text:
4/2011. (X. 6.) NMHH rendelete a frekvenciahasználati jogosultság megszerzését szolgáló árverés és pályázat szabályairól.
Az elektronikus hírközlésről szóló 2003. évi C. törvény (a továbbiakban: Eht.) 182. § (3) bekezdés 2. pontjában kapott felhatalmazás
alapján a következőket rendelem el: Általános rendelkezések A rendelet hatálya
1. § A rendelet hatálya kiterjed a) az elektronikus hírközlési tevékenység végzéséhez szükséges polgári célú frekvenciahasználati jogosultságot,
digitális rádió- és televízió-műsorszóró hálózat, illetve -műsorszóró adó üzemeltetési jogosultságot igénylő
természetes és jogi személyekre, jogi személyiség nélküli gazdasági társaságokra és egyéb szervezetekre,
valamint a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóságra, b) a polgári célú frekvenciahasználati jogosultság árverés, illetve pályázat útján történő elnyerésével kapcsolatos
eljárásokra, c) a digitális rádió- és televízió-műsorszóró hálózat, illetve -műsorszóró adó üzemeltetési jogosultság árverés, illetve
pályázat útján történő elnyerésével kapcsolatos eljárásokra. Értelmező rendelkezések
2. § E rendelet alkalmazásában: a) biztosíték: feltétlen és visszavonhatatlan kötelezettségvállalás meghatározott pénzösszeg első írásbeli
felszólításra, az alapjogviszony vizsgálata nélkül, határidőn belül történő kifizetésére (így különösen
bankgarancia); b) frekvenciahasználati jogosultság: felhatalmazás, amely az árverés, illetve a pályázat nyertese részére biztosítja,
hogy rádió-távközlési tevékenységhez árverés, illetve pályázat tárgyát képező frekvenciakészlet használatára
kizárólagosan hatósági engedélyt szerezzen, és ezek alapján rádióhálózatot helyezzen üzembe, illetve
üzemeltessen; c) hirdetmény: az árverés vagy pályázat kiírásáról szóló értesítés, melyben a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság
Hivatala értesítést tesz közzé az eljárás megindításáról az e rendeletben foglalt tartalommal, helyen és módon;
d) jelentkező: a kiírási dokumentáció alapján frekvenciahasználati jogosultságot, digitális rádió- és televízió
műsorszóró hálózat, illetve -műsorszóró adó üzemeltetési jogosultságot szerezni kívánó, az árverési vagy
pályázati eljárásra jelentkezést benyújtó természetes, jogi személy, jogi személyiség nélküli gazdasági társaság
vagy egyéb szervezet; e) kiírási dokumentáció: az árverés vagy a pályázat és az azokra történő jelentkezés részletes szabályait tartalmazó
dokumentáció; f) kikiáltási ár: a kiírási dokumentációban meghatározott induló összeg, amely alatt árverés esetén
a frekvenciahasználati jogosultság, digitális rádió- és televízió-műsorszóró hálózat, illetve -műsorszóró adó
üzemeltetési jogosultság nem ítélhető oda; g) pályázati díj: a kiírási dokumentációban meghatározott összeg, amely alatt pályázat esetén a frekvenciahasználati
jogosultság, digitális rádió- és televízió-műsorszóró hálózat, illetve -műsorszóró adó üzemeltetési jogosultság
nem ítélhető oda; h) résztvevő: a kiírás szerinti határidőn belül jelentkezést benyújtó és részvételi nyilvántartásba vett jelentkező;
i) részvételi díj: az az összeg, amelyet a jelentkező az árverésen/pályázaton való részvétel érdekében köteles
megfizetni; j) teljes árverési díj: az árverésen egy nyertes által elnyert valamennyi frekvenciakészletre vonatkozó végleges árak
összege, amennyiben az általános forgalmi adó köteles, úgy növelve az általános forgalmi adó összegével is;
k) teljes pályázati díj: pályázati eljárás során egy nyertes által elnyert valamennyi frekvenciakészletre vonatkozó
végleges árak összege, amennyiben az áfa köteles, úgy növelve az általános forgalmi adó összegével is;
l) végleges ár: az árverésen, illetve pályázaton egy adott frekvenciakészletre elért – általános forgalmi adót nem
tartalmazó – ár. Az árverés és a pályázat közös szabályai
3. § (1) Az e rendelet szerinti árverés, illetve pályázati eljárás hatósági eljárás, amelyre az Eht., a műsorterjesztés és a digitális
átállás szabályairól szóló 2007. évi LXXIV. törvény (a továbbiakban: Dtv.) és a közigazgatási hatósági eljárás és
szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) szabályai megfelelően
alkalmazandók. (2) Az 1. § b) és c) pontjában, illetve e § (1) bekezdésében meghatározott hatósági ügy és hatósági eljárás a Nemzeti
Média- és Hírközlési Hatóság Hivatalának (a továbbiakban: Hatóság) hatósági hatáskörébe tartozik. Az eljárás részletes
szabályait az (1) bekezdésben meghatározott jogszabályok keretében a Hatóság által – egyedi hatósági ügyenként –
kialakított kiírási dokumentáció határozza meg. (3) A kiírási dokumentáció szerinti eljárás tárgyát képező frekvenciakészlet, illetve frekvenciablokk használati
jogosultsága, valamint digitális rádió- és televízió-műsorszóró hálózat, illetve -műsorszóró adó üzemeltetési
jogosultsága tekintetében a) árverés esetén a megajánlott ár;
b) pályázat esetén az ajánlatok értékelésére a pályázati kiírásban előzetesen meghatározott elvek,
szempontrendszer alapján kerül sor a döntésre. Árverés, illetve pályázat kiírása
4. § (1) A kiírási dokumentációnak tartalmaznia kell:
a) az eljárás rendjére vonatkozó alapvető szabályokat (különösen: jelentkezés feltételei, módja, határidők, az eljárás
eredményessé vagy eredménytelenné nyilvánításának feltételei, a kiírási dokumentáció módosításának
feltételei), tájékoztatást a jogorvoslati rendszerről; b) az elnyerhető frekvenciakészlet leírását, valamint használatának részletes feltételeit;
c) a frekvenciahasználati jogosultság, digitális rádió- és televízió-műsorszóró hálózat, illetve -műsorszóró adó
üzemeltetési jogosultság alapján végezhető elektronikus hírközlési tevékenység alapvető adatait és végzésének
feltételeit; d) a frekvenciahasználati jogosultság, digitális rádió- és televízió-műsorszóró hálózat, illetve -műsorszóró adó
üzemeltetési jogosultság továbbhasznosíthatóságára vonatkozó jogszabályi feltételeket; e) a részvételi díj összegét és megfizetésének feltételeit;
f) a kikiáltási ár, illetve a pályázati díj mértékét és a teljes árverési, illetve teljes pályázati díj megfizetésének
feltételeit; g) a részvétellel kapcsolatos feltételeket, a jelentkezőkre/résztvevőkre vonatkozó személyi (részvételi) és egyéb
feltételeket; h) a biztosíték vagy biztosítékok összegét és a biztosítékokra vonatkozó egyéb feltételeket;
i) az eljárásra vonatkozó egyéb, jogszabályban meghatározott feltételeket; illetve
j) az adott eljárás sajátosságaihoz igazodó, illetve a Hatóság által jelentősnek ítélt egyéb feltételeket, így különösen
a jelentkezők által kötelezően megteendő vállalásokat. (2) A határidőket úgy kell kialakítani, hogy a jelentkezési határidő vagy határnap (a továbbiakban együttesen: jelentkezési
határidő) lejártától számított nyolc hónapon belül megszerezhető legyen a frekvenciakijelölés.
(3) A Hatóság köteles a hirdetményben meghatározott feltételekkel a kiírási dokumentációt minden érdekelt számára
beszerezhetővé tenni. 5. § (1) A hirdetményt a Hatóság, hirdetőtábláján való kifüggesztéssel és internetes honlapján közzéteszi. A közzététel
időpontjának a hirdetménynek a Hatóság honlapján történő közzétételének napja számít. A Hatóság a közzététel
időpontját köteles hitelesen tanúsítani. (2) A közzétett hirdetménynek tartalmaznia kell az árverés, illetve a pályázat legfontosabb adatait, hivatkozást
a jogszabályra, amely alapján a kiírás történik, valamint a kiírási dokumentáció megszerzésének módját és főbb
feltételeit. (3) A jelentkezésre – a hirdetmény közzétételétől számítva – legalább harminc napot kell biztosítani.
(4) Az árverés, illetve a pályázati eljárás hivatalból, a hirdetmény közzétételével indul.
6. § (1) A Hatóság jogosult a hirdetményt és a kiírási dokumentációt az objektív, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől
mentes eljárás elveit figyelembe véve módosítani. (2) A hirdetmény és a kiírási dokumentáció a jelentkezésre meghatározott határidőt megelőző tizedik napig módosítható.
(3) A hirdetmény módosítását a hirdetmény közzétételére irányadó szabályok szerint kell nyilvánosságra hozni.
(4) A kiírási dokumentáció módosítását a Hatóság az 5. § (1) bekezdésében szabályozott módon közzéteszi, illetve a kiírási
dokumentáció módosításának közzétételétől számított két napon belül, a módosításról és annak pontos tartalmáról
értesíti azokat, akik a kiírási dokumentációt megvásárolták. (5) A hirdetmény és a kiírási dokumentáció módosítása annak közzétételével lép hatályba.
Részvételi díj 7. § (1) A részvételi díj a Hatóság bevételét képezi.
(2) A részvételi díj mértékének meghatározásakor figyelembe kell venni az árverési, illetve a pályázati eljárás
lebonyolításához szükséges költségeket, ideértve a felkészüléshez szükséges költségeket is.
(3) Amennyiben az eljárás meghiúsul, a befizetett részvételi díjat vissza kell fizetni, kivéve, ha az eljárás meghiúsulásának
oka a résztvevő érdekkörében merült fel. Konzultáció 8. § (1) A Hatóság a hirdetményben meghatározott módon, helyen és időben konzultációt tart. A konzultációt legkésőbb
a jelentkezési határidő lejártát megelőző huszadik napon kell megtartani. A konzultáción azok a személyek vagy
szervezetek, illetve a kiírási dokumentációban meghatározott számú képviselőik vehetnek részt, akik a kiírási
dokumentációt a hirdetményben meghatározott módon beszerezték. (2) A konzultáció során a tájékoztatás elsősorban az elnyerhető frekvenciakészlet jellemzőire, használatára és a használat
körülményeire, továbbá a frekvencia használatával végezhető tevékenységre vonatkozik.
(3) A konzultáción szóban feltett kérdésekre a Hatóság a konzultáción vagy legkésőbb tíz napon belül írásban válaszol.
A Hatóság a kérdéseket, valamint a válaszokat megküldi minden, a konzultáción részt vett személynek. A konzultáción
szóban megadott válaszokat a Hatóság az írásbeli válaszadással együttesen írásban is megküldi. A szóban elhangzott
és az írásban megküldött válaszok közti eltérés esetén az írásos válaszban foglaltak az irányadók.
(4) A Hatóság a dokumentációt megvásárlók részére írásbeli kérdésfeltevési lehetőséget biztosít. A kiírási
dokumentációval kapcsolatban a jelentkezési határidő lejártát megelőző tizedik napig írásban feltett kérdésekre
a Hatóság nyolc napon belül válaszol úgy, hogy a válasz megadásától a jelentkezési határidő lejártáig még legalább két
nap álljon rendelkezésre. A Hatóság jogosult a kérdéseket összefoglalni és együttesen megválaszolni. A jelentkezési
határidőt megelőzően a dokumentációt megvásárlók által írásban feltett kérdéseket és a válaszokat a Hatóság
a kérdést feltevő személyének megjelölése nélkül megküldi minden személynek, aki/amely a dokumentációt
megvásárolta, illetve aki/amely jelentkezést nyújtott be. A jelentkezők által feltett kérdéseket és válaszokat a kérdést
feltevő személyének megjelölése nélkül minden jelentkezőnek megküldi a Hatóság.
(5) A (3) és a (4) bekezdés alapján a Hatóság által kiadott, megküldött válaszok tájékoztató jellegűek, a kiírási
dokumentációval szemben sem joghatással, sem jogi kötőerővel nem rendelkeznek az egyedi hatósági ügy és
a hatósági döntések tekintetében. Jelentkezés és részvétel 9. § Az árverésen, illetve pályázaton az vehet részt:
a) aki nem áll csődeljárás, felszámolási vagy végelszámolási eljárás alatt;
b) aki a kiírási dokumentációban, valamint a megszerezhető frekvenciatartományra a frekvenciasáv felhasználási
szabályairól szóló jogszabályban meghatározott egyéb feltételeknek megfelel; c) aki a kiírási dokumentációt a hirdetményben meghatározott módon beszerezte;
d) akinek a kikiáltási ár, illetve pályázati díj összege megfizetésének biztosítéka rendelkezésére áll, kivéve, ha a kiírási
dokumentáció eltérően rendelkezik; e) akivel szemben a kiírási dokumentáció nem határoz meg egyéb kizáró feltételt.
10. § (1) Az árverésre, illetve a pályázatra való jelentkezés során a jelentkező külön írásos dokumentumban köteles nyilatkozni
arról, hogy a kiírási dokumentációban foglaltakat magára nézve kötelezőnek ismeri el.
(2) A kiírási dokumentációban egyértelműen, világosan és elkülöníthetően kell meghatározni a jelentkezés alaki és
tartalmi érvényességi feltételeit, illetve, hogy mely érvényességi feltétel tekintetében van helye – az eljárás során –
hiánypótlásnak. (3) A jelentkezésnek tartalmaznia kell a 9. §-ban és jelen § (2) bekezdése alapján a kiírási dokumentációban meghatározott
alaki és tartalmi érvényességi kellékeket, továbbá a személyi (részvételi) feltételek, illetve alaki és tartalmi érvényességi
kellékek igazolására a kiírási dokumentációban meghatározott nyilatkozatokat, adatokat, iratokat, dokumentumokat.
(4) A kiírási dokumentáció lehetővé teheti a (3) bekezdés szerinti dokumentumok elektronikus formában vagy más
módon történő benyújtását. (5) A kiírási dokumentáció az alábbi feltételekkel teheti lehetővé a hiánypótlást:
a) a hiánypótlási felhívás kézbesítésétől számított legfeljebb tizenöt napot biztosíthat a jelentkező számára
a hiánypótlás teljesítésére, b) ha a jelentkező a hiányosságot a felhívásban megjelölt időtartamon belül megfelelően pótolja, a jelentkezést úgy
kell tekinteni, mintha az már eredetileg is helyes és teljes körű lett volna,
c) a hiánypótlás teljesítésére meghatározott határidő jogvesztő, a határidő elmulasztása esetén igazolási kérelem
előterjesztésének nincs helye. 11. § (1) A jelentkezéskor a dokumentumokat a kiírási dokumentációban meghatározott módon, helyen és határidőben kell
benyújtani. (2) A dokumentumok benyújtására kizárólag a jelentkező erre feljogosított képviselője jogosult.
(3) A benyújtott dokumentumok átvételéről a Hatóság átvételi elismervényt állít ki, amelyen feltünteti az átvétel pontos
idejét. 12. § (1) A Hatóság a jelentkezési határidő lejártától számított tizenöt napon belül megvizsgálja, hogy a jelentkezés megfelel-e
a 9. §-ban és a kiírási dokumentációban foglalt személyi (részvételi) és alaki érvényességi követelményeknek
(a továbbiakban együtt: alaki érvényességi feltételek). (2) A Hatóság az alakilag érvényes jelentkezést benyújtó jelentkezőket nyilvántartásba veszi (árverési/pályázati
nyilvántartás). (3) A nyilvántartásba vételről a Hatóság a résztvevővé vált jelentkezőket értesíti és a nyilvántartásba vett résztvevők
listáját a honlapján közzéteszi. (4) A nyilvántartásban szereplő adatok közül a résztvevők neve, valamint az azonosításukra szolgáló adatok nyilvánosak.
(5) Amennyiben a jelentkezés nem felel meg az alaki érvényességi feltételeknek a Hatóság a jelentkező nyilvántartásba
vételét végzéssel megtagadja. 13. § A részvételi feltételeknek, illetve a kiírási dokumentációban meghatározott alaki és tartalmi érvényességi feltételeknek
az árverési, illetve a pályázati eljárás teljes tartama alatt meg kell felelni. Amennyiben a Hatóság az alaki
érvénytelenségi okot az árverési/pályázati nyilvántartásba vételt követően észleli, az alaki érvénytelenséget külön
végzéssel nem állapítja meg, a jelentkezés érvénytelenségét az eljárást lezáró döntésébe foglalja.
14. § (1) A résztvevő köteles a jogszabályokban és a kiírási dokumentációban foglalt eljárási szabályokat betartani.
(2) A Hatóság az árverési, illetve a pályázati eljárás során folyamatosan ellenőrzi a jogszabályokban és a kiírási
dokumentációban előírtak betartását. A vonatkozó jogszabályokban és a kiírási dokumentációban foglaltak
megsértése esetére a kiírási dokumentáció meghatározhat – az Eht.-ban nem szabályozott – jogkövetkezményeket.
Az árverési, illetve a pályázati bizottság 15. § (1) A Hatóság – amennyiben a Hatóság megítélése szerint a kiírási dokumentáció szerinti eljárás tárgyát képező
frekvenciakészlet, illetve frekvenciablokk sajátosságai (különösen a nemzetgazdasági jelentősége, értéke,
a potenciális érdeklődők száma, a frekvenciaszűkösség, illetve egyéb más jelentős körülmény) ezt indokolják –
árverési, illetve pályázati bizottságot hozhat létre (a továbbiakban: bizottság), amely javaslattevő szervként működik
közre az eljárásban. A bizottság munkájában a Nemzeti Hírközlési és Informatikai Tanács egy fővel, az
államháztartásért felelős miniszter, valamint az elektronikus hírközlésért felelős miniszter egy-egy fővel, a Hatóság
pedig két fővel képviselteti magát. (2) A bizottságot legkésőbb a jelentkezési határidő lejártáig kell létrehozni. A bizottság az eljárást lezáró döntés jogerőre
emelkedéséig működik. (3) Az (1) bekezdés szerinti szervek kötelesek, a bizottságba általuk eredetileg megjelölt képviselő tag kiesése esetén
póttagot delegálni. (4) A bizottság ügyrendjét maga állapítja meg.
16. § (1) A bizottság indokolással ellátott írásbeli javaslatot tehet a Hatóságnak:
a) az eljárás eredménytelenné nyilvánítása, b) a nyertes résztvevő személye,
c) az árverés, illetve a pályázati eljárás határidejének meghosszabbítása, illetve
d) az árverés megszakítása és folytatása tekintetében. (2) A bizottság emellett
a) vizsgálja a résztvevők eljárás során tett kifogásait és intézkedési javaslatot tehet,
b) figyelemmel kíséri a jelentkezők, résztvevők magatartását és amennyiben jogszabályba vagy a kiírási
dokumentációba ütköző magatartást észlel, írásban tájékoztatja a Hatóságot.
(3) A kiírási dokumentációban egyéb feladatok ellátása is a bizottságra ruházható.
(4) A bizottság javaslatai a Hatóságot nem kötik, a javaslatokat a Hatóság sem az eljárást tekintve, sem a döntéshozatalban
nem köteles figyelembe venni. A Hatóság hatósági döntésében a bizottság javaslatainak figyelembevételét vagy
figyelmen kívül hagyását sem köteles indokolni. A teljes árverési és pályázati díj megfizetése
17. § (1) A teljes árverési díjat, illetve a teljes pályázati díjat a kiírási dokumentáció rendelkezése szerint egy összegben vagy
több részletben kell megfizetni. (2) A teljes árverési díjat, illetve a teljes pályázati díjat
a) a nyerteseknek az árverést, illetve a pályázatot eredményesnek nyilvánító döntés jogerőre emelkedését követően
a kiírási dokumentációban meghatározott határidőben, a kiírási dokumentáció erre vonatkozó rendelkezése
hiányában a döntés jogerőre emelkedésétől számított harminc napon belül, vagy
b) ha az árverési, illetve pályázati kiírás több részletben történő fizetést tesz lehetővé, a kiírásban meghatározott
részletfizetési határidőkön belül kell teljesíteniük a Hatóság által meghatározott számlára úgy, hogy az a számlán
határidőben, hiánytalanul jóváírásra kerüljön. (3) A teljesítés időpontjának a Hatóság által meghatározott számlára történő jóváírás napja minősül.
Biztosíték 18. § (1) A Hatóság jogosult biztosíték benyújtását előírni a teljes árverési vagy teljes pályázati díj összege megfizetésének
biztosítékául (teljesítési biztosíték), továbbá a kiírási dokumentációban foglalt eljárási szabályok betartásának
biztosítása érdekében (eljárási biztosíték). (2) Amennyiben a Hatóság teljesítési biztosíték benyújtását írta elő, annak érvényesítésére akkor kerül sor, ha a nyertes
határidőben a) a teljes árverési díjat, illetve a teljes pályázati díjat, vagy
b) amennyiben a részletfizetés lehetséges, a meghatározott részletet nem, vagy csak részben fizeti be a kiírási
dokumentációban meghatározott számlára. (3) A teljesítési biztosíték érvényesítésének (2) bekezdésben foglaltakon túli eseteit a kiírási dokumentáció határozza
meg. (4) A Hatóság a teljesítési biztosítékot felszabadítja, ha
a) a Hatóság a jelentkezőt nem vette nyilvántartásba,
b) a Hatóság a résztvevőt a nyilvántartásból törölte,
c) a Hatóság az árverést, illetve a pályázatot határozatában eredménytelennek nyilvánította,
d) a résztvevőt az árverésen, illetve a pályázaton a Hatóság nem nyilvánította nyertessé,
e) a nyertes a teljes árverési, pályázati díjat megfizette,
f) a Hatóság az árverési, pályázati eljárást végzéssel megszünteti.
19. § Az eljárási biztosíték a kiírási dokumentációban előírt eljárási szabályok betartásának biztosítását szolgálja, azzal, hogy
az eljárási biztosítékot, továbbá annak benyújtására és érvényesítésére vonatkozó feltételeket a Hatóság arányos,
objektív és megkülönböztetéstől mentes módon állapítja meg a kiírási dokumentációban.
Az eljárás megszüntetése 20. § (1) A Hatóság végzéssel megszünteti az árverési, pályázati eljárást, amennyiben
a) a hirdetményre nem érkezik jelentkezés, b) az eljárás a lefolytatása során felmerült körülmény, feltétel folytán okafogyottá válik, így különösen abban
az esetben, ha a hirdetményt követően a hazai vagy a nemzetközi gazdálkodási környezet nagymértékben
megváltozik, illetve a kiíráskor fennálló – gazdasági, jogi, frekvenciagazdálkodási, hírközlési, illetve
médiaszolgáltatási piaci – körülmények, feltételek lényegesen megváltoznak, c) a Hatóság mérlegelése szerinti hírközléspolitikai, frekvenciagazdálkodási szempontok, illetve az irányadó
jogszabályokban vagy a kiírási dokumentációban rögzített alapelvek, célok az eljárás lefolytatásával nem
biztosíthatóak, vagy d) a Hatóság a jelentkezések, ajánlatok és a rendelkezésre álló információk alapján megállapítja, hogy egyetlen
jelentkező jelentkezése, ajánlata sem felel meg az irányadó jogszabályokban foglalt céloknak és alapelveknek,
illetve bármely jelentkező nyertessé nyilvánítása veszélyeztetné a frekvenciakészlettel, mint állami tulajdonnal
való felelős, rendeltetésszerű, hatékony gazdálkodást. (2) A Hatóság az (1) bekezdés szerinti végzését a hirdetménnyel azonos helyen és módon közzéteszi.
Az eljárás eredménye, az eredmény közzététele 21. § (1) A Hatóság hatósági határozatában állapítja meg
a) az árverés vagy a pályázat eredményes vagy eredménytelen voltát, és
b) eredményesség esetén az árverés vagy a pályázat nyertesét.
(2) Amennyiben a kiírási dokumentáció szerint a pályázati vagy árverési eljárás tárgyát több frekvenciablokk képezi, akkor
a Hatóság mérlegelése alapján vagy valamennyi frekvenciablokk tekintetében külön határozatot hoz, vagy egyes
frekvenciablokkok vagy valamennyi frekvenciablokk tekintetében egybefoglalt határozatot hoz.
(3) Eredménytelen az eljárás, amennyiben valamennyi benyújtott jelentkezés, ajánlat alaki vagy tartalmi szempontból
érvénytelen. (4) Nyertessé kizárólag olyan jelentkező nyilvánítható, amely a jelentkezés benyújtásától kezdve folyamatosan megfelelt
az e rendeletben és a kiírási dokumentációban meghatározott feltételeknek.
(5) Az (1) bekezdés szerinti döntését a Hatóság az eljárás valamennyi résztvevőjével – a (2) bekezdésben foglaltakra
tekintettel – közli, valamint a honlapján közzéteszi. (6) Amennyiben a kiírási dokumentáció nem teszi lehetővé a (7) bekezdésben foglaltak szerinti hatósági szerződés
megkötését, a Hatóság az (1) bekezdés b) pontjában foglalt határozatában – a kiírási dokumentációval, illetve a nyertes
ajánlattal összhangban – rendelkezik a frekvenciakészlet használatának feltételeiről, így különösen:
a) a frekvenciakijelölés kiadása iránti eljárás megindításának határidejéről,
b) a szolgáltatás megkezdésének határidejéről, ha a frekvenciát a kiírási dokumentáció, illetve a nyertes ajánlat
szerint szolgáltatás nyújtására használják, c) a kiírási dokumentációban előírt, illetőleg a nyertes ajánlatában vállalt egyéb feltételről.
(7) A kiírási dokumentációban meghatározott – a 3. § (1) bekezdésében megjelölt jogszabályokkal és e rendelettel
összhangban kialakított – feltételekkel az árverés vagy a pályázat nyertesével a Hatóság hatósági szerződést köthet.
(8) A kiírási dokumentáció az alábbi feltételekkel teheti lehetővé a hatósági szerződéskötést:
a) Az (1) bekezdés b) pont szerinti határozatnak a nyertessel történő közlését követő öt napon belül a Hatóság
– a nyertessel való hatósági szerződéskötés érdekében – hivatalból hatósági eljárást indít. E hatósági eljárás
ügyintézési határideje negyvenöt nap. b) Amennyiben jelen bekezdés a) pontja szerinti hatósági eljárásban a nyertes nem vesz részt, vagy a hatósági
szerződés megkötését akadályozza – ideértve a (10) bekezdésben foglaltakat –, a jelen bekezdés a) pontjában
meghatározott ügyintézési határidőn túl a hatósági szerződés nem köthető meg, ez esetben a Hatóság az eljárás
megindításától számított negyvenötödik napon az eljárást megszünteti. Az eljárásban igazolási kérelemnek nincs
helye. c) A hatósági szerződés az (1) bekezdés b) pontja szerinti határozat jogerőre emelkedéséig nem köthető meg.
A határozat jogerőre emelkedésének időtartama a hatósági szerződés megkötésére irányuló eljárás jelen
bekezdés a) pontjában meghatározott ügyintézési határidejébe nem számít bele.
d) A hatósági szerződésben meg kell határozni a szerződésszegés jogkövetkezményeit.
(9) A (7) bekezdés szerinti hatósági szerződés kizárólag akkor köthető meg, ha
a) a teljes árverési díj, illetve a teljes pályázati díj, vagy
b) több részletben történő fizetés esetén – amennyiben a nyertes résztvevő az első törlesztőrészlettel csökkentett
teljes árverési díj, illetve teljes pályázati díj, illetve időszakos fizetési kötelezettség esetén a következő időszakra
eső díj összegének megfelelő biztosítékot nyújtott – az első törlesztőrészlet a Hatóság által meghatározott
számlán jóváírásra került. (10) A Hatóság a kiírási dokumentációban meghatározott bírságot szabhat ki, amennyiben a nyertes pályázó
a jelentkezését visszavonja, vagy a hatósági szerződést nem köti meg. A Hatóság a bírság kiszabása mellett
a jelentkezés visszavonásából, a hatósági szerződés megkötésének akadályozásából származó valamennyi költség
viselésére, megfizetésére is kötelezheti a nyertest. Frekvenciahasználati jogosultság, digitális rádió- és televízió-műsorszóró hálózat,
illetve -műsorszóró adó üzemeltetési jogosultság 22. § (1) A frekvenciahasználati jogosultság, digitális rádió- és televízió-műsorszóró hálózat, illetve -műsorszóró adó
üzemeltetési jogosultság megszerzésével az árverés, illetve a pályázat nyertesének kizárólagos joga nyílik arra, hogy az
általa elnyert frekvencia használatához szükséges hatósági engedélyek kiadása érdekében eljárást kezdeményezzen
a kiírási dokumentációban meghatározott határidőn belül. (2) Az (1) bekezdésben meghatározott kizárólagos jog megszerzésének napja:
a) a teljes árverési díj, illetve a teljes pályázati díj Hatóság által meghatározott számlán történő jóváírásának napja,
vagy b) több részletben történő fizetés esetén az első törlesztőrészletnek a Hatóság által meghatározott számlán történő
jóváírásának napja, amennyiben a nyertes résztvevő az első törlesztőrészlettel csökkentett teljes árverési díj,
illetve teljes pályázati díj, illetve időszakos fizetési kötelezettség esetén a következő időszakra eső díj összegének
megfelelő biztosítékot nyújtott. (3) Az (1) bekezdés szerinti – frekvencia használatához szükséges – hatósági engedélyek kibocsátásának feltétele
a (2) bekezdésben foglaltak teljesülése. 23. § A jogosult a frekvenciahasználati jogosultság, digitális rádió- és televízió-műsorszóró hálózat, illetve -műsorszóró adó
üzemeltetési jogosultság megszerzése feltételeinek a jogosultság teljes ideje alatt köteles megfelelni, amennyiben
valamely feltételnek való megfelelés megszűnik, a külön jogszabályban meghatározott jogkövetkezmény
alkalmazható. 24. § A pályázati, illetve az árverési eljárás eredménytelensége, illetve a 21. § (8) bekezdés b) pontja esetében a Hatóság
jogosult – akár változatlan, akár módosított feltételekkel történő – új eljárás megindításáról dönteni az értékesíteni
kívánt frekvenciakészlet vagy annak egyes elemei tárgyában. Árverés
Árverés előkészítése, lebonyolítása 25. § (1) Amennyiben az árverés jellege indokolja, az árverés kiírási dokumentációjában a 4. §-ban foglaltakon túl szerepeltetni
kell: a) az árverés lebonyolításának módját és rendjét, a frekvenciakészlet választása, valamint szükség esetén az licitálás
részletes eljárási szabályait, b) elektronikus úton lebonyolított árverés esetén annak speciális jellemzőit, az eredményesség feltételeit;
c) az árverés megszakításának és újraindításának rendjét; d) egyenlő ajánlattételek esetén a résztvevők rangsorolására vonatkozó módszert, ideértve a sorsolást;
e) ha a Hatóság próbaárverés tartását tartja szükségesnek, az arra vonatkozó információkat;
f) ha szükséges, olyan adatok és dokumentumok, nyilatkozatok, igazolások kötelező benyújtásának előírását,
amelyek alapján a Hatóság megítélheti a jelentkezők szakmai és pénzügyi alkalmasságát a frekvenciakészlet
hatékony felhasználására és a tervezett szolgáltatások megfelelő minőségű nyújtására.
(2) Az árverési eljárást lezáró döntést a hirdetmény közzétételét követő 60. és 150. nap között kell meghoznia
a Hatóságnak. (3) Az (2) bekezdés szerinti határidőt a Hatóság egy alkalommal legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja.
Próbaárverés 26. § (1) Amennyiben a kiírási dokumentáció szerint a Hatóság próbaárverést tart, annak helyszínéről és időpontjáról
a jelentkezőket legkésőbb a nyilvántartásba vételkor tájékoztatni kell.
(2) A próbaárverés során a résztvevőknek a Hatóság részletes tájékoztatást nyújt, és bemutatót tart az árverés
lebonyolítási rendjéről, továbbá lehetőséget biztosít a számítógépes rendszer – leendő résztvevők általi –
kipróbálására. A pályázat Pályázat előkészítése, lebonyolítása, értékelése 27. § (1) A pályázati kiírási dokumentációban a 4. §-ban foglaltakon túl szerepeltetni kell:
a) az eljárás tárgyául szolgáló frekvenciakészlet felhasználásával végzett elektronikus hírközlési tevékenység, illetve
nyújtott szolgáltatás feltételeinek azon pontjait, amelyekre a jelentkező ajánlatot tehet;
b) azokat az értékelési elveket és az értékeléskor kizárólagosan figyelembe vett szempontokat, amelyek alapján
a jelentkezők egyenlő eséllyel megfelelő pályázati ajánlatot tehetnek;
c) amennyiben a Hatóság a pályázatokat több fordulóban értékeli, az egyes fordulók lebonyolítási rendjét.
(2) A kiírási dokumentációban meghatározott értékelés elveinek pártatlannak, átláthatónak, megkülönböztetéstől
mentesnek és arányosnak kell lenniük, valamint kialakításuk során figyelembe kell venni az Eht.-ban meghatározott
célokat. (3) A pályázati ajánlat tartalmi érvényességének vizsgálatakor a Hatóság a pályázati nyilvántartásba vett résztvevő
pályázati ajánlatát összességében és az egyes pályázati elemek tekintetében is értékeli, vizsgálja annak
megalapozottságát. (4) Ha a pályázati ajánlat tartalmilag hiányos, a Hatóság hiánypótlásra szólítja fel a pályázót. A hiánypótlásra a 10. §
(5) bekezdésében foglaltakat kell alkalmazni. Ha a pályázati ajánlat nem egyértelmű, a Hatóság a pályázótól az
esélyegyenlőség elvének sérelme nélkül felvilágosítást kérhet. A felvilágosítás-kérés teljesítésére a kézbesítéstől
számított tizenöt nap áll a pályázó rendelkezésére. A felvilágosítás nem eredményezheti az ajánlatban
megfogalmazott pénzbeli, értékbeli vállalások, lényeges állítások változását, csak azok értelmezését szolgálhatja.
(5) A pályázati ajánlat tartalmilag érvénytelen, amennyiben a) a kiírási dokumentáció szerinti értékelési szempontként megjelölt vállalások körében érthetetlen vagy
egymásnak ellentmondó vagy nyilvánvalóan lehetetlen vállalásokat, feltételeket tartalmaz, amelyek
akadályozzák a pályázati ajánlat érdemi értékelését, b) a pályázati ajánlat a Hatóság megítélése szerint lehetetlen, túlzottan magas vagy alacsony mértékű, illetőleg
kirívóan aránytalan kötelezettségvállalást tartalmaz, illetve olyan nyilvánvalóan irracionális vagy megalapozatlan
vállalásokat, feltételeket tartalmaz, amelyek ellentmondanak a Hatóság rendelkezésére álló tényeknek,
adatoknak, és ezáltal lehetetlenné teszik a kiírási dokumentációban foglalt szempontrendszer szerinti értékelést,
c) a pályázati ajánlat megalapozatlansága miatt nem alkalmas a vonatkozó jogszabályokban, illetve a kiírási
dokumentációban meghatározott célok elérésére, megvalósítására, vagy d) a kiírási dokumentációban meghatározott tartalmi követelményeknek nem tesz eleget.
(6) A Hatóság a pályázati ajánlat tartalmi érvénytelenségét külön végzéssel nem állapítja meg, a pályázati ajánlat tartalmi
érvénytelenségét a pályázati eljárást lezáró döntésébe foglalja. (7) Amennyiben az (1) bekezdés szerinti szempontokat a pályázat értékelésekor a Hatóság eltérő súllyal veszi figyelembe,
a kiírási dokumentációban közzé kell tenni az egyes szempontok súlyozására vonatkozó eljárást is.
(8) A pályázati ajánlatok értékelésére a kiírási dokumentációban meghatározott elvek és szempontok alapján kerül sor. Az
értékelési szempontoknak mennyiségi vagy más módon értékelhető tényezőkön kell alapulniuk, a pályázat tárgyával
és lényeges feltételeivel összhangban kell állniuk. Az egyes szempontok nem eredményezhetik a pályázati ajánlat
ugyanazon tartalmi elemének többszöri értékelését. (9) Az értékelésnek átláthatónak, megkülönböztetéstől mentesnek és arányosnak kell lennie.
(10) A pályázati ajánlatokat a kiírási dokumentációban meghatározottaktól eltérően értékelni nem lehet.
(11) A pályázati eljárást lezáró döntést a hirdetmény közzétételét követő 60. és 150. nap között kell meghoznia
a Hatóságnak. (12) A (11) bekezdés szerinti határidőt a Hatóság egy alkalommal legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja.
Záró rendelkezések 28. § (1) E rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) E rendeletet a folyamatban lévő eljárásokban is alkalmazni kell. Amennyiben a folyamatban lévő eljárásban a kiírási
dokumentáció jelen rendeletben foglaltakkal ellentétes rendelkezést alkalmaz, akkor jelen rendeletben foglaltakat
kell alkalmazni, amely a kiírási dokumentáció módosítását nem igényli.
Az Európai Unió jogának való megfelelés 29. § Ez a rendelet a következő európai uniós jogi aktusoknak való megfelelést szolgálja:
a) az Európai Parlament és a Tanács 2002/20/EK irányelve (2002. március 7.) az elektronikus hírközlő hálózatok és
elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről 6., 7., 12. cikkének és Melléklete „B” része;
b) az Európai Parlament és a Tanács 2002/21/EK irányelve (2002. március 7.) az elektronikus hírközlő hálózatok és
elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról 9. cikke. Szalai Annamária s. k.,
a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
55/2012. (XII. 28.) KIM rendelete a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. LXVI. törvény hatálya alá tartozó értesítési szolgáltatásokért fizetendő igazgatási szolgáltatási díj mértékéről és megfizetésének szabályairól.
A polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény 47. § (2) bekezdés c) pontjában kapott
felhatalmazás alapján, az egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló
212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 12. § p) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva – az egyes miniszterek, valamint
a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 73. § c) pontjában
meghatározott feladatkörében eljáró nemzetgazdasági miniszterrel egyetértésben – a következőket rendelem el:
1. § (1) A lakcímbejelentésről szóló értesítésért ingatlanonként évente az alábbi összegű igazgatási szolgáltatási díjat kell
fizetni: a) levélben történő értesítésért: 3600 Ft/év, b) telefax útján történő értesítésért: 3300 Ft/év,
c) e-mail útján történő értesítésért: 3300 Ft/év, d) szöveges üzenetközvetítési szolgáltatás útján történő értesítésért: 3600 Ft/év,
e) kombinált szolgáltatás (szöveges üzenetközvetítési szolgáltatás és e-mail) útján történő értesítésért: 4100 Ft/év.
(2) Egyidejűleg több értesítés típus is igényelhető. (3) Az (1) bekezdés szerinti igazgatási szolgáltatási díj (a továbbiakban: díj) egy ingatlan egy naptári évre vonatkozó
figyelését tartalmazza, valamint korlátlan darabszámú értesítés küldését az igénylő által választott módon vagy
módokon. 2. § E rendelet alkalmazásában eljáró hatóság a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló
1992. évi LXVI. törvény (a továbbiakban: Nytv.) szerinti központi szerv.
3. § (1) A díjat az Nytv. 27/B. § (2) bekezdése szerinti szolgáltatást igénylő szállásadónak (a továbbiakban: ügyfél) kell
megfizetnie. Ha az ingatlan tekintetében több személy minősül szállásadónak, és mindannyian vagy közülük többen
igényelnek értesítést, az igényelt szolgáltatásért mindegyiküknek külön-külön kell a díjat megfizetnie.
(2) A díjat a szolgáltatás igénylésekor az eljáró hatóság Magyar Államkincstárnál vezetett 10023002-01451935-00000000
számlájára, átutalás vagy fizetési számlára történő készpénzbefizetés útján kell megfizetni.
(3) A fizetési megbízás közlemény rovatában fel kell tüntetni a hatósági eljárás megnevezését.
(4) A díjat az Nytv. 27/B. § (1) bekezdése szerinti nyilatkozat előterjesztésével egyidejűleg kell megfizetni, vagy a befizetés
megtörténtét annak igazolására alkalmas dokumentummal igazolni. (5) Ha az ügyfél a díjat a nyilatkozat előterjesztésével egyidejűleg nem, vagy nem teljes mértékben fizeti meg, az eljáró
hatóság hiánypótlási felhívásának kézhezvételétől számított tizenöt napon belül köteles a befizetést teljesíteni és
a fizetési megbízás közlemény rovatában az (1) bekezdésben foglalt adaton túl a hiánypótlási felhívás ügyazonosító
számát is feltüntetni. (6) A díj teljes összegének megfizetéséig az ügyfél részére nem történik értesítés szolgáltatás. Ha az ügyfél a díj teljes
összegét a hiánypótlási felhívást követően sem fizeti meg, az eljáró hatóság az értesítés szolgáltatás kérést elutasítja.
4. § (1) Ha az ügyfél a díjnál többet fizetett meg, a többletet az eljáró hatóság visszatéríti.
(2) Az (1) bekezdés szerinti visszatérítést hivatalból a többletbefizetés megállapítását követő nyolc napon belül,
ha a többletfizetést az ügyfél jelzi az eljáró hatóságnak, a visszatérítésre vonatkozó kérelem beérkezését követő
nyolc napon belül kell elrendelni, és a visszatérítés teljesítése iránt a visszatérítés elrendelését követő harminc napon
belül intézkedni kell. 5. § (1) A megfizetett díj az eljáró hatóság bevétele.
(2) A díj vonatkozásában az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény
a) 28. § (2) és (3) bekezdését a díjfizetési kötelezettség keletkezése és fennállása,
b) 31. §-át a díjfizetésre kötelezettek körének megállapítása,
c) 32. §-át a díj visszatérítése tekintetében azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy adóhatóságon eljáró hatóságot, illetéken a díjat kell érteni.
(3) A díjak nyilvántartására és elszámolására az államháztartás szervezetei beszámolási és könyvvezetési kötelezettségének
sajátosságairól szóló jogszabály előírásait kell alkalmazni. 6. § (1) Az 1. § (1) bekezdésében a „lakcímbejelentésről szóló értesítésért” szövegrész helyébe a „lakcímbejelentésről és
az értesítési cím bejelentéséről történő értesítési szolgáltatásért” szöveg lép.
(2) A 3. § (1) bekezdésében az „igénylő szállásadónak (a továbbiakban: ügyfél)” szövegrész helyébe az „igénylő
szállásadónak vagy az Nytv. 27/D. § (3) bekezdése szerinti szolgáltatást igénylő címjogosultnak (a továbbiakban
együtt: ügyfél)” szöveg, a „szállásadónak” szövegrész helyébe a „szállásadónak vagy címjogosultnak” szöveg lép.
(3) A 3. § (4) bekezdésében az „Nytv. 27/B. § (1) bekezdése” szövegrész helyébe az „Nytv. 27/B. § (1) bekezdése vagy
az Nytv. 27/D. § (2) bekezdése” szöveg lép.
7. § (1) Ez a rendelet – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő 31. napon lép hatályba.
(2) A 6. § 2013. március 1-jén lép hatályba.
Dr. Navracsics Tibor s. k.,
közigazgatási és igazságügyi miniszter


text:
1912/2013. (XII. 11.) Korm. határozata a Magyarország Kormánya és a Ciprusi Köztársaság Kormánya között a minősített adatok cseréjéről és kölcsönös védelméről szóló egyezmény szövegének végleges megállapításáról.
A Kormány
 1. egyetért a  Magyarország Kormánya és a  Ciprusi Köztársaság Kormánya között a  minősített adatok cseréjéről és
kölcsönös védelméről szóló egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) bemutatott szövegével;
 2. felhatalmazza a  közigazgatási és igazságügyi minisztert vagy az  általa kijelölt személyt az  Egyezmény bemutatott
szövegének – a megerősítés fenntartásával történő – végleges megállapítására;
 3. felhívja a külügyminisztert, hogy az Egyezmény szövegének végleges megállapításához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki;
 4. elfogadja az  Egyezmény kihirdetéséről szóló törvénytervezetet, és elrendeli az  Egyezmény szövegének végleges
megállapítását követően annak az Országgyűléshez történő benyújtását. A törvényjavaslat előadójának a Kormány
a közigazgatási és igazságügyi minisztert jelöli ki.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
35/2015. (XII. 16.) AB határozata a cégnyilvánosságról, a bírósági cégeljárásról és a végelszámolásról szóló 2006. V. törvény 2012. március 1-jétől 2014. június 30-ig hatályos 118. § (8) bekezdésének első mondata alaptörvényellenességének megállapításáról és alkalmazhatóságának kizárásáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése jogszabály alaptörvény-ellenességének megállapítására irányuló bírói
kezdeményezés tárgyában – dr. Salamon László alkotmánybíró párhuzamos indokolásával és dr. Sulyok Tamás
alkotmánybíró különvéleményével – meghozta a következő
1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a cégnyilvánosságról, a bírósági cégeljárásról és a végelszámolásról
szóló 2006.  évi V.  törvény 2012. március 1-jétől 2014. június 30-ig hatályos 118.  § (8)  bekezdésének első
mondata – az  ott hivatkozott végzés eltiltásra vonatkozó rendelkezése tekintetében – alaptörvény-ellenes
volt.
2. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a cégnyilvánosságról, a bírósági cégeljárásról és a végelszámolásról
szóló 2006. évi V. törvény 2012. március 1-jétől 2014. június 30-ig hatályban volt 118. § (8) bekezdésének első
mondata – a  végzés eltiltásra vonatkozó rendelkezése tekintetében – a  Pécsi Ítélőtábla előtt folyamatban
lévő Ktf.V.40.326/2014. számú ügyben, valamint a jogerősen még le nem zárt, azonos tárgyú ügyekben nem
alkalmazható.
Az Alkotmánybíróság e határozatát a Magyar Közlönyben közzé kell tenni.
I. [1] 1. A  Pécsi Ítélőtábla bírája az  előtte folyamatban lévő Ktf.V.40.326/2014. számú ügyben – eljárás felfüggesztése
mellett – az  Alkotmánybíróságról szóló 2011.  évi CLI.  törvény (a  továbbiakban: Abtv.) 25.  § (1)  bekezdése alapján
egyedi normakontroll indítvánnyal fordult az  Alkotmánybírósághoz, amelyben a  cégnyilvánosságról, a  bírósági
cégeljárásról és a  végelszámolásról szóló 2006.  évi V.  törvénynek (a  továbbiakban: Ctv.) – a  a csődeljárásról
és a  felszámolási eljárásról szóló 1991.  évi XLIX.  törvény, a  gazdasági társaságokról szóló 2006.  évi IV.  törvény,
a cégnyilvánosságról, a bírósági cégeljárásról és a végelszámolásról szóló 2006. évi V.  törvény, továbbá az ezekkel
összefüggő egyes törvények módosításáról szóló 2011.  évi CXCVII.  törvénnyel (a  továbbiakban: Ctvm1.)
megállapított – 2012. március 1-jétől 2014. június 30-ig hatályban volt 118.  § (8)  bekezdése első mondata
alaptörvény-ellenességének megállapítását kérte. Az  indítványozó bíró emellett kérte, hogy az  Alkotmánybíróság
rendelje el a támadott rendelkezések általános alkalmazási tilalmát valamennyi folyamatban lévő bírósági ügyben;
illetőleg az egyedi ügyben történő alkalmazhatatlanságát.
[2] Az indítványozó bíró álláspontja szerint a  támadott jogszabályi rendelkezés sérti az  Alaptörvény XXIV.  cikk
(1) bekezdését, a XXVIII. cikk (7) bekezdését, illetve – kiegészítő végzése alapján – a XXVIII. cikk (1) bekezdését.
[3] 2. Az  ügy előzménye, hogy a  cégbíróság a  Cgt.02-12-000974/6. számú végzésével (kelt: 2013. november 15.,
jogerőre emelkedett: 2013. december 14-én) az  érintett céggel szemben a  végelszámolási eljárást megszüntette
és kényszertörlésre irányuló eljárást indított a  Ctv. 116.  §-a és 131/A.  § (4)  bekezdése alapján, majd a  Cgt.02-14000059/2. számú végzésével (kelt: 2014. május 26., jogerőre emelkedett: 2014. június 28., a továbbiakban: Végzés)
elrendelte a  cég kényszertörlését és végzése Cégközlönyben való közzétételét. A  kényszertörlési eljárás alatt
a  céggel szemben követelés bejelentésére nem került sor, a  cég vagyonára vonatkozóan nem merült fel adat, és
a Cégközlönyben közzétett felhívásra bejelentés nem érkezett.
[4] Egyúttal a  gazdasági társaság korábbi vezető tisztségviselőjét, egyben 50%-ot meghaladó szavazati joggal
rendelkező tagját a  gazdasági társaságokról szóló 2006.  évi IV.  törvény (a  továbbiakban: Gt.) 5.  § (10)  bekezdése,
23.  § (3)  bekezdése és a  Ctv. – kényszertörlési eljárás megindításakor hatályos – 118.  § (8)  bekezdése alapján
eltiltotta attól, hogy a  végzés jogerőre emelkedésétől számított öt évig más gazdasági társaság kizárólagos vagy
többségi befolyást biztosító részesedéssel rendelkező tagja, közkereseti társaság tagja, betéti társaság beltagja,
valamint gazdasági társaság vezető tisztségviselője legyen.
[5] A Végzés ellen a  cég volt vezető tisztségviselője fellebbezést és a  határidő elmulasztása miatt igazolási kérelmet
terjesztett elő. Ebben előadta, hogy az eltiltásról 2014. november 26-án szerzett tudomást, amikor a cégbíróság egy
másik cégben viselt vezető tisztségviselői jogviszonyára vonatkozó adatot törölte a cégjegyzékből.
[6] 3. Az  indítványozó bíró szerint az  ügyben alkalmazandó Ctv.-nek az  eljárás megindításakor hatályos 118.  §
(8) bekezdésének első mondata a tisztességes eljáráshoz való jogot a következők miatt sérti.
[7] A – már nem hatályos – Gt. 5.  § (10)  bekezdése értelmében, ha a  gazdasági társaságot megszüntetési eljárás
keretében törlik a  cégnyilvántartásból, az  a  személy, aki a  megszüntetési eljárás megindításának időpontjában,
a  törlés évében, vagy a  törlést megelőző évben a  gazdasági társaságnál vezető tisztségviselő, kizárólagos vagy
többségi befolyást biztosító részesedéssel rendelkező tag volt, a  törlést követő öt évig nem lehet más gazdasági
társaság kizárólagos vagy többségi befolyást biztosító részesedéssel rendelkező tagja, valamint közkereseti
társaság tagja és betéti társaság beltagja. A  Gt. 23.  § (3)  bekezdése úgy rendelkezett, hogy „a gazdasági társaság
megszüntetési eljárás során való törlését követő öt évig nem lehet más gazdasági társaság vezető tisztségviselője
az  a  személy, aki a  megszüntetési eljárás megindításának időpontjában, a  törlés évében, vagy a  törlést megelőző
évben a  gazdasági társaságnál vezető tisztségviselő, kizárólagos vagy többségi befolyást biztosító részesedéssel
rendelkező tag volt.”
[8] Az indítványozó bíró szerint a  Gt. 5.  § (10)  bekezdésében és 23.  § (3)  bekezdésében foglalt jogkövetkezmények
olyan súlyosak, hogy azok kihatással lehetnek az  érintett személyek életkörülményeire, akár megélhetésüket is
veszélyeztethetik. E súlyos jogkövetkezményekre tekintettel az eljárás során biztosítani kell azt az érintett számára,
hogy a jogkövetkezményről rendelkező bírósági döntéssel szemben jogorvoslattal élhessen. Az indítványozó szerint
e követelménynek nem tesz eleget a Ctv. – már nem hatályos – 118. § (8) bekezdése két okból sem. Egyrészt mivel
kizárólag a Cégközlönyben való közzététel útján értesülhet az érintett a bíróság döntéséről, (függetlenül attól, hogy
postai úton kézbesíthető-e), másrészt azért, mert kizárja a határidő elmulasztása miatti igazolás lehetőségét.
[9] Az indítványozó ezzel összefüggésben a következőket fejtette ki. A határozatok kihirdetéséről és közléséről a polgári
perrendtartásról szóló 1952.  évi III.  törvény (a  továbbiakban: Pp.) 218–219.  §-a rendelkezik. A  kézbesítés útján
történő közlés szabályait a Pp. 219. §-a tartalmazza.
[10] A Ctv. 72.  § (2)  bekezdése értelmében a  törvényességi felügyeleti eljárásban a  Pp. ezen szabályait megfelelően
alkalmazni kell. Ugyanígy rendelkezik a Ctv. 2014. július 1-jétől hatályos 116. § (6) bekezdése a kényszertörlési eljárás
tekintetében is. 2014. július 1-jét megelőzően azonban a Ctv. a kényszertörlési eljárás tekintetében nem tartalmazott
hasonló utaló szabályt. Az  indítványozó bíró szerint a  cégbíróságok a  Pp.-t alkalmazták mögöttes szabályként
a kényszertörlésről szóló fejezetben nem szabályozott kérdésekben.
[11] A gyakorlatban ugyanakkor problémát jelentett a  törvényességi felügyeleti és kényszertörlési eljárásban az, hogy
az  eljárás során hozott bírósági döntések a  felek és egyéb érdekeltek részére nem voltak kézbesíthetőek, mivel
egyes cégek tagjai, illetve maguk a  cégek a  megadott lakóhelyükön vagy bejegyzett székhelyen nem voltak
elérhetők. Az ebből fakadó problémák kiküszöbölésére módosította a jogalkotó a Ctv.-t a 2007. évi LXI. törvény 24. §
(1) bekezdésével, s beiktatta a Ctv. 72. § (6) bekezdését, amely lehetővé tette, hogy ha a törvényességi felügyeleti
eljárásban a  postai úton történő kézbesítés meghiúsul, a  cégbíróság azokat a  Cégközlönyben való közzététellel
kézbesíti azzal, hogy a  közzétételt követő ötödik napon az  irat kézbesítettnek tekintendő. E  speciális szabály
azonban csak a törvényességi felügyeleti eljárásban alkalmazható.
[12] A Ctv. 118.  § (8)  bekezdése szintén egy speciális szabályt tartalmaz a  kézbesítési vélelem tekintetében, amely
azonban csak a  kényszertörlési eljárásban alkalmazható. Eszerint a  postai úton való kézbesítést meg sem kell
kísérelni, a  közlés egyetlen formája a  Cégközlönyben való közzététel. A  fellebbezési határidő a  közzétételt követő
15  nap. Vagyis a  kényszertörlési eljárással érintett cégek és azok tisztségviselői és tagjai csak akkor szerezhetnek
tudomást az  eljárás befejezéséről és az  eltiltásról, ha folyamatosan figyelik a  Cégközlönyt, függetlenül attól, hogy
részükre a bíróság döntése kézbesíthető volna.
[13] Az indítványozó bíró utalt végül arra, hogy a  jogalkotó is nyilvánvalóan ezt a  problémát ismerhette fel, ugyanis
az  egyes törvényeknek az  új Polgári Törvénykönyv hatálybalépésével összefüggő módosításáról szóló 2013.  évi
CCLII.  törvény (a  továbbiakban: Ctvm2.) módosította a  Ctv. támadott rendelkezését, és a  cég tagja, illetve vezető
tisztségviselője tekintetében a postai úton való kézbesítésről rendelkezett [hatályos Ctv. 118. § (7) bekezdés].
[14] Az indítványozó bíró a  tisztességes eljáráshoz való jog sérelme tekintetében a  következőképpen érvelt.
Hivatkozott többek között a 19/2009. (II. 25.) AB határozatra, továbbá az Alkotmánybíróság gyakorlatára, amelynek
értelmében a  közvetlen alkotmányi garanciák gazdaságossági és célszerűségi okokból az  eljárás egyszerűsítése
vagy az  időszerűség követelményének érvényesülése címén sem mellőzhetők. Ez  vonatkozik a  postai kézbesítés
mellőzésére is: annak mellőzése és csak a Cégközlöny útján való közlés csak akkor felel meg a  tisztességes eljárás
követelményének, ha a  cég, a  tagok, vagy a  vezető tisztségviselők postai úton nem elérhetők. A  postai úton való
közlés a tisztességes eljárás biztosítása érdekében garanciális jelentőségű.
[15] A mulasztás igazolásának lehetőségét szintén a  tisztességes eljáráshoz való jogba ütközően zárta ki a  jogalkotó
az  indítványozó szerint. Bár az  Alkotmánybíróság gyakorlata szerint az  igazolás kizárása önmagában nem
eredményezi a  jogorvoslathoz való jog sérelmét, a  jelen esetben, az  adott szabályozási keretek között az
– az indítványozó szerint – sérti az Alaptörvényt. Vagyis az igazolás lehetőségének kizárása azért alkotmányellenes,
mert a  cégbíróság határozatát nem kell postai úton kézbesíteni, és a  cégbíróság döntése csak a  Cégközlönyből
ismerhető meg. Vagyis a  kizárólag Cégközlöny útján történő kézbesítés csak akkor felelne meg az  indítványozó
szerint a tisztességes eljárás követelményének, ha a jogalkotó – figyelemmel arra, hogy a Cégközlöny napi figyelését
nem várhatja el az érintettektől – lehetővé teszi az igazolási kérelem előterjesztését.
[16] 4. Az  indítványozó bíró eredeti indítványában az  Alaptörvény XXIV.  cikk (1)  bekezdése alapján kérte a  támadott
rendelkezés alaptörvény-ellenességének megállapítását, továbbá az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdésében
foglalt jogorvoslathoz való jog sérelmére is hivatkozott. Utóbb előterjesztett indítvány-kiegészítésében kifejtette,
hogy az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdése sérelmének megállapítását kéri. Álláspontja szerint ugyanis
az  Alaptörvény XXIV.  cikkében foglalt „hatóság” fogalmába a  bíróság is beletartozik, azonban a  XXVIII.  cikk
a bíróságokra vonatkozóan speciálisan szabályozza a tisztességes eljáráshoz való jogot, és állapít meg e tekintetben
követelményeket. Ugyan a  kényszertörlési eljárás nemperes eljárás, arra megfelelően vonatkozik az  Alaptörvény
XXVIII. cikke.
[17] Így az Alaptörvény mindkét rendelkezése: a XXIV. cikk (1) bekezdése, valamint XXVIII. cikk (1) bekezdése alapján is
kérte a  támadott rendelkezés alaptörvény-ellenességének megállapítását [figyelemmel az Alaptörvény XXVIII. cikk
(7) bekezdésére is].
II. [18] 1. Az Alaptörvénynek az indítvánnyal érintett rendelkezései:
„XXIV.  cikk (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a  hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és
ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni.”
„XXVIII. cikk (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat vagy valamely perben a jogait és
kötelezettségeit törvény által felállított, független és pártatlan bíróság tisztességes és nyilvános tárgyaláson, ésszerű
határidőn belül bírálja el.
[…]
(7) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogorvoslattal éljen az olyan bírósági, hatósági és más közigazgatási döntés
ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.”
[19] 2. A Ctv. indítvánnyal érintett, 2012. március 1-től 2014. június 30-ig hatályban volt rendelkezései:
„118. § (1) Amennyiben a cégbíróság azt állapítja meg, hogy
a) a céggel szemben követelés bejelentésére nem került sor, valamint
b) a cég vagyonával kapcsolatos információ nem érkezett,
a cégbíróság – a 62. § (4) bekezdés figyelembevételével – a céget törli a cégjegyzékből, és a Gt. 5. (10) bekezdése
és a  23.  § (3)  bekezdése alapján az  egyedüli vagy többségi befolyással rendelkező tagot, valamint a  vezető
tisztségviselőt eltiltja.
(2) Amennyiben a  céggel szemben követelés bejelentésére került sor, a  cégbíróság a  számítógépes ingatlannyilvántartási rendszerből, valamint szükség szerint a  földhasználati nyilvántartásból elektronikus úton történő
lekérdezéssel megállapítja, hogy a  cég jog jogosultjaként van-e bejegyezve, vagy a  javára, illetve érdekében tény
van-e feljegyezve, illetve van-e bejegyzett földhasználata.
(3) A cégbíróság más közhiteles vagy közérdekvédelmi célból vezetett nyilvántartást vezető szervezet – különösen
a  járműnyilvántartást vezető szerv, a  zálogjogi nyilvántartást vezető szerv – megkeresésével megvizsgálja, hogy
cég jog jogosultjaként van-e bejegyezve, vagy a  javára, illetve érdekében tény van-e feljegyezve. A  cégbíróság
megkeresi a  cég számláit vezető pénzforgalmi szolgáltatókat a  cég számlakövetelésével és egyéb pénzfizetés
teljesítésére vonatkozó követelésével kapcsolatos adatszolgáltatás teljesítése érdekében.
[…]
(6) Az (5) bekezdés alkalmazásában felszámolási költség a Cstv. 57. § (2) bekezdés f ) és g) pontjában meghatározott
költségek.
(7) Amennyiben a  (2)–(3)  bekezdésben említett szervezetek értesítése vagy a  117.  § szerint tett bejelentés
alapján a  cégbíróság megállapítja, hogy a  cég vagyona előreláthatóan nem fedezi a  várható felszámolási
költségeket, vagy a  cég vagyona nem fellelhető, a  cégbíróság – a  62.  § (4)  bekezdés figyelembevételével  –
a céget törli a cégjegyzékből, a Gt. 5. § (10) bekezdése és a 23. § (3) bekezdése alapján az egyedüli vagy többségi
befolyással rendelkező tagot, valamint a  vezető tisztségviselőt eltiltja, egyidejűleg határidő tűzésével felhívja
a  vezető tisztségviselőt, hogy gondoskodjon az  iratok elhelyezéséről, az  adózás rendjéről szóló törvény szerinti
kötelezettségek teljesítéséről, és ezek megtörténtét a cégbíróságnál igazolja.
(8) Az  (1) és (7)  bekezdésben meghatározott végzést a  cégbíróság a  Cégközlönyben közzéteszi azzal, hogy
a  végzés ellen a  megjelenésétől számított tizenöt napon belül fellebbezésnek van helye, a  határidő elmulasztása
miatt azonban igazolási kérelem nem terjeszthető elő. A  cég törlését elrendelő végzés jogerőre emelkedését
a Cégközlönyben közzé kell tenni.
(9) Az eltiltásra vonatkozó rendelkezés elleni fellebbezésnek nincs halasztó hatálya.”
III. [20] A bírói kezdeményezés az alábbiak szerint megalapozott.
[21] 1. Az  Alkotmánybíróság mindenekelőtt azt vizsgálta meg, hogy a  bírói kezdeményezés megfelel-e a  törvényi
feltételeknek.
[22] Az Abtv. 52.  § (4)  bekezdése szerint az  alkotmánybírósági eljárás feltételeinek fennállását az  indítványozónak kell
igazolnia. Ebből következően, ha a kezdeményező bíró nem állítja, hogy a támadott normát az ügyben alkalmazni
kellene, vagy nem mutat rá az  alkotmányellenesnek vélt norma és az  egyedi ügy kapcsolatára oly módon, hogy
az  összefüggés az  Alkotmánybíróság számára az  indítvány tartalmából egyértelműen megállapítható legyen,
az alkotmánybírósági eljárás lefolytatásának nincs helye.
[23] Az Abtv. 25. § (1) bekezdése „az alkalmazandó norma megtámadásának a lehetőségét a bíró számára azért biztosítja,
hogy megakadályozható legyen, hogy a  bíróság a  döntését alaptörvény-ellenes norma alkalmazásával legyen
kénytelen meghozni. Ennek megfelelően minden olyan anyagi jogi rendelkezés bírói kezdeményezés tárgya lehet,
melytől a bíróság előtt fekvő egyedi ügy érdemi eldöntése függ, de olyan eljárási jogi normák is megtámadhatók,
melyek ugyan nem közvetlenül az ügyet befejező bírósági döntés alapját képezik, de alkalmazásra kerülve a  felek
eljárási helyzetét lényegesen befolyásolják.” {3192/2014. (VII. 15.) AB határozat, Indokolás [14]–[18]}
[24] Jelen ügyben a  bíró a  Ctv. kényszer-törlési eljárásra vonatkozó kézbesítési szabályok alkotmányossági vizsgálatát
kérte. Ez  – az  indítvány alapján – olyan eljárási jogi norma, amely az  ügyben érintett fél helyzetét lényegesen
befolyásolja. Ugyanis ha a  kézbesítés támadott szabálya sérti az  Alaptörvényt, akkor a  fél kérelmét a  bíróság
érdemben bírálja el, ellenkező esetben a  fellebbezést – a  Ctv. támadott rendelkezése alapján a  fellebbezés
megkésettségére tekintettel – el kell utasítani.
[25] 2. Az  Alkotmánybíróság áttekintette a  tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatos, az  ügy szempontjából
releváns gyakorlatát.
[26] Legutóbb a  17/2015. (VI. 5.) AB határozat (a  továbbiakban: Abh.) foglalkozott a  kézbesítés(i vélelem)
alkotmányosságával a tisztességes hatósági eljáráshoz való joggal (Alaptörvény XXIV. cikk) összefüggésben. Az Abh.
azt a  jogszabályi rendelkezést vizsgálta – többek között –, amely szerint a  földbizottság állásfoglalását a  jegyző
a hivatal hirdetőtábláján 5 napra kifüggeszti, valamint a kifogás előterjesztésére jogosultaknak 5 napos (jogvesztő)
határidőn belül van lehetőségük kifogást előterjeszteni. E jogszabályi rendelkezés vizsgálata kapcsán a következőket
fejtette ki: „A már leírtakon túlmenően a  tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben az  indítványozó
bíró által is felhívott 3/2014. (I. 21.) AB határozatra figyelemmel az  Alkotmánybíróság ismételten hangsúlyozta és
jelen határozatában is megerősíti, hogy a  tisztességes eljáráshoz való jog részét képező részjogosultságok – jelen
esetben a  kifogás benyújtásának időbeli – korlátozására az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdésébe foglalt, szigorú
követelményeket támasztó szükségességi-arányossági teszt alkalmazásával lehetőség van.
A szükségességi-arányossági teszt alapján az  Alaptörvényben biztosított tisztességes eljáráshoz való jog részét
képező eljárási szabályokban foglalt időbeli korlátozás akkor felel meg az  Alaptörvénynek, ha másik alapvető jog
vagy szabadság védelme vagy érvényesülése, illetve egyéb alkotmányos érték védelme más módon nem érhető
el, tehát a  korlátozás feltétlenül (vagyis elkerülhetetlenül) szükséges valamely alapvető jog érvényesülése vagy
alkotmányos érték védelme érdekében. A  jogkorlátozás alkotmányosságához ezen túlmenően szükséges az  is,
hogy megfeleljen az arányosság követelményeinek: az elérni kívánt cél fontossága és az ennek érdekében okozott
alapjog-sérelem súlya megfelelő arányban legyenek egymással. A jogalkotó a korlátozás során köteles az adott cél
elérésére alkalmas legenyhébb eszközt alkalmazni, és a  korlátozásnak nem szabad érintenie az  alapjog lényeges
tartalmát. {3/2014. (I. 21.) AB határozat, Indokolás [61]}.”
[27] A tisztességes eljáráshoz való jog azáltal sérül, hogy a  kifogás előterjesztésére jogosultak közül azokkal is
hirdetményi úton kellett közölni a  jegyző eljárásának megindítását, állásfoglalását és a  kifogás benyújtásának
határidejét, akik egyébként név (és lakcím) szerint ismertek voltak a hatóság számára. Ahogy az Abh. fogalmazott:
„[a]z Alkotmánybíróság álláspontja szerint a  törvényhozó nagy szabadságot élvez az  egyes közigazgatási eljárási
határidőkre vonatkozó, a  döntésekről és más jelentős eljárási cselekményekről való értesítés és azok közlési
szabályainak kialakítására. Különösen nagy ez  a  szabadság a  nem az  Alaptörvényből fakadó jogorvoslati eljárásra
vonatkozó szabályok esetén. A jogorvoslati lehetőség igénybe vételének határideje a közlés módjára és a benyújtás
feltételeire irányadó rendelkezésekkel együtt nem lehet annyira bizonytalan, hogy az igénybe vételére jogosultakat
ténylegesen megfossza attól, hogy éljenek ezzel a  jogukkal, ez  ugyanis ellentétes az  Alaptörvény XXIV.  cikke
(1) bekezdésében megfogalmazott tisztességes eljárás és ésszerű határidő követelményével.” {Indokolás [108]}
[28] Kiemelte továbbá az  Abh., hogy alapjogot sértő, ha a  jogalkotó alkotmányos indok nélkül az  ismert érdekeltektől
megköveteli, hogy maguk kövessék a  közigazgatási szereplők, különösen a  hatóságok cselekményeit. Az  alapjog
alkotmányos indok nélküli (szükségtelen) korlátozása, ha ezen érdekeltek tekintetében a  személyes tájékoztatás
nem érvényesül, s ezáltal az  érintettek jogainak gyakorlása, a  jognyilatkozataik megtételére nyitva álló határidő
teljesítése jelentősen (aránytalanul) elnehezül.
[29] Az Alkotmánybíróság erre tekintettel megsemmisítette a  támadott jogszabályi rendelkezés hirdetményi
kézbesítésre vonatkozó szövegrészét, továbbá alkotmányos követelményként írta elő, hogy a  földbizottság
állásfoglalását, a  jegyző hivatalbóli eljárásának megindítását és a  kifogás előterjesztésére nyitva álló ötnapos
határidőt a név szerint ismert érdekeltekkel személyesen (vagyis nem hirdetményi úton) kell közölni.
[30] Az Alkotmánybíróság az  Abh.-ban kifejtetteket a  tisztességes (bírósági) eljáráshoz való joggal összefüggésben
a  jelen ügyben is megfelelően irányadónak tartja és utal egy további határozatára, amely egy, az ügy lényegéhez
kapcsolódó problémával foglalkozott: nevezetesen az  ügydöntő (fegyelmi) határozat közlési formájának
alkotmányosságával, és a kézbesítés útján történő közlés alapjogi jelentőségével.
[31] Az Alkotmánybíróság áttekintette a  kérdéskört érintő korábbi gyakorlatát is. Ennek során a  13/2013. (VI. 7.)
AB  határozatban a  korábbi alkotmánybírósági döntésekben foglaltak felhasználhatóságát illetően rögzített
szempontok figyelembe vételével járt el. Ennek megfelelően a konkrét ügy kapcsán összevetette az alapul szolgáló
alaptörvényi, illetve alkotmányi rendelkezéseket, és megállapította, hogy nincs akadálya a korábbiakban kialakult és
idevágó gyakorlat megfelelő alkalmazásának.
[32] A 8/2004. (III. 25.) AB határozat – a  fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló
1996.  évi XLIII.  törvény 91.  § (1)  bekezdése alkotmányossági vizsgálata kapcsán – azt állapította meg, hogy
e  rendelkezés, amely szerint az  érintettnek nem kézbesíthető a  fegyelmi határozat, ha az  állam- és szolgálati
titokkörbe tartozó indokolást tartalmaz, sérti a  tisztességes eljáráshoz való jogot. Ezen alapjog értelmében
ugyanis „az érintettnek joga van megismerni az  ügyében hozott határozat indokait. A  határozatok indokolásának
írásbeli formában való kézbesítése az  Alkotmánybíróság szerint garanciális eleme a  tisztességes eljáráshoz és
a  védelemhez való alkotmányos jog megvalósulásának. A  tisztességes eljárás követelménye szerint elvárható,
hogy az  érdekelt megismerhesse az  ügyében hozott határozat részletes indokait, ennek pedig nem tesz eleget
az, ha csupán elolvashatja, vagy azt az  eljárás során felolvassák. A  fegyelmi határozat kézbesítésének hiányában
nem biztosítható az sem, hogy az érintett kellően megalapozza keresetét, ha úgy határoz, hogy bírósághoz fordul.
Az állam- és szolgálati titokkörbe tartozó indoklást tartalmazó határozatnak az érintett részére történő kézbesítése
természetesen nem mentesít a minősített irat kezelésére előírt szabályok betartása alól.”
[33] 3. Az  Alkotmánybíróság a  továbbiakban áttekintette a  kényszertörlési eljárásnak a  jelen ügy szempontjából
releváns szabályait.
[34] 3.1. A  Ctv. kényszertörlési eljárást szabályozó VIII/A. fejezetét a  Ctvm1. állapította meg, amely módosítás
2012. március 1-jén lépett hatályba. A kényszertörlési eljárás a kényszer-végelszámolási eljárást váltotta fel.
[35] A kényszertörlés funkciója, hogy az  általános vagy különleges törvényességi felügyeleti eljárásban megszűntnek
nyilvánított cég törlésére – így kivezetésére – speciális eljárásban kerülhessen sor. A  kényszertörlési eljárás
alapvetően „szankciós jellegű” – ebben hasonlít a korábbi kényszer-végelszámoláshoz –, amennyiben a cégbíróság
bizonyos törvényi kötelezettségek elmulasztása esetén indíthatja meg a  céggel szemben a  cég törlése mint
jogkövetkezmény alkalmazása iránt. (Pl. beszámoló letétbe helyezése, valamint közzététele elmulasztásának
jogkövetkezményeként; 3 éven túl folyamatban lévő végelszámolás esetén; vagy ha a  cég nem tért át
az egyszerűsített végelszámolásról az általános szabályok szerinti eljárásra stb.). Ezt tovább erősítette, hogy a Ctvm1.
az ún. fantomcégek (ismeretlen székhelyű cégek) megszűntnek nyilvánítására is a kényszertörlés (vagy felszámolás)
szabályait rendelte alkalmazni: így egyúttal (a vagyontalan, kiüresedett, működésképtelen cégek mellett)
a fantomcégek megszüntetése (törölése) is ezen eljárás lényeges funkciójává lépett elő.
[36] A kényszertörlési eljárás jellegében igazodik funkciójához. Annak érdekében, hogy a  vagyontalan, fantom-,
működésképtelen cégek piacról történő kivezetéshez (a cég cégjegyzékből való törléséhez) ne legyen szükség egy
újabb bírósági eljárásra (ld. egyszerűsített felszámolás) – amely hosszadalmasabb és drágább is – egy speciális és
egyúttal gyorsabb és egyszerűbb (nemperes) eljárás.
[37] A Ctvm2. a  kényszertörlési eljárás egyes szabályait is módosította. Ekkor mondta ki először a  jogalkotó, hogy
a  kényszertörlési eljárás nemperes eljárás, amelyre főszabályként Pp. rendelkezéseit megfelelően kell alkalmazni.
A  Ctvm2. által bevezetett módosítások jellemzően azt célozták, hogy könnyítsék a  vagyonfeltárást a  bíróság
számára, s ezáltal az  egész eljárás még gyorsabb és hatékonyabb legyen. A  Ctvm2. kényszertörlésre vonatkozó
rendelkezései 2014. július 1-től léptek hatályba.
[38] 3.2. A  kényszertörlési eljárásban a  cégre alkalmazható jogkövetkezmény szintén az  eljárás funkciójához igazodik.
Vagyis, ha egy cég működésképtelen, törvényes működését nem állítja helyre, nem érhető el stb., akkor e  céget
–  jellemzően akkor, ha más intézkedések nem vezettek eredményre – megszűntnek nyilvánítja a cégbíróság. Majd
– ha a  felszámolási eljárás megindításának nem állnak fenn a  feltételei – kényszertörlési eljárás keretében a céget
törli a  cégbíróság a  cégjegyzékből. A  kényszertörlési eljárás tehát lényegében a  céggel szemben alkalmazható
legsúlyosabb szankció alkalmazásához vezet(het): a céget törlik a cégnyilvántartásból.
[39] Emellett ad lehetőséget a  Ctvm1. hatálybalépése óta a  Ctv. arra, hogy a  cég vezető tisztségviselője és egyedüli
vagy többségi befolyással rendelkező tagja(i) tekintetében a  – 2014. március 14-ig hatályban volt – Gt. 5.  §
(10)  bekezdésében és 23.  § (3)  bekezdésében foglalt eltiltást alkalmazza a  cégbíróság [Ctv. 2014. június 30-ig
hatályban volt 118.  § (1)  bekezdése]. Ez  a  szankció nem kötődik szorosan a  cégnyilvántartás „karbantartásához”
(nem működő cégek kivezetése a cégjegyzékből), hanem a cég működésére legnagyobb hatást gyakorolni képes
személyekkel szemben – feltételezve objektív felelősségüket – az  ő személyes jogi helyzetüket érintő szankció
alkalmazását írja elő. Megállapítható azonban, hogy az eltiltás alkalmazása alapvetően nem érinti a kényszertörlési
eljárás funkciójának érvényesülését: a cég egyszerűsített eljárásban való törlése ugyanis lehetséges attól függetlenül
is, hogy az eltiltás alkalmazásáról egyszerűsített vagy rendes bírósági eljárásban döntenek.
[40] 3.3. Az  Alkotmánybíróság a  továbbiakban a  cég vezető tisztségviselőjének eltiltására vonatkozó jogszabályi
rendelkezéseket tekintette át.
[41] Elsőként a büntető törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény módosításával (1997. szeptember 15-től) jelent meg
a gazdasági társaságok vezető tisztségviselőinek e foglalkozástól való eltiltása mint mellékbüntetés.
[42] A büntető törvénykönyvről szóló 2012.  évi C.  törvény a  büntetések között nevesíti a  gazdasági társaságok
tisztségviselőit, mint akik foglalkozástól eltiltás alanyai lehetnek (ld. 54. §). (A változás lényege, hogy a foglalkozástól
eltiltás önállóan is alkalmazható büntetési nem lett.)
[43] Az eltiltás mint mellékbüntetés gazdasági joganyagban szabályozott „párját” először a gazdasági társaságokról szóló
1997.  évi CXLIV.  törvény (a  továbbiakban: régi Gt.) 1998. június 16-tól (régi Gt. hatálybalépésétől) tette lehetővé
[régi Gt. 23. § (4) bekezdés]. Az eredeti szabályozás szerint két évre kellett eltiltani azt a vezető tisztségviselőt, aki
hivatalból indult törlési eljárás alapján a  cégjegyzékből törölt gazdasági társaságban töltött be ilyen tisztséget
a törlést megelőző évben.
[44] A Gt. a régi Gt. eltiltásra vonatkozó rendelkezését lényegében változatlan formában vette át [Gt. 23. § (3) bekezdés].
Eszerint ha a  gazdasági társaságot megszüntetési eljárás során törlik, nem lehet vezető tisztségviselő, aki
a  törlést megelőző naptári évben vezető tisztségviselő volt a  törléstől számított két évig. A  Gt. 2009-ben történt
módosításával a jogalkotó az eltiltás időtartamát három évre emelte.
[45] A Ctvm1. – egyidejűleg a kényszertörlési eljárás bevezetésével a Ctv.-be – a Gt. eltiltásra vonatkozó rendelkezéseit
is módosította. A vezető tisztségviselő tekintetében az eltiltásra a cég megszüntetési eljárásban való törlése esetén
akkor kerülhetett sor, ha a megszüntetési eljárás megindítása időpontjában, a törlés évében vagy a törlést megelőző
évben akár vezető tisztségviselő, akár kizárólagos vagy többségi befolyást biztosító részesedéssel rendelkező
tag volt. Az  eltiltás időtartamát öt évre emelte. [Gt. 23.  § (3)  bekezdés]. További módosítás volt, hogy az  eltiltás
alkalmazását a  kizárólagos vagy többségi befolyást biztosító részesedéssel rendelkező tagra (továbbá közkereseti
társaság tagjára, betéti társaság beltagjára) is kiterjesztette [Gt. 5.  § (10)  bekezdés] a  vezető tisztségviselőre
megállapított feltételek mellett.
[46] A polgári törvénykönyvről szóló 2013.  évi V.  törvény (a  továbbiakban: Ptk.) hatálybalépésével a  Gt. hatályát
vesztette. Ezzel összefüggésben átalakult a vezető tisztségviselő felelősségére és az eltiltásra vonatkozó szabályozás:
azok részben a Ptk.-ban [3:22. § (6) bekezdés, 3:90. § (3) bekezdés], részben – illetve elsősorban – a Ctv.-ben kaptak
helyet. [Az eltiltás szabályai ld. hatályos Ctv. 9/A.  §–9/E.  §; a  tagi és vezető tisztségviselői felelősségre ld. Ctv.
118/A. §–118/B. §.]
[47] A Ctvm2. 9/C.  §-a szerinti eltiltásra kerül sor akkor, ha a  céget kényszertörlési eljárás keretében törlik
a  cégjegyzékből, vagy a  törlésre vezető felszámolási eljárást kényszertörlési eljárás előzte meg. Az  eltiltást azzal
szemben kell alkalmazni, aki a  kényszertörlési eljárás megindításának időpontjában vagy az  azt megelőző évben
vezető tisztségviselő, korlátlanul felelős tag, többségi befolyással rendelkező tag volt. A  Ctvm2. ugyanakkor
kivételeket is enged az eltiltás alkalmazása alól [ld. Ctv. 118. § (1) és (6) bekezdését]. Az eltiltás időtartama öt év, s
az  eltiltott sem vezető tisztségviselő, sem többségi befolyással rendelkező tag, sem korlátlanul felelős tag, egyéni
cég tagja sem lehet az eltiltás hatálya alatt.
[48] A vezető tisztségviselő eltiltásának szabályai tehát folyamatosan szigorodtak a  törvényi módosítások során.
Ez  egyrészt az  eltiltás tartamára vonatkozott (két év, majd három, végül öt év), másrészt a  gazdasági társaságnál
betöltött pozíciókra.
[49] Az eltiltás a  régi Gt., majd a  Gt. alapján – annak Ctvm1.-gyel történt módosításáig (2012. február 29-ig) – arra
terjedt ki, hogy az érintett gazdasági társaságban vezető tisztségviselő lehessen. A Ctvm1.-gyel történt módosítást
követően a vezető tisztségviselő eltiltása azt is kizárta, hogy az eltiltással érintett személy kizárólagos vagy többségi
befolyással rendelkező tag, közkereseti társaság vagy betéti társaság beltagja lehessen. A hatályos Ctv. valamennyi
társasági formára általános jelleggel fogalmazza meg az eltiltás körét: az eltiltott személy sem vezető tisztségviselő,
sem korlátlanul felelős tag, sem korlátolt felelősséggel működő gazdasági társaságban többségi befolyással
rendelkező tag nem lehet.
[50] Emellett változott az is, hogy az eltiltással fenyegetett vezető tisztségviselő e tisztséget mikor töltötte be. Eredetileg
a  törlést megállapító végzést megelőző évben e  tisztséget betöltő személlyel szemben lehetett alkalmazni, míg
a  hatályos szabályozás szerint, ha a  kényszertörlési eljárás megindításának időpontjában vagy az  azt megelőző
évben töltött be eltiltással fenyegetett pozíciót a cégben.
[51] A vezető tisztségviselő eltiltásának bevezetését az  indokolta a  régi Gt. szerint, hogy a  [hivatalból] törlési eljárás
során törölt cég vezető tisztségviselőjével szemben e  további szankció alkalmazása is szükséges. A  régi Gt.
indokolása kifejezetten hangsúlyozta, hogy a törlési eljárás hátterében vagy a cég képviselőjének figyelmetlensége,
hanyagsága áll, vagy – és elsősorban – a cég „fantomizálódása”, és ez az, amely felveti a cég tagjainak felelősségét.
A Gt. indokolása azt hangsúlyozta, hogy a törvényességi felügyeleti eljárás során történő megszüntetés jellemzően
felróható a  vezető tisztségviselőnek, vagy legalábbis annak oka az  ő érdekkörében merül fel. Így ez  a  jogalkotó
szerint nem tekinthető objektív szankciónak. Megjegyzendő, hogy a  Gt. sem elfogadásakor, sem a  későbbiekben
–  így a  Ctvm1.-gyel történt módosítását követően sem – nem ismert kivételeket az  eltiltás alkalmazása alól.
Úgyszintén nem alkalmazott kivételeket, a Ctvm1.-gyel módosított Ctv. a kényszertörlési eljárásról szóló fejezetben.
Ebből következően, ha a cég törlésére kényszertörlési eljárásban került sor, az lényegében automatikusan vezetett el
a vezető tisztségviselő eltiltásához is, ha a rendelkezésre álló adatok alapján az eltiltás törvényi feltételei fennálltak.
[52] A Ctvm2. oldotta az  eltiltás objektív szankció jellegét: lehetővé téve bizonyos kivételek alkalmazását. Így mellőzi
a  cégbíróság az  eltiltás alkalmazását, ha a  cégnek fellelhető vagyona nincs és a  céggel szemben követelést sem
jelentettek be; valamint akkor, ha a cégnek van fellelhető vagyona, de követelés bejelentésére nem került sor. Vagyis
az  eltiltás azokra az  esetekre korlátozódik, amikor a  céggel szemben – akár van fellelhető vagyona, akár nincs,
függetlenül attól, hogy e vagyoni helyzetet fedezetelvonó ügylet idézte elő vagy sem – követelést jelentettek be.
[53] A jelen ügyben az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a gazdasági társaság vezető tisztségviselőjével szemben
alkalmazható eltiltás az  itt ismertetett jogszabályi rendelkezésekre tekintettel – különösen az  alkalmazása alóli
kivételt nem ismerő, a  Ctvm2. hatálybalépése előtti szabályozási konstrukciókban – súlyos szankciót jelent
az  érintettre nézve, amely tartalmában a  büntetőjogban ismert foglalkozástól eltiltással mutat hasonlatosságot.
Miután az eltiltás súlyos, személlyel szembeni anyagi jogi jogkövetkezmény, ez a körülmény kihatással van az eltiltás
alkalmazásának eljárásjogi szabályaira. Ebből következően az, hogy az  érintett a  rá vonatkozó eltiltásról szóló
döntést ténylegesen megismerheti-e, azt vele érdemben közlik-e: az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdésében
foglalt tisztességes bírósági eljáráshoz való jog körében értékelendő.
[54] 4. Az  Alkotmánybíróság a  továbbiakban a  kényszertörlési eljárásban hozott érdemi döntés közlésére vonatkozó
szabályokat tekintette át, figyelemmel a Ctv. közlésre vonatkozó szabályaira.
[55] 4.1. A  Ctv. rendszerében a  nyilvánosság biztosításának egyik eszköze a  Cégközlönyben történő közzététel. Ennek
megfelelően a  Ctv. számos, a  cégekre vonatkozó közlemény tekintetében rendelkezik a  Cégközlönyben történő
közzétételről. [Így a cégbíróság a végzését a cég cégjegyzékének adatairól, illetve azok változásairól (a cég törléséről
is) a Cégközlönyben hozza nyilvánosságra. A Cégközlönyben továbbá közleményként közzé kell tenni többek között
–  a  Ctv. erre vonatkozó rendelkezése alapján – a  cégbíróságnak a  cég bejegyzése iránti eljárás megszüntetéséről,
elutasításáról hozott végzésének rendelkező részét; a  végelszámolás, csődeljárás és felszámolás kezdő időpontját
és befejezését; más cégbíróság cégre vonatkozó határozatának a rendelkező részét; illetve azokat a közleményeket,
amelyek közzétételére a  Ctv. a  céget kötelezi.] A Cégközlönyben való közzétételnek a  cégeljárásban garanciális
szerepe van: ahhoz – az ott feltüntetendő adatok tekintetében – közérdek fűződik.
[56] 4.2. A  kézbesítést illetően az  indítvány alapjául szolgáló kényszertörlési eljárás megindításakor hatályos Ctv. több
eltérő rendelkezést tartalmazott. Így a  cég bejegyzésére irányuló kérelem tárgyában hozott döntés tekintetében
annak kézbesítéséről rendelkezett, a  törvényességi felügyeleti eljárás általános szabályai főszabályként a  postai
úton való kézbesítésről, míg annak meghiúsulása esetén a Cégközlönyben való közzététel útján való kézbesítésről
rendelkeztek. Ebben a körben a Ctv. 2007-ben történt módosítása [2007. évi LXI. törvény 24. §] tette lehetővé, hogy
a bíróság – a postai kézbesítés sikertelensége esetén – a Cégközlönyben való közzététel útján kézbesítse a döntését.
[57] E módosításra azért volt szükség, mert a törvényességi felügyeleti eljárás sok esetben amiatt nem volt lefolytatható,
mert szabályszerű kézbesítésre nem kerülhetett sor, és így a  cégbíróság döntése sem emelkedhetett jogerőre.
Ezért a  Ctv. – kisegítő szabályként – tette lehetővé a  postai úton való kézbesítés mellett a  Cégközlöny útján való
közzétételt és ahhoz kapcsolta a kézbesítési vélelem beálltát.
[58] A Ctvm1. hatálybalépése előtt a  Ctv. VIII. fejezetben található 96.  §-a – amely kimondja, hogy a  végelszámolással
kapcsolatos cégbírósági eljárásokra a  törvényben nem szabályozott kérdésekben a  Pp. rendelkezései irányadók  –
a kényszer-végelszámolásra is alkalmazandó volt, ami a kézbesítés szabályaira is értelemszerűen vonatkozott.
[59] 4.3. Csupán két olyan eljárástípus volt a  Ctv.-ben a  Ctvm1. hatálybalépése után, amely tekintetében kizárólag
a Cégközlönyben való közzétételről rendelkezett a jogalkotó. Az egyik az ismeretlen székhelyű cég megszüntetésére
(Ctv. 89.  §) irányuló eljárás: ez  esetben az  eljárás megszüntetéséről és a  cég megszűntnek nyilvánításáról hozott
végzés Cégközlönyben történő közzétételéhez fűz jogkövetkezményeket. A  postai kézbesítés ilyenkor azonban
fogalmilag kizárt, hiszen ennek az  eljárásnak lényege az, hogy a  cég sem székhelyén, telephelyén, fióktelepén
nem található és a cég képviseletére jogosult személyek lakóhelye is ismeretlen vagy kézbesítési megbízottja nem
fellelhető: vagyis nincs kinek kézbesíteni.
[60] A másik a  kényszertörlési eljárás, amelyben a  cég törléséről és a  vezető tisztségviselő eltiltásáról hozott döntést
kizárólag Cégközlöny útján kellett közzétenni (postai úton való kézbesítés mellőzésével). Ebben az eljárástípusban
azonban nem volt – és most sem – fogalmi elem, hogy a  döntés a  cég, annak képviselője, vezető tisztségviselője
részére nem kézbesíthető. [Erre utalt a Ctv. 117. § (3) bekezdése is, amely feltételezte a cégbíróság és a cég vezető
tisztségviselője és tagjai közötti kommunikáció lehetőségét.]
[61] 4.4. A  kényszertörlési eljárás esetében a  postai kézbesítés kizárásához járult az, hogy a  jogalkotó – azon
szándékából kifolyólag, hogy az  eljárás minél gyorsabb legyen, továbbá, hogy a  közlésre vonatkozó szabályok is
kifejezzék ezen eljárás „szankciós” jellegét – az eljárás számos pontjára eljárásjogi korlátozásokat épített be. Kizárta
a jogorvoslati lehetőséget a kényszertörlési eljárás megindításáról hozott végzéssel szemben, szűkítette az általános
szabályokhoz képest a  fellebbezési lehetőséget: a  törlésről és eltiltásról szóló végzés elleni fellebbezés 15 napos
objektív jogvesztő határidőn belül gyakorolható, kizárta az  igazolás lehetőségét e  határidő elmulasztása esetén,
kimondta, hogy az eltiltással szembeni fellebbezésnek nincs halasztó hatálya.
[62] A Ctvm2. az  itt felsoroltak tekintetében valamennyi ponton enyhítette ezen eljárási korlátozások, akadályok
szigorát. Így a hatályos szabályok szerint van jogorvoslati jog a kényszertörlést elrendelő végzéssel szemben. A cég
törléséről hozott végzés elleni fellebbezésnél a törvény nem zárja ki az igazolási kérelem előterjesztését. Az eltiltásra
vonatkozó végzési rendelkezés elleni fellebbezésre pedig – mivel itt külön kezeli a jogalkotó a törlésre és az eltiltásra
vonatkozó végzési rendelkezést – a Pp. általános szabályai irányadók. Végül: kifejezetten a törvényességi felügyeleti
eljárás szabályainak megfelelően a  postai úton való kézbesítést tette főszabállyá a  jogalkotó a  kényszertörlési
eljárásban is – utalva a  Ctv. 72.  § (6)  bekezdésére [ld. hatályos Ctv. 116.  § (6)  bekezdés]. A  kényszertörlési eljárást
befejező, a cég törléséről és az esetleges eltiltásról szóló végzés esetében pedig külön kiemelte a  jogalkotó, hogy
az  postai úton kézbesítendő a  cég tagja, vezető tisztségviselője részére, feltéve, hogy az  eljárás adatai alapján
elérhető. Ezáltal a  jogalkotó felszámolta azt a  korábbi szemléletet, hogy az  eljárási szabályokkal – vagyis még
a kényszertörlési eljárást befejező végzés meghozatala előtt – is szankcionálja az eljárás alanyait. Így egyértelművé
tette, hogy szankcióként csak az  eljárást befejező végzésben megállapítható jogkövetkezmény (a cég törlése és
esetlegesen az eltiltás) funkcionál.
[63] Az ismertetett szabályozás alapján megállapítható, hogy a  Ctv. a  Ctvm1. hatálybalépése előtt, valamint a  Ctvm2.
hatálybalépése után is főszabályként biztosította a  postai úton történő kézbesítést, valamint az  igazolási kérelem
előterjesztésének lehetőségét a  cég törlése és az  eltiltás alkalmazása esetén. Vagyis csak 2012. március  1.
és 2014.  június 30. között tért el a  jogalkotó attól, hogy a  kézbesíthető fél részére a  közlés postai úton való
kézbesítéssel (a Pp. szabályai szerint igazolási kérelem lehetősége mellett) történik a  kényszertörlési (korábban:
kényszer-végelszámolási) eljárásban.
[64] 5. Az Alkotmánybíróság mindezek alapján a következőket állapította meg.
 [65] Az Alkotmánybíróság szerint a  bírósági döntések közlésének funkciója kettős természetű: a  bíróság tekintetében
annak igazolására szolgál, hogy a kézbesítés szabályszerű volt-e. A kézbesítés szabályszerűsége előfeltétele annak,
hogy a  további eljárási cselekmények, a  kézbesítéshez fűződő jogkövetkezmények hatályosak legyenek. A  másik
funkciója, hogy a fél értesüljön a rá nézve jelentős eljárási cselekményekről és a jogi helyzetére kiható döntésekről,
annak érdekében, hogy az adott döntéssel összefüggésben eljárási jogait gyakorolni, kötelezettségeit (határidőben)
teljesíteni tudja. A  tisztességes eljáráshoz való jog érvényesülése szempontjából különösen nagy súlya van, hogy
az érintettel közöljék az eljárást megindító döntést, valamint az eljárást érdemben lezáró olyan döntést, amelyhez
a  jogalkotó jogorvoslati jogot fűz. Az  utóbbi esetben a  közlés alkotmányjogi jelentőségét húzza alá az, hogy
a jogorvoslathoz való alapvető jog érvényesülésének is előfeltétele. Közlés hiányában ugyanis az érintettet elzárják
annak a lehetőségétől is, hogy mérlegelhesse jogi helyzetét és dönteni tudjon arról, hogy élni kíván-e jogorvoslati
jogával vagy sem.
[66] Az Alkotmánybíróság – utalva az  Abh.-ban foglaltakra – megállapította, hogy a  tisztességes eljáráshoz való jog
garanciális eleme, hogy az  érintettet értesíteni kell a  bíróság rá nézve hozott döntéséről (közlési kötelezettség).
A közlés formáját illetően azonban a törvényhozó nagy szabadságot élvez abban, hogy az eljárás jellege, az adott
döntés jellege és tartalma, valamint a közléshez fűződő joghatások (különösen a szintén alapjogi védelmet élvező
jogorvoslati jog) függvényében a  közlés szabályait miként alakítja ki. Ahogyan azonban az  Abh. is fogalmazott:
a közlés módjának kialakítása nem vezethet arra, hogy a jogorvoslati jog igénybevételére jogosultakat ténylegesen
megfossza attól, hogy éljenek ezen jogukkal. Emellett a  jogalkotó nem kényszerítheti az  eljárási cselekmények
megtételére jogosultakat általánosságban arra, hogy maguk kövessék figyelemmel a bíróság cselekményeit, hacsak
ezt valamely nyomós ok (mint az érintettek nagy száma, vagy az érintett ismeretlen lakhelye) nem indokolja.
[67] Annak érdekében, hogy a  közlés mint a  tisztességes eljáráshoz való jog egyik lényeges eleme alkotmányjogi
értelemben biztosított legyen, az  szükséges, hogy a  közlés olyan formában történjen, amely az  érintett számára
tényleges értesülést tesz lehetővé. Ez a követelmény az egyszerűsített eljárások tekintetében is irányadó.
[68] A hirdetményi típusú kézbesítés – jelen esetben a  cégközlöny útján történő közzététel – funkciója is az  eljárás
lefolytatásának gyorsítása, egyszerűsítése. Egyrészt azt szolgálhatja, hogy a  kézbesítés lehetetlensége ne képezze
az  eljárás lefolytatásának (befejezésének) akadályát. Másrészt az  indokolhatja alkalmazását, ha az  érintettek nagy
száma miatt a  kézbesítendők felkutatása és a  kézbesítés joghatásainak bevárása nagyobb érdeksérelmet okozna,
mint a  hirdetményi kézbesítésből eredő esetleges érdeksérelem (nevezetesen, hogy az  érintettek nem feltétlenül
követik – és ez  nem is várható el – folyamatosan a  hirdetményeket, így nem feltétlenül értesülnek az  adott
döntésről). Vagyis alapvetően kisegítő szabályról van szó, olyan esetekre nézve, amikor a személyes közlési formák
alkalmazása vagy objektíve lehetetlen, vagy nagyobb érdeksérelemmel járna, mint a nem személyes közlési formák
alkalmazása.
[69] A jogalkotó a  közlési formák szabályozásakor köteles az  adott cél eléréséhez szükséges legenyhébb eszközt
alkalmazni, és a korlátozás nem érintheti az alapvető jog lényeges tartalmát. Ezért a kizárólag hirdetményi jellegű
– jelen esetben Cégközlöny útján történő – kézbesítés akkor minősül alkotmányosnak, ha az  eljárás és döntés
jellegéből (tartalmából) kiindulva ez  nem vezet a  tisztességes bírósági eljáráshoz való jog szükségtelen vagy
aránytalan korlátozására. A  hirdetményi típusú közlés azonban az  ügy érdemére vonatozó, az  érintett személy
jogi helyzetére kihatással járó illetve eljárási helyzetét alapvetően meghatározó (főként az  eljárást megindító, és
befejező) döntések esetében csak különösen indokolt esetben alkalmazható. (Ilyen indok lehet, ha az  érintett
az  eljárás során nem volt elérhető, nincs meghatalmazottja, nem állított kézbesítési megbízottat, vagy –  mint
az  ismeretlen székhelyű cég megszüntetésére irányuló eljárás esetében – az  eljárás oka éppen a  kézbesítés
lehetőségének hiánya.) Önmagában az  eljárás egyszerűsítése és gyorsítása azonban nem minősül kellő súlyú
indoknak.
[70] A kényszertörlési eljárás egyik fő célja, nevezetesen, hogy a  kiüresedett cégek „kivezetése” a  cégjegyzékből minél
gyorsabb eljárás keretében történhessen meg, indokolja, hogy a  kényszertörlési eljárás – bizonyos tekintetben  –
egyszerűsített eljárási szabályok alapján történjen. Az  eljárási szabályok egyszerűsítésének azonban keretet és
korlátot szab a  tisztességes bírósági eljáráshoz való jog érvényesülésének alaptörvényi követelménye. Vagyis
az  eljárási szabályok egyszerűsítése csak ezen cél eléréséhez feltétlenül szükséges és arányos mértékben minősül
az Alaptörvénnyel összeegyeztethetőnek.
[71] Az indítvány alapján az  Alkotmánybírság azt vizsgálta, hogy a  Ctv. 2012. március 1. és 2014. június 30. között
hatályos 118.  § (8)  bekezdése szerinti, az  egyedüli vagy többségi befolyással rendelkező tag, valamint a  vezető
tisztségviselő eltiltásáról hozott végzés kizárólag Cégközlöny útján történő közlése – figyelemmel a  közlés
joghatásaira – sérti-e a tisztességes bírósági eljáráshoz való jogot.
[72] A kényszertörlési eljárásban nem fogalmilag kizárt az eltiltással érintett személy részére történő kézbesítés, az adott
eljárásban pedig az  eljárási résztvevőnek történő kézbesíthetőséget az  eljáró cégbíróság az  eljárás adatai alapján
meg tudja ítélni. A  cég törlésén túlmenően alkalmazott eltiltás olyan súlyos személlyel szembeni szankció, amely
túlmutat a nem működő cég cégjegyzékből való gyors kivezetéséhez fűződő érdeken. E két szempontra tekintettel
az Alkotmánybíróság azt állapította meg, hogy a kényszertörlési eljárás adatai alapján elérhető, az eltiltással érintett
vezető tisztségviselő vagy tag részére alkotmányosan nem indokolható, hogy a jogalkotó Cégközlöny útján történő
közlést írt elő, s a közlés jogkövetkezményeit (jogorvoslati határidőt) ehhez fűzte az igazolás kizárása mellett. Ezzel
ugyanis arra kényszeríti az érintetteket, hogy napi szinten kövessék a Cégközlönyt, ami az olyan eljárási résztvevő
esetében, aki a  cégbíróság számára az  eljárás során postai úton elérhető volt, alkotmányosan nem indokolható
elvárás. A cég törlésének gyors és egyszerű eljárásban történő elintézése mint cél eléréséhez ugyanis nem szükséges
az, hogy az  eltiltásról szóló végzési rendelkezés kézbesítését (és a  közléshez fűződő jogkövetkezmények, továbbá
az  igazolás lehetőségét) a  jogalkotó mellőzze. Ez  a  cél az  eltiltás tekintetében ennél enyhébb korlátozás mellett:
akkor is elérhető, ha az  eljárás során kézbesíthető eljárási résztvevő esetében a  közlés a  Pp. általános szabályai
szerint történik. Így a  Ctv. támadott rendelkezése az  eltiltásra vonatkozó végzési rendelkezés tekintetében,
az  eljárásban kézbesíthető fél esetében a  tisztességes bírósági eljáráshoz való jog szükségtelen korlátozását
eredményezte.
[73] A jogorvoslathoz való jog korlátozása szintén megállapítható a  támadott rendelkezéssel összefüggésben,
mivel a  jogalkotó annak érdemben történő gyakorlását objektív jogvesztő határidő tűzésével a  cégközlönyös
közzétételhez kapcsolta. A  korlátozás céljához – vagyis a  nem működő, kiüresedett cégek cégjegyzékből történő
gyors kivezetéséhez – mérten ezért a  jogorvoslati jog korlátozása az  eltiltásra vonatkozó végzési rendelkezés
tekintetében is szükségtelen.
[74] Mindezek alapján az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy a  Ctv. 2012. március 1. és 2014. június 30. között
hatályos 118.  § (8)  bekezdésének első mondata szerinti végzés eltiltásra vonatkozó rendelkezése az  Alaptörvény
XXVIII. cikk (1) és (7) bekezdését is sérti, ezért az a Pécsi Ítélőtábla előtt folyamatban lévő Ktf.V.40.326/2014. számú
ügyben, illetve a 2012. március 1. és 2014. június 30. között hatályos Ctv. alapján indult, jogerősen még le nem zárult
ügyekben nem alkalmazható.
[75] Az Alkotmánybíróság ezen döntése értelmében az  elsőfokon eljárt cégbíróság törlésről és eltiltásról
rendelkező végzését kézbesíteni kell, és a  végzés eltiltásról rendelkező része tekintetében a  közléshez fűződő
jogkövetkezmények a kézbesítéshez kötődően állnak be.
[76] Mivel az  Alkotmánybíróság a  támadott rendelkezés alaptörvény-ellenességét az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1) és
(7) bekezdése alapján megállapította, az Alaptörvény XXIV. cikke tekintetében az alkotmányossági vizsgálatot nem
folytatta le.
[77] 6. A határozatot az Abtv. 44. § (1) bekezdésének első mondata alapján közzé kell tenni a Magyar Közlönyben.
Budapest, 2015. december 14. Dr. Lenkovics Barnabás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
2010. XXVII. törvény a Magyar Köztársaság Kormánya és az Albán Köztársaság Kormánya között a jogellenesen tartózkodó személyeknek az államhatáron történő visszafogadásáról szóló, Tiranában, 2001. március 20-án aláírt Egyezmény kihirdetéséről szóló 2001. XCVIII. törvény, valamint a Magyar Köztársaság Kormánya és a Szerbia és Montenegró Kormánya között a két állam területén jogellenesen tartózkodó személyek átadásáról és visszafogadásáról szóló, Belgrádban, 2001. november 7-én aláírt Egyezmény kihirdetéséről szóló 2003. XXII. törvény hatályon kívül helyezéséről.
1. § (1) Hatályát veszti a Magyar Köztársaság Kormánya és az Albán Köztársaság Kormánya között a jogellenesen tartózkodó
személyeknek az államhatáron történő visszafogadásáról szóló, Tiranában, 2001. március 20-án aláírt Egyezmény
kihirdetéséről szóló 2001. évi XCVIII. törvény.
(2) Hatályát veszti a Magyar Köztársaság Kormánya és a Szerbia és Montenegró Kormánya között a két állam területén
jogellenesen tartózkodó személyek átadásáról és visszafogadásáról szóló, Belgrádban, 2001. november 7-én aláírt
Egyezmény kihirdetéséről szóló 2003. évi XXII. törvény.
A törvényt az Országgyűlés a 2010. február 22-i ülésnapján fogadta el.
2. § (1) Ez a törvény – a (2) és a (3) bekezdésben foglalt kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) Az 1. § (1) bekezdése a Magyar Köztársaság Kormánya és az Albán Köztársaság Minisztertanácsa között az Európai
Közösség és az Albán Köztársaság között az engedély nélkül tartózkodó személyek visszafogadásáról szóló,
2005. április 14-én, Luxemburgban aláírt Megállapodás végrehajtásáról szóló, 2009. október 30-án, Tiranában aláírt
Jegyzőkönyv hatálybalépésének napján lép hatályba.
(3) Az 1. § (2) bekezdése a Magyar Köztársaság Kormánya és a Szerb Köztársaság Kormánya között az Európai Közösség és
a Szerb Köztársaság között a tartózkodási engedéllyel nem rendelkező személyek visszafogadásáról szóló, 2007.
szeptember 18-án, Brüsszelben aláírt Megállapodás végrehajtásáról szóló, 2009. december 19-én, Röszkén aláírt
Jegyzőkönyv hatálybalépésének napján lép hatályba.
Sólyom László s. k., Dr. Katona Béla s. k.,
köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke