé történő kinevezéséhez, budapesti székhellyel.
Budapest, 2017. április 7. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
85/2016. (VIII. 26.) ME határozata állami felsőoktatási intézmény kancellárja megbízásának visszavonásáról.
A nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény 37.  § (4a)  bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva
– az oktatásért felelős miniszter előterjesztésére –
az Óbudai Egyetemen Monszpart Zsolt György kancellári megbízását
– 2016. augusztus 31. napjával – visszavonom. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1194/2014. (III. 28.) Korm. határozata a Kuala Lumpur-i Nagykövetség nyitásához kapcsolódó feladatokról.
A Kormány
 1. egyetért azzal, hogy Kuala Lumpur székhellyel magyar nagykövetség nyíljon Malajziában, és a nagykövetség konzuli
kerülete Malajzia egész területére kiterjedjen;
 2. tudomásul veszi, hogy Magyarország Jakartai Nagykövetségének konzuli kerülete a Kuala Lumpur-i Nagykövetség
megnyitásával egyidejűleg Malajzia szövetségi állam területével csökken;
 3. felhatalmazza a  külpolitikáért felelős minisztert az  1.  pontban meghatározott külképviselet megnyitásához
szükséges diplomáciai lépések megtételére és az érintett ország külügyminisztériumának tájékoztatására a konzuli
kerület 2.  pontban foglaltak szerinti módosításáról, továbbá megbízza a  külképviselet megnyitásával összefüggő
feladatok végrehajtásával;
Felelős: külpolitikáért felelős miniszter
Határidő: 2014. szeptember 30.
4. tudomásul veszi, hogy az  1.  pontban meghatározott külképviselet megnyitásával kapcsolatosan a  kiküldötti
és a  helyi alkalmazotti létszám, továbbá az  egyszeri beruházási és a  működési kiadások a  külpolitikáért felelős
miniszter által vezetett minisztérium 2014.  évi költségvetésében nem kerültek megtervezésre, ezért felhívja
az államháztartásért felelős minisztert a kiadások fedezésére irányuló kormány-előterjesztés előkészítésére;
Felelős: államháztartásért felelős miniszter
Határidő: 2014. szeptember 30.
5. felhívja a  külpolitikáért felelős minisztert és az  államháztartásért felelős minisztert, hogy az  1.  pontban
meghatározott külképviselet működésével kapcsolatos kiadások 2015. évtől a  külpolitikáért felelős miniszter által
vezetett minisztérium költségvetésében kerüljenek megtervezésre;
Felelős: külpolitikáért felelős miniszter, államháztartásért felelős miniszter
Határidő: folyamatos
6. felhívja a  kormányzati tevékenység összehangolásáért felelős minisztert, hogy a  Miniszterelnökségen,
a minisztériumokban, az  igazgatási és az  igazgatás jellegű tevékenységet ellátó központi költségvetési szerveknél
foglalkoztatottak létszámáról szóló 1166/2010. (VIII. 4.) Korm. határozat 4. pontja alapján nyújtson be előterjesztést
a  külpolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium Központi Igazgatás mindenkori engedélyezett
létszámának 2 fővel, a  külpolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium Külképviseletek Igazgatás
mindenkori engedélyezett létszámának 5 fővel történő növelése érdekében azzal, hogy abból 1 státusz 2015.
január 1-jével kerül betöltésre;
Felelős: kormányzati tevékenység összehangolásáért felelős miniszter, külpolitikáért felelős miniszter
Határidő: 2014. szeptember 30.
7. jóváhagyja, hogy az  1.  pontban meghatározott külképviselet megnyitásához kapcsolódó feladatok teljesítéséhez
szükséges beszerzések tekintetében a  Kormány irányítása alá tartozó fejezetek költségvetési szerveinek
eszközbeszerzéseiről szóló 1982/2013. (XII. 29.) Korm. határozat rendelkezéseit nem kell alkalmazni.
Felelős: külpolitikáért felelős miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1351/2018. (VII. 26.) Korm. határozata az egyes vízkárelhárítási tevékenységek többletforrás igényének finanszírozásáról.
A Kormány a  Magyarország 2018. évi központi költségvetéséről szóló 2017. évi C. törvény (a  továbbiakban:
Kvtv.) 17.  §-ában és 4.  melléklet 2.  pontjában meghatározott jogkörében eljárva jóváhagyja a  Kvtv. 1.  melléklet
XIV.  Belügyminisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 1. Ágazati célfeladatok alcím, 50. Víz-,
környezeti és természeti katasztrófa kárelhárítás jogcímcsoport 4 194 972 000 forint összeggel történő túllépését.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1501/2016. (IX. 19.) Korm. határozata a helyi gazdaságfejlesztést segítő önkormányzati beruházás forrásigényének biztosításáról.
A Kormány
 1. egyetért Budapest Főváros III. Kerület, Óbuda-Békásmegyer Önkormányzata által megvalósítani kívánt, helyi
gazdaságfejlesztést segítő beruházás 3500,0 millió forint összegű támogatásával;
 2. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy a  beruházás ütemezéséhez igazodóan gondoskodjon az  1.  pontban
meghatározott tevékenység támogatásához szükséges források biztosításáról a  központi költségvetés IX. Helyi
önkormányzatok támogatásai fejezetében.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: a beruházás ütemezéséhez igazodóan
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1413/2011. (XII. 1.) Korm. határozata a foglalkoztatáspolitikai szervezetrendszer átalakításáról.
1. A Kormány a foglalkoztatáspolitikai szervezetrendszer egyszerűsítése és hatékonyságának fokozása érdekében
egyetért a Foglalkoztatási Hivatal bázisán egy központi hivatal létrehozásával, amely a Foglalkoztatási Hivatal név- és
feladatmódosulásával, valamint a Nemzeti Szakképzési és Felnőttképzési Intézet és az Országos Munkavédelmi és
Munkaügyi Főfelügyelőség beolvadásával valósul meg.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2012. január 1. 2. A Kormány az 1. pontban meghatározott költségvetési szerveknél a 2012. évi költségvetési hiánycél teljesítése
érdekében, valamint a hatékonyan működő állam kialakítása céljából
a) a Foglalkoztatási Hivatalnál 29 fő,
b) az Országos Munkavédelmi és Munkaügyi Főfelügyelőségnél 108 fő,
c) a Nemzeti Szakképzési és Felnőttképzési Intézetnél 102 fő
létszámcsökkentés végrehajtását rendeli el.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal 3. A Kormány egyetért azzal, hogy az átalakítást követően 2012. január 1-jén az 1. pont szerint létrehozásra kerülő
központi hivatal létszáma nem haladhatja meg a 445 főt.
4. A Kormány
a) felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy 2012. január 1-jei hatálybalépéssel készítse elő a szervezeti
átalakítással összefüggő jogszabályok tervezeteit;
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2011. december 15.
b) felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy gondoskodjon a szervezetek átalakításával kapcsolatos alapítói
döntések meghozataláról, a számviteli jogszabályok szerinti intézkedések végrehajtásáról és a szervezetek közötti
átadás-átvételi eljárás lebonyolításáról, valamint az európai uniós támogatásból megvalósuló projektekhez
kapcsolódó fenntartási, nyilvántartási és beszámolási kötelezettségek rendezéséről.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: folyamatos, de legkésőbb 2011. december 31.
5. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba és 2012. január 2-án hatályát veszti.
6. Hatályát veszti a közfoglalkoztatás új rendszerének kialakításával összefüggésben a kormányzati feladatok
átalakításáról szóló 1192/2011. (VI. 14.) Korm. határozat 1. pont a) alpontjában az „ , a feladat ellátásához a szükséges
25 státuszt a Nemzetgazdasági Minisztérium biztosítja” szövegrész.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
277/2018. (VI. 14.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Opor Gergely
Lászlót a 2018. június 15. napjától 2021. június 14. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2018. június 6. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
15/2013. (IV. 24.) NFM utasítása a nemzeti fejlesztési miniszter irányítása alá tartozó költségvetési szervek részére Magyarország 2013. központi költségvetéséről szóló 2012. CCIV. törvény által előírt befizetési kötelezettségekről.
Magyarország 2013. évi központi költségvetéséről szóló 2012. évi CCIV. törvény 10. § (1) bekezdése, az államháztartásról szóló
2011. évi CXCV. törvény 47. § (1) bekezdése, valamint a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontja
alapján a következő utasítást adom ki:
1. § (1) A Nemzeti Fejlesztési Minisztérium (a továbbiakban: NFM) irányítása alá tartozó egyes költségvetési szervek az alábbi
ütemezésben kötelesek a központi költségvetésbe történő befizetéseiket teljesíteni a 10032000-00290737-60000006
számú NFM fejezeti befizetési számlára (kiadási KTK 132, bevételi KTK 620):
a) a Magyar Bányászati és Földtani Hivatal 2013. április 20-ig 151,8 millió forintot, 2013. július 20-ig 151,8 millió
forintot, 2013. október 20-ig 151,8 millió forintot, 2013. december 10-ig 151,8 millió forintot, mindösszesen:
607,2 millió forintot,
b) a Nemzeti Közlekedési Hatóság 2013. április 20-ig 5.279,5 millió forintot, 2013. július 20-ig 5.279,5 millió
forintot, 2013. október 20-ig 5.279,5 millió forintot, 2013. december 10-ig 5.279,5 millió forintot, mindösszesen:
21.118,0 millió forintot,
c) a Közlekedésfejlesztési Koordinációs Központ 2013. április 20-ig 46,3 millió forintot, 2013. július 20-ig
46,3  millió  forintot, 2013. október 20-ig 46,3 millió forintot, 2013. december 10-ig 46,4 millió forintot,
mindösszesen: 185,3 millió forintot.
(2) Az (1)  bekezdés a)–c)  pontja szerinti költségvetési szervek a  teljesített befizetésekről a  Magyar Államkincstár által
részükre megküldött visszaigazolás másolatát a  visszaigazolás kézhezvételét követő 5 napon belül kötelesek
megküldeni az NFM Intézményfelügyeleti és Számviteli Főosztály részére. Az (1) bekezdésben megjelölt költségvetési
szervek az átutalási bizonylat „Megjegyzés” rovatában a következők szerint kötelesek feltüntetni a teljesített befizetés
jogcímét: „Befizetési kötelezettség a 2012. évi CCIV. tv. szerint”.
2. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba és 2013. december 31-én hatályát veszti.
Németh Lászlóné s. k.,
 nemzeti fejlesztési miniszter


text:
88/2012. (HK 5.) MH ÖHP intézkedése belső rendelkezés hatályon kívül helyezéséről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről
szóló 2011. évi CXIII. törvény 52.§ (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, figyelemmel az egységesítési,
szabványosítási tevékenységről és a NATO egységesítési
dokumentumok feldolgozásáról és végrehajtásáról szóló
102/2008. (HK 19.) HM utasításban foglaltakra, az alábbi
intézkedést adom ki: 1. A NATO Egységesítési Ügynökség 2012. január
31-én törölte a STANAG 2367 CBRN (EDITION 6) –
NATO GLOSSARY OF CBRN TERMS AND DEFINITIONS – AAP-21(B) NATO egységesítési dokumentumot.
A Magyar Honvédség Összhaderőnemi Parancsnokság
parancsnokának 191/2010. (HK 10.) a STANAG 2367
CBRN 6. kiadás végrehajtására, valamint az „ABV
VÉDELMI TERMINOLÓGIA ÉS DEFINÍCIÓK –
AAP-21 (B)” kiadására vonatkozó MH ÖHP intézkedést
hatályon kívül helyezem.
2. Ez az intézkedés a közzététel napján lép hatályba és
az azt követő napon hatályát veszti.
Domján László vezérőrnagy s. k.,
MH összhaderőnemi parancsnok