text:
432/2009. (XI. 5.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2009. október 30-án megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997.
C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva Gyurka Tibor a Nép
Oldali Párt elnöke által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz címzett
kifogást lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Nádor u. 2.; levélcím: 1903 Budapest,
Pf. 314; fax: 06-1-441-1729). Indokolás I. A beadványozó 2009. október 8-án aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási Bizottsághoz
az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 2. § szerinti
hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy az Országgyűlés törvényben tiltsa meg az etnikai alapon történő pozitív megkülönböztetést?”
A Bizottság szerint a Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény (a továbbiakban: Alkotmány)
70/A. § (3) bekezdése, miszerint „a Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek
kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti”, világosan megfogalmazza a pozitív diszkrimináció létjogosultságának
alkotmányos alapjait. Az Alkotmány 68. § (2) bekezdésében védelemben részesíti a Magyar Köztársaságban élő nemzeti és etnikai
kisebbségeket.
Az Országos Választási Bizottság álláspontja szerint a kérdésben tartott eredményes népszavazás olyan törvényhozási
kötelezettséget róna az Országgyűlésre, mely az Alkotmány 68. § (2) bekezdésében és a 70/A. § (3) bekezdésében
foglaltak módosítását vagy hatályon kívül helyezését tenné szükségessé, ily módon az Alkotmány módosítása
elkerülhetetlen lenne.
Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata alapján azonban az Alkotmány módosítására az Országgyűlés jogosult,
népszavazás közvetetten sem vonhatja el az Országgyűlés alkotmányozó hatáskörét [2/1993. (I. 22.) AB, 25/1999.
(XI. 22.) AB, 28/1999. (VII. 7.) AB, 40/1999. (XII. 21.) AB, 50/2001. (XI. 22.) AB, 48/2003. (X. 27.) AB határozatok].
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a kérdésben nem lehet országos népszavazást tartani, így
a Bizottság az Nsztv. 10. § b) pontja értelmében az aláírásgyűjtő ív hitelesítését megtagadja.
II. A határozat az Alkotmány 68. § (2) bekezdésén, a 70/A. § (3) bekezdésén, az Nsztv. 2. §-án és a 10. § b) pontján,
a jogorvoslatról szóló tájékoztatás a Ve. 130. §-ának (1) bekezdésén alapul.
Dr. Szigeti Péter s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
16/2004. (IV. 27.) IM rendelete a védjegybejelentés és a földrajzi árujelzőre vonatkozó bejelentés részletes alaki szabályairól.
A védjegyek és a földrajzi árujelzők oltalmáról szóló
1997. évi XI. törvény (a továbbiakban: Vt.) 121. §-ának
(2) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján — a Magyar
Szabadalmi Hivatal elnökével egyetértésben — a következőket rendelem el:
A védjegybejelentés kellékei; általános követelmények 1. § (1) A védjegybejelentésnek tartalmaznia kell
a) a védjegybejelentési kérelmet;
b) a megjelölést;
c) az árujegyzéket;
d) képviselet esetén annak igazolását;
e) együttes vagy tanúsító védjegyre vonatkozó bejelen
tés esetén a szabályzatot;
f) uniós elsőbbség igénylése esetén az elsőbbségi iratot;
g) kiállítási elsőbbség igénylése esetén a kiállítási iga
zolást;
h) az illetékes szerv hozzájárulását ahhoz, hogy az a
megjelölés, amelynek a Vt. 3. §-a (2) bekezdésének a) és
b) pontjában meghatározott jelzés csupán elemét képezi,
oltalomban részesülhessen, ha ennek hiányában a Vt.
3. §-a (2) bekezdésének a) és b) pontjában szabályozott
kizáró ok egyébként fennállna.
(2) A védjegybejelentési kérelemben és mellékleteiben
foglaltaknak egymással összhangban kell állniuk.
(3) A védjegybejelentési kérelmet és mellékleteit egyegy példányban kell benyújtani, azoknak elektronikus eljárással és közvetlenül sokszorosíthatóknak kell lenniük,
meghatározatlan másolati példányszámban.
A védjegybejelentési kérelem 2. § (1) A védjegybejelentési kérelemnek tartalmaznia kell
a) a védjegy lajstromozása iránti kérést;
b) a bejelentő nevét és címét, több bejelentő esetén az
igényjogosultság arányát is, ha az nem egyenlő;
c) a megjelölést vagy utalást a 3. § (1) bekezdése szerint
mellékelt megjelölésre, továbbá a megjelölés típusának
feltüntetését (pl. szó-, ábrás, szín-, térbeli, hang- vagy fénymegjelölés);
d) az árujegyzéket vagy utalást a 3. § (4) bekezdése szerint mellékelt árujegyzékre;
e) képviselet esetén a képviselő nevét és címét;
f) uniós, kiállítási vagy belső elsőbbség igénylése esetén
az erre irányuló nyilatkozatot, feltüntetve uniós elsőbbségnél a külföldi bejelentés napját, országát és számát, kiállítási elsőbbségnél a kiállítás napját és megnevezését, belső
elsőbbségnél pedig a folyamatban lévő bejelentés ügyszámát;
g) a bejelentő, illetve a bejelentők mindegyike vagy a
képviselő aláírását.
(2) A védjegybejelentési kérelem a Magyar Szabadalmi
Hivatalban díjtalanul beszerezhető formanyomtatvány kitöltésével is elkészíthető.
A megjelölés és az árujegyzék 3. § (1) A közönséges írástól eltérő grafikai ábrázolású megjelölést a következők szerint elkészített — 5× 6 cm-nél
nem kisebb és 10× 12 cm-nél nem nagyobb méretben —
külön kell benyújtani a következők szerint:
a) a színes megjelölést színes kivitelben;
b) a térbeli alakzatot síkbeli ábrázolásban;
c) a szín-, fény- és hologram-megjelölést ábrában vagy
képben;
d) a hangmegjelölést kottában. (2) A megjelölést fényképen, rajzzal vagy más grafikai
úton a következők szerint kell ábrázolni:
a) az ábrázolásnak a megjelölést kontrasztosan, éles
kontúrokkal kell ábrázolnia;
b) az ábrázolás nem tartalmazhat az azonosíthatóságot
zavaró vonalat, valamint az ábraszámozás kivételével magyarázatokat;
c) a fényképek elkészítésénél a fényviszonyokat úgy kell
megválasztani, hogy csillogás, tükröződés, árnyékhatás a
megjelölés megismerhetőségét ne zavarja.
(3) Térbeli alakzat esetén a (2) bekezdésben foglaltakon
túlmenően
a) a megjelölést a valós láthatóság szerint, lehetőleg
perspektivikus módon kell ábrázolni;
b) a megjelölést több nézetből is be lehet mutatni; a
nézet szerinti ábrázolások száma hatnál nem lehet több;
c) az ábrázolásokból ki kell derülnie a többi ábrázoláshoz fűződő kapcsolatnak;
d) a bejelentéshez tartozó egyes ábrázolásokat ábraszámmal kell ellátni.
(4) Ha az áruk, illetve a szolgáltatások felsorolásának
terjedelme indokolttá teszi, az árujegyzéket külön lapon
kezdve is el lehet készíteni.
A földrajzi árujelzőre vonatkozó bejelentés 4. § (1) A Vt. XVI—XVII. fejezeteiben szabályozott földrajzi árujelző lajstromozására irányuló bejelentésnek tartalmaznia kell
a) a bejelentési kérelmet;
b) képviselet esetén annak igazolását;
c) a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium
által — külön jogszabály alapján — ellenőrzött és jóváhagyott termékleírást, ha a bejelentés a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról szóló 2081/92/EK rendelet hatálya alá nem tartozó mezőgazdasági termék vagy élelmiszer földrajzi árujelzőjének lajstromozására irányul.
(2) Az (1) bekezdésben említett bejelentésekre az 1. §
(2)—(3) bekezdéseit megfelelően alkalmazni kell.
A földrajzi árujelző bejelentési kérelme, megnevezése
és termékjegyzéke
5. § (1) A földrajzi árujelző bejelentési kérelmet egy példányban kell benyújtani, és annak tartalmaznia kell
a) a földrajzi árujelző lajstromozása iránti kérést;
b) a bejelentő nevét és címét;
c) a földrajzi árujelző megnevezését, továbbá típusának
(földrajzi jelzés vagy eredetmegjelölés) feltüntetését;
d) a termékjegyzéket (azoknak a termékeknek a felso
rolását, amelyekkel kapcsolatban a földrajzi árujelző oltalmát igénylik);
e) képviselet esetén a képviselő nevét és címét;
f) a bejelentési kérelem mellékleteinek felsorolását;
g) a bejelentő, illetve a bejelentők mindegyike vagy a
képviselő aláírását. (2) A földrajzi árujelző bejelentési kérelme a Magyar
Szabadalmi Hivatalban díjtalanul beszerezhető formanyomtatvány kitöltésével is elkészíthető.
Hatálybalépés 6. § (1) Ez a rendelet a Magyar Köztársaságnak az Európai
Unióhoz történő csatlakozásáról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésének napján lép hatályba; rendelkezéseit a hatálybalépés után benyújtott védjegybejelentésekre és földrajzi árujelzőre vonatkozó bejelentésekre kell alkalmazni.
(2) E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg a védjegybejelentés és a földrajzi árujelzőre vonatkozó bejelentés
részletes alaki szabályairól szóló 19/1997. (VII. 1.) IM rendelet és a formatervezési mintaoltalmi bejelentés részletes
alaki szabályairól szóló 19/2001. (XI. 29.) IM rendelet
6. §-a (3) bekezdésének d) pontja hatályát veszti.
Dr. Bárándy Péter s. k.,
igazságügy-miniszter


text:
107/2015. (IV. 23.) Korm. rendelete a kecskeméti, a kisvárdai és a szolnoki atlétikai centrum beruházások megvalósításával összefüggő közigazgatási hatósági ügyek kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról.
A Kormány a  nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és
egyszerűsítéséről szóló 2006. évi LIII. törvény 12. § (5) bekezdés a), d) és e) pontjában kapott felhatalmazás alapján,
a 3. § tekintetében az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62. § (1) bekezdés 16., 17. és
24. pontjában kapott felhatalmazás alapján,
az 5. § tekintetében az Alaptörvény 15. cikk (3) bekezdésében meghatározott eredeti jogalkotói hatáskörében,
az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § (1) A Kormány nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánítja
a) a Kecskemét 10202/2 helyrajzi számú ingatlanon,
b) a Kisvárda 2683 helyrajzi számú ingatlanon és
c) a Szolnok 7355/4 helyrajzi számú ingatlanon
megvalósuló, atlétikai centrum kialakítására irányuló beruházásokkal összefüggő, az  1.  mellékletben felsorolt
közigazgatási hatósági ügyeket.
(2) Az  (1)  bekezdés alkalmazásában a  beruházásokkal összefüggőnek kell tekinteni mindazokat a  közigazgatási
hatósági eljárásokat, amelyek az  (1)  bekezdés szerinti beruházások megvalósításához és használatbavételéhez
szükségesek.
2. § A Kormány koordinációs feladatokat ellátó kormánymegbízottként
a) az 1. § (1) bekezdés a) pontja szerinti kiemelt jelentőségű ügyekben a Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatalt
vezető kormánymegbízottat,
b) az 1.  § (1)  bekezdés b)  pontja szerinti kiemelt jelentőségű ügyekben a  Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei
Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottat,
c) az 1.  § (1)  bekezdés c)  pontja szerinti kiemelt jelentőségű ügyekben a  Jász-Nagykun-Szolnok Megyei
Kormányhivatalt vezető kormánymegbízottat
jelöli ki. 3. § Az 1. § (1) bekezdése szerinti beruházásokkal összefüggésben
a) nem kell építészeti-műszaki tervtanácsi véleményt beszerezni,
b) nem kell településképi véleményezési eljárást lefolytatni, és
c) településképi bejelentési eljárásnak nincs helye.
4. § (1) Az ügyfélnek az eljárás megindítása előtt benyújtott kérelmére az 1. § (1) bekezdése szerinti hatósági eljárásokban
a szakhatóság – a hatóság határozatának meghozataláig felhasználható – előzetes szakhatósági állásfoglalást ad ki
azzal, hogy a kérelemhez benyújtott előzetes szakhatósági hozzájárulást a hatóság a közigazgatási hatósági eljárás
és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 44. § (8) bekezdése szerint használja fel.
(2) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekben hozott döntés fellebbezésre tekintet nélkül
végrehajtható.
5. § (1) Az  1.  § (1)  bekezdése szerinti beruházások hivatalos közbeszerzési tanácsadója, beruházáslebonyolítója és építési
műszaki ellenőre kizárólagos joggal a BMSK Beruházási, Műszaki Fejlesztési, Sportüzemeltetési és Közbeszerzési Zrt.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti beruházáslebonyolítói feladatkörbe az  épített környezet alakításáról és védelméről
szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 43.  § (1)  bekezdés c)–d), f ), j) és k)  pontjában, valamint az  építőipari kivitelezési
tevékenységről szóló 191/2009. (IX. 15.) Korm. rendelet 7.  § (3)  bekezdésében foglalt feladatokon túlmenően
– az építésügyi szakmagyakorlásra vonatkozó összeférhetetlenségi szabályok betartásával – minden olyan feladat,
illetve tevékenység ellátása beletartozik, ami az  építési tevékenység szakszerű megvalósításának előkészítésével,
ellenőrzésével vagy irányításával kapcsolatos.
6. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
7. § E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépésekor folyamatban lévő ügyekben is alkalmazni kell.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
74/2013. (HK 10.) HM KÁT–HVKF együttes intézkedése az ACTIVE GUARDIAN 13 katasztrófavédelmi képességeket bemutató gyakorlattal kapcsolatos feladatok végrehajtásáról szóló 2/2013. (HK 2.) HM KÁT–HVKF együttes intézkedés hatályon kívül helyezéséről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről
szóló 2011. évi CXIII. törvény 52. § (1) bekezdése és a
honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló
2011. évi CXIII. törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló 290/2011. (XII. 22.) Korm. rendelet 6. §
(1) bekezdés 1. pontja és 11. § (3) bekezdése alapján az
alábbi
együttes intézkedést adjuk ki: 1. Hatályát veszti az ACTIVE GUARDIAN 13 katasztrófavédelmi képességeket bemutató gyakorlattal kapcsolatos feladatok végrehajtásáról szóló 2/2013. (HK 2.) HM
KÁT–HVKF együttes intézkedés.
2. Ez az intézkedés az aláírása napján lép hatályba, és a
hatálybalépését követő napon hatályát veszti.
Dr. Dankó István s. k.,
közigazgatási államtitkár


text:
24/2010. (XII. 28.) KIM rendelete a szerzői és szomszédos jogok közös kezelését végző egyesületek nyilvántartásának szabályairól.
A szerzői jogról szóló 1999. évi LXXVI. törvény 112. § (6) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján az egyes miniszterek, valamint
a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 12. § a) pontjában
meghatározott feladatkörömben eljárva – a Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatalának elnöke véleményének kikérésével –
a következőket rendelem el:
1. § A közös jogkezelő szervezetek nyilvántartása tartalmazza
a) a közös jogkezelést végző egyesület nevét,
b) a közös jogkezelésbe tartozó jogok megjelölését,
c) a közös jogkezelő szervezet által ellátott közös jogkezelési tevékenység megjelölését, a szerzői jogról szóló
1999. évi LXXVI. törvény (a továbbiakban: Szjt.) vonatkozó rendelkezéseire történő utalással,
d) a közös jogkezeléssel érintett jogosulti csoport meghatározását.
2. § (1) Az egyesületnek a közös jogkezelő szervezetek nyilvántartásába történő felvételére irányuló kérelmében meg kell
jelölni
a) az Szjt. alapján gyakorolni kívánt közös jogkezelési tevékenységet,
b) – ha a közös jogkezelést az Szjt. nem írja elő – azokat az indokokat, amelyek miatt a közösen kezelni kívánt jogot
a jogosultak nem tudják, vagy nem kívánják egyedileg gyakorolni,
c) a közös jogkezeléssel érintett jogosulti csoport meghatározását.
(2) Az (1) bekezdés a)–b) pontjában meghatározott közös jogkezelési tevékenységgel érintett vagyoni joghoz
kapcsolódóan az egyesületnek a közös jogkezelő szervezetek nyilvántartásába történő felvételére irányuló
kérelmében meg kell jelölni az egyes tevékenységeket az alábbiak szerint:
a) felhasználás engedélyezése,
b) díjazás iránti igény érvényesítése,
c) jogérvényesítés,
d) a közös jogkezeléssel érintett felhasználások adatainak kezelése,
e) a közös jogkezeléssel érintett jogosultak, valamint műveik, illetve teljesítményeik adatainak kezelése,
f) jogdíjak felosztása,
g) a jogdíjak átadása felosztás céljára az érintett jogosultak közös jogkezelő szervezetének.
(3) Az Szjt. 88. § (1) bekezdésében meghatározott feltételek fennállásának igazolására az egyesületnek a közös jogkezelő
szervezetek nyilvántartásba történő felvételére irányuló kérelméhez mellékelni kell
a) az egyesület alapszabályát,
b) az Szjt. 89. § (2) bekezdésében meghatározott személyek nevét, lakcímét vagy székhelyét jogosulti
csoportonként,
c) az egyesülethez csatlakozni kívánó jogosultak szándéknyilatkozatát vagy a velük kötött egyedi megállapodást,
d) az egyesület képviselőjének nyilatkozatát a jogkezeléssel érintett jogosultak számáról, továbbá az érintett
jogosultak műveinek, szomszédos jogi teljesítményeinek felhasználási arányáról és a jogdíjakból való
részesedésük arányáról,
e) a jogosultak jogainak közös kezelését végző, bel- és külföldi felhasználás szempontjából fontos külföldi
szervezetekkel kötött képviseleti szerződések vagy az erre irányuló szándéknyilatkozatok másolati példányait,
f) az egyesület képviselőjének nyilatkozatát arról, hogy az egyesület rendelkezésére állnak a közös jogkezelő
tevékenység ellátásához szükséges adatok, számítástechnikai eszközök, szoftverek, és az Szjt. 88. § (3) bekezdése
szerinti adatbázis,
g) az egyesület képviselőjének nyilatkozatát arról, hogy a munkavállalói és egyéb munkavégzésre irányuló
jogviszony keretében foglalkoztatott dolgozói révén rendelkezik a közös jogkezeléshez és a nemzetközi
kapcsolattartáshoz szükséges szakismerettel és gyakorlattal.
(4) A kérelmet a Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala (a továbbiakban: a Hivatal) által e célra rendszeresített adatlap
kitöltésével kell benyújtani.
3. § (1) A közös jogkezelő szervezet nyilvántartási adatainak módosítására hivatalból vagy az egyesület kérelmére kerülhet
sor.
(2) A módosítási kérelem esetében a nyilvántartásba vételre vonatkozó szabályokat kell alkalmazni azzal, hogy a 2. §
(3) bekezdésében meghatározott iratok közül csak a módosítással érintetteket kell csatolni.
(3) A közös jogkezelő szervezetnek a székhelyében vagy a képviselő személyében történő változást, továbbá mindazon
változást, amelyet a bíróság végzéssel vesz tudomásul a jogerőre emelkedést követően legkésőbb 30 napon belül be
kell jelentenie a Hivatalnak.
(4) A közös jogkezelő szervezetnek az alapszabály, valamint a kölcsönös képviseleti szerződés módosítását annak aláírását
követő 30 napon belül, az iratok megküldésével kell bejelentenie a Hivatalnak.
(5) A közös jogkezelő szervezetnek a tagjai névsorát, valamint az előző naptári évben az Szjt. 91. § (2) bekezdése alapján
elő zetesen tiltakozásukat kifejező jogosultak számát, továbbá az ilyen jogosultaknak a nyilatkozattal érintett
felhasználásból az előző naptári évben eredő jogdíjakból való részesedése arányát tartalmazó kimutatást évente két
alkalommal, a második naptári negyedév utolsó napja előtt, a beszámoló megküldésével egyidejűleg, valamint
a harmadik naptári negyedév utolsó napja előtt kell bejelentenie a Hivatalnak.
4. § (1) A közös jogkezelő szervezetek közötti megállapodás esetén, a Hivatal a jogkezelési tevékenységre vonatkozó
bejegyzés módosítását az Szjt. 87. § (2) bekezdésében foglalt feltételek teljesülése esetén, a már nyilvántartásba vett
közös jogkezelő szervezetek közötti megállapodás alapján, az érintett közös jogkezelő szervezetek közös kérelmére
végzi el.
(2) Az (1) bekezdés szerinti kérelemhez mellékelni kell
a) a megállapodást,
b) a közös jogkezelő szervezetek módosított alapszabályát,
c) a 2. § (3) bekezdés c)–e) pontjában meghatározottakat, ha a megállapodással érintett jogosulti csoportot tagsági
viszony vagy egyedi megállapodás alapján nem képviselte a közös jogkezelési tevékenységet a megállapodás
alapján átvenni szándékozó közös jogkezelő szervezet,
d) a 2. § (3) bekezdés f)–g) pontjában megjelölt nyilatkozatot, ha a megállapodás nem tartalmazza, hogy
az eredetileg a közös jogkezelési tevékenységet ellátó szervezet biztosítja a közös jogkezelési tevékenységhez
szükséges adatokat, és az azok kezeléséhez szükséges személyi és tárgyi eszközöket átadja a jogosultságot
átvenni szándékozó közös jogkezelő szervezetnek.
(3) A nyilvántartás adatainak a megállapodás alapján történő módosításakor mindegyik közös jogkezelő szervezet
nyilvántartási adatainál fel kell tüntetni, hogy mely jogosultságokat, illetve mely jogosulti csoportot érinti
a megállapodás.
(4) A megállapodásban részt vevő bármelyik fél jogosult a Hivatallal közölni, ha a megállapodás megszűnt.
5. § (1) A közös jogkezelő szervezetet a nyilvántartásból
a) kérelmére, vagy
b) hivatalból
ba) az egyesület, vagy a közös jogkezelő szervezet által ellátott tevékenységek közül az Szjt.-ben előírt közös
jogkezelési tevékenység a társadalmi szervezetek nyilvántartásából történő bíróság általi törlése esetén,
vagy
bc) az Szjt. 93. § (3) bekezdés c) pontjában meghatározott esetben
törölni kell a nyilvántartásból.
(2) A törlés iránti kérelemhez mellékelni kell
a) a közös jogkezelő szervezet által beszedett és fel nem osztott jogdíjakról szóló kimutatást,
b) a jogdíjak felosztásához szükséges, a közös jogkezelő szervezetnél rendelkezésre álló adatokat.
(3) A kérelem benyújtása és a törlési határozat jogerőre emelkedésnek időpontja között beszedett és felosztott
jogdíjakról a közös jogkezelő szervezet kimutatást készít, amelyet megküld a Hivatalnak.
(4) Ha az új közös jogkezelő szervezetet a hirdetményben megjelölt időpontig nyilvántartásba veszik, a törlési határozat
és a nyilvántartásba vételről szóló határozat jogerőre emelkedésének időpontja között befolyt jogdíjakat felosztás
céljából át kell utalni az új közös jogkezelő szervezet részére.
(5) Az Szjt. 89/A. § (2) bekezdése szerinti kijelölés esetében a nyilvántartásban szereplő közös jogkezelő szervezetek közül
elsősorban az a közös jogkezelő szervezet alkalmas a kijelölésre, amely egyébként képviseli az érintett jogosulti
csoportot vagy amely rendelkezik a felosztáshoz szükséges adatokkal.
6. § Az Szjt. 89. § (3) bekezdése szerinti közlemény tartalmazza:
a) a közös jogkezelő szervezet nyilvántartásba vételéről vagy módosításáról szóló tájékoztatást,
b) a közös jogkezelő szervezet nyilvántartásban szereplő adatait,
c) a közös jogkezelő szervezet képviselőjének nevét, és
d) a közös jogkezelő szervezet székhelyét.
7. § (1) Hatályát veszti a szerzői és a szomszédos jogok közös kezelését végző egyesületek nyilvántartásának szabályairól szóló
16/1999. (XI. 18.) NKÖM rendelet.
(2) Hatályát veszti a szerzői és a szomszédos jogok közös kezelését végző egyesületek nyilvántartásának szabályairól szóló
16/1999. (XI. 18.) NKÖM rendelet módosításáról szóló 23/2010. (V.13.) OKM rendelet.
8. § Ez a rendelet 2011. január 1-jén lép hatályba.
9. § (1) A 7. § 2011. január 2-án hatályát veszti.
(2) Ez a § 2011. január 3-án hatályát veszti.
Dr. Navracsics Tibor s. k.,
közigazgatási és igazságügyi miniszter


text:
1530/2017. (VIII. 14.) Korm. határozata a dunaújvárosi Radari Sporttelep Modern Városok Program keretében történő fejlesztéséhez szükséges támogatás biztosításáról.
A Kormány a Magyarország Kormánya és Dunaújváros Megyei Jogú Város Önkormányzat közötti együttműködési megállapodás
végrehajtásával összefüggő feladatokról szóló 1394/2016. (VII. 21.) Korm. határozat 6.  pont c)  alpontjának végrehajtása
érdekében
 1. egyetért a dunaújvárosi Radari Sporttelep fejlesztésének (a továbbiakban: Beruházás) megvalósítására kidolgozott
programmal, és azzal, hogy a  Beruházásra – az  annak előkészítésére 2016.  évben nyújtott 23  461  538 forint
támogatáson felül – további 656  923  076 forint összegű központi költségvetési támogatás kerüljön biztosításra
Dunaújváros Megyei Jogú Város Önkormányzata (a  továbbiakban: Önkormányzat) mint építtető részére
a 2017. évben;
2. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert mint a  Beruházás szakpolitikai felelősét, hogy a  támogatás nyújtásának
biztosítása érdekében nyújtson be előterjesztést a Modern Városok Program Bizottság részére;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal 3. egyetért azzal, hogy – a Modern Városok Program Bizottságnak a Modern Városok Program megvalósításáról szóló
250/2016. (VIII. 24.) Korm. rendelet 4.  § (2)  bekezdése és a  12.  § (1)  bekezdése alapján meghozott erre irányuló
döntése esetén – a  Beruházás megvalósításához szükséges bruttó 656  923  076 forint a  Magyarország 2017.  évi
központi költségvetéséről szóló 2016. évi XC. törvény 1. melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 30. Fejezeti kezelésű
előirányzatok cím, 1. Célelőirányzatok alcím, 78. Modern Városok Program jogcímcsoporton rendelkezésre álló
előirányzatból kerüljön biztosításra az Önkormányzat részére;
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: a támogatói okiratban foglaltak szerint, a  finanszírozási szükséglet felmerülésének
időpontjában
 4. felhívja a  Miniszterelnökséget vezető minisztert, hogy a  Beruházás tekintetében az  azt finanszírozó támogatás
nyújtása során gondoskodjon arról, hogy az  Önkormányzat kötelezettséget vállaljon az  állami beruházások
központi nyilvántartásáról és ellenőrzéséről szóló 1830/2016. (XII. 23.) Korm. határozat 3.  pont a)  alpontja szerinti
adatszolgáltatás teljesítésére és a 3. pont b) alpontja szerinti ellenőrzés tűrésére.
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: a támogatás nyújtásakor
Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 miniszterelnök-helyettes


text:
53/2011. (X. 19.) NFM rendelete az egyetemes postai szolgáltatók és az engedélyes postai szolgáltatók számviteli nyilvántartásai elkülönített vezetésének, valamint az egyetemes postai szolgáltatások költségszámítására vonatkozó elveiről és részletes szabályairól.
A postáról szóló 2003. évi CI. törvény 53. § (2) bekezdés c), d) és e) pontjaiban kapott felhatalmazás alapján, az egyes miniszterek,
valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 84. § h) pontjában
meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el. 1. Bevezető rendelkezések
1. § A rendelet hatálya a) az egyetemes postai szolgáltatókra és az engedélyes postai szolgáltatókra, valamint
b) a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóságra (a továbbiakban: hatóság)
terjed ki. 2. § E rendelet alkalmazásában 1. befektetett tőke: a tárgyi eszközök és az immateriális javak, valamint a működő tőke együttese;
2. díj: a kedvezmények nélküli kiskereskedelmi ár; 3. dokumentáció: a számviteli – elkülönítési kötelezettségen, valamint a költségszámítási előírásokon alapuló
módszertani leírások, vetítési alapok, adatok, jelentések, indokolások összessége;
4. egyéb üzletág: az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató által nyújtott, a postai
szolgáltatások és a hozzá kapcsolódó tevékenységek körébe nem tartozó, egyéb szolgáltatások és
tevékenységek; 5. értékadat: pénzben kifejezett adat; 6. kimutatások: a kalkulációk, illetve az összerendelések végeredményét tartalmazó táblázatok, listák;
7. mennyiségi adat: valamely természetes mértékegységben kifejezett adat;
8. múltbeli, azaz a tényadatokra alapuló költségelszámolás: olyan eljárás, amely a ténylegesen felmerült és elszámolt
értéken veszi számba a költségeket, valamint a ráfordításokat;
9. működő tőke: a forgóeszközök értéke növelve az aktív időbeli elhatárolásokkal, csökkentve a rövid lejáratú
kötelezettségek, passzív időbeli elhatárolások és a céltartalékok együttes összegével; a rövidlejáratú
kötelezettségek között nem vehető figyelembe a hosszú lejáratú kötelezettségek következő évi törlesztő
részleteként átvezetett összeg és a halasztott kamatfizetési kötelezettség;
10. nettó eszközérték: az eszköz elszámolt terv szerinti és terven felüli értékcsökkenéssel csökkentett, visszaírt terven
felüli értékcsökkenéssel növelt bekerülési (bruttó) értéke; 11. postai üzletág: a postáról szóló 2003. évi CI. törvény (a továbbiakban: Pt.) szerinti postai szolgáltatások nyújtása és
az ahhoz kapcsolódó tevékenységek összessége; 12. súlyozott átlagos tőkeköltség szorzó: minimum kamatláb névérték, amelyet a tőkének ki kell termelnie ahhoz, hogy
az iparágban verseny alakuljon ki a tőkebefektetés terén;
13. számviteli beszámoló: a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény 8. § (1) és (2) bekezdése szerinti beszámoló;
14. tárgyév: számviteli elkülönítés esetében az utolsó számviteli beszámolóval lezárt üzleti év; díjszámítás esetében a
tervezett díjak alkalmazásának első üzleti éve; 15. teljesen felosztott költségek módszere: olyan eljárás, amelynek során a postai szolgáltató szokásos üzemi (üzleti)
tevékenysége érdekében felmerült és ténylegesen elszámolt költségek és ráfordítások a tevékenységen alapuló
költségszámítás módszerével teljes körben terhelődnek az egyes termékekre, illetve szolgáltatásokra;
16. termékcsoport: termékek, szolgáltatások csoportja, amelyre fedezeti kimutatás készül;
17. tevékenységen alapuló költségszámítás: olyan eljárás, amelynek segítségével egy adott termék, szolgáltatás
összköltsége oly módon állapítható meg, hogy az tükrözze a költségviselő által igényelt vagy felhasznált
tényleges gazdasági erőforrások összességét; 18. tőkeköltség: az egyes szolgáltatások nyújtásához szükséges tőke finanszírozásának költsége, melynek különböző
szolgáltatásegységekre jutó részei beépülnek az adott szolgáltatás ellenértékébe; a tőkeköltséget úgy kapjuk
meg, ha a befektetett eszközök éves átlagos nettó könyv szerinti értékét megszorozzuk a súlyozott átlagos
tőkeköltség szorzóval; 19. számítástechnikai modell: költségfelosztást bemutató, táblázatkezelőben megvalósított modell, amely biztosítja a
kimutatások előállítását;
20. vetítési alap: olyan értékadat vagy mennyiségi adat, amelyek segítségével valósul meg az elszámolt költségek
költségviselőkre való felosztása.
2. Számviteli elkülönítés 3. § (1) Az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató a számviteli rendszerében elkülönítve köteles
gyűjteni a postai üzletágára és egyéb üzletágaira vonatkozó információkat, biztosítva ezzel a Pt. 34. §
(1) bekezdésében és az e rendeletben rögzített számviteli elkülönítési kötelezettségét.
(2) Az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató köteles a számviteli politikával összhangban
összeállított önálló szabályzatában (a továbbiakban: postai elkülönítési szabályzat) rögzíteni, hogy a postai üzletágára
vonatkozó, e rendeletben szabályozott számviteli elkülönítési és beszámolási kötelezettségének milyen elvek és
módszerek alapján tesz eleget.
(3) Ha az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató nem alanya a számviteli törvénynek, akkor
számviteli rendszerét és számviteli politikáját, valamint azon belül a postai elkülönítési szabályzatát, a más jogszabály
által vele szemben támasztott nyilvántartási követelmények, a Pt. és e rendelet előírásainak figyelembevételével
alakítja ki, azzal, hogy ahol e jogszabályok a számviteli törvényben meghatározott fogalomra hivatkoznak, ott a
számviteli törvényben foglaltakat kell alkalmazni az adott fogalom értelmezésére.
4. § (1) Az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató a Pt. 34. § (1) és (2) bekezdésében megállapítottak
szerint köteles az elkülönítést végrehajtani az 1. és 4. melléklet szerint az egyes szolgáltatások bevételeire, továbbá az
ilyen szolgáltatásokhoz kapcsolódó költségeire, ráfordításaira és a befektetett tőkére vonatkozóan.
(2) A szolgáltatónak a postai elkülönítési szabályzatában rögzítenie kell az alapadatok rendelkezésre állítására,
elkülönített nyilvántartására, valamint a bevételek, költségek és ráfordítások, továbbá a befektetett tőke felosztására
vonatkozó szabályokat.
5. § (1) Ha az egyetemes szolgáltatáson belül valamely termék, termékcsoport esetében meghatározható technológiai és
ebből eredő egységköltség-különbözőség eltérő díjazási elvek alkalmazását eredményezi, akkor a termék,
termékcsoport megbontása legalább alkalmazott díjanként szükséges.
(2) A termékcsoportokhoz kapcsolódó árbevételt úgy kell szolgáltatásonként külön kimutatni, hogy a meghirdetett díjak
alkalmazásának módja ellenőrizhető legyen. Az egyetemes szolgáltatásoknál alkalmazott egységárakat, valamint
az alkalmazott felárakat és árengedményeket a hatóság részére történő kimutatásokban tételesen meg kell jeleníteni.
Az árbevétel-kimutatást úgy kell elkészíteni, hogy az bizonylatokkal alátámasztható legyen.
(3) Az egyedi szerződések alapján nyújtott szolgáltatásokat bizonylatokkal alátámasztott módon össze kell rendelni az
általános szerződési feltételek alapján nyújtott szolgáltatásokkal, illetve eltérés esetében az eltérést be kell mutatni.
(4) Abban az esetben, ha egyetemes és nem egyetemes szolgáltatás kombinációjának nyújtásakor kedvezményes díjat
alkalmaz a szolgáltató, e rendelet által előírt kimutatásokban a szolgáltatás egyetemes részéből származó árbevételt
olyan díjjal kell szerepeltetni, amelyet abban az esetben alkalmaztak volna, ha a szolgáltatásokat önállóan értékesítik.
6. § (1) Az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató az alábbiakat köteles elkészíteni és a hatóság
részére elektronikus formában, egyszer írható adathordozón legkésőbb a tárgyévet követő év június 15. napjáig
benyújtani:
a) a postai elkülönítési szabályzatot;
b) a postai elkülönítési szabályzatban, így különösen az elkülönítés módszerében, a számviteli nyilvántartások
vezetésében az előző évhez képest végrehajtott változtatásokat és azok hatásait;
c) számítástechnikai modellt, a számítástechnikai dokumentációt;
d) fedezeti kimutatást a tárgyévre és a tárgyévet megelőző évre azonos formában (1. melléklet);
e) termék-termékcsoport összerendelést (2. melléklet);
f) egyeztetést számviteli beszámoló eredménykimutatásával (3. melléklet 3.1. pont: önrevízió nélkül) és eltérés
esetében kiegészítő magyarázatot (3. melléklet 3.2.pont);
g) befektetett tőke – termékcsoport összerendelést (4. melléklet);
h) a súlyozott átlagos tőkeköltség szorzó-levezetését, valamint a tőkeköltség számítás levezetését (9. melléklet) és
indokolását, valamint a tőkeköltség számítás dokumentációját; i) egységre jutó fedezeti kimutatást a tárgyévre és a tárgyévet megelőző évre azonos formában (5. melléklet);
j) az egyetemes szolgáltatások egységárát, az alkalmazott felárakat és kedvezményeket (6. melléklet);
k) az egyetemes termékkörbe tartozó termékekhez kapcsolódó mennyiségeket a tárgyévben (7. melléklet);
l) az egyetemes termékkörbe tartozó termékekhez kapcsolódó díjakat a tárgyévben (8. melléklet);
m) az üzleti évre vonatkozó számviteli beszámolót, ha az egyetemes postai szolgáltató vagy az engedélyes postai
szolgáltató a számviteli törvény alanyaként beszámoló készítésére kötelezett;
n) a 7. §-ban meghatározott felülvizsgálat alapján készült megfelelőségi nyilatkozatot.
(2) Amennyiben az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató belső szolgáltatásokra elszámolási
transzferárakat alakít ki, az (1) bekezdésben foglaltakkal egyidejűleg köteles az alábbi dokumentumokat is benyújtani
a hatóság részére: a) belső szolgáltatások listáját és tartalmuk magyarázatát;
b) transzferárakat és transzferek mennyiségének kimutatását; c) a transzferárak kialakításának módszertanát.
(3) Ha az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató azonos termékek, termékcsoportok esetében
eltérő díjakat alkalmaz, az (1) bekezdésben foglalt dokumentumokkal egyidejűleg a következő dokumentumokat is
köteles benyújtani a hatóság részére: a) az érintett termékek és az alkalmazott díjak listáját, az eltérő díjalkalmazás indokolását;
b) a termékkörön belül a termékek mennyiségének az alkalmazott eltérő díjak szerinti kimutatását;
c) a termékkörön belül a költségek elkülönítésének és a díjak kialakításának módszertanát.
(4) A számítástechnikai modellnek a következő funkcionális követelményeket kell teljesíteni:
a) a bemenő adatait és kimenő eredményeit a hatóság számára áttekinthető és értelmezhető részletességgel
mutatja be; b) a bemenő adatai a számviteli beszámolóból és az ahhoz tartozó főkönyvi vagy analitikus nyilvántartásokból
levezethetők; c) a kalkulációi a cellák látható képletei alapján követhetők;
d) biztosítja a felhasználó számára az adatállomány megnyitását, módosítását, szerkesztését, a számítások
lefuttatását, a kapott eredmények elemzését, valamint alkalmas érzékenységvizsgálatra;
e) csak világosan megjelölt és feloldható rejtett sorokat, oszlopokat, munkafüzeteket tartalmaz;
f) biztosítja a makrókhoz való hozzáférést, és írásvédettsége esetén is futtathatónak kell lennie.
(5) A modell dokumentációjának teljes körűen kell tartalmaznia:
a) a modellezett alkalmazás verzióját; b) a modell számítástechnikai megoldásának levezetését;
c) a modellben használt fogalmak értelmezését; d) a modell rendszerkövetelményeinek ismertetését;
e) a modellezett költségfelosztási módszertan bemutatását; f) leírást a modell működtetéséről, azaz a modell megnyitása, az adathalmaz felépítése, az adatok hogyan
szerkeszthetők és a modell futtatásának egyéb feltételeit. 7. § (1) Az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató könyvvizsgálóval köteles felülvizsgáltatni
a számviteli elkülönítési rendszerét. (2) Az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató köteles felülvizsgáltatni, hogy
a) a postai tevékenységekhez kapcsolódó alapinformációkat, vetítési alapokat az egyetemes postai szolgáltató,
valamint az engedélyes postai szolgáltató megfelelően rögzítette-e az erre a célra alkalmazott számítástechnikai
modellben; b) a nyilvántartásokból származó adatokból, számítástechnikai modell felhasználásával készített kimutatások a
költségfelosztási módszertan szerint készültek-e; c) a számítástechnikai modellben szereplő érték- és mennyiségi adatok megfelelnek-e a szolgáltató számviteli
rendszerében és egyéb nyilvántartásaiban szereplő adatoknak. 8. § A 97/67/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 9a. fejezet 22a. cikkelyében meghatározottak alapján a benyújtott
számviteli kimutatásokból származó információkat – beleértve az üzleti titokká minősített adatokat is – a hatóság az
Európai Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) megkeresése alapján továbbítja a Bizottság számára.
3. Költségszámítási módszerek 9. § (1) Az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató, a Pt. 33. § (1) bekezdésében és 34. §
(5) bekezdésében az egyetemes postai szolgáltatások árainak megállapítására vonatkozó előírások ellenőrzése
céljából köteles a teljesen felosztott költségek módszerével, a múltbeli költségek alapján a jelen rendeletben foglaltak
betartásával költségszámítási modellt kialakítani. (2) A felosztandó költségek alapja az egyetemes postai szolgáltató és engedélyes postai szolgáltató számviteli
nyilvántartásaiban rögzített, a számviteli beszámolóval megegyező költségtömeg. A felosztásnak az ok-okozati
alapelvre kell épülnie, tehát a felmerült költséget annak okozójára (a költség viselőjére) kell terhelni. A költségszámítási
rendszernek a tevékenység alapú költségszámítási módszer (ABC) elvén kell működnie.
(3) A költségeket és ráfordításokat azok felmerülésének tevékenység alapú elemzése alapján kell felosztani, és az
egyetemes postai szolgáltató vagy az engedélyes postai szolgáltató tevékenységeit elemezve kell a szolgáltatások
érdekében felmerült tevékenységeken keresztül átvezetni a szolgáltatásokra vagy termékcsoportokra.
(4) Az elszámolási rendszer keretén belül a szolgáltatások költségeit és ráfordításait az alábbiak szerint kell meghatározni:
a) az egy meghatározott szolgáltatáshoz közvetlenül hozzárendelhető költséget ehhez a szolgáltatáshoz kell
hozzárendelni; b) az egy szolgáltatáshoz közvetlenül nem rendelhető költségeket és ráfordításokat (a továbbiakban: közös tételek)
a következő módon kell megosztani: ba) a közös tételeket azon tevékenységekre kell felosztani, amely érdekében azok közvetlenül felmerültek;
bb) azokat a közös tételkategóriákat, amelyek esetében a termékhez vagy szolgáltatáshoz kapcsolódó
tevékenység és a költség, ráfordítás közvetlen kapcsolata nem állapítható meg, annak alapján kell
megosztani, hogy a költségkategória milyen kapcsolatban áll a termékkel vagy szolgáltatással közvetlenül
összerendelhető tevékenységekkel; bc) a tevékenységekre felosztott költségeket és ráfordításokat tevékenységelemzéssel megállapított
teljesítmények arányában kell az egyes termékekre vagy szolgáltatásokra terhelni;
bd) azon költségek és ráfordítások esetében, amelyeket az a) pontban vagy a ba) és bb) alpontokban foglalt
eljárással az egyes szolgáltatásokhoz nem lehet hozzárendelni, úgy kell eljárni, hogy ezen fel nem osztott
tételeket az egyes fenntartott és nem fenntartott egyetemes szolgáltatásokhoz az a) pont vagy a ba) és
bb) alpontok szerint hozzárendelt költségeknek és ráfordításoknak az összes szolgáltatáshoz legfeljebb
az a) pont, vagy a ba) és bb) alpontok szerint hozzárendelt költségeihez és ráfordításaihoz, illetve az
árbevételhez viszonyított arányában kell hozzárendelni. 10. § (1) A termékcsoportokra az üzemi (üzleti) tevékenység eredménye szintjéig számba vett költségek és ráfordítások,
valamint az egyéb ráfordítások és az egyéb bevételek egyenlege osztható fel.
(2) Nem osztható fel a termékcsoportokra a rendkívüli eredmény, valamint a pénzügyi eredmény.
11. § (1) Az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató a termékcsoportokra tőkeköltséget vehet
figyelembe. (2) A tőkeköltség figyelembevételének feltétele a befektetett tőke termékcsoportokhoz rendelése, osztása. A befektetett
tőke termékcsoporthoz rendelésénél, osztásánál a költségfelosztási elvek szerint kell eljárni.
(3) Az elvárt hozam értékét a befektetett tőke – tárgyévi és az azt megelőző évi állománya alapján kalkulált – átlagos nettó
értékével és a súlyozott átlagos tőkeköltség-szorzóval kell meghatározni. A számítás módját a 9. melléklet tartalmazza.
(4) Ha az engedélyes postai szolgáltatónak nincs két évre visszamenőlegesen a befektetett tőke tekintetében átlagos
értékre vonatkozó adata, a tőkeköltséget a befektetett tőke tárgyévi nyitó- és záró állományi értéke alapján kell
meghatározni. 12. § Az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató az egyetemes postai szolgáltatások árainak
megállapítására vonatkozó kérelméhez a 6. § (1) bekezdésben szereplő kimutatásokkal megegyező struktúrában
köteles adatot szolgáltatni, továbbá a számítástechnikai modellt, a számítástechnikai dokumentációt, és az
adatszolgáltatás alapját képező költségszámítási módszertant is köteles bemutatni.
13. § (1) A 12. §-ban rögzített adatszolgáltatásban a költségeket a tervezett díjak alkalmazásának első évére vonatkozóan,
tervadatokra alapozva, előretekintő módon kell meghatározni. (2) Amennyiben a költségfelosztás módszerében a korábbiakhoz képest változás történt, az egyetemes vagy az
engedélyes postai szolgáltatónak összemérhető módon kell kimutatnia és dokumentálnia a módszerek
különbözőségéből eredő eltérést. 14. § (1) A szolgáltatónak részletesen be kell mutatnia, hogy a díjakra vonatkozó javaslatot megalapozó költségszámítás során
hol és hogyan érvényesül a szolgáltatásnyújtás hatékonysága. (2) Az egyetemes szolgáltatásokra vonatkozó költségszámítás során nem vehetők figyelembe a nem megfelelő
feladatellátásból eredő következmények, bírságok, kártérítések és kötbérek. (3) A hatékonyság díjakban való érvényre juttatása érdekében az erőforrások költségei legalább 80%-os éves átlagos
kapacitáskihasználás mellett vehetők figyelembe. 4. Záró rendelkezések 15. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő 10. napon lép hatályba.
(2) A 2010. üzleti évre vonatkozó számviteli nyilvántartási és a 2011. évi adatszolgáltatási kötelezettségeket az egyetemes
postai szolgáltatónak és az engedélyes postai szolgáltatóknak az egyetemes és engedélyes postai szolgáltatók
számviteli nyilvántartásai elkülönített vezetésének, valamint a költségek számításának részletes szabályairól szóló
17/2004. (IV. 28.) IHM rendelet előírásai szerint kell teljesíteniük.
(3) E rendelet előírásait első ízben a 2011. üzleti évre vonatkozóan kell alkalmazni.
(4) Hatályát veszti az egyetemes postai szolgáltatók és engedélyes postai szolgáltatók számviteli nyilvántartásai
elkülönített vezetésének, valamint a költségek számításának részletes szabályairól szóló 17/2004. (IV. 28.) IHM
rendelet. (5) Ez a rendelet a) a közösségi postai szolgáltatások belső piacának fejlesztésére és a szolgáltatás minőségének javítására vonatkozó
közös szabályokról szóló, 1997. december 15-i 97/67/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek és
b) a 97/67/EK irányelvnek a közösségi postai szolgáltatások verseny számára való további megnyitása tekintetében
történő módosításáról szóló, 2002. június 10-i 2002/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek
való megfelelést szolgálja. Dr. Fellegi Tamás s. k.,
nemzeti fejlesztési miniszter


text:
1808/2018. (XII. 23.) Korm. határozata a fejezetek közötti és fejezeten belüli előirányzat-átcsoportosításokról.
A Kormány az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33. § (2) bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
az 1. melléklet szerinti átcsoportosítást rendeli el.
Felelős: pénzügyminiszter
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
 belügyminiszter
 emberi erőforrások minisztere
 a miniszterelnök általános helyettese
Határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1/2013. (XII. 16.) NFÜ utasítása a 2014–2020-as európai uniós programok lebonyolítását támogató intézményrendszer felállításának szervezeti kereteiről és az európai uniós fejlesztési források felhasználásához kapcsolódó egyes feladatés hatáskörökről, és az e-közigazgatás fejlesztésének jövőbeni irányairól szóló 1814/2013. (XI. 14.) Korm. határozatban a Miniszterelnökséget vezető államtitkár felelősségébe utalt feladatok ellátásáról.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. (4)  bekezdés c)  pontjában kapott felhatalmazás alapján az  alábbi utasítást
adom ki:
1. § A  2014–2020-as európai uniós programok lebonyolítását támogató intézményrendszer felállításának szervezeti
kereteiről és az  európai uniós fejlesztési források felhasználásához kapcsolódó egyes feladat- és hatáskörökről, és
az e-közigazgatás fejlesztésének jövőbeni irányairól szóló 1814/2013. (XI. 14.) Korm. határozatból a Nemzeti Fejlesztési
Ügynökségre háruló feladatok teljesítése érdekében az 1. mellékletben foglalt feladatok ellátását rendelem el.
2. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Lázár János s. k.,
 Nemzeti Fejlesztési Ügynökség vezetéséért felelős kormánybiztos
 a Nemzeti Fejlesztési Ügynökség elnökének hatáskörében eljárva


text:
11/2013. (VI. 3.) NGM utasítása a Nemzetgazdasági Minisztérium Szervezeti és Működési Szabályzatáról.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a  Kormány tagjai és az  államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény
60. § (2) bekezdésében meghatározott hatáskörömben eljárva – figyelemmel a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. §
(4) bekezdés c) pontjára – a kormányzati tevékenység összehangolásáért felelős miniszter jóváhagyásával a következő utasítást
adom ki:
1. § A  Nemzetgazdasági Minisztérium Szervezeti és Működési Szabályzatát (a továbbiakban: Szabályzat) jelen utasítás
mellékletében foglaltak szerint határozom meg.
2. § (1) A Szabályzatot, valamint a minisztérium belső szabályzatait szükség szerint, de legalább évente felül kell vizsgálni.
 (2) Az  (1)  bekezdés szerinti felülvizsgálat megtörténtéről a  közigazgatási államtitkár a  felülvizsgálat eredményének
egyidejű továbbításával tájékoztatja a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium közigazgatási államtitkárát.
 (3) A (2) bekezdéstől eltérően a kormányzati tevékenység összehangolásáért felelős miniszter
a) a közigazgatás-fejlesztés okán szükséges szervezeti és működési szabályok, valamint
b) jogszabályváltozás
miatt bármikor kezdeményezheti a Szabályzat 30 napon belül történő módosítását. A módosítás elmulasztása esetén
a kormányzati tevékenység összehangolásáért felelős miniszter gondoskodik a megfelelő módosítás érvényesüléséről
és az azzal kapcsolatos intézkedés hatálybalépéséről.
3. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
4. § Hatályát veszti a  Nemzetgazdasági Minisztérium Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 4/2010. (X. 5.)
NGM utasítás.
Varga Mihály s. k.,
 nemzetgazdasági miniszter


text:
1549/2018. (X. 31.) Korm. határozata az egyes Sopron-Fertő kiemelt turisztikai fejlesztési térségbeli ingatlanokon megvalósítandó beruházásokról.
A Kormány
 1. egyetért a turisztikai térségek és a kiemelt turisztikai fejlesztési térségek meghatározásáról szóló 429/2016. (XII. 15.)
Korm. rendelet 3. melléklet 1. pontjában foglalt táblázat 2. és 3. sorában megjelölt ingatlanok esetében a turisztikai
fejlesztési beruházások megvalósításának mielőbbi megkezdésével;
2. egyetért azzal, hogy az 1. pont szerinti ingatlanok esetében a turisztikai térségek fejlesztésének állami feladatairól
szóló 2016. évi CLVI. törvény 4. § (3) bekezdése szerinti vagyonkezelő a Sopron-Fertő Turisztikai Fejlesztő Nonprofit
Zártkörűen Működő Részvénytársaság legyen;
3. felhívja a  miniszterelnök kabinetfőnökét és a  belügyminisztert, hogy – a  nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca
nélküli miniszter bevonásával – készítsenek előterjesztést annak tárgyában, hogy az  Észak-dunántúli Vízügyi
Igazgatóság vagyonkezelésében álló, a  Sopron külterület 01150/6, 01160, 01161/5, 01164/1, 01164/9a, 01164/11,
01166, 01167, 01203 és 01204/1 helyrajzi számú ingatlanokon, valamint a Sopron külterület 01245 helyrajzi számú
ingatlan b–j alrészletén, a  Sopron-Fertő Turisztikai Fejlesztő Nonprofit Zártkörűen Működő Részvénytársaság
–  a  turisztikai térségek fejlesztésének állami feladatairól szóló 2016. évi CLVI. törvény szerinti – vagyonkezelési
jogának átadása vagy a célnak megfelelő gyakorlása hogyan biztosítható annak érdekében, hogy a vízgazdálkodásról
szóló 1995. évi LVII. törvény 2. § (1) bekezdése szerinti állami feladatok ellátása zavartalan maradjon;
Felelős: miniszterelnök kabinetfőnöke
belügyminiszter
nemzeti vagyon kezeléséért felelős tárca nélküli miniszter
Határidő: 2018. november 15.
 4. felhívja a  belügyminisztert – a  miniszterelnök kabinetfőnöke bevonásával – annak biztosítására, hogy
a  Sopron-Fertő Turisztikai Fejlesztő Nonprofit Zártkörűen Működő Részvénytársaság a  turisztikai fejlesztési
beruházás megvalósításához szükséges terület-előkészítő munkákat az  Észak-dunántúli Vízügyi Igazgatóság
vagyonkezelésében álló, a  Sopron külterület 01150/6, 01160, 01161/5, 01164/1, 01164/9a, 01164/11, 01166,
01167, 01203, 01204/1 helyrajzi számú ingatlanokon, valamint a Sopron külterület 01245 helyrajzi számú ingatlan
b–j alrészletein elvégezhesse.
Felelős: belügyminiszter
miniszterelnök kabinetfőnöke Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
24/2017. (VI. 9.) HM utasítása a Honvédelmi Minisztérium nemzeti ünnepekhez és rendezvényekhez kapcsolódó szakmai feladatainak átadásával, továbbá a kiemelt honvédelmi rendezvények koordinációjával összefüggő szervezési feladatokról.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontja és a honvédelemről és a Magyar Honvédségről, valamint
a különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011. évi CXIII. törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló
290/2011. (XII. 22.) Korm. rendelet 2. § (5) bekezdése alapján a következő utasítást adom ki:
1. § Az utasítás hatálya a Honvédelmi Minisztériumra (a továbbiakban: HM), a honvédelemért felelős miniszter
(a  továbbiakban: miniszter) közvetlen alárendeltségébe tartozó szervezetekre, valamint a Magyar Honvédség
(a továbbiakban: MH) hadrendje szerinti szervezetekre (a továbbiakban együtt: honvédségi szervezetek) terjed ki.
2. § (1) A HM Nemzeti Rendezvényszervező Főosztály (a továbbiakban: HM NRF) megszűnik. A megszűnő HM NRF
feladatrendszere a Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet (a továbbiakban:
Korm. rendelet) 124/A. § (2) bekezdésére tekintettel átadásra kerül a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium részére.
(2) A HM Parlamenti Államtitkári Titkárság (a továbbiakban: HM PÁT Titkárság) szervezete és feladatrendszere kiegészül
a  HM és az MH létrehozásának kiemelt évfordulói és a Honvédség hadtörténeti jelentőségű feladatai méltó
megünneplésének, valamint a tárca kiemelt rendezvényeinek előkészítési és lebonyolítási feladataival. A feladatok
ellátását a HM PÁT Titkárság szervezetében kialakításra kerülő új osztályszintű szervezeti elemek látják el.
3. § (1) A HM feladatrendszer 2. § szerinti módosulásának következtében a szervezeti struktúra úgy kerül megtervezésre
és  kialakításra, hogy a HM-ben rendszeresített státuszok száma – a miniszter státuszát is beleértve – legfeljebb
770 legyen.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott létszámkereten belül a HM kabinetfőnök (a továbbiakban: HM KF) közvetlen
irányítása alá tartozó szervezeti egységeknél rendszeresíthető státuszok száma együttesen legfeljebb 26. A HM
parlamenti államtitkár (a továbbiakban: HM PÁT) közvetlen irányítása alá tartozó szervezeti egységeknél
rendszeresíthető státuszok száma együttesen legfeljebb 42. A HM közigazgatási államtitkár (a továbbiakban: HM KÁT)
közvetlen irányítása alá tartozó szervezeti egységeknél rendszeresíthető státuszok száma együttesen legfeljebb 89.
A HM jogi és igazgatási ügyekért felelős helyettes államtitkár közvetlen irányítása alá tartozó szervezeti egységeknél
rendszeresíthető státuszok száma együttesen legfeljebb 194. A HM védelempolitikáért és védelmi tervezésért felelős
helyettes államtitkár közvetlen irányítása alá tartozó szervezeti egységeknél rendszeresíthető státuszok száma
együttesen legfeljebb 63. A HM védelemgazdaságért felelős helyettes államtitkár közvetlen irányítása alá tartozó
szervezeti egységeknél rendszeresíthető státuszok száma együttesen legfeljebb 81. A Honvéd Vezérkarnál
rendszeresíthető státuszok száma együttesen legfeljebb 274.
(3) A (2) bekezdésben engedélyezett státuszok számát a HM KF-fel, a HM PÁT-tal, a HM KÁT-tal, a helyettes államtitkárokkal
és a Honvéd Vezérkar főnökével (a továbbiakban: HVKF) együtt kell érteni.
4. § (1) A szervezési tevékenység, időszak
a) kezdete: az utasítás hatálybalépését követő nap,
b) befejezése: 2017. szeptember 30.
(2) Az átalakítás következtében az új szervezeti rend szerinti működés kezdő napja: az utasítás hatálybalépésének napja.
 (3) Az átalakítás következtében az esetlegesen kiválók felmentésének vagy az átszervezéssel összefüggésben az érintett
állománynak – a honvédek jogállásáról szóló 2012. évi CCV. törvény 46. § (1) bekezdés k), p) és r) pontja szerinti –
rendelkezési állományba történő helyezésének, valamint a kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonya
– a közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény (a továbbiakban: Kttv.) 63. §-a szerint – felmentéssel
történő megszüntetésének vagy a Kttv. 48. §-a szerinti kinevezésmódosítás hatálybalépésének legkorábbi időpontja
a  (2) bekezdésben meghatározott az új szervezeti rend szerinti működés kezdő napja, legkésőbbi időpontja
az (1) bekezdésben meghatározott a szervezési időszak utolsó napja.
5. § (1) A HM Tervezési és Koordinációs Főosztály (a továbbiakban: HM TKF) a HM nemzeti ünnepekhez és kiemelt fontosságú
rendezvényekhez kapcsolódó rendezvényszervezési és programkoordinációs feladatok átadását és a HM PÁT Titkárság
szervezeti felépítését érintően a HM KÁT feladatszabása alapján a munkaköri jegyzékekről, az állománytáblákról és
a  létszámgazdálkodásról szóló 13/2014. (II. 14.) HM utasítás 12. §-a alapján a HM munkaköri jegyzékének
(a továbbiakban: HM MJ) módosítására vonatkozó javaslatot az utasítás hatálybalépését követő munkanapig készíti
elő, majd a HM TKF gondoskodik arról, hogy a HM MJ helyesbítői ívének egyeztetése, véglegesítése és jóváhagyásra
történő felterjesztése az utasítás hatálybalépését követő második munkanapig, jóváhagyása és a jóváhagyott
helyesbítői ívek kiadása az utasítás hatálybalépését követő harmadik munkanapig megtörténjen.
(2) A HM MJ helyesbítői ívét a 4. § (2) bekezdése szerinti új szervezeti rendnek megfelelő működés kezdő napjára
figyelemmel kell módosítani.
6. § (1) A (2) bekezdés szerint kijelölt HM szerv a Korm. rendelet 136/E. § (3) bekezdése szerinti fordulónapot követő időszakra
a nemzeti ünnepekhez és rendezvényekhez kapcsolódó feladatrendszer vonatkozásában kötött, a Nemzeti Fejlesztési
Minisztérium jogutódlásával nem érintett szerződéseket a 2. § (1) bekezdésében meghatározottakkal összefüggő
átadás-átvételi jegyzőkönyv jóváhagyását követő tizenötödik munkanapig felmondja.
(2) A HM NRF a Korm. rendelet 136/E. § (3) bekezdése szerinti fordulónapot megelőző időszakra vonatkozó
kötelezettségvállalásaihoz kapcsolódó – a szállítói teljesítést követő – kifizetések 2017. június 30-ig történő teljesítése
érdekében a HM PÁT a közvetlen irányítása alatt lévő HM szervek közül kijelöli a költségvetési feladatokat ellátó
HM szervet.
7. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba, és 2017. október 1-jén hatályát veszti.
 (2) Az utasításban meghatározott feladatok végrehajtását HM KÁT–HVKF együttes intézkedés szabályozza, amelynek
tervezetét a HM TKF főosztályvezetője az utasítás hatálybalépését követő kilencedik napig készíti elő.
 (3) A (2) bekezdés szerinti HM KÁT–HVKF együttes intézkedés tartalmazza
a) ezen utasítás szerinti feladatátadások következtében a munkáltatói jogkörök jogutódlásával, az
átadás-átvételkor folyamatban lévő ügycsoportokkal és az azokhoz kapcsolódó jogutódlással kapcsolatos
részletes szabályokat és
b) ezen utasítás hatálya alá tartozó honvédségi szervezeteknek az utasítás rendelkezéseihez kapcsolódó további
szakfeladatait és
c) az utasítás végrehajtásával összefüggő feladatok átadása következtében szükségessé váló jogszabályok és
közjogi szervezetszabályozó eszközök felülvizsgálatával kapcsolatos feladatokat.
(4) Az utasítás 2. § (1) bekezdése szerinti átadás-átvételi feladatok koordinálását a HM PÁT Titkárság végzi.
Dr. Simicskó István s. k.,
 honvédelmi miniszter


text:
87/2011. (VII. 29.) HM utasítása a hadfelszerelési együttműködéssel összefüggő feladatok végrehajtásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 52. § (1) bekezdés f) pontja alapján
a hadfelszerelési együttműködéssel összefüggő feladatok
végrehajtásáról a következő
utasítást adom ki: 1. § Az utasítás hatálya kiterjed a Honvédelmi Minisztériumra (a továbbiakban: HM), a honvédelmi miniszter közvetlen alárendeltségébe, közvetlen irányítása, fenntartói
irányítása és felügyelete alá tartozó szervezetekre, valamint a Magyar Honvédség katonai szervezeteire (a továbbiakban együtt: honvédelmi szervek).
2. § A hadfelszerelési együttműködési feladatok tervezése,
végrehajtása során a NATO bizottságaival történő kapcsolattartásról szóló 15/1999. (HK 7.) HM utasítást, a NATO
együttműködésre kijelölt személyek tárgyalási felhatalmazásáról szóló 81/1999. (HK 1/2000.) HM utasítást, az
Európai Védelmi Ügynökség működésében való magyar
részvételről szóló 130/2006. (HK 24.) HM–KüM–GKM
együttes utasítást, a nemzetközi kapcsolattartással összefüggő feladatok végrehajtásáról szóló 142/2007.
(HK 1/2008.) HM utasítást, a Honvédelmi Minisztérium
nemzetközi megállapodásaival kapcsolatos eljárásról szóló 77/2009. (IX. 11.) HM utasítást, valamint a Honvédelmi
Minisztérium Szervezeti és Működési Szabályzatáról
szóló 87/2010. (X. 6.) HM utasítást is alkalmazni kell.
3. § (1) Az együttműködés fő területei:
a) kapcsolattartás az Észak-atlanti Szerződés Szerveze
te (a továbbiakban: NATO) Nemzeti Hadfelszerelési Igazgatók Értekezletének (a továbbiakban: CNAD), az érintett
NATO termelői, logisztikai vagy szolgáltató szervezeteknek (a továbbiakban: NPLSO), az Európai Védelmi Ügynökségnek (a továbbiakban: EDA), a Visegrádi Együttműködés (a továbbiakban: V4 NAD), valamint a P&S kezdeményezés (a továbbiakban: P&S NAD) kapcsán kialakítandó regionális együttműködés keretében a nemzeti hadfelszerelési igazgatóknak alárendelt igazgatóságokkal, különböző szintű bizottságokkal, illetve munkacsoportokkal
(a továbbiakban: bizottságok),
b) kapcsolattartás a hadfelszerelési együttműködésben
részt vevő minisztériumokkal, a hazai védelmi ipari vállalatokkal, valamint a védelmi ipari vállalatokat tömörítő
szakmai szervezetekkel,
c) egyetértési megállapodásokban és technikai megállapodásokban szabályozott két- és többoldalú hadfelszerelési együttműködés más országokkal.
(2) A hadfelszerelési együttműködésből adódó feladatok:
a) hadfelszerelési eszközök és anyagok kutatásával, fej
lesztésével, tervezésével, gyártásával, beszerzésével,
rendszerben tartásával és rendszerből való kivonásával,
megsemmisítésével, kodifikációjával és életciklus menedzsmentjével foglalkozó szervezetekkel, intézményekkel tárgyalás, értekezlet kezdeményezése, előkészítése,
szervezése és lefolytatása,
b) a hadfelszerelési együttműködést szabályzó megállapodások előkészítése, c) a hatályos megállapodásokból adódó feladatok végrehajtásának irányítása,
d) a hatályos megállapodásokból adódó feladatok felügyelete és koordinálása,
e) a hadfelszerelési kapcsolattartásban érintett honvédelmi szervek együttműködésének felügyelete és koordinálása,
f) a CNAD, NPLSO, EDA, V4 NAD és P&S NAD alárendelt bizottságokkal történő kapcsolattartás felügyelete
és koordinálása,
g) tárgyalási dokumentumok (háttéranyag, programterv, jegyzőkönyv, jelentés) készítése,
h) hadfelszerelési tárgyú konferencia, szakkiállítás és
más rendezvény kezdeményezése, szervezése, és az azon
való részvétel,
i) az éves Multilaterális Együttműködési Terv (a továbbiakban: MET) tervezési időszaka során a multilaterális
hadfelszerelési együttműködésre vonatkozó programpontjavaslatok összeállítása és a HM Hadfelszerelési és Vagyonfelügyeleti Főosztály (a továbbiakban: HM HVF) út
ján azok előzetes jóváhagyásra való felterjesztése a szakmai főfelelős HM védelemgazdaságért felelős helyettes államtitkár (a továbbiakban: HM VG HÁT) részére,
j) az éves Kétoldalú Nemzetközi Együttműködési Terv
(a továbbiakban: KNET) tervezési időszaka során a kétoldalú hadfelszerelési együttműködésre vonatkozó programpontjavaslatok összeállítása és a HM HVF útján azok
előzetes jóváhagyásra való felterjesztése a szakmai főfelelős HM VG HÁT részére,
k) a honvédelmi miniszter által jóváhagyott MET és
KNET keretében végrehajtott hadfelszerelési jellegű programokról szóló úti jelentések és elemzések, valamint a
multilaterális és a kétoldalú nemzetközi hadfelszerelési
együttműködésről szóló éves jelentések készítése.
4. § (1) A CNAD-ben, az EDA-ban, a V4 NAD-ban és a
P&S NAD-ban a HM VG HÁT látja el a nemzeti hadfelszerelési igazgatói feladatokat. A nemzeti hadfelszerelési
igazgató a feladatait a hatályos HM Szervezeti és Működési Szabályzatában, a CNAD és az EDA szervezeti és működési szabályzatában, illetve a V4 NAD és a P&S NAD
együttműködés szabályzóiban előírtakkal összhangban
végzi. Nemzeti hadfelszerelési igazgatói feladatkörében
dönt a bizottságok munkájában való részvételről, meghatározza a részt vevő szerveket és szervezeteket. Szakmai
felettesi jogokat gyakorol a bizottságokban képviseletet
ellátó honvédelmi szervek felett.
(2) A HM VG HÁT meghatározza a két- és többoldalú
hadfelszerelési együttműködés feladatait, irányítja és a
HM HVF útján felügyeli azok végrehajtását.
(3) A nemzeti hadfelszerelési igazgatói feladatok ellátása tekintetében a HM VG HÁT helyettese a HM Fegyverzeti és Hadbiztosi Hivatal (a továbbiakban: HM FHH) főigazgató-helyettese.
(4) A programfelelős szervezet a bizottságokkal való
kapcsolattartásban a HM FHH.
(5) A 3. § (2) bekezdés d), e) és f) pontjaiban meghatározott feladatok végrehajtásának felelőse a HM HVF, a
3. § (2) bekezdés g), h), i) és j) pontokban meghatározott
feladatok végrehajtásának felelőse a HM FHH.
5. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
(2) Hatályát veszti a haditechnikai együttműködéssel
összefüggő feladatok végrehajtásáról szóló 33/2003.
(HK 10.) HM utasítás.
Dr. Hende Csaba s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
25/2014. (II. 6.) KE határozata bírói felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 90. §-a alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – nyugállományba helyezés iránti
kérelmére tekintettel dr. Hildenbrandné dr. Balogh Olgát 2014. június 30-ai hatállyal bírói tisztségéből felmentem.
Budapest, 2014. január 24. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
14/2018. (IX. 27.) AB határozata a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. LXXXI. törvény 95/A. § (2) bekezdése alaptörvényellenességének megállapításáról és megsemmisítéséről.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése jogszabály alaptörvény-ellenességének megállapítása iránti bírói kezdeményezés
tárgyában meghozta a következő
1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény
95/A.  § (2)  bekezdése alaptörvény-ellenes, ezért azt megsemmisíti. A  megsemmisített rendelkezés
az  Alkotmánybíróság megsemmisítésről szóló határozatának a  hivatalos lapban való közzétételét követő
napon hatályát veszti.
2. A  megsemmisített rendelkezés a  Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság előtt
11.K.27.091/2018/3/I. sorszám, illetve 10.K.27.090/2018/3. sorszám alatt, valamint a  folyamatban lévő más
ügyekben nem alkalmazható.
Az Alkotmánybíróság e határozatát a Magyar Közlönyben közzé kell tenni.
I. [1] 1. A Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság bírója a 2018. július 4-én kelt 11.K.27.091/2018/3/I. sorszámú
végzésével az  előtte folyamatban lévő per tárgyalását felfüggesztette, és az  Alkotmánybíróságról szóló 2011.  évi
CLI.  törvény (a  továbbiakban: Abtv.) 25.  §-a alapján bírói kezdeményezéssel fordult az  Alkotmánybírósághoz,
melyben a  társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény (a  továbbiakban: Tny.) 95/A.  §
(2)  bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését, valamint a  jogszabály
alkalmazásának kizárását kezdeményezte a bíróság előtt folyamatban lévő ügyben. Álláspontja szerint a támadott
rendelkezés ellentétes az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdése szerinti tisztességes bírósági eljáráshoz, illetve
a XXVIII. cikk (7) bekezdése szerinti jogorvoslathoz való alapvető joggal. Az  indítványozó bíró hivatkozott továbbá
az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességes hatósági eljáráshoz való jogra is, annak érintettségéhez
ugyanakkor indokolást nem fűzött, illetve nyilvánvalóan a  XXVIII.  cikk (1)  bekezdése szerinti tisztességes bírósági
eljáráshoz való jognak feleltette meg.
[2] 1.1. Az  alapul fekvő ügyben a  felperes kivételes árvaellátás megállapítása iránti kérelmet nyújtott be az  alperes
Magyar Államkincstárhoz, mely a felperes kérelmét elutasította. Az alperes határozatában hivatkozott a Tny. 95/A. §
(2)  bekezdésére, miszerint a  határozata ellen kezdeményezett közigazgatási perben kizárólag az  általános
közigazgatási rendtartásról szóló 2016. évi CL. törvény (a továbbiakban: Ákr.) 123. §-ában megjelölt semmisségi ok
fennálltára lehet hivatkozni. A felperes kereseti kérelmet terjesztett elő az alperessel szemben, melyben érdemben
támadta az alperes határozatát, semmisségi okra nem hivatkozott, álláspontja szerint semmisségi ok nem is áll fenn.
Az alperes a kereseti kérelem elutasítását kérte.
[3] 1.2. A  bírói kezdeményezést előterjesztő bíró hivatkozik az  Alkotmánybíróság 39/1997. (VII. 1.) AB határozatára,
illetve a 7/2013. (III. 1.) AB határozatra is, mely szintén hivatkozott a fenti határozatban megállapítottakra.
[4] E határozatok szerint a  közigazgatási határozatok törvényessége bírósági ellenőrzésének szabályozásánál
alkotmányos követelmény, hogy a  bíróság a  perbe vitt jogokat és kötelezettségeket érdemben elbírálhassa.
A  hatékony jogvédelem megléte attól függ, hogy a  bíróság mit vizsgálhat felül, a  közigazgatási határozatok
törvényességének bírói ellenőrzése nem korlátozódhat a formális jogszerűség vizsgálatára. A közigazgatási perben
a  bíróság nincs a  közigazgatási határozatban megállapított tényálláshoz kötve, és a  jogszerűség szempontjából
felülbírálhatja a  közigazgatási szerv mérlegelését is. A  tisztességes bírósági eljáráshoz való jog részét képező
garanciák azt a  célt szolgálják, hogy azok megtartásával a  bíróság a  véglegesség igényével hozhasson érdemi
döntést. A  hatékony bírói jogvédelem pedig attól függ, hogy az  eljárási szabályok értelmében a  bíróság mit
vizsgálhat felül.
[5] A 22/2013. (VII. 19.) AB határozatban foglaltak szerint a jogorvoslathoz való jog azt kívánja meg, hogy valamennyi,
az  érintett jogát vagy jogos érdekét (helyzetét) érdemben befolyásoló határozat felülvizsgálata érdekében legyen
lehetőség más szervhez vagy azonos szerv magasabb fórumához fordulni. Az  Alaptörvény megköveteli, hogy
a  jogorvoslati jog nyújtotta jogvédelem hatékony legyen, vagyis ténylegesen érvényesüljön és képes legyen
a döntés által okozott sérelem orvoslására. A 35/2013. (XI. 22.) AB határozat szerint vizsgálni kell a  jogorvoslathoz
való jog tényleges biztosítottsága vonatkozásában, hogy alkotmányjogi értelemben érdemi tárgykörre vonatkozik-e
a  bíróság határozata, továbbá hatékony jogvédelmet jelenthet-e a  jogorvoslat biztosítása. Ezen felül vizsgálat
tárgyává kell tenni azt, hogy a  jogorvoslathoz való jog korlátozására alkotmányos indokkal került-e sor, továbbá
azt, hogy jogorvoslathoz való jog korlátozásával járó alapjogkorlátozás arányosnak tekinthető-e. A 36/2013. (XII. 5.)
AB határozat szerint a  jogorvoslathoz való jog törvényben meghatározottak szerint gyakorolható, ezért az  egyes
eljárásokban eltérő szabályozás lehetséges. Minden jogorvoslat lényegi, immanens eleme a jogorvoslás lehetősége,
vagyis a  jogorvoslat fogalmilag és szubsztanciálisan tartalmazza a  jogsérelem orvosolhatóságát. A  3150/2017.
(VI. 14.) AB határozat szerint pedig a jogorvoslat hatékonyságának szükséges feltétele, hogy a kérelmezőnek alanyi
joga legyen a jogorvoslatot igénybe venni, a jogkör gyakorlójának pedig érdemi felülbírálatra legyen lehetősége.
[6] 1.3. Mindezeket figyelembe véve a hatékony jogvédelem követelményét a Tny. 95/A. § (2) bekezdésében foglaltak
nem elégítik ki, ugyanis a  bíróság kizárólag a  semmisségi okok fennálltát vizsgálhatja, a  kivételes nyugellátás
feltételeinek fennállását, illetve azt, hogy a hatóság megfelelően alkalmazta-e a kivételes nyugellátásra vonatkozó
jogszabályi rendelkezéseket, nem érintheti. Ilyen formában a közigazgatási per – mint a közigazgatási jogvitákban
való döntés terepe – formálissá válik, a bíróságnak – amennyiben a felperes hivatkozik rá – kizárólag az Ákr. 123. §
(1)  bekezdésében megjelölt semmisségi okokat szabad vizsgálnia. Amennyiben a  felperes nem hivatkozik
semmisségi okra, okokra, akkor pedig el kell utasítani a  keresetet. Ilyen formában nem érvényesül a  perbe
vitt jogok és kötelezettségek „valóban elbírálásának” követelménye, hiszen sem a  felperes nem hivatkozhat
a  kivételes nyugellátással kapcsolatos jogszabályi rendelkezések megsértésére, sem a  bíróság nem állapíthatja
meg a  kivételes nyugellátással kapcsolatos jogszabályi rendelkezések megsértését. A  Tny. 95/A.  § (2)  bekezdése
kifejezetten kevés teret, sőt semmilyen teret nem hagy arra, hogy a bíróság érdemben elbírálja a felperes keresetét.
Mivel jelen esetben egyfokú közigazgatási eljárásban keletkezett közigazgatási cselekményről (határozatról)
van szó, kiemelkedő jelentősége van annak, hogy a  bíróság érdemben bírálhassa el a  közigazgatási határozat
törvényességét. Előfordulhat olyan eset is ugyanis, hogy a  hatóság nem értékelt egy felperes számára kedvező
körülményt, vagy a kivételes nyugellátás feltételeit illetően helytelenül foglalt állást.
[7] A Tny. 95/A.  § (2)  bekezdését beiktató 2017. évi L. törvény miniszteri indokolása nem tartalmazza a  beiktatott
jogszabályi rendelkezés indokát. A Tny. korábbi szövege, nevezetesen a  95.  § (4)  bekezdése azt tartalmazta, hogy
a  méltányossági jogkörben – a  kivételes nyugellátás megállapítása, a  kivételes nyugellátás-emelés és az  egyszeri
segély engedélyezése, valamint a 94. § rendelkezései alapján a tartozás mérséklése, elengedése, illetőleg a fizetési
könnyítés engedélyezése tárgyában – hozott döntéssel szemben jogorvoslatnak helye nincs. E  rendelkezéssel
szemben a  95/A.  § (2)  bekezdése biztosított ugyan jogorvoslatot, ez  azonban formálisnak tekinthető. A  kivételes
nyugellátás kapcsán ráadásul olyan személyekről beszélünk, akiknek az  esetleges kivételes nyugellátásuk mellett
egyéb jövedelmük, bevételük nincs. Rendkívül fontos tehát esetükben, hogy a  bíróság az  egyfokú közigazgatási
eljárásban hozott döntést érdemben bírálhassa felül, s érdemben döntsön az ilyen személyek kivételes nyugellátását
illetően. A  jogorvoslat Tny. 95/A.  § (2)  bekezdése szerinti korlátozott biztosítása alkotmányosan nem indokolható,
nem felel meg a  hatékony, érdemi jogorvoslat és az  érdemi felülbírálat alkotmányos követelményének.
A  jogorvoslathoz való jog korlátozása nem tekinthető arányosnak sem, hiszen a  kivételes nyugellátással érintett
személyek úgy veszítik el az  ellátáshoz való jogosultságukat, hogy érdemi jogorvoslattal nem élhetnek az  ezzel
kapcsolatos hatósági döntéssel szemben. Az  ilyen személyeknek a  kivételes nyugellátás jelentheti a  jövedelmük,
bevételük jelentős, ha nem egyetlen tételét.
[8] 2. A  Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság egy másik bírója a  2018. augusztus 9-én kelt
10.K.27.090/2018/3. sorszámú végzésével az  előtte folyamatban lévő per tárgyalását szintén felfüggesztette,
és az  Abtv. 25.  §-a alapján bírói kezdeményezéssel fordult az  Alkotmánybírósághoz, melyben a  Tny. 95/A.  §
(2)  bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését, valamint a  jogszabály
alkalmazásának kizárását kezdeményezte a  bíróság előtt folyamatban lévő ügyben (alkotmánybírósági ügyszám:
III/276/2018.). Álláspontja szerint a  támadott rendelkezés ellentétes az  Alaptörvény XXIV.  cikk (1)  bekezdése
szerinti tisztességes hatósági eljáráshoz, a XXVIII. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességes bírósági eljáráshoz, illetve
a XXVIII. cikk (7) bekezdése szerinti jogorvoslathoz való alapvető joggal. Az indítványozó bíró szintén nem indokolta
a XXIV. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességes hatósági eljáráshoz való jog érintettségét.
[9] 2.1. Az  alapul fekvő ügyben a  felperes kivételes nyugellátás-emelés iránti kérelmet terjesztett be az  alperes
Magyar Államkincstárhoz, amely a  kérelmet sommás eljárásban hozott határozatával elutasította. A  felperes
kérelmének teljes eljárásban történő elbírálását kérte. A  Magyar Államkincstár a  kérelmet a  teljes eljárásban
meghozott határozatával szintén elutasította. A  felperes ezt követően fordult bírósághoz. Az  alperes védiratában
a Tny. támadott 95/A. § (2) bekezdésére hivatkozott.
[10] 2.2. Az  indítványban – a  jelen ügyben előterjesztett indítvánnyal egyezően – foglaltak szerint a  támadott
szabályozás csak formálisan biztosítja a  jogorvoslatot, a  közigazgatási perben nincs lehetőség az  érdemi
jogorvoslatra, ezért a  hatékony jogvédelem nem biztosított. A  támadott szabályozás alkotmányosan nem
indokolható és nem is tekinthető arányosnak.
[11] 3. Az Alkotmánybíróság a III/276/2018. számú ügyet a tartalmi egyezésre tekintettel egyesítette a jelen ügyhöz, és
együttesen bírálta el.
II. [12] 1. Az Alaptörvény érintett rendelkezései:
„XXVIII. cikk (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat vagy valamely perben a jogait és
kötelezettségeit törvény által felállított, független és pártatlan bíróság tisztességes és nyilvános tárgyaláson, ésszerű
határidőn belül bírálja el.
[…]
(7) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogorvoslattal éljen az olyan bírósági, hatósági és más közigazgatási döntés
ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.”
[13] 2. A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény érintett rendelkezése:
„95/A. § (2) A kivételes nyugellátás megállapítása, a kivételes nyugellátás-emelés engedélyezése, az egyszeri segély
engedélyezése, a  tartozás méltányosságból történő mérséklése, elengedése, valamint a  fizetési kedvezmény
engedélyezése ügyében hozott döntés ellen indított közigazgatási perben kizárólag semmisségre lehet hivatkozni.”
III. [14] A bírói kezdeményezések megalapozottak. [15] 1. Az  Alkotmánybíróság mindenekelőtt azt vizsgálta meg, hogy a  beadvány megfelel-e a  törvényben előírt
feltételeknek. Az  Abtv. 25.  §-a szerint a  bíró – a  bírósági eljárás felfüggesztése mellett – abban az  esetben
kezdeményezheti az  Alaptörvény 24.  cikk (2)  bekezdés b)  pontja alapján az  Alkotmánybíróságnál a  jogszabály
vagy jogszabályi rendelkezés alaptörvény-ellenességének megállapítását, illetve az alaptörvény-ellenes jogszabály
alkalmazásának kizárását, ha az  előtte folyamatban lévő egyedi ügy elbírálása során olyan jogszabályt kell
alkalmaznia, amelynek alaptörvény-ellenességét észleli, vagy alaptörvény-ellenességét az  Alkotmánybíróság
már megállapította. Az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy az  indítvány az  Abtv. 25. és 52.  §-ában előírt
feltételeknek eleget tesz {vö. 3058/2015. (III. 31.) AB végzés, Indokolás [8]–[24]; 2/2016. (II. 8.) AB határozat, Indokolás
[26]–[28]; 3046/2016. (III. 22.) AB határozat, Indokolás [8]–[13]}. A  bírói kezdeményezés szerint a  felperes kereseti
kérelmére tekintettel a támadott szabályt az eljárásban alkalmazni kell, a norma részleges vagy teljes alaptörvényellenessége esetén a  hiánya más döntéshez vezethet a  konkrét ügyben, az  eljárás felfüggesztése megtörtént, és
az indítvány – az alaptörvény-ellenesség megállapítására irányuló részében – határozott kérelmet tartalmaz.
[16] 2. Az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdése alanyi jogot keletkeztet a  jogorvoslat igénybevételére mindenki
számára, aki a  döntés folytán jogát vagy jogos érdekét sértve érzi. A  jogalkotó a  különböző eljárásokra
irányadó törvényi szabályozásokban határozza meg az  igénybe vehető jogorvoslati lehetőségeket és azok
igénybevételének a  módját {22/2014. (VII. 15.) AB határozat, Indokolás [95]}, azonban a  jogorvoslathoz való jog
tekintetében az  Alkotmánybíróság gyakorlata számos követelményt határozott meg, amelynek meg kell felelnie
a  jogorvoslati rendszernek. E  követelmények vonatkozásában az  Alkotmánybíróság gyakorlata az  Alkotmány
alatt és az  Alaptörvény hatálybalépését követően is következetes volt. A  jogorvoslat egyik elemeként az  érdemi,
ügydöntő döntések tekintetében a más szervhez vagy ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz fordulás
lehetőségének biztosítását rögzítette {35/2013. (XI. 22.) AB határozat, Indokolás [16]}, melyhez a  közigazgatási
döntések vonatkozásában társult a  bírói út rendelkezésre állásának követelménye is. További elemként határozta
meg az  Alkotmánybíróság a  jogorvoslati fórum abbéli képességét, hogy a  sérelmezett döntést felülvizsgálja, és
a  sérelem fennállása esetén a  döntés megváltoztatása vagy megsemmisítése (hatályon kívül helyezése) révén
a  sérelmet a  döntésre visszaható módon orvosolja. Minden jogorvoslat lényegi, immanens eleme a  jogorvoslás
lehetősége, vagyis a  jogorvoslat fogalmilag és szubsztanciálisan tartalmazza a  jogsérelem orvosolhatóságát
{3020/2018. (I. 26.) AB határozat, Indokolás [37], 35/2013. (XI. 22.) AB határozat, Indokolás [16]}. Végezetül pedig
a  jogorvoslathoz való jog a  rendes jogorvoslati eszközök igénybevételét foglalja magában {9/2013. (III. 6.)
AB határozat, Indokolás [28], 20/2015. (VI. 16.) AB határozat, Indokolás [16]}, vagyis elégséges az egyfokú jogorvoslat.
[17] Ezen elemeket az  Alkotmánybíróság idővel tovább részletezte. Az  érdemi, ügydöntő döntések fogalma
értelmezésekor a  döntés tárgya és a  személyre gyakorolt hatása a  meghatározó, vagyis az, hogy az  érintett
helyzetét, jogait a  döntés lényegesen befolyásolta-e {17/2015. (VI. 5.) AB határozat, Indokolás [85], 3223/2018.
(VII.  2.) AB határozat, Indokolás [66]}. A  hatósági döntések kapcsán rögzült az  is, hogy valamely állami vagy
nem állami szerv döntése hatóságinak minősül-e a  jogorvoslathoz való jog szempontjából, azt csak a  konkrét
szabályozási környezetre tekintettel lehet eldönteni {17/2015. (VI. 5.) AB határozat, Indokolás [84]}. A jogorvoslati jog
tényleges gyakorlásának feltétele az, hogy az érintett tudomást szerezzen a döntés meghozataláról {17/2015. (VI. 5.)
AB határozat, Indokolás [85]}.
[18] A jogorvoslat ténylegességének követelménye, vagyis az, hogy a  jogorvoslati fórum képes legyen a  jogsérelem
orvoslására, két elemet foglal magában: egyrészt, hogy a  jogorvoslati fórumrendszer igénybevételét nem
gátolják-e jogszabályi előírások, másrészt, hogy milyen a  jogorvoslat terjedelme, azaz teljeskörűsége, illetve
korlátozottsága {2/2013. (I. 23.) AB határozat, Indokolás [35], [37], 22/2014. (VII. 15.) AB határozat, Indokolás [82]}.
Feltétlen követelmény, hogy az eljáró fórum az eljárási szabályok által meghatározott keretek között a jogorvoslati
eljárást lefolytassa és a  jogorvoslati kérelemben írtakat a  jogszabályban foglaltak szerint érdemben megvizsgálja
{9/2017. (IV. 18.) AB határozat, Indokolás [21]}. E  körben hangsúlyozottan jelen vannak az  Alaptörvény XXVIII.  cikk
(1) bekezdésében meghatározott tisztességes bírósági eljárás követelményei.
[19] A 7/2013. (III. 1.) AB határozatában az  Alkotmánybíróság – korábbi alkotmánybírósági határozatokra hivatkozva –
rámutatott arra, hogy a tisztességes eljáráshoz fűződő jog körébe tartozik a hatékony bírói jogvédelem követelménye,
amely szerint a  jogi szabályozással szemben alkotmányos igény, hogy a  perbe vitt jogokról a  bíróság érdemben
dönthessen. Önmagában a bírói út igénybevételének formális biztosítása ugyanis nem elegendő az eljárási garanciák
teljesedéséhez, hiszen az alkotmányos szabályban előírt garanciák éppen azt a célt szolgálják, hogy azok megtartásával
a  bíróság a  véglegesség igényével hozhasson érdemi döntést. A  tisztességes eljárás követelménye tehát magában
foglalja a  hatékony bírói jogvédelem igényét is. A  tisztességes eljárás alkotmányos követelményrendszerét kielégítő
hatékony bírói jogvédelem pedig attól függ, hogy az  eljárási szabályok értelmében a  bíróság mit vizsgálhat felül.
A  közigazgatási határozatok törvényessége bírósági ellenőrzésének szabályozásánál alkotmányos követelmény,
hogy a  bíróság a  perbe vitt jogokat és kötelezettségeket érdemben elbírálhassa. A  közigazgatási döntési jogkört
meghatározó szabálynak megfelelő szempontot vagy mércét kell tartalmaznia, amely alapján a döntés jogszerűségét
a  bíróság felülvizsgálhatja. A  közigazgatási határozatok törvényességének bírói ellenőrzése tehát alkotmányosan
nem korlátozódhat a  formális jogszerűség vizsgálatára. A  közigazgatási perben a  bíróság nincs a  közigazgatási
határozatban megállapított tényálláshoz kötve, és a  jogszerűség szempontjából felülbírálhatja a  közigazgatási
szerv mérlegelését is. Nem csupán az  a  jogszabály lehet alkotmányellenes, amely kifejezetten kizárja a  jogkérdésen
túlmenő bírói felülvizsgálatot, vagy annak a közigazgatási mérlegeléssel szemben olyan kevés teret hagy, hogy az ügy
megfelelő alkotmányos garanciák közötti érdemi elbírálásáról nem beszélhetünk, hanem az olyan jogszabály is, amely
az  igazgatásnak korlátlan mérlegelési jogot adván semmilyen jogszerűségi mércét nem tartalmaz a  bírói döntés
számára sem {7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [24]}.
[20] Az Alkotmánybíróság a  17/2015. (VI. 5.) AB határozatban a  közigazgatási határozatok bírósági felülvizsgálata
tekintetében megállapította, hogy a modern magyar közigazgatási bíráskodást létrehozó jogforrás, a magyar királyi
közigazgatási bíróságról szóló 1896. évi XXVI. törvénycikk történeti alkotmányunk egyik vívmánya. A  törvénycikk
131.  §-a úgy rendelkezett, hogy a  bíróság „érdemileg tárgyalja és eldönti az  ügyet”; a  134.  §-a szerint pedig
„[a] határozatok hozatalánál a bíróság a bizonyítékokat szabadon mérlegeli, s a tárgyalás és a bizonyítás folyamában
szerzett meggyőződésének egész benyomása alapján ítél.” Történeti alkotmányunk vívmányaira és a  hivatkozott
döntésre alapozva az  Alkotmánybíróság megerősítette, hogy a  közigazgatási határozatok törvényességének bírói
felülvizsgálata alkotmányosan nem korlátozódhat a  jogszerűség pusztán formális szempontok szerinti, az  eljárási
szabályok betartására korlátozódó vizsgálatára. A közigazgatási ügyben eljáró bíróság nincs kötve a közigazgatási
határozatban megállapított tényálláshoz, és a  jogszerűség szempontjából felülbírálhatja – sőt, felül kell bírálnia –
a  közigazgatási szerv mérlegelését is. Döntése során figyelemmel kell lennie az  Alaptörvény 28.  cikkére, vagyis
azt kell feltételeznie, hogy a  jogszabályok a  józan észnek és a  közjónak megfelelő, erkölcsös és gazdaságos célt
szolgálnak {17/2015. (VI. 5.) AB határozat, Indokolás [86]–[88]}.
[21] 3. Mindezekre tekintettel a  következőket kellett megvizsgálni: alkotmányjogi értelemben érdemi tárgykörre
vonatkozik-e a  hatóság határozata, hatékony jogvédelmet jelenthet-e a  jogorvoslat biztosítása, illetve – ha
szükséges – azt kell megvizsgálni, hogy az  alapvető jog korlátozására alkotmányos indokkal került-e sor, és
az arányosnak tekinthető-e.
[22] 3.1. A  kivételes árvaellátás kérelemre induló, bizonyos esetben hivatalból is megindítható hatósági eljárás
eredményeként meghozott határozattal állapítható meg, amely döntés a  közigazgatási perrendtartásról szóló
2017. évi I. törvény (a  továbbiakban: Kp.) szerinti közigazgatási cselekménynek minősül, ezért közigazgatási
per tárgya lehet. Az  ellátás megállapítása vagy annak elutasítása az  ügyfél megélhetésének befolyásolása
okán alkotmányjogilag érdemi döntésnek minősül. Hasonlóképpen, a  kivételes nyugellátás-emelés ügyében
is érdemi döntést hoz a  hatóság. A  meghozott döntésekkel szemben közigazgatási úton jogorvoslatnak helye
nincs, azokkal szemben közigazgatási per kezdeményezhető. Mindez összhangban van az  Ákr., illetve a  Kp. által
bevezetett új jogorvoslati rendszerrel, melynek értelmében a határozattal szemben csak kivételesen van lehetőség
fellebbezésre, ehelyett az  általános jogorvoslati eszközzé a  közigazgatási per vált, mely anyagi jogerőhatással
ruházza fel a  végleges, vagyis a  közigazgatási szerv által már nem megváltoztatható közigazgatási határozatot.
A Kp. a közigazgatási tevékenység [4. § (1) bekezdés] generálklauzulájának bevezetésével, továbbá a hézagmentes
jogvédelem megvalósítása céljából kiszélesítette a bírói utat, mely egyértelműen nyitva áll minden egyedi döntéssel
szemben [4. § (3) bekezdés].
[23] 3.2. A  közigazgatási szervek tevékenységével kapcsolatosan a  jogállamiság elvéből fakadó követelmény,
a  közigazgatás törvény alá rendeltségének követelménye. A  társadalmi viszonyokba közhatalom birtokában
beavatkozó közigazgatási szervek a jog által meghatározott szervezeti keretek között, a jog által szabályozott eljárási
rendben, az anyagi jog által megállapított keretek között hozzák meg döntéseiket {38/2012. (XI. 14.) AB határozat,
Indokolás [72]}.
[24] A közigazgatási jogalkalmazás során hozott határozatok tekintetében az  eljárásjog intézményrendszerének
a  jogállamiságból fakadó mindkét követelmény, a  közigazgatási határozatok törvényessége és a  jogbiztonság
követelménye érvényesülését egyaránt biztosítania kell. Az Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdése vonatkozásában
az  Alkotmánybíróság már többször nyomatékosította, hogy a  közigazgatás törvény alá rendeltségét jogállami
követelménynek tekinti, amelyet a közigazgatási határozatok törvényességi ellenőrzése folytán a bíróságoknak kell
biztosítaniuk {24/2015. (VII. 7.) AB határozat, Indokolás [19], [20]; 30/2017. (XI. 14.) AB határozat, Indokolás [85]}.
[25] Az eljárás során elkövetett jogsértés anyagi jogi vagy eljárásjogi lehet. A bíróság vizsgálja e körben a megállapított
tényállást, a  bizonyítékok mérlegelését, a  bizonyítékokat maga is mérlegelheti, vizsgálja az  alapvető eljárási
szabályok betartását, illetve az anyagi jogértelmezés helyességét. A Kp. 85. § (5) bekezdése értelmében mérlegelési
jogkörben megvalósított közigazgatási cselekmény jogszerűsége körében a  bíróság azt is vizsgálja, hogy
a  közigazgatási szerv hatáskörét a  mérlegelésre való felhatalmazásának keretei között gyakorolta-e, a  mérlegelés
szempontjai és azok okszerűsége a közigazgatási cselekményt tartalmazó iratból megállapíthatóak-e.
[26] Az anyagi jogi hiba a jogorvoslati eljárás eredményeként rendszerint orvosolható, ilyenkor a döntés képes jogi hatás
kiváltására, az eljárási hibák közül ugyanakkor egyes hibák olyan súlyosnak minősülnek, ami miatt elkerülhetetlen
a  törvénysértő döntés megsemmisítése, mert a  hiba nem orvosolható – ezeket az  ún. abszolút eljárási hibákat
sorolja fel semmisségi okként az Ákr. 123. §-a. A semmis döntések jogi hatás kiváltására képtelenek.
[27] A Kp. a hibás közigazgatási cselekményhez kapcsolódó jogkövetkezmények – a hiba jellegéből következő – három
fajtáját különbözeti meg: megsemmisítés, hatályon kívül helyezés, megváltoztatás (90. §, 92. §).
[28] A bíróság a  jogsértő közigazgatási cselekményt megváltoztatja, ha az  ügy természete azt megengedi, a  tényállás
megfelelően tisztázott, és a  rendelkezésre álló adatok alapján a  jogvita véglegesen eldönthető. Nincs helye
megváltoztatásnak – többek között – a méltányossági jogkörben hozott közigazgatási cselekmény esetén (90. §).
[29] Feltétlen megsemmisítési ok a semmisség, az érvénytelenség, illetve a közigazgatási cselekmény nem létező jellege.
A semmisség az Ákr. 123. §-ában meghatározottakat foglalja magában, a közigazgatási cselekmény érvénytelensége
valamely, jogszabályban meghatározott okból állhat be, míg a  nem létező döntés valamely lényeges alaki
hiányosság miatt tekintendő ilyennek. Feltétlen megsemmisítési ok ezek mellett a  jogalap téves megválasztása,
illetve a bírósági eljárásban nem orvosolható lényeges eljárási jogsértés fennállása. Ezen túl akkor van hatályon kívül
helyezésnek, illetve megsemmisítésnek helye, ha a megváltoztatási jogkör nem gyakorolható.
[30] Mindezekkel ellentétesen a  támadott rendelkezés szűkíti a  vizsgálható hibák és az  alkalmazható
jogkövetkezmények körét. Gyakorlatilag csak a  fórumhibák és a Kp. révén a nem létezőség körében a súlyos alaki
hibák vizsgálhatók, az ügy érdeme, a megállapított tényállás és az anyagi jogi feltételek fennállása és értelmezése,
illetve az  eljárási szabályok betartása – lévén ezek megsértését sem az  Ákr., sem a Tny. nem nevesíti semmisségi
okként – nem. A  bírói felülvizsgálat semmisségre korlátozása valójában jogorvoslat nélkül hagyja a  relatív eljárási
szabálytalanságokat és az  anyagi jogi hibákat. Ez  egyszersmind magával vonja azt is, hogy az  eljárási szabályok
kvázi ajánlásokká degradálódnak, hiszen megsértésüknek nincs szankciója. Hasonlóképpen nincs következménye
az  anyagi jogi rendelkezések téves értelmezésének, félretételének sem. Mindez az  Alaptörvény XXVIII.  cikk
(7)  bekezdése szerinti jogorvoslathoz való jog, illetve a  XXVIII.  cikk (1)  bekezdése szerinti tisztességes bírósági
eljáráshoz való jogból együttesen levezetett azon követelmények jelentős korlátozását jelenti, melyek megkövetelik
a jogorvoslat ténylegességét, érdemi jellegét.
[31] 3.3. Az  alapjogkorlátozás vonatkozásában következő lépésként az  Alkotmánybíróság annak indokoltságát, illetve
arányosságát vizsgálta. Az Alaptörvény I.  cikk (3) bekezdése rögzíti az alkotmányos alapjogkorlátozás kritériumait.
Eszerint alapvető jog más alapvető jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték védelme érdekében,
a  feltétlenül szükséges mértékben, az  elérni kívánt céllal arányosan, az  alapvető jog lényeges tartalmának
tiszteletben tartásával korlátozható.
[32] A korlátozás indokoltsága vizsgálatához figyelembe kell venni azt, hogy a támadott rendelkezésben felsorolt esetek
nem alanyi jogon biztosított ellátások, hanem kivételesen, méltányossági jogkör alkalmazásával megállapítható
juttatások. A méltányossági jogkörnek pedig egyedi jellemzői vannak.
[33] A méltányosság az alkalmazandó főszabályhoz képest kedvezőbb jogalkalmazási döntést eredményez a címzettek
számára. Tekintettel a  közigazgatás joghoz kötöttségének elvére, a  méltányossági jogkör gyakorlásához is mindig
szükséges valamilyen jogszabályi felhatalmazottság léte, vagyis kell egy normatív rendelkezés, ami megteremti
e  jogkört a közigazgatási szerv számára (jogalkotói méltányosság). Felhatalmazás nélküli méltányosság gyakorlása
nem megengedett. E  felhatalmazás megléte a  joghoz kötöttségből fakadóan egyszersmind azt is jelenti, hogy
az  alkalmazhatóság anyagi jogi és eljárásjogi feltételei, vagyis az, hogy milyen esetkörben, kinek a  javára, milyen
feltételek mellett hozható ilyen tartalmú döntés, jogszabályban rögzítettek kell, hogy legyenek. A  jogszabály által
biztosított mérlegelési és méltányossági jogkör jogalkalmazói gyakorlása pedig bírósági kontroll alatt áll [Kp. 85. §
(5)  bekezdés]. A  jogszabályban meghatározott méltányossági szempontok téves értékelése megalapozhatja
a  jogszabálysértés megállapítását. Hasonlóképpen, ha a  mérlegelési szempontok nem derülnek ki a  határozatból,
akkor a  döntés megalapozottsága sem vizsgálható, ami szintén jogszabálysértő. Másképpen megfogalmazva:
ugyan ezek a  juttatások ex gratia juttatások, ez  nem jelenti azt, hogy ha hatósági jogalkalmazás útján rendelte
érvényesíteni a jogalkotó, a jogalkalmazó mindennemű kötöttség nélkül, szabadon dönthet e tárgykörben.
[34] Ennek megfelelően, a  Tny. 95/A.  § (2)  bekezdésében említett esetek közül a  tartozás mérséklése, elengedése,
fizetési kedvezmény engedélyezése feltételeit a  törvény 94.  §-a, míg a  kivételes nyugellátás megállapításának,
továbbá a  kivételes nyugdíjemelés és az  egyszeri segély engedélyezésének részletes szabályait a  Tny. 66.  §-a,
illetve a  társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény végrehajtásáról szóló 168/1997. (X. 6.)
Korm. rendelet (a továbbiakban: Tny. vhr.) 72/B. §-a rögzíti a Tny. 101. § (1) bekezdés n) pontja felhatalmazása alapján.
[35] A Tny. 66.  § (1)  bekezdés a)  pontja alapján, „[k]ülönös méltánylást érdemlő körülmények fennállása esetén
a  kormányrendeletben meghatározott nyugdíjbiztosítási igazgatási szerv vezetője az  öregségi nyugdíjkorhatárt
elérő személy, a  megváltozott munkaképességű özvegy és az  árva részére kivételes nyugellátást (a  továbbiakban
együtt: kivételes nyugellátás) állapíthat meg”. Ugyanitt a b) pont határozza meg a kivételes nyugellátás-emelés és
az  egyszeri segély alanyi körét és feltételeit. A  részletszabályokat tartalmazó Tny. vhr. 72/B.  §-a pozitív és negatív
feltételeket rögzít e  támogatásokra vonatkozóan. Pénzügyi korlátot rögzít az  (1d)  bekezdés, illetve kizáró szabály
található a (2) bekezdésben. Pozitív feltételeket rögzít a (4), az (5), a (6), a (9), a (11), valamint a (15)–(17) bekezdés.
A (3) bekezdés emellett rögzíti azt is, hogy a „kivételes nyugellátást minden szempontból úgy kell tekinteni, mintha
az – a jogosultsági feltételek megléte esetén – jogszerűen megilletné az ellátásban részesülőt.” E rendelkezés alanyi
jogi karaktert is ad a kivételes ellátásnak.
[36] A méltányosság sajátos jellege indokolja, hogy ilyen ügyekben a  Kp. kizárja a  megváltoztatás lehetőségét,
azonban ez  nem vonja feltétlenül maga után az  érdemi vizsgálat lehetőségének kizárását is. A  formálissá váló
jogorvoslat, különös tekintettel a kivételes nyugellátások alanyi jogi jellegű karakterére nem indokolható e sajátos
jelleggel. A  közigazgatás joghoz kötöttsége olyan abszolút követelmény, amiből egyenesen következik annak
számonkérhetősége, hatósági eljárások esetén bíróság általi vizsgálata. A  méltányosság ugyan széleskörű
mérlegelést tesz lehetővé a hatóság számára, de ez nem jelentheti azt, hogy annak vizsgálata, hogy a  jogszabályi
keretek között maradt-e ez a mérlegelés vagy sem, bírósági kontroll nélkül maradhat.
[37] Mindezekre tekintettel – illetve figyelemmel arra, hogy a Tny. 95/A. § (2) bekezdésében szabályozott, az indítvánnyal
nem támadott esetekre is igazak a  fent írtak – az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy a  Tny. 95/A.  §
(2)  bekezdése szükségtelenül korlátozza az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdésében biztosított jogorvoslathoz
való jogot, illetve a  XXVIII.  cikk (1)  bekezdésében biztosított tisztességes bírósági eljáráshoz való jogot, így
arányosságának vizsgálhatósága fel sem merült. Az Alkotmánybíróság ezért a Tny. 95/A. § (2) bekezdésének egészét
megsemmisítette, és a folyamatban lévő ügyekben alkalmazásának kizárásáról döntött.
[38] 4. A határozat közzététele a Magyar Közlönyben az Abtv. 44. § (1) bekezdésének első mondatán alapul.
Budapest, 2018. szeptember 24. Dr. Sulyok Tamás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
21/2014. (I. 29.) KE határozata egyetemi tanári kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés c)  pontja, valamint a  nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény
27.  §  (3)  bekezdése alapján – az  emberi erőforrások miniszterének javaslatára – dr. Sütő Zoltánt 2014. február 20.
napjával egyetemi tanárrá kinevezem.
Budapest, 2014. január 13. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök