text:
156/2011. (XII. 9.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottságnak országos népszavazás kitűzésére irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldányának, illetve az azon szereplő kérdés hitelesítésével kapcsolatban hozott határozata ellen benyújtott kifogás tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 137/2011. (VIII. 9.) OVB határozatát helybenhagyja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. 1. Az Országos Választási Bizottság (a továbbiakban: OVB) 137/2011. (VIII. 9.) OVB határozatában (a továbbiakban: OVBh.)
hitelesítette annak az országos népszavazás kezdeményezésére irányuló aláírásgyűjtő ívnek a mintapéldányát,
amelyen a következő kérdés szerepelt: „Egyetért-e Ön azzal, hogy a Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi
IV. törvény 23. §-a, miszerint „Nem büntethető, aki a cselekmény elkövetésekor tizennegyedik életévét nem
töltötte be.” módosuljon úgy, hogy „Nem büntethető, aki a cselekmény elkövetésekor tizenkettedik életévét nem
töltötte be.”?”
Az OVBh. indokolásában megállapította, hogy az aláírásgyűjtő ív a törvényben megfogalmazott formai, valamint
a kérdésre vonatkozó tartalmi követelményeknek eleget tesz, ezért hitelesítésének akadálya nincs.
2. A választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 130. § (1) bekezdése alapján kifogás érkezett az
Alkotmánybírósághoz az OVBh. ellen. A kifogás szerint a kérdés hitelesítését az országos népszavazásról és népi
kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 10. § c) pontja értelmében meg kellett volna
tagadni. A kifogást tevők úgy vélik: „a büntethetőségi korhatár leszállítása sérti az emberi méltóságot azáltal, hogy
a kérdés nem határozza meg az ezzel kapcsolatos további elemeket (a 12–14 éves korúk büntetése stb.) A Btk. jelenlegi
szabályrendszerében a fiatalkorú elkövetők (14–18) külön szabályrendszer alá tartoznak (büntetési nemek, büntetés
mértéke stb.), így az állam büntetőjogi felelősségének érvényesítése velük szemben eltérő eljárási szabályok szerint
történik.” A kérdést tehát az indítványozók szerint nem lehet megítélni ezen szabályok megalkotása, illetve a kérdésbe
a 12–14 évesekre vonatkozó szabályok belefoglalása nélkül. Az aláírásgyűjtő ív hitelesítését ezért a kifogás szerint az
OVB-nek az Nsztv. 10. § c) pontja alapján meg kellett volna tagadnia.
A kifogás rögzítette, hogy a kérdés az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdésének a) pontja alapján a népszavazás tiltott
tárgyának minősül, mivel „a 12–14 éves gyermekkorú elkövetők pönalizálása a központi költségvetés, illetve
végrehajtás területén (a nyomozási cselekmények lefolytatása, a bírósági eljárások számának növekedése, a büntetés
végrehajtásával kapcsolatos apparátus költségei stb.) az állami költségvetésben meghatározott előirányzat
biztosítását kívánná.” A kifogás szerint még emellett a kérdés az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdésének b) pontja alapján
is a népszavazás tiltott tárgyának minősül, ennek indokára azonban a kifogás nem tért ki.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezései:
„28/C. § (5) Nem lehet országos népszavazást tartani:
a) a költségvetésről, a költségvetés végrehajtásáról, a központi adónemekről és illetékekről, a vámokról, valamint
a helyi adók központi feltételeiről szóló törvények tartalmáról,
b) hatályos nemzetközi szerződésből eredő kötelezettségekről, illetve az e kötelezettségeket tartalmazó törvények
tartalmáról,
(…)”
2. Az Nsztv. vonatkozó rendelkezései:
„10. § Az Országos Választási Bizottság megtagadja az aláírásgyűjtő ív hitelesítését, ha
(…)
c) a kérdés megfogalmazása nem felel meg a törvényben foglalt követelményeknek,
(…)”
3. A Ve. alkalmazott szabályai:
„77. § (2) A kifogásnak tartalmaznia kell
a) a jogszabálysértés megjelölését,
b) a jogszabálysértés bizonyítékait,
(…)
(5) Ha a kifogás elkésett, vagy nem tartalmazza a (2) bekezdés a)–c) pontjában foglaltakat, a kifogást érdemi vizsgálat
nélkül el kell utasítani. Ha a kifogás áttételére kerül sor, a kifogás határidőben történt benyújtásának vizsgálatakor azt
az időpontot kell figyelembe venni, amikor az első választási bizottsághoz beérkezett.”
„130. § (1) Az Országos Választási Bizottságnak az aláírásgyűjtő ív, illetőleg a konkrét kérdés hitelesítésével kapcsolatos
döntése elleni kifogást a határozat közzétételét követő tizenöt napon belül lehet – az Alkotmánybírósághoz címezve –
az Országos Választási Bizottsághoz benyújtani.
(…)
(3) Az Alkotmánybíróság a kifogást soron kívül bírálja el. Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság,
illetőleg az Országgyűlés határozatát helybenhagyja, vagy azt megsemmisíti, és az Országos Választási Bizottságot,
illetőleg az Országgyűlést új eljárásra utasítja.”
III. A kifogás nem megalapozott.
1. Az Alkotmánybíróság hatáskörét a jelen ügyben az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 1. § h) pontja
alapján a Ve. 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróság eljárása ebben a hatáskörben jogorvoslati természetű.
Az Alkotmánybíróság az OVB határozatában, valamint a kifogásban foglaltak alapján azt vizsgálja, hogy az OVB
határozata ellen beérkezett kifogás megfelel-e a Ve. 77. § (2) bekezdése a)–c) pontjaiban, illetve a Ve. 130. §
(1) bekezdésében foglalt feltételeknek, valamint, hogy az OVB az aláírásgyűjtő ív hitelesítésének megtagadása során
az Alkotmánynak és az irányadó törvényeknek megfelelően járt-e el. [63/2002. (XII. 3.) AB határozat, ABH 2002, 342, 44.]
Az Alkotmánybíróság feladatát e hatáskörben eljárva is alkotmányos jogállásával és rendeltetésével összhangban látja
el [25/1999. (VII. 7.) AB határozat, ABH 1999, 251, 256.].
Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a kifogás – tartalmát tekintve – megfelel a törvényi feltételeknek, ezért azt
a Ve. 130. § (3) bekezdése alapján érdemben bírálta el.
2. Az Alkotmánybíróság elsőként azt vizsgálta, hogy a népszavazásra bocsátandó kérdés megfelel-e az Nsztv. 13. §
(1) bekezdésében szabályozott egyértelműség kritériumának, mivel a kifogás benyújtói szerint az aláírásgyűjtő ív
hitelesítését az OVB-nek az Nsztv. 10. § c) pontja alapján meg kellett volna tagadnia, mivel a kérdés megfogalmazása
nem felel meg a törvényben foglalt követelményeknek.
Az Alkotmánybíróság gyakorlata során több határozatban értelmezte az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében foglalt,
a népszavazásra bocsátandó kérdéssel szemben támasztott egyértelműség követelményét. E határozataiban az
Alkotmánybíróság kifejtette, hogy az egyértelműség követelménye a népszavazáshoz való jog érvényesülésének
garanciája. Az egyértelműség követelménye ebben az összefüggésben azt jelenti, hogy a népszavazásra szánt
kérdésnek egyértelműen megválaszolhatónak kell lennie. Ahhoz, hogy a választópolgár a népszavazásra feltett
kérdésre egyértelműen tudjon válaszolni, az szükséges, hogy a kérdés világos és kizárólag egyféleképpen
értelmezhető legyen, a kérdésre igen-nel vagy nem-mel lehessen felelni (választópolgári egyértelműség). Az
eredményes népszavazással hozott döntés az Országgyűlésnek az Alkotmány 19. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt
jogkörének – Alkotmányban szabályozott – korlátozása: az Országgyűlés köteles az eredményes népszavazásból
következő döntéseket meghozni. Ezért a kérdés egyértelműségének megállapításakor vizsgálni kell azt is, hogy
a népszavazás eredménye alapján az Országgyűlés el tudja-e dönteni, hogy terheli-e jogalkotási kötelezettség, ha
igen, milyen jogalkotásra köteles (jogalkotói egyértelműség) [51/2001. (XI. 29.) AB határozat, ABH 2001, 392, 396.;
25/2004. (VII. 7.) AB határozat, ABH 2004, 381, 386.; 24/2006. (VI. 15.) AB határozat, ABH 2006, 358, 360–361.; 84/2008.
(VI. 13.) AB határozat, ABH 2008, 695, 703.].
A jelen ügyben benyújtott kifogással és a népszavazásra feltenni kívánt kérdés egyértelműségével összefüggésben az
Alkotmánybíróság a következőkre mutat rá.
A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (a továbbiakban: Btk.) 22. § a) pontja szerint büntethetőséget
kizáró ok a gyermekkor. Ennek megfelelően nem büntethető, aki a cselekmény elkövetésekor tizennegyedik életévét
nem töltötte be (Btk. 23. §).
A népszavazásra feltenni kívánt kérdésből egyértelműen megállapítható, hogy a kezdeményező azt szeretné elérni,
hogy a Btk. módosításával a büntethetőséget kizáró gyermekkor felső határát szállítsa le a törvényalkotó 12 évre.
Erre tekintettel az Alkotmánybíróság jelen ügy kapcsán azt állapította meg, hogy a kérdés megfelel az egyértelműség
követelményének.
3. Az Alkotmánybíróság vizsgálta, hogy a kérdés az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdésének a) pontja alapján a népszavazás
tiltott tárgyának minősül-e.
Az Alkotmánybíróság már több határozatában vizsgálta az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdés a) pontjában
meghatározott tiltott tárgykör jelentéstartalmát. Az 51/2001. (XI. 29.) AB határozat megállapította, hogy
„az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdés a) pontjában szereplő rendelkezés konkrét törvények, többek között a
költségvetésről, a költségvetés végrehajtásáról szóló törvény tartalmát vonja ki a népszavazás jogintézménye alól.
A költségvetésről, a költségvetés végrehajtásáról szóló törvény az adott alkotmányi rendelkezés közvetlen
végrehajtásaként megjelenő törvényhozási tárgykört jelenti. Az Alkotmány 19. § (3) bekezdés d) pontjában, valamint a
32/C. § (1) bekezdésében szereplő költségvetés és annak végrehajtása (zárszámadás) fordulat teljes egészében
megegyezik az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdés a) pontjában szereplő kifejezésekkel. A költségvetésről szóló törvény
fogalmába semmiképpen sem tartozhat bele az összes olyan jogszabály, amelynek pénzügyi-költségvetési vonzata
van. A költségvetés végrehajtásáról fordulat pedig semmiképpen nem jelenti valamennyi, a költségvetés
érvényesítését szolgáló törvény tartalmát, hanem kifejezetten a zárszámadási törvényre utal” (ABH 2001, 392,
394–395.). A határozat értelmében az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdés a) pontjában szereplő, a költségvetési törvényre
vonatkozó kizáró ok alapján valamely kérdés akkor nem bocsátható népszavazásra, ha a kérdés a költségvetési törvény
módosítását tartalmazza, vagy a kérdésből okszerűen következik a tiltott tárgykörként megjelölt törvények
megváltoztatása, illetve ha a kérdés arra irányul, hogy a választópolgárok pontosan határozzanak meg jövőbeli
költségvetési törvényben szereplő egyes kiadásokat. Ugyanitt az Alkotmánybíróság megállapította: „az, hogy a
népszavazásra szánt kérdés távoli, közvetett összefüggésben áll valamely tiltott népszavazási tárgykörrel, nem
eredményezi a kérdés tiltott tárgykörűvé válását” (ABH 2001, 392, 395.).
Mivel a jelen népszavazási kérdés nem a költségvetési törvény, hanem a Btk. módosítására irányul, a népszavazásra
szánt kérdés csak távoli és közvetett összefüggésben áll az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdés a) pontjában
meghatározott tiltott népszavazási tárgykörrel, ezért a kifogást az Alkotmánybíróság e vonatkozásban nem találta
megalapozottnak.
4. Az Alkotmánybíróság vizsgálta, hogy a kérdés az Alkotmány 28/C. § (5) bekezdésének b) pontja alapján a népszavazás
tiltott tárgyának minősül-e.
A Gyermek jogairól szóló 1989. november 20-án elfogadott New York-i egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény)
– mely hazánkban az 1991. évi LXIV. törvénnyel került kihirdetésre – 1. cikke értelmében gyermek alatt a 18. életévét be
nem töltött, illetve más jogszabály folytán nagykorúságot korábban el nem ért személy értendő. Az Egyezmény
a részes államok kötelezettségévé teszi olyan legalacsonyabb életkor megállapítását, amelyen alul a gyermekkel
szemben bűncselekmény elkövetésének vélelme kizárt [40. cikk 3. a) pont]. Az Egyezmény tehát nem határozza meg
konkrétan a büntethetőség alsó korhatárát, csupán azt a kötelezettséget rója a részes államokra, hogy ilyen
„legalacsonyabb életkort” meg kell állapítsanak.
A fiatalkorúság alsó korhatára az európai büntetőjogi rendszerekben is változó képet mutat, a legtöbb európai
országban a 14., illetve 15. életév betöltésétől kezdődik a büntetőjogi felelősségre vonhatóság, de előfordul az ettől
a korhatártól – lefelé – eltérő szabályozás is.
Mindezek alapján az Alkotmánybíróság azt a következtetést vonta le, hogy a népszavazásra szánt kérdés nem érint
hatályos nemzetközi szerződésből eredő kötelezettséget, illetve ilyen kötelezettségeket tartalmazó törvények
tartalmát, ezért a kifogást e vonatkozásában is elutasította.
5. A kifogás hivatkozik az Alkotmány 8. § (1)–(2), az 54. § (1)–(2), az 55. § (1) bekezdéseinek sérelmére, hogy ti. „az ún.
büntethetőségi korhatár leszállítása (…) kifogást tevők álláspontja szerint sérti az emberi méltóságot, azáltal, hogy
a kérdés nem határozza meg az ezzel kapcsolatos további elemeket.” Mivel álláspontjuk szerint a kérdést nem lehet
megítélni ezen szabályok megalkotása, illetve a kérdésbe a 12–14 évesekre vonatkozó szabályok belefoglalása nélkül,
az aláírásgyűjtő ív hitelesítését az Nsztv. 10. § c) pontja alapján az OVB-nek meg kellett volna tagadnia. A kifogást tevők
a gyermekkorú elkövetők kriminalizálását „egyébként is elhibázottnak tartják.”
A kifogás alkotmányjogilag értékelhető indokolást nem tartalmaz. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy
a vizsgált kérdés és az Alkotmány hivatkozott rendelkezései között nem állapítható meg értékelhető alkotmányjogi
összefüggés. Az érdemi alkotmányjogi összefüggés hiánya pedig az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint az
indítvány elutasításához vezet. [985/B/1991. AB határozat, ABH 1991, 652, 653–654.; 19/2004. AB határozat, ABH 2004,
312, 343.; 72/2006. (XII. 15.) AB határozat, ABH 2006, 819, 843.].
A kifogást tevők azon érve, miszerint „a gyermekkorú elkövetők kriminalizálását elhibázottnak tartják”,
alkotmányjogilag ugyancsak nem értékelhető.
6. Mindezek alapján az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a kezdeményezésből meghatározható, hogy
a kezdeményező a kérdésben tartott eredményes népszavazás eredményeképp milyen joghatás kiváltását kívánja
elérni, továbbá a népszavazás eredménye alapján az Országgyűlés egyértelműen el tudja dönteni, hogy milyen
jogalkotási kötelezettség terheli, és a kérdés nem érint tiltott tárgykört (költségvetést, illetve nemzetközi szerződésből
eredő kötelezettséget). Eredményes népszavazás esetén a jogalkotóra háruló kötelezettség annak kimunkálása, hogy
milyen további módosításokkal együtt illeszti a fenti követelményt a hatályos büntetőjog rendszerébe.
Fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság a jelen ügyben a kifogást nem találta megalapozottnak, ezért a 137/2011.
(VIII. 9.) OVB határozatot helybenhagyta.
Az Alkotmánybíróság a határozat közzétételét az OVB határozatának a Magyar Közlönyben való megjelenésére
tekintettel rendelte el.
Budapest, 2011. december 6. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
89/2011. (VI. 24.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2011. június 20-án megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 124/A. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva Sz. B. és dr. Sch. A. magánszemélyek (a továbbiakban: beadványozók) által benyújtott országos népszavazási kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz címzett
kifogást lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Arany J. u. 25.; levélcím: 1357 Budapest,
Pf. 2; fax: 06-1-7950-143).
Indokolás I. A beadványozók 2011. május 24-én aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtották be az Országos Választási Bizottsághoz
az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 2. §-a szerinti
hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy a munkáltató köteles legyen a felmondást megindokolni?”
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy az országos népszavazáson feltenni kívánt kérdés nem felel meg
az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében foglalt egyértelműség követelményének. Az egyértelműség követelménye azt jelenti,
hogy a népszavazásra szánt kérdésnek egyértelműen megválaszolhatónak kell lennie. Ahhoz, hogy a választópolgár
a népszavazásra feltett kérdésre egyértelműen tudjon válaszolni, az szükséges, hogy a kérdés világos és kizárólag
egyféleképpen értelmezhető legyen, a kérdésre „igen”-nel vagy „nem”-mel lehessen felelni.
A kérdés egyértelműségének vizsgálatakor az Országos Választási Bizottságnak határozata meghozatala során
figyelemmel kell lennie arra is, hogy a népszavazás eredménye alapján az Országgyűlés – a hatályban lévő
jogszabályok szerint – el tudja-e dönteni, hogy terheli-e jogalkotási kötelezettség, ha igen, milyen jogalkotásra köteles.
[51/2001. (XI. 29.) AB határozat, ABH 2001, 392, 396.; 25/2004. (VII. 7.) AB határozat, ABH 2004, 381, 386.; 105/2007.
(XII. 13.) AB határozat, ABH 2007, 891, 895.] A kérdés egyértelműsége annak tükrében dönthető el, hogy az a hatályos
jogi szabályozáshoz képest milyen jogalkotásra irányul.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a Munka Törvénykönyvéről szóló 1992. évi XXII. törvény
(a továbbiakban: Mt.) 89. § (2) bekezdése alapján „A munkáltató – a (6) bekezdésben foglalt kivétellel – köteles
felmondását megindokolni. Az indokolásból a felmondás okának világosan ki kell tűnnie. Vita esetén a felmondás
indokának valóságát és okszerűségét a munkáltatónak kell bizonyítania.” A népszavazásra feltenni kívánt kérdés
a hatályos jogi szabályozással megegyező szabályozás kialakítását célozza. A kérdés az átlagos választópolgárnak azt
sugallja, hogy „igen” szavazatával a fennálló jogszabályi helyzet megváltoztatására szavaz. Valójában azonban
a kérdésre adott „igen” válasszal a mai jogi szabályozást erősítenék meg, míg a „nem” válasz értelmetlen lenne.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja továbbá azt is, hogy a népszavazásra feltenni kívánt kérdés
megfogalmazása nem egyértelmű, ugyanis nem állapítható meg, hogy a beadványozók mit értenek „felmondás”
kifejezés alatt, a népszavazásra feltenni kívánt kérdés mely felmondásra vonatkozik, kizárólag a rendkívüli
felmondásra, vagy kizárólag a rendes felmondásra, esetleg mindkettőre.
Fentiek értelmében a népszavazásra feltenni kívánt kérdés nem felel meg a törvényben foglalt követelményeknek, így
a Bizottság az Nsztv. 10. § c) pontja értelmében az aláírásgyűjtő ív hitelesítését megtagadja.
II. A határozat az Mt. 89. § (2) bekezdésén, az Nsztv. 2. §-án, 10. § c) pontján és a 13. § (1) bekezdésén, a jogorvoslatról
szóló tájékoztatás a Ve. 130. §-ának (1) bekezdésén alapul.
Dr. Bordás Vilmos s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
73/2013. (V. 30.) ME határozata helyettes államtitkár kinevezéséről.
A közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011.  évi CXCIX.  törvény 220.  § (2)  bekezdése alapján, a  nemzetgazdasági
miniszter javaslatára
dr. Modori lászlót a Nemzetgazdasági Minisztérium helyettes államtitkárává
– 2013. június 1-jei hatállyal – kinevezem. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
13/2011. (X. 20.) HM rendelete a honvédelmi ágazatban bekövetkezett baleseti veszélyt jelentő rendellenességek és a balesetek bejelentéséről, kivizsgálásáról és nyilvántartásáról.
A munkavédelemről szóló 1993. évi XCIII. törvény 88. § (3) bekezdés a) pontjában, valamint a 2. § 14. és 15. pontja, a 20. § és a 23. §
tekintetében a Magyar Honvédség hivatásos és szerződéses állományú katonáinak jogállásáról szóló 2001. évi XCV. törvény 287. §
(2) bekezdés h) pontjában kapott felhatalmazás alapján, a honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló 2004. évi CV. törvény
végrehajtásáról szóló 71/2006. (IV. 3.) Korm. rendelet 32/A. § (1) bekezdésében meghatározott feladatkörömben eljárva a
következőket rendelem el: 1. Általános rendelkezések 1. § (1) A rendelet hatálya kiterjed a Magyar Honvédségre, a honvédelmi miniszter közvetlen alárendeltségébe, fenntartói
irányítása, közvetlen irányítása, valamint felügyelete alá tartozó szervezetekre (a továbbiakban együtt: honvédelmi
szervezet), a Magyar Honvédség személyi állományára, valamint a honvédelmi szervezetnél szervezett munkavégzés
keretében munkát végző személyekre (a továbbiakban együtt: munkavállaló).
(2) E rendelet szerint kell bejelenteni, kivizsgálni és nyilvántartani
a) a munkavállalót ért minden balesetet, továbbá b) a szervezett munkavégzés során észlelt baleseti veszélyt jelentő rendellenességet.
(3) Nemzetközi szerződés eltérő rendelkezése hiányában e rendelet szabályait kell alkalmazni
a) a külföldi szolgálatot ellátó honvédelmi szervezeteknél történő szervezett munkavégzésre, és
b) a honvédelmi szervezetnél kiképzés vagy egyéb szolgálati tevékenység ellátása céljából tartózkodó más állam
katonáját ért baleset esetén. (4) A rendelet a munkavédelemről szóló 1993. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Mvt.) 9. § (3) bekezdése alapján az
Mvt.-től eltérő szabályokat állapítja meg. 2. § E rendelet alkalmazásában:
1. baleseti veszélyt jelentő rendellenesség: olyan munkaszervezési hiányosság, cselekvési vagy műszaki hiba,
amelynek folytán fennáll a honvédelmi baleset veszélye, de a körülmények szerencsés kimenetele, vagy az időben
történő beavatkozás miatt a honvédelmi baleset nem következett be,
2. egyéni védőeszköz: az egyéni védőeszközök követelményeiről és megfelelőségének tanúsításáról szóló 18/2008.
(XII. 3.) SZMM rendelet szerinti egyéni védőeszköz, 3. hadfelszerelési anyag: a Magyar Honvédségre, illetve a katonai nemzetbiztonsági szolgálatokra vonatkozó eltérő
munkavédelmi követelményekről, eljárási szabályokról szóló 1/2009. (I. 30.) HM rendelet (a továbbiakban: R.)
szerinti hadfelszerelési anyag, 4. használói logisztikai szakfelelős: a honvédelmi szervezet intézményi gazdálkodás keretébe tartozó erőforrásokkal
történő ellátása tervezéséért, megszervezéséért, végrehajtásáért és ellenőrzéséért felelős személy, vagy szerv,
5. honvédelmi baleset: az a baleset, amely a munkavállalót a szervezett munkavégzés során, vagy azzal
összefüggésben éri, annak helyétől, időpontjától és a munkavállaló közrehatásának mértékétől függetlenül,
továbbá tényleges állományú katona esetében az a baleset is, amely a katonát a szolgálatra való felkészülés során,
vagy azzal összefüggésben a szolgálatteljesítés helyén éri, 6. honvédelmi úti baleset: az a baleset, amely a munkavállalót a lakásáról, szállásáról a szolgálati helyére vagy
munkahelyére, onnan a lakására, szállására menet közben éri, kivéve, ha a baleset a munkáltató saját vagy bérelt
járművének igénybevétele során történt, 7. katonai védőeszköz: az R. szerinti katonai védőeszköz,
8. parancsnok: a szervezett munkavégzést közvetlenül irányító elöljáró, vezető,
9. rendeltetésszerű használat: a szervezett munkavégzés tárgyára (pl. technológia, munkahely, munkaeszköz, egyéni
védőeszköz) vonatkozó használati, kezelési, útmutatóban vagy ismertetőben feltűntetett, a gyártó vagy az
EGT-ben letelepedett meghatalmazott képviselője által tervezett célnak és az előírt üzemeltetési módnak
megfelelő használat, 10. rendszeresítésért felelős: az R. szerinti, a rendszeresítésért felelős szervezet vezetője,
11. súlyos honvédelmi baleset: az a honvédelemi baleset, amely megfelel az Mvt.-ben szabályozott súlyos
munkabaleset feltételeinek, 12. szolgálatképesség csökkenés: a katonai szolgálat ellátását kizáró, vagy hátrányosan befolyásoló egészségi állapot,
amelynek alapján az állományilletékes parancsnok a beteg, sérült katona részére a Magyar Honvédség Szolgálati
Szabályzatának kiadásáról szóló 24/2005. (VI. 30.) HM rendelet mellékletének 236.3. pontja szerinti
szolgálatmentességet, egészségügyi szabadságot, gyógyüdülést, vagy egyes szolgálati kötelezettségek alóli
részleges felmentést engedélyez, 13. szolgálati kötelmekkel összefüggő honvédelmi baleset: az a honvédelmi baleset vagy honvédelmi úti baleset, amely
a katonai szolgálat teljesítése, vagy a szolgálati jog gyakorlása során keletkezett, valamint ha a szolgálati helyre
vagy onnan a lakásra, szállásra menet közben következett be,
14. szolgálati kötelmekkel nem összefüggő honvédelmi baleset: az a honvédelmi baleset vagy honvédelmi úti baleset,
a) amelyet a sérült munkavállaló szándékosan vagy a tiltó rendelkezések súlyos megszegésével idézett elő,
b) amelyet kizárólag a sérült munkavállaló önhibájából eredő ittassága vagy bódult állapota okozott,
c) amely a lakásról, szállásról a szolgálati helyre, vagy a szolgálati helyről a lakásra, szállásra menet közben,
indokolatlanul nem a legrövidebb útvonalon közlekedve, vagy az utazás indokolatlan megszakítása során
történt. 15. Társadalombiztosítási ellátás igénybevétele során elszenvedett baleset: a sérültnek a társadalombiztosítási
ellátásának igénybevétele, vagy azzal összefüggésben bekövetkezett balesete (sérülése), melyek közül az számít
üzeminek, amely a biztosítottat keresőképtelenségének vagy rokkantságának, továbbá az egészségkárosodás
mértékének, rehabilitálhatóságának az elbírálása céljából elrendelt, illetőleg a keresőképessé váláshoz szükséges
egyéb vizsgálaton vagy kezelésen történt megjelenésével összefüggésben érte.
16. vizsgálati dokumentáció: a honvédelmi baleset, továbbá a baleseti veszélyt jelentő rendellenesség
állományilletékes parancsnok által történő kivizsgálása során keletkezett iratok, dokumentumok, egyéb
adathordozók összessége. 3. § (1) A honvédelmi ágazatban foglalkoztatott munkavállalók minden balesetét, továbbá a szervezett munkavégzéssel
összefüggésben észlelt baleseti veszélyt jelentő rendellenességet be kell jelenteni, ki kell vizsgálni és nyilvántartásba
kell venni. A kivizsgálás során az okokat teljes körűen fel kell tárni. Az állományilletékes parancsnok, a rendszeresítésért
felelős, az elöljáró parancsnok a hasonló balesetek és a baleseti veszélyt jelentő rendellenességek elkerülése
érdekében meghozza a szükséges intézkedéseket. (2) A kivizsgálás eredményét a rövid és középtávú tervezés, a kockázatok értékelése és kezelése, valamint az általános
megelőzési stratégia készítése, pontosítása során fel kell használni.
2. A baleseti veszélyt jelentő rendellenesség és a baleset bejelentése
4. § (1) A munkavállaló a szervezett munkavégzés során, vagy azzal összefüggésben észlelt baleseti veszélyt jelentő
rendellenességet, valamint az elszenvedett balesetét bejelenti a parancsnoknak. A bejelentéssel egyidejűleg
tájékoztatást kell adni a munkavégzés – bejelentés idején még fennálló – veszélyeztetéséről. A parancsnok a baleset
bejelentésről haladéktalanul tájékoztatja az állományilletékes parancsnokot. (2) A bejelentési kötelezettség a balesetet észlelő más munkavállalóra is kiterjed.
(3) A bejelentési kötelezettséget a) baleseti veszélyt jelentő rendellenesség esetén azonnal,
b) baleset esetén azonnal, de legkésőbb a baleset bekövetkezését követő 24 órán belül
kell teljesíteni. 5. § (1) A parancsnok baleset esetén a tudomására jutást követően azonnal intézkedik
a) a sérült személy elsősegélyben részesítésére, mentésére és – szükség szerint – orvosi ellátására,
b) a bejelentés idején még fennálló veszélyeztetés megszüntetésére,
c) súlyos honvédelmi baleset gyanúja esetén a baleseti helyszín biztosítására.
(2) A parancsnok – az (1) bekezdés szerinti intézkedések meghozatalát követően – a baleseti naplóban foglalt adatok
közlésével haladéktalanul értesíti a bejelentett balesetről a baleset helyszíne szerint illetékes állományilletékes
parancsnok által kijelölt ügyeleti szolgálatot (a továbbiakban: ügyeleti szolgálat). Az ügyeleti szolgálat a bejelentett
balesetet a parancsnok értesítése alapján bejegyzi a honvédelmi szervezet baleseti naplójába. A baleseti napló
mintáját az 1. melléklet tartalmazza. (3) A több telephellyel rendelkező honvédelmi szervezet esetén a baleseti naplót a honvédelmi szervezet székhelyén
összevontan és telephelyenként külön-külön is vezetni kell. A telephelyeken történt balesetre vonatkozó bejelentés
esetén a telephelyen lévő ügyeleti szolgálat a bejelentést haladéktalanul továbbítja a honvédelmi szervezet
székhelyén lévő ügyeleti szolgálat részére. (4) Az ügyeleti szolgálat a bejegyzett balesetről tájékoztatja az állományilletékes parancsnokot. Az ügyeleti szolgálat
súlyos honvédelmi baleset gyanúja esetén a tájékoztatást haladéktalanul teljesíti.
6. § (1) A munkavállaló a szervezett munkavégzésen kívül bekövetkezett baleseti eredetű sérülését, egészségkárosodását
a honvédelmi szervezet egészségügyi szolgálata részére – legkésőbb az orvosi ellátás igénybevételét követő
munkanapon – bejelenti. A munkavállaló a bejelentéssel egyidejűleg bemutatja az orvosi vizsgálati lapot, és a kórházi
zárójelentést. (2) A honvédelmi szervezet egészségügyi szolgálata a tudomására jutott balesetekről – havonta, a tárgyhónap utolsó
munkanapján – írásos jelentést tesz az állományilletékes parancsnok részére. A jelentés tartalmazza a sérült személy
nevét, katona esetén rendfokozatát, a baleset és a jelentés idejét, a sérülés magyar nyelvű megnevezését és a
betegségek nemzetközi osztályozási rendszere szerinti kódját, a munkaképtelenség, szolgálatképesség csökkenés
tényleges, vagy várható időtartamát. 7. § (1) Ha a munkavállaló a bejelentési kötelezettségének balesete, vagy a személyét érintő más elháríthatatlan akadály miatt
nem tud eleget tenni, a bejelentést az akadályoztatás megszűnését követő munkanapon teszi meg.
(2) A parancsnok a bejelentési kötelezettség teljesítését elmulasztó munkavállalóval szemben fegyelmi eljárást
kezdeményez. A fegyelmi eljárást legkorábban a bejelentési kötelezettség teljesítésének elmulasztásáról történő
tudomásszerzést követő első munkanapon lehet kezdeményezni. A baleset bejelentésének elmulasztása esetén a
munkavállaló köteles bizonyítani, hogy a sérülés, vagy más egészségkárosodás honvédelmi baleset következménye.
8. § (1) A lövés vagy robbanás okozta, a kettőnél több személy sérülésével járó, továbbá a súlyos honvédelmi baleset gyanúját
az állományilletékes parancsnok a 2. melléklet szerinti bejelentő lapon szereplő adatok közlésével – telefonon,
telefaxon, e-mailben vagy személyesen – az arról való tudomásszerzéssel egyidejűleg bejelenti (a továbbiakban:
munkáltatói bejelentés) a munkabiztonsági hatóságnak. A munkáltatói bejelentést a 2. melléklet szerinti bejelentő
lapon, írásban meg kell ismételni, ha a munkáltatói bejelentés személyesen, vagy telefonon történt.
(2) Súlyos honvédelmi baleset gyanúja esetén az állományilletékes parancsnok a munkabiztonsági hatóság
megérkezéséig a baleseti helyszín balesetkori állapotban történő megőrzéséről gondoskodik. Ha a balesetkori állapot
megőrzése további súlyos veszélyhelyzetet idézne elő, vagy jelentős anyagi kárral járna, a veszélyhelyzet, vagy a
jelentős anyagi kár bekövetkezését valószínűsítő állapot megszüntetésével egyidejűleg a baleseti helyszínről
fényképet, videofelvételt, vagy egyéb, a baleset kivizsgálását elősegítő dokumentumot kell készíteni.
3. A baleseti veszélyt jelentő rendellenesség kivizsgálása 9. § (1) A baleseti veszélyt jelentő rendellenességet a 4. § (1) bekezdés szerinti parancsnok vizsgálja ki. A kivizsgálást az arról
való tudomásszerzés napján meg kell kezdeni és 15 napon belül be kell fejezni. Az állományilletékes parancsnok a
határidőt egy alkalommal legfeljebb 15 nappal meghosszabbíthatja. (2) A kivizsgálási eljárásba – szükség szerint – be kell vonni az állományilletékes parancsnok által vezetett honvédelmi
szervezetnél foglalkoztatott használói logisztikai szakfelelőst és a munkavédelmi szaktevékenységet ellátó
személyeket. (3) A technológia alkalmazása, a munkahely, a hadfelszerelési anyag, a munkaeszköz, az egyéni és a katonai védőeszköz
rendeltetésszerű használata során bekövetkezett baleseti veszélyt jelentő rendellenesség körülményeinek
kivizsgálása esetén azok megfelelőségét soron kívül ellenőrizni kell. A megfelelőség ellenőrzését – az
állományilletékes parancsnok által létrehozott – a parancsnok, a használói logisztikai szakfelelős és a munkavédelmi
szaktevékenységet ellátó személyekből álló bizottság hajtja végre. A megfelelőség ellenőrzés végrehajtása idejére
az üzemeltetést, használatot szüneteltetni kell. (4) A kivizsgálási eljárásról és a kivizsgálás megállapításairól jegyzőkönyvet kell készíteni. A jegyzőkönyvet a kivizsgálás
befejezését követően a honvédelmi szervezetnél öt évig meg kell őrizni. A (3) bekezdés szerint ellenőrzés végrehajtása
esetén a jegyzőkönyv egy eredeti példányát az üzemeltetésért felelős részére meg kell küldeni.
4. A baleset kivizsgálása 10. § (1) Az állományilletékes parancsnok a tudomására jutott balesetet munkáltatói jogkörben kivizsgálja.
(2) Más honvédelmi szervezethez kiküldött, kirendelt munkavállaló által a kiküldés, kirendelés helyén elszenvedett
balesetet a kiküldés, kirendelés helye szerint illetékes állományilletékes parancsnok vizsgálja ki.
(3) Más honvédelmi szervezethez, vagy a Magyar Honvédség hivatásos és szerződéses állományú katonáinak jogállásáról
szóló 2001. évi XCV. törvény (a továbbiakban: Hjt.) 46. § (2) bekezdése szerinti más szervhez vezényelt katona által
a vezénylés helyén elszenvedett balesetet a vezénylés helye szerinti állományilletékes parancsnok, munkáltató
vizsgálja ki. (4) A (2) bekezdés szerinti baleset kivizsgálása során a kivizsgálásba – szükség esetén – be kell vonni a kiküldő, vagy
kirendelő honvédelmi szervezetnél foglalkoztatott munkavédelmi szaktevékenységet ellátó személyeket is.
(5) A honvédelmi szervezetnél működő munkavédelmi képviselő esetén a baleset kivizsgálásába a munkavédelmi
képviselőt is be kell vonni. (6) Egy katonai objektumban elhelyezett több honvédelmi szervezet esetén az összehangolási kötelezettség keretébe
tartozó tevékenység végrehajtásakor bekövetkezett baleset kivizsgálása során biztosítani kell az összehangolási
tevékenységben érintett összes honvédelmi szervezet képviselőjének a részvételét.
11. § (1) Az állományilletékes parancsnok a balesetről történő tudomásszerzés napján intézkedik annak kivizsgálására.
(2) Az állományilletékes parancsnok bizottságot hoz létre a technológia, a munkahely, a hadfelszerelési anyag,
a munkaeszköz, az egyéni és a katonai védőeszköz rendeltetésszerű használata során bekövetkezett, 8 napot
meghaladó szolgálatképesség csökkenést vagy munkaképtelenséget, továbbá a súlyos, vagy a kettőnél több személy
egyidejű sérülését okozó honvédelmi baleset gyanúja esetén a baleset kivizsgálása céljából.
(3) A bizottság vezetője az állományilletékes parancsnok, vagy az általa kijelölt parancsnokhelyettes. A bizottság tagjának
ki kell jelölni az állományilletékes parancsnok által vezetett honvédelmi szervezetnél foglalkoztatott
a) használói logisztikai szakfelelőst, b) munkabiztonsági szaktevékenységet ellátó személyt,
c) munkaegészségügyi szaktevékenységet ellátó személyt, és d) jogász végzettségű, legalább egy éves szakirányú gyakorlattal rendelkező személyt.
12. § Az állományilletékes parancsnok nem köteles azt a balesetet kivizsgálni, nyilvántartásba venni és a munkabiztonsági
hatóságnak bejelenteni, amelynek bekövetkezésétől számítva 3 év eltelt.
13. § (1) Honvédelmi baleset gyanúja esetén a baleset kivizsgálása során fel kell tárni azokat a veszélyes körülményeket,
tényezőket és veszélyes cselekményeket, amelyeknek szerepe lehetett a balesetet eredményező mozzanat,
vagy folyamat beindulásában. A baleset helyszínét rajzon, fényképen vagy videofelvételen rögzíteni kell, továbbá meg
kell hallgatni azokat a személyeket, akiknek a honvédelmi balesetről tudomása lehet. A helyszíni ellenőrzésről,
a meghallgatásról jegyzőkönyvet kell készíteni. (2) A kivizsgálás során ellenőrizni kell
a) a létesítmény, technológia, munkahely, munkaeszköz, hadfelszerelési anyag, a munka tárgya, anyaga állapotát,
különösen az üzembe helyezésre, időszakos felülvizsgálatra, kezelésre, karbantartásra, tárolásra vonatkozó
előírások meglétét, megfelelőségét, érvényesülését, előre nem látható esemény fellépését,
b) az egyéni, és a katonai védőeszközök, a sérült öltözete, védőberendezések, jelző- és biztonsági berendezések
meglétét, állapotát, alkalmazásukra és használatukra vonatkozó előírások érvényesülését,
c) a környezeti tényezők, veszélyforrások és kóroki tényezők szerepét, jelenlétét, mértékét, hatását,
d) a munkaszervezés, a munkairányítás – beleértve a munkavédelem belső ellenőrzése – rendszerét, a munkavégzés
ütemét, a munkatér nagyságát, a baleset bekövetkezésével való összefüggés vélelme esetén ezek szerepét,
e) a biztonsági és egészségvédelmi jelzések, feliratok meglétét, állapotát, a figyelemelterelő jelenségek,
tevékenységek jelenlétét, f) a szervezett munkavégzés, a munkahelyi rend és tisztaság, az anyagtárolás, anyagmozgatás, szállítás, közlekedés
szabályainak érvényesülését, valamint a katonai szolgálat teljesítésének körülményeit,
g) a balesetet szenvedett munkavállaló, a balesetet okozó személy, valamint a munkatársak baleset bekövetkezése
előtti feladatait és cselekményeit, h) az érintett technológiára, hadfelszerelési anyagra, munkaeszközre, munkafolyamatra, továbbá a balesetet
szenvedett munkavállaló, balesetet okozó személy és munkatársak cselekményére vonatkozó előírások
érvényesülését, az előírásoktól való eltérést és annak mértékét,
i) a balesetet kiváltó okot az a)–h) pontban foglalt tényezők hatásának tételes vizsgálatával, a közrehatás
valószínűsíthető arányának megállapításával, j) a baleseti okként meghatározott tényező, a szükséges kockázatcsökkentő intézkedésnek a beosztásra,
munkakörre, a technológiára, a munkahelyre, a munkaeszközre, a hadfelszerelési anyagra vonatkozó
kockázatértékelésben való szerepeltetését, k) a kockázatértékelésben szereplő kockázatcsökkentő intézkedések végrehajtását,
l) a munkavállalók j)–k) pontban írtakról való tájékoztatásának végrehajtását.
(3) A kivizsgálás megállapításait a vizsgálati dokumentációban olyan részletességgel kell rögzíteni, hogy az alkalmas
legyen a baleset okainak, lefolyásának, következményeinek felderítésére, a tényállás tisztázására, megállapítására.
5. A honvédelmi baleseti jegyzőkönyv 14. § (1) Az állományilletékes parancsnok a tudomására jutott balesetről a kivizsgálás megkezdésétől számított 30 napon belül
megállapítja, hogy azt honvédelmi balesetnek, vagy honvédelmi úti balesetnek tekinti-e. E döntéséről az
állományilletékes parancsnok értesíti a sérültet, halálos baleset esetén a hozzátartozót.
(2) Súlyos honvédelmi baleset gyanúja esetén az állományilletékes parancsnok a kivizsgálási határidőt – indokolt
esetben – egy alkalommal, legfeljebb 30 nappal meghosszabbíthatja, erről a sérültet, halálos baleset esetén
a hozzátartozót értesíti. (3) Az állományilletékes parancsnok az (1) bekezdés szerinti döntését a baleset honvédelmi balesetként, vagy
honvédelmi úti balesetként történő elismerése esetén honvédelmi baleseti jegyzőkönyvbe foglalja. A honvédelmi
baleseti jegyzőkönyv mintáját és kitöltési útmutatóját a 3. melléklet tartalmazza.
(4) Ha a baleset honvédelmi balesetként, vagy honvédelmi úti balesetként történő elismerésének feltételei nem állnak
fenn, az állományilletékes parancsnok az (1) bekezdés szerinti döntését a 4. melléklet szerinti baleset elbírálásáról szóló
értesítéssel hozza meg. (5) A baleset elbírálásáról szóló értesítés ellen a sérült, halálos baleset esetén a hozzátartozó annak kézhezvételétől
számított 15 napon belül a munkabiztonsági hatósághoz címzett, az állományilletékes parancsnoknál előterjesztett
panaszt nyújthat be. A panaszjog gyakorlásának lehetőségéről a sérültet, halálos baleset esetén a hozzátartozót
a baleset elbírálásáról szóló értesítésben tájékoztatni kell. 15. § (1) Ha a honvédelmi balesetnek több sérültje van, a honvédelmi baleseti jegyzőkönyvet minden sérült vonatkozásában
külön-külön el kell készíteni. (2) A honvédelmi baleseti jegyzőkönyv egy eredeti példányát az állományilletékes parancsnok a bejelentett baleset
kivizsgálásának befejezésével egyidejűleg megküldi a) a sérültnek, a sérült halála esetén hozzátartozójának,
b) a munkabiztonsági hatóságnak, c) kormánytisztviselők, közalkalmazottak és munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban állók balesete esetén a
HM pénzügyi feladatot ellátó központi szervének, d) az irattárnak,
e) a halálos kimenetelű, vagy az egy napot meghaladó munkaképtelenséget, szolgálatképesség csökkenést okozó
honvédelmi baleset esetén ea) az elöljáró parancsnoknak, eb) az állományilletékes parancsnok által vezetett honvédelmi szervezet személyügyi szervének,
ec) kirendelés, kiküldés, vezénylés esetén a kiküldő, kirendelő, vezénylő honvédelmi szervezetnek.
(3) Súlyos honvédelmi baleset esetén az állományilletékes parancsnok a honvédelmi baleseti jegyzőkönyvnek a
munkabiztonsági hatósághoz történő megküldésével egyidejűleg másolatban csatolja a honvédelmi szervezetnél
végrehajtott balesetvizsgálat dokumentációját is, így különösen: a) a meghallgatási jegyzőkönyveket,
b) a szakmai képzettséget igazoló dokumentumot, c) a kezelési jogosultságot igazoló dokumentumot,
d) az egészségügyi alkalmasságot igazoló dokumentumot, e) az üzembe helyezést dokumentáló iratot,
f) az időszakos biztonsági felülvizsgálatot dokumentáló iratot, g) a kockázatértékelést dokumentáló iratot,
h) fényképfelvételeket, videofelvételeket, i) a belső rendelkezések vonatkozó részeit.
(4) Ha az állományilletékes parancsnok a honvédelmi baleseti jegyzőkönyvhöz a (3) bekezdés a)–i) pontja szerinti iratokat,
dokumentumokat, felvételeket nem csatolja, a munkabiztonsági hatóság határidő tűzésével felszólítja azok pótlására.
(5) Ha a honvédelmi szervezet a (3) bekezdés b)–g) pontja szerinti dokumentumokkal, iratokkal vagy azok valamelyikével
nem rendelkezik, a munkabiztonsági hatóság az állományilletékes parancsnoknál fegyelmi eljárást kezdeményez.
(6) A sérültet, a sérült halála esetén hozzátartozóját a honvédelmi baleseti jegyzőkönyv egy eredeti példányának
megküldésével egyidejűleg tájékoztatni kell arról, hogy ha a honvédelmi balesettel összefüggésben kára keletkezett,
a balesettel kapcsolatos kárigényét az állományilletékes parancsnoknál terjesztheti elő. A tájékoztatást az 5. melléklet
szerinti, a „Tájékoztató kárigény előterjesztésének lehetőségéről” című nyomtatvány megküldésével kell teljesíteni.
A kárigény előterjesztésének mintáját a 6. melléklet tartalmazza.
(7) A honvédelmi baleseti jegyzőkönyvről történő másolat készítésére és annak kiadására a munkabiztonsági hatóság
jogosult. 6. Hatósági felügyelet 16. § (1) A munkabiztonsági hatóság ellenőrzi a honvédelmi balesetek bejelentésével, kivizsgálásával, nyilvántartásával
kapcsolatos feladatok végrehajtását. (2) A munkabiztonsági hatóság hivatalból indít hatósági eljárást
a) a munkáltatói bejelentés, valamint b) a baleset elbírálásáról szóló értesítés elleni panasz benyújtása
esetén. (3) A hatósági eljárást a munkáltatói bejelentés, vagy a baleset elbírálásáról szóló értesítés munkabiztonsági hatósághoz
érkezésének napján kell megindítani. (4) A munkabiztonsági hatóság a baleset elbírálásáról szóló értesítés elleni panasz benyújtása esetén a balesetet
honvédelmi balesetnek, vagy honvédelmi úti balesetnek minősíti, ha az állományilletékes parancsnok a bejelentett
balesetet jogszabálysértő módon nem tekintette honvédelmi balesetnek, vagy honvédelmi úti balesetnek.
(5) A munkáltatói bejelentés miatt indított hatósági eljárást a munkabiztonsági hatóság Hjt. 53. §-a alapján megbízott
munkavédelmi felügyelője folytatja le. (6) Külföldi szolgálatot ellátó honvédelmi szervezetnél a munkáltatói bejelentés miatt indított hatósági eljárás során
helyszínen történő eljárási cselekmények végrehajtására csak akkor kerül sor, ha a másodfokon eljáró
munkabiztonsági hatóság helyszínen történő eljárást rendel el. 17. § (1) A hatósági eljárásba be kell vonni
a) a baleset munkáltatói hatáskörben történő kivizsgálásáért felelős állományilletékes parancsnokot, vagy
képviselőjét, b) az állományilletékes parancsnok által vezetett honvédelmi szervezetnél
ba) foglalkoztatott munkabiztonsági szaktevékenységet ellátó személyt, bb) szükség esetén a munkaegészségügyi szaktevékenységet ellátó személyt, és
bc) működő munkavédelmi képviselőt. (2) A hatósági eljárás során a baleset okainak feltárása érdekében más hatóság, szakértő, vagy intézmény is
megkereshető. 7. Balesetek nyilvántartása 18. § (1) A munkavállaló által bejelentett balesetet a 7. melléklet szerinti baleseti nyilvántartásban kell rögzíteni.
(2) A baleseti nyilvántartást a honvédelmi szervezet székhelyén összesítve, valamint a honvédelmi szervezet más
helyőrségben települt, ott kikülönített alegységeket közvetlenül vezető, munkáltatói jogkörrel rendelkező elöljárónál
külön is vezetni kell. (3) A honvédelmi szervezetnél foglalkoztatott munkabiztonsági szaktevékenységet ellátó személy a baleseti
nyilvántartást és az annak alapjául szolgáló okmányokat havonta egyezteti, eltérés esetén a nyilvántartás pontosítását
kezdeményezi az állományilletékes parancsnoknál. 19. § (1) A honvédelmi szervezet 5 évig köteles megőrizni a vizsgálati dokumentációt, a honvédelmi baleseti jegyzőkönyvet,
és a baleset elbírálásáról szóló értesítést. (2) A munkabiztonsági hatóság a részére megküldött honvédelmi baleseti jegyzőkönyveket 5 évig megőrzi. E határidő
lejártát követően a honvédelmi baleseti jegyzőkönyveket átadja az iratok központi tárolását végző honvédelmi
szervezet részére. Az átadott honvédelmi baleseti jegyzőkönyveket további 30 évig kell őrizni.
8. A honvédelmi balesetek minősítése 20. § (1) A tényleges katonai állományba tartozó személyt érintő baleset honvédelmi balesetként, vagy honvédelmi úti
balesetként történő elismerése esetén a munkabiztonsági hatóság eljárása során dönt a honvédelmi baleset szolgálati
kötelmekkel való összefüggésének a minősítéséről is, továbbá tájékoztatja a sérültet, annak halála esetén
hozzátartozóját a társadalombiztosítási ellátás érvényesítésének lehetőségéről, ezek igénybevételének feltételeiről.
(2) A munkabiztonsági hatóság a döntéséről tájékoztatja a) a honvédelmi balesetet szenvedett katona állományilletékes parancsnokát, és
b) a HM pénzügyi feladatot ellátó központi szervét.
21. § A kormánytisztviselők, közalkalmazottak és munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban állók bejelentett balesetét
a HM pénzügyi feladatot ellátó központi szerve indokolt határozatban üzemi balesetnek, vagy nem üzemi balesetnek
minősíti. 9. Záró rendelkezések 22. § Ez a rendelet a kihirdetését követő második hónap első napján lép hatályba.
23. § A Magyar Honvédség hivatásos állományú tagjai nyugellátásának, a szerződéses katonák rokkantsági és baleseti
rokkantsági nyugellátásának, valamint a hivatásos és szerződéses katonák baleseti járadékának részletes szabályairól
szóló 8/2002. (II. 15.) HM rendelet 17. § a) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A HM pénzügyi feladatot ellátó központi szerve a rendelkezésre álló okmányok alapján hivatalból dönt:)
„a) a betegség és az abból eredő haláleset szolgálati kötelmekkel összefüggő minősítéséről;”
24. § Hatályát veszti a honvédelmi ágazatban bekövetkezett balesetek bejelentéséről, kivizsgálásáról és nyilvántartásáról
szóló 18/2003. (V. 7.) HM rendelet. Dr. Hende Csaba s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
81/2009. (VII. 10.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő határozatot:
1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy Abony
Város Önkormányzata Képviselő-testületének a szociális
igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 5/2000. (II. 29.)
számú rendelete 10. § (1) bekezdésének „ , és a családban
élők nem rendelkeznek [az Sztv. 4. § (1) bekezdés b) pont
szerinti] vagyonnal” szövegrésze alkotmányellenes, ezért
e rendelkezést a határozat közzétételének napjával megsemmisíti.
A megsemmisítés folytán a 10. § (1) bekezdése az alábbi szöveggel marad hatályban:
„10. § (1) Az átmeneti segély megállapítására az Sztv.
45. §-a szerinti szabályokat és az R 31. §-ában foglaltakat
kell alkalmazni azzal, hogy a támogatásban az részesülhet,
akinek családjában az egy főre számított havi családi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori
legkisebb összegét, egyedül élő esetén annak 150%-t.”
2. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy Abony
Város Önkormányzata Képviselő-testületének a szociális
igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 5/2000. (II. 29.)
számú rendelete 12. § (2) bekezdés b) pontjának „a havi
rendszeres gyógyító ellátás költsége az öregségi nyugdíj
mindenkori legkisebb összegének 25%-át meghaladja és”,
valamint „és a kérelmezőre tekintettel ápolási díjat állapított meg” szövegrészei alkotmányellenesek, ezért e rendelkezéseket a határozat közzétételének napjával megsemmisíti.
A megsemmisítés folytán a 12. § (2) bekezdése az alábbi szöveggel marad hatályban:
„12. § (2) Az Önkormányzat természetbeni ellátásként
közgyógyellátást biztosít:
a) az Sztv. 50. § (1), (2) bekezdése alapján,
b) az Sztv. 50. § (3) bekezdése alapján a szociálisan rá
szorult személyek számára (méltányos közgyógyellátás)
az alábbiak szerint:
Méltányos közgyógyellátásra az a szociálisan rászorult
személy jogosult, akinek az egy főre jutó havi nettó családi
jövedelme nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 150%-át, 75 év felett 160%-át,
egyedül élő kérelmező esetén 200%-át, 75 év feletti egyedül élő kérelmező esetén 210%-át.”
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
INDOKOLÁS I. A Közép-magyarországi Regionális Közigazgatási Hivatal vezetője (a továbbiakban: hivatalvezető) törvényességi ellenőrzési jogkörében eljárva megállapította,
hogy Abony Város Önkormányzata Képviselő-testületének a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló
5/2000. (II. 29.) számú rendelete (a továbbiakban: Ör.)
egyes rendelkezései ellentétesek a szociális igazgatásról és
szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Sztv.) rendelkezéseivel, és ezért törvényességi
észrevétellel élt Abony Város Önkormányzata Képviselő-testülete (a továbbiakban: Képviselő-testület) felé. A
Képviselő-testület a törvényességi észrevételben foglaltakat csak részben fogadta el, de az átmeneti segély és a méltányossági közgyógyellátás, mint szociális ellátási forma
vonatkozásában az Ör.-t nem módosította. A hivatalvezető
ezért a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (a továbbiakban: Ötv.) 99. § (2) bekezdés a) pontja
alapján az Alkotmánybíróságnál indítványozta az Ör. 10. §
(1) bekezdés „és a háztartásban élők nem rendelkeznek [az
Sztv. 4. § (1) bekezdés b) pont szerinti] vagyonnal” szövegrésze, valamint a 12. § (2) bekezdés b) pont „akinek
a havi rendszeres gyógyító ellátás költsége az öregségi
nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 25%-át meghaladja” és „és a kérelmezőre tekintettel ápolási díjat állapított meg” szövegrészei alkotmányellenesség miatti megsemmisítését, mert álláspontja szerint e rendelkezések az
Sztv. 1. § (1) bekezdése, a 7. §-a, a 45. §-a és az 50. §
(3) bekezdése rendelkezéseivel való ellentét miatt sértik
a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény
(a továbbiakban: Ötv.) 16. § (1) bekezdését és a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény (a továbbiakban: Jat.)
10. §-át, ezáltal az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdésében
foglaltakat is.
Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a hivatalvezetői indítvány benyújtása óta a Képviselő-testület a 2009.
évben két alkalommal is módosította az Ör.-t, s a 3/2009.
(II. 27.) számú rendeletének (a továbbiakban: Örm.)
16. §-a az Ör. 10. § (1) bekezdésének támadott rendelkezését is módosította. Ezért az Alkotmánybíróság a vizsgálatát az indítvány erre vonatkozó részében az Ör. 10. §
(1) bekezdése hatályos rendelkezésére folytatta le.
II. Az Alkotmánybíróság a rendelkező részben foglalt döntését a következőkre alapozta:
1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezése:
„44/A. § (2) A helyi képviselőtestület a feladatkörében
rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb
szintű jogszabállyal.”
2. A Jat. indítvánnyal érintett rendelkezése: „10. § A tanács rendeletet ad ki
a) törvény, törvényerejű rendelet felhatalmazása alap
ján a helyi, területi sajátosságoknak megfelelő részletes
szabályok megállapítására;
b) a magasabb szintű jogszabályban nem rendezett társadalmi viszonyok rendezésére.”
3. Az Ötv. indítvánnyal érintett rendelkezése:
„16. § (1) A képviselő-testület a törvény által nem sza
bályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, továbbá
törvény felhatalmazása alapján, annak végrehajtására önkormányzati rendeletet alkot.”
4. Az Sztv. indítvánnyal érintett rendelkezései:
„1. § (1) E törvény célja, hogy a szociális biztonság
megteremtése és megőrzése érdekében meghatározza az
állam által biztosított egyes szociális ellátások formáit,
szervezetét, a szociális ellátásokra való jogosultság feltételeit, valamint érvényesítésének garanciáit.”
„7. § (1) A települési önkormányzat, tekintet nélkül hatáskörére és illetékességére, köteles az arra rászorulónak
átmeneti segélyt, étkezést, illetve szállást biztosítani, ha
ennek hiánya a rászorulónak az életét, testi épségét veszélyezteti.”
„32. (3) Ha e törvény másként nem rendelkezik, a települési önkormányzat képviselő-testülete rendeletben szabályozza a hatáskörébe tartozó pénzbeli ellátások megállapításának, kifizetésének, folyósításának, valamint ellenőrzésének szabályait.”
„45. § (1) A települési önkormányzat képviselő-testülete a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe
került, valamint időszakosan vagy tartósan létfenntartási
gonddal küzdő személyek részére a rendeletében meghatározott átmeneti segélyt nyújt. Átmeneti segély pénzintézeti
tevékenységnek nem minősülő kamatmentes kölcsön formájában is nyújtható.
(2) Az átmeneti segély esetén az ellátás megállapításánál figyelembe vehető egy főre számított havi családi jövedelemhatárt az önkormányzat rendeletében úgy kell szabályozni, hogy az az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb
összegénél, egyedül élő esetén annak 150%-ánál alacsonyabb nem lehet.
(3) Az átmeneti segély adható alkalmanként és havi
rendszerességgel. Az alkalmankénti segély gyógyszertámogatásként, illetve az egészségbiztosítás által nem vagy
csak részben támogatott egészségügyi szolgáltatás díjaként is megítélhető. A havi rendszerességgel adott átmeneti segély jövedelemkiegészítő támogatásként, rendszeres
nevelési támogatásként, továbbá az önkormányzat rendeletében meghatározott más ellátási formaként is nyújtható.
(4) Elsősorban azokat a személyeket indokolt átmeneti
segélyben részesíteni, akik önmaguk, illetve családjuk létfenntartásáról más módon nem tudnak gondoskodni, vagy
alkalmanként jelentkező többletkiadások, különösen betegség, elemi kár miatt anyagi segítségre szorulnak.
(5) A fővárosban – ha a fővárosi önkormányzat és a kerületi önkormányzat másként nem állapodik meg – a hajléktalanok átmeneti segélyezése a fővárosi önkormányzat
feladata.”
„50. § (1) Közgyógyellátásra jogosult
a) az átmeneti gondozott, az átmeneti és tartós nevelés
be vett kiskorú;
b) a rendszeres szociális segélyben részesülő egészség
károsodott személy;
c) a pénzellátásban részesülő hadigondozott és a nem
zeti gondozott;
d)
e) a központi szociális segélyben részesülő;
f) a rokkantsági járadékos;
g) az, aki I., II. csoportú rokkantsága alapján részesül
nyugellátásban, baleseti nyugellátásban;
h) az, aki, vagy aki után szülője vagy eltartója maga
sabb összegű családi pótlékban részesül.
(2) Közgyógyellátásra jogosult az a személy is, akinek
esetében a havi rendszeres gyógyító ellátásnak az egészségbiztosítási szerv által elismert térítési díja (a továbbiakban: rendszeres gyógyító ellátás költsége) az öregségi
nyugdíj mindenkori legkisebb összegének a 10%-át meghaladja, feltéve, hogy a családjában az egy főre jutó havi
jövedelem nem éri el az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegét, egyedül élő esetén 150%-át. A rendszeres
gyógyító ellátás költségének számításánál az Eb.
23. §-ának b), d) és e) pontja alapján fizetendő térítési díjat
nem kell figyelembe venni.
(3) Az (1)–(2) bekezdésben foglaltakon kívül az a szociálisan rászorult személy is jogosult közgyógyellátásra,
akinek esetében a települési önkormányzat rendeletében
meghatározott feltételek fennállnak. Az önkormányzat
rendeletében
a) az egy főre számított havi családi jövedelemhatárt
úgy kell szabályozni, hogy az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 150%-ánál, egyedül élő esetén annak 200%-ánál alacsonyabb jövedelmet, továbbá
b) a havi rendszeres gyógyító ellátás költségének mértékeként az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 25%-át meghaladó összeget
jogosultsági feltételként nem lehet előírni; a szociális
rászorultság további feltételeit az önkormányzat a helyi
viszonyoknak megfelelően szabályozza.”
5. Az Ör. indítvánnyal támadott rendelkezései:
„10. § (1) Az átmeneti segély megállapítására az Sztv.
45. §-a szerinti szabályokat és az R 31. §-ában foglaltakat
kell alkalmazni azzal, hogy a támogatásban az részesülhet,
akinek háztartásában az egy főre számított havi családi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori
legkisebb összegét, egyedül élő esetén annak 150%-t, és
a háztartásban élők nem rendelkeznek [az Sztv. 4. § (1) bekezdés b) pont szerinti] vagyonnal.”
„12. § (2) Az Önkormányzat természetbeni ellátásként
közgyógyellátást biztosít:
a) az Sztv. 50. § (1), (2) bekezdése alapján,
b) az Sztv. 50. § (3) bekezdése alapján a szociálisan rá
szorult személyek számára (méltányos közgyógyellátás)
az alábbiak szerint:
Méltányos közgyógyellátásra az a szociálisan rászorult
személy jogosult, akinek a havi rendszeres gyógyító ellátás költsége az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb
összegének 25%-át meghaladja és az egy főre jutó havi
nettó családi jövedelme nem haladja meg az öregségi
nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 150%-át, 75 év
felett 160%-át, egyedül élő kérelmező esetén 200%-át,
75 év feletti egyedül élő kérelmező esetén 210%-át és a
kérelmezőre tekintettel ápolási díjat állapított meg.”
6. Az Ör. hatályos és vizsgált rendelkezései:
„10. § (1) Az átmeneti segély megállapítására az Sztv.
45. §-a szerinti szabályokat és az R 31. §-ában foglaltakat
kell alkalmazni azzal, hogy a támogatásban az részesülhet,
akinek családjában az egy főre számított havi családi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori
legkisebb összegét, egyedül élő esetén annak 150%-t, és
a családban élők nem rendelkeznek [az Sztv. 4. § (1) bekezdés b) pont szerinti] vagyonnal.”
„12. § (2) Az Önkormányzat természetbeni ellátásként
közgyógyellátást biztosít:
a) az Sztv. 50. § (1), (2) bekezdése alapján,
b) az Sztv. 50. § (3) bekezdése alapján a szociálisan rá
szorult személyek számára (méltányos közgyógyellátás)
az alábbiak szerint:
Méltányos közgyógyellátásra az a szociálisan rászorult
személy jogosult, akinek a havi rendszeres gyógyító ellátás költsége az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb
összegének 25%-át meghaladja és az egy főre jutó havi
nettó családi jövedelme nem haladja meg az öregségi
nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 150%-át, 75 év
felett 160%-át, egyedül élő kérelmező esetén 200%-át,
75 év feletti egyedül élő kérelmező esetén 210%-át és a
kérelmezőre tekintettel ápolási díjat állapított meg.”
III. Az indítvány megalapozott. 1. A helyi önkormányzatok rendeletalkotásának általános kereteit az Alkotmány, a Jat. és az Ötv. rendelkezései
határozzák meg. Az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdése szerint a helyi képviselő-testület a feladatkörében rendeletet
alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb szintű
jogszabállyal. A Jat 1. § (2) bekezdése úgy rendelkezik,
hogy az alacsonyabb szintű jogszabály nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal, illetve a Jat. 10. §-a
alapján az önkormányzat rendeletet ad ki törvény, törvényerejű rendelet felhatalmazása alapján a helyi, területi
sajátosságoknak megfelelő részletes szabályok megállapítására, valamint a magasabb szintű jogszabályban nem
rendezett társadalmi viszonyok rendezésére. Az Ötv. 16. §
(1) bekezdése szerint a képviselő-testület a törvény által
nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére,
továbbá törvény felhatalmazása alapján, annak végrehajtására önkormányzati rendeletet alkot.
A Képviselő-testület az Ör. 10. §-ában a pénzbeli szociális ellátások közül az átmeneti segély folyósítására vonatkozó helyi szabályokat állapította meg. A hivatalvezető
szerint az Ör. 10. § (1) bekezdésének „és a háztartásban
élők nem rendelkeznek [az Sztv. 4. § (1) bekezdés b) pont
szerinti] vagyonnal” szövegrésze ellentétes az Sztv. 45. §
(1) és (2) bekezdésével és ebből következően az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdésében foglaltakkal. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a hivatalvezetői indítvány benyújtása óta a Képviselő-testület az Ör. 10. §
(1) bekezdését az Örm. 16. §-a 2009. március 5. napjával
úgy módosította, hogy a „háztartásban” szövegrészek helyébe a „családban” szövegrészek léptek.
Az Sztv. 32. § (3) bekezdése alapján, ha e törvény másként nem rendelkezik, a települési önkormányzat képviselő-testülete rendeletben szabályozza a hatáskörébe tartozó
pénzbeli ellátások megállapításának, kifizetésének, folyósításának, valamint ellenőrzésének szabályait. Ezzel kapcsolatban az Alkotmánybíróság rámutatott: „Az Sztv.
– preambuluma szerint – a szociális segítségre szorulók
helyzetének javítására irányul, e törvény 32. § (3) bekezdése pedig kizárólag arra hatalmazza fel az önkormányzatokat, hogy az Sztv. eltérő rendelkezése hiányában csak az
önkormányzati pénzbeli ellátások megállapításának, kifizetésének, folyósításának, valamint ellenőrzésének szabályait állapítsák meg. Nem ad azonban felhatalmazást az
Sztv. arra, hogy az önkormányzat a szociális ellátások
igénylésének törvényi feltételeit bővítse, s így ezek körében a szociális jogosultságot előidéző okokat értékelje
(...)” [29/2002. (VII. 2.) AB határozat, ABH 2002, 543,
547–548.].
Az átmeneti segély megállapításakor figyelembe vehető
törvényi feltételeket az Sztv. 45. §-a tartalmazza. E szakasz rendelkezései az önkormányzatok számára a törvényben meghatározottakon túli további feltételek megállapítására csak annyiban adnak felhatalmazást, hogy az átmeneti
segély átmeneti pénzintézeti tevékenységnek nem minősülő kamatmentes kölcsön formájában is nyújtható, illetve az
ellátás megállapításánál figyelembe vehető egy főre számított havi családi jövedelemhatár megállapításánál az önkormányzatnak rendeletében úgy kell szabályozni a jövedelemhatárt, hogy az az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegénél, egyedül élő esetén annak 150%-ánál
alacsonyabb nem lehet. Az Sztv. 7. § (1) bekezdése pedig
előírja, hogy a települési önkormányzat, tekintet nélkül hatáskörére és illetékességére, köteles az arra rászorulónak
átmeneti segélyt, étkezést, illetve szállást biztosítani, ha
ennek hiánya a rászorulónak az életét, testi épségét veszélyezteti. Az átmeneti segély a krízishelyzet megoldásának
eszköze, vagyoni helyzettől függetlenül kell biztosítania
az önkormányzatnak.
A Képviselő-testület azonban az Sztv. 45. §-a által adott
felhatalmazáson túlterjeszkedve az átmeneti segély folyósíthatóságának további feltételeként előírta, hogy a családban élők nem rendelkezhetnek az Sztv. 4. § (1) bekezdés
b) pontjában meghatározott vagyonnal.
Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az Ör. 10. §
(1) bekezdésének „ , és a családban élők nem rendelkeznek
[az Sztv. 4. § (1) bekezdés b) pont szerinti] vagyonnal”
szövegrésze törvényellenes, ellentétes az Sztv. 45. §-ának
rendelkezéseivel és így sérti a Jat. 10. §-ának és az Ötv.
16. § (1) bekezdésének rendelkezéseit is, ezáltal az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdésében foglaltakat is. Ezért az
Alkotmánybíróság alkotmányellenesség miatt az Ör. 10. §
(1) bekezdésének „ , és a családban élők nem rendelkeznek
[az Sztv. 4. § (1) bekezdés b) pont szerinti] vagyonnal”
szövegrészét e határozat közzétételének napjával megsemmisítette.
2. Az Sztv. 49–53. §-ai a természetben nyújtott szociális ellátások közül a közgyógyellátás szabályait tartalmazzák. Az Ör. 12. § (2) bekezdés a) pontja a szociálisan rászorultaknak a törvény rendelkezése szerinti alanyi jogú,
a b) pontja pedig a Képviselő-testület által megállapított
további szabályok figyelembevételével méltányossági alapú közgyógyellátás szabályait tartalmazzák.
A hivatalvezető az Ör. 12. § (2) bekezdés b) pontjának
„akinek a havi rendszeres gyógyító ellátás költsége az
öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének
25%-át meghaladja” és „és a kérelmezőre tekintettel ápolási díjat állapított meg” szövegrészei törvényellenességét
és alkotmányellenességét is állította, mivel azok szerinte
ellentétesek az Sztv. 1. § (1) bekezdésével és az 50. §
(3) bekezdés b) pontjával, és így sértik az Alkotmány
44/A. § (2) bekezdését is.
Az Sztv. 50. § (3) bekezdése a méltányossági alapú közgyógyellátás feltételeinek önkormányzati rendeletben történő megállapítása korlátjaként úgy rendelkezik, hogy az
önkormányzat rendeletében a) az egy főre számított havi
családi jövedelemhatárt úgy kell szabályozni, hogy az
öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének
150%-ánál, egyedül élő esetén annak 200%-ánál alacsonyabb jövedelmet, továbbá b) a havi rendszeres gyógyító
ellátás költségének mértékeként az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 25%-át meghaladó összeget
jogosultsági feltételként nem lehet előírni; a szociális rászorultság további feltételeit az önkormányzat a helyi viszonyoknak megfelelően szabályozza.
Az Ör. 12. § (2) bekezdés b) pontja a törvényi korlátot
átlépve, a méltányossági alapú közgyógyellátásra jogosultság egyik feltételét az Szt. 50. § (3) bekezdés b) pontjában foglaltakkal ellentétben úgy állapította meg, hogy arra
az a szociálisan rászorult személy jogosult, akinek a havi
rendszeres gyógyító ellátás költsége az öregségi nyugdíj
mindenkori legkisebb összegének 25%-át meghaladja. Az
Ör. 12. § (2) bekezdés b) pont „és a kérelmezőre tekintettel
ápolási díjat állapított meg” szövegrésze pedig a méltányossági alapú közgyógyellátás megállapíthatóságának
– az Sztv.-ben foglaltakon túli – további feltételét írta elő.
Az Sztv. nem ad lehetőséget az önkormányzat számára
ilyen jellegű további feltétel megállapítására, így a Képviselő-testület az Sztv. 50. § (3) bekezdésében kapott felhatalmazáson túlterjeszkedve szabályozott.
Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az Ör. 12. §
(2) bekezdés b) pontjának „a havi rendszeres gyógyító ellátás költsége az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb
összegének 25%-át meghaladja és”, valamint „és a kérelmezőre tekintettel ápolási díjat állapított meg” szövegrészei törvényellenesek, ellentétesek az Sztv. 50. § (3) bekezdésének rendelkezéseivel és így sértik a Jat. 10. §-ának
és az Ötv. 16. § (1) bekezdésének rendelkezéseit is, ezáltal
az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdésében foglaltakat is.
Ezért az Alkotmánybíróság alkotmányellenesség miatt az
Ör. 12. § (2) bekezdés b) pontjának „a havi rendszeres gyógyító ellátás költsége az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 25%-át meghaladja és”, valamint „és
a kérelmezőre tekintettel ápolási díjat állapított meg” szövegrészeit e határozat közzétételének napjával megsemmisítette.
A határozat Magyar Közlönyben történő közzététele az
Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény
41. §-án alapul.
Dr. Holló András s. k., Dr. Kiss László s. k.,
alkotmánybíró előadó alkotmánybíró


text:
3/2018. (I. 11.) IM rendelete a 2018. április 8. napjára kitűzött országgyűlési képviselő-választás eljárási határidőinek és határnapjainak megállapításáról.
A választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 346.  § c)  pontjában kapott felhatalmazás alapján, a  Kormány tagjainak
feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 79.  § 2.  pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva
a következőket rendelem el:
1. Alapvető szabályok 1. § (1) A  külképviseleti megfigyelőt, a  választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény (a továbbiakban: Ve.)
245.  § (2)  bekezdése szerinti megfigyelőt, valamint a  Ve. 281.  § (3)  bekezdése szerinti megfigyelőt legkésőbb
2018. március 29-én 16.00 óráig kell bejelenteni a  Nemzeti Választási Bizottságnál. [Ve. 5.  § (3)  bekezdés,
245. § (3) bekezdés, 281. § (3) bekezdés]
(2) A  nemzetközi megfigyelő személyes adatait a  nemzetközi megfigyelők nyilvántartásából 2018. július 9-én kell
törölni. [Ve. 4. § (4) bekezdés]
2. A választási bizottságok 2. § (1) Az országgyűlési egyéni választókerületi választási bizottság három tagját és legalább két póttagot az országgyűlési
egyéni választókerület székhelye szerinti település képviselő-testülete legkésőbb 2018. február 25-én 16.00 óráig
választja meg. [Ve. 22. §]
(2) A szavazatszámláló bizottság három tagját és szükséges számban póttagokat a települési önkormányzat képviselőtestülete legkésőbb 2018. március 19-én 16.00 óráig választja meg. [Ve. 24. § (1) bekezdés]
3. § A választási bizottság megbízott tagját legkésőbb 2018. március 23-án 16.00 óráig lehet bejelenteni. [Ve. 30.  §
(2) bekezdés]
4. § (1) A  szavazatszámláló bizottság, valamint az  egy szavazókörrel rendelkező településen a  helyi választási bizottság
tagjai 2018. április 9-én mentesülnek a jogszabályban előírt munkavégzési kötelezettség alól. [Ve. 15. § (1) bekezdés]
(2) A munkáltató a választási szerv (1) bekezdés szerinti tagját megillető bér és járulékai megtérítését 2018. április 9-től
2018. április 13-án 16.00 óráig igényelheti a helyi választási irodától. [Ve. 15. § (2) bekezdés]
3. A szavazókörök 5. § 2018. április 8-ig nem lehet szavazókör határát és sorszámát, továbbá település határát és elnevezését, utcanevet,
házszámot és – ha az  érintett ingatlan lakcímnyilvántartás szerinti címe annak helyrajzi száma – helyrajzi számot
megváltoztatni. [Ve. 79. § (2) bekezdés]
4. A központi névjegyzék 6. § A magyarországi lakcímmel nem rendelkező választópolgár az  országgyűlési képviselők 2018. április 8. napjára
kitűzött általános választásán való részvétele érdekében névjegyzékbe vételét, illetve a  névjegyzékben szereplő
adatainak módosítását 2018. március 24-én 16.00 óráig kérheti. [Ve. 84. § (1) bekezdés]
7. § A fogyatékossággal élő választópolgár a  Ve. 88.  § c)  pontja szerinti segítséget 2018. március 29-én 16.00 óráig
igényelheti. [Ve. 88. § c) pont, Ve. 167. § (5) bekezdés, Ve. 11. § (2) bekezdés]
5. A szavazóköri névjegyzék 8. § (1) Azt a választópolgárt, aki legkésőbb 2018. február 9-én a szavazóköri névjegyzékben szerepel, a Nemzeti Választási
Iroda értesítő megküldésével tájékoztatja a szavazóköri névjegyzékbe vételéről. [Ve. 115. § (1) bekezdés]
(2) Az  értesítőt a  választópolgár értesítési címére, ennek hiányában lakcímére 2018. február 19-ig kell megküldeni.
[Ve. 115. § (2) bekezdés]
9. § A helyi választási iroda értesítő átadásával vagy megküldésével tájékoztatja a  szavazóköri névjegyzékbe történt
felvételéről azt a  választópolgárt, aki 2018. február 9-ét követően kerül a  település szavazóköri névjegyzékébe.
[Ve. 116. § (1) bekezdés]
10. § Az értesítő, valamint a  szavazóköri névjegyzék tartalmazza a  választópolgár nemzetiségének megjelölését,
ha a  választópolgár legkésőbb 2018. március 23-án 16.00 óráig benyújtott kérelme alapján az  országgyűlési
képviselők választásának névjegyzékére is kiterjedő hatállyal szerepel nemzetiségi választópolgárként a  központi
névjegyzékben. [Ve. 248. §]
11. § (1) Az átjelentkezésre irányuló kérelemnek legkésőbb 2018. április 6-án 16.00 óráig kell megérkeznie a helyi választási
irodához. [Ve. 250. § (2) bekezdés]
(2) Az  átjelentkező választópolgár 2018. április 6-án 16.00 óráig módosíthatja vagy visszavonhatja átjelentkezési
kérelmét. [Ve. 250. § (5) bekezdés]
12. § A választópolgár mozgóurna iránti kérelmének
a) legkésőbb 2018. április 6-án 16.00 óráig kell megérkeznie ahhoz a  helyi választási irodához, amelynek
szavazóköri névjegyzékében szerepel, vagy
b) 2018. április 8-án, legkésőbb 15.00 óráig kell megérkeznie a  szavazatszámláló bizottsághoz.
[Ve. 103. § (2) bekezdés] 13. § A 12. § a) pontja szerinti mozgóurna iránti kérelmet a helyi választási iroda legkésőbb 2018. április 6-án bírálja el.
[Ve. 113. § (2) bekezdés]
14. § (1) A  2018. április 6-án 16.00 óráig bekövetkező változások átvezetését követően a  Nemzeti Választási Iroda
a szavazóköri névjegyzéket és a mozgóurnát igénylő választópolgárok jegyzékét lezárja. [Ve. 106. § (1) bekezdés]
(2) A  helyi választási iroda a  lezárt szavazóköri névjegyzéket és a  mozgóurnát igénylő választópolgárok jegyzékét
legkésőbb 2018. április 7-én kinyomtatja. [Ve. 106. § (2) bekezdés]
15. § A Nemzeti Választási Iroda az  országgyűlési képviselők általános választásán szavazati joggal rendelkező
választópolgárok központi névjegyzékben nyilvántartott adatait 2018. április 23-ig teszi hozzáférhetővé a  helyi
választási iroda számára. [Ve. 101. §]
16. § (1) A  kinyomtatott szavazóköri névjegyzéket és a  mozgóurnát igénylő választópolgárok kinyomtatott jegyzékét
2018. július 9-én kell megsemmisíteni. [Ve. 109. § (1) bekezdés]
(2) A szavazóköri névjegyzéknek és a mozgóurnát igénylő választópolgárok jegyzékének az adatait 2018. július 9-én kell
törölni. [Ve. 109. § (2) bekezdés]
6. A külképviseleti névjegyzék 17. § (1) A  2018. március 23-át követő lakcímváltozást a  külképviseleti névjegyzéken nem kell átvezetni. [Ve. 262.  §
(2) bekezdés]
(2) A külképviseleti névjegyzékbe való felvételre irányuló kérelemnek legkésőbb 2018. március 31-én 16.00 óráig kell
megérkeznie. [Ve. 259. § (2) bekezdés]
(3) A  külképviseleti névjegyzékbe felvett választópolgár legkésőbb 2018. március 31-én 16.00 óráig módosíthatja
a Ve. 259. § (3) bekezdés b) pontja szerinti adatot. [Ve. 261. § (1) bekezdés]
(4) A  külképviseleti névjegyzékbe felvett választópolgár legkésőbb 2018. március 31-én 16.00 óráig kérheti törlését
a külképviseleti névjegyzékből. [Ve. 261. § (2) bekezdés]
(5) A külképviseleti névjegyzék adatait 2018. július 9-én kell törölni. [Ve. 264. §]
7. A levélben szavazók névjegyzéke 18. § A Nemzeti Választási Iroda a  levélben szavazók névjegyzékébe azt a  magyarországi lakcímmel nem rendelkező
választópolgárt veszi fel, aki a  legkésőbb 2018. március 24-én 16.00 óráig benyújtott kérelme alapján szerepel
a központi névjegyzékben. [Ve. 266. § (2) bekezdés]
19. § A Nemzeti Választási Iroda a  levélben szavazók névjegyzékének azon választópolgárokat tartalmazó részét,
akik a  szavazási levélcsomag személyes átvételét kérték, 2018. március 24-ig hozzáférhetővé teszi, illetve
– a Ve. 263. §-ában foglalt rendelkezés alkalmazásával – továbbítja az illetékes választási iroda részére. [Ve. 267/A. §]
20. § A levélben szavazók névjegyzékéből a Ve. 267. § a) pontja alapján törölni kell azt a választópolgárt, aki legkésőbb
2018. április 1-jén magyarországi lakcímet létesített. [Ve. 267. § a) pont]
21. § A levélben szavazók névjegyzékének adatait 2018. július 9-én kell törölni. [Ve. 268. §]
8. A jelöltállítás 22. § A választási iroda az  igénylését követően haladéktalanul, de legkorábban 2018. február 19-én adja át az  igénylő
részére az általa igényelt mennyiségű ajánlóívet. [Ve. 121. § (2) bekezdés]
23. § (1) A  névjegyzékben a  nemzetiség választópolgáraként szereplő választópolgárok számának megállapításakor
a  nemzetiségi választópolgárként 2018. február 19-én a  központi névjegyzékben az  országgyűlési képviselők
választására is kiterjedő hatállyal nemzetiségi választópolgárként szereplő választópolgárokat kell figyelembe venni.
[Ve. 255. § (2) bekezdés]
(2) A Nemzeti Választási Iroda a jelölő szervezet kérésére 2018. március 4-én és 2018. március 26-án adja át ingyenesen
a  jelölő szervezetként jogerősen nyilvántartásba vett országos nemzetiségi önkormányzat számára a  központi
névjegyzékben az  országgyűlési képviselők választására is kiterjedő hatállyal a  nemzetiség választópolgáraként
szereplő választópolgárok nevét és lakcímét, a  Ve. 89.  § (1)  bekezdése szerint adatai kiadását megtiltó
választópolgárok adatainak kivételével. [Ve. 255. § (3) bekezdés b) pont]
24. § Az egyéni választókerületi jelöltet legkésőbb 2018. március 5-én 16.00 óráig kell bejelenteni. [Ve. 252.  §
(1) bekezdés]
25. § Az országos listát legkésőbb 2018. március 6-án 16.00 óráig kell bejelenteni. [Ve. 253. § (1) bekezdés]
26. § A jelölő szervezet a listát, illetve a listán szereplő jelölt jelölését legkésőbb 2018. március 6-án 16.00 óráig vonhatja
vissza. [Ve. 130. § (3) bekezdés]
27. § Az ajánlóíveket az illetékes választási iroda 2018. július 9-én megsemmisíti. [Ve. 128. §]
9. A választási kampány 28. § A választási kampányidőszak 2018. február 17-től 2018. április 8-án 19.00 óráig tart. [Ve. 139. §]
29. § (1) Ha sajtótermék politikai hirdetést kíván közölni, hirdetési szolgáltatásainak árjegyzékét 2018. január 18-án
16.00 óráig juttatja el az Állami Számvevőszékhez. [Ve. 148. § (2) bekezdés]
(2) A  politikai hirdetést közzétevő sajtótermék az  Állami Számvevőszéket 2018. április 23-án 16.00 óráig tájékoztatja
a közzétett politikai hirdetésekről. [Ve. 148. § (4) bekezdés]
30. § A Ve. 147/A–147/E.  § szabályozása alá nem tartozó, országosan elérhető lineáris médiaszolgáltatást nyújtó
médiaszolgáltató legkésőbb 2018. február 17-én 16.00 óráig közli a Nemzeti Választási Bizottsággal, ha biztosítani
kívánja politikai reklám közzétételének lehetőségét. [Ve. 147/F. § (1) bekezdés]
31. § (1) A  szavazóhelyiséget magában foglaló épületnek a  szavazóhelyiség megközelítését szolgáló bejáratától számított
150 méteres távolságon belül – közterületen – választási kampánytevékenység 2018. április 8-án nem folytatható.
[Ve. 143. §]
(2) 2018. április 8-án választási gyűlés nem tartható. [Ve. 145. § (1) bekezdés]
 (3) 2018. április 8-án politikai reklámot nem lehet közzétenni. [Ve. 147. § (4a) bekezdés]
 (4) A közvélemény-kutatást végző személy abba az épületbe, amelyben a szavazóhelyiség van, 2018. április 8-án nem
léphet be. [Ve. 150. §]
 (5) A Ve. 153. §-a szerinti adatszolgáltatás adatait a Ve. 132. §-a szerint nyilvántartásba vett jelöltnek és listát állító jelölő
szervezetnek legkésőbb 2018. április 8-án 16.00 óráig kell megsemmisítenie, és az  erről készült jegyzőkönyvet
három napon belül, 2018. április 8-án történő megsemmisítés esetén 2018. április 11-én 16.00 óráig át kell adnia
az adatszolgáltatást teljesítő választási irodának. [Ve. 155. § (2) bekezdés]
(6) A  Ve. 255.  § (3)  bekezdése szerinti adatszolgáltatás adatait a  jelölő szervezetként jogerősen nyilvántartásba vett
országos nemzetiségi önkormányzatnak legkésőbb 2018. április 8-án 16.00 óráig kell megsemmisítenie, és az erről
készült jegyzőkönyvet három napon belül, 2018. április 8-án történő megsemmisítés esetén 2018. április 11-én
16.00 óráig át kell adnia a Nemzeti Választási Irodának. [Ve. 155. § (2) bekezdés, 255. § (4) bekezdés]
(7) A plakátot az, aki elhelyezte vagy akinek érdekében elhelyezték, 2018. május 8-án 16.00 óráig köteles eltávolítani.
[Ve. 144. § (7) bekezdés]
10. A szavazás előkészítése 32. § (1) Az országgyűlési egyéni választókerületi választási bizottság a bejelentett jelöltek – annak a jelöltnek a kivételével,
amelynek nyilvántartásba vételét jogerősen elutasították – sorrendjének sorsolását 2018. március 5-én, 16.00 óra
után végzi el. [Ve. 160. § (2) bekezdés]
(2) A  Nemzeti Választási Bizottság a  bejelentett listák – annak a  listának a  kivételével, amelynek nyilvántartásba
vételét jogerősen elutasították – sorrendjének sorsolását 2018. március 6-án, 16.00 óra után végzi el. [Ve. 160.  §
(2) bekezdés]
33. § Az a  magyarországi lakcímmel nem rendelkező választópolgár, aki a  Ve. 92.  § (1)  bekezdés b)  pont bb)  alpontja
szerint 2018. március 24-én 16.00 óráig a  szavazási levélcsomag személyes átvételét kérte, 2018. március 24-től,
legkésőbb 2018. április 6-án – minden munkanapon 9.00 és 16.00 óra között – veheti át a szavazási levélcsomagot
a Ve. 277. § (2) bekezdése szerint. [Ve. 277. § (2) bekezdés]
34. § (1) A  helyi választási iroda a  szavazóköri névjegyzéket, a  mozgóurnát igénylő választópolgárok jegyzékét,
a  szavazólapokat és a  szavazáshoz szükséges egyéb kellékeket 2018. április 7-én adja át a  szavazatszámláló
bizottság elnökének. [Ve. 164. § (1) bekezdés]
(2) Az iratok és kellékek őrzését 2018. április 8-ig a helyi választási iroda biztosítja. [Ve. 164. § (2) bekezdés]
11. A szavazás 35. § A szavazóhelyiségben szavazni 2018. április 8-án 6.00 órától 19.00 óráig lehet. [Ve. 169. §]
36. § A külképviseleten 2018. április 8-án, helyi idő szerint 6.00 és 19.00 óra között lehet szavazni. Azokon
a külképviseleteken, ahol az időeltolódás a közép-európai időhöz képest –1 vagy –2 óra, a helyi idő szerinti 6.00 óra
és a közép-európai idő szerinti 19.00 óra között lehet szavazni. Az amerikai kontinensen létesített külképviseleteken
2018. április 7-én, helyi idő szerint 6.00 és 19.00 óra között lehet szavazni. [Ve. 269. § (2) bekezdés]
37. § (1) A  levélben szavazók névjegyzékében szereplő, magyarországi lakcímmel nem rendelkező választópolgár
a szavazatát tartalmazó válaszborítékot
a) a Nemzeti Választási Irodába juttathatja el úgy, hogy 2018. április 7-én 24.00 óráig megérkezzen,
b) 2018. március 24-től minden munkanapon 9.00 és 16.00 óra között, valamint a külképviseleti szavazás ideje
alatt eljuttathatja bármely külképviseleti választási irodába, vagy
c) 2018. április 8-án 6.00 órától 19.00 óráig eljuttathatja bármely országgyűlési egyéni választókerületi választási
irodába. [Ve. 279. § (2) bekezdés]
(2) A  postai szolgáltató a  legkésőbb 2018. április 5-én belföldön felvett vagy átvett válaszborítékot 2018. április 7-én
24.00 óráig kézbesíti a Nemzeti Választási Iroda részére. [Ve. 280. § (2) bekezdés]
38. § A szavazási iratok ellenőrzését a Nemzeti Választási Iroda legkorábban 2018. április 2-án kezdheti meg. [Ve. 288. §
(2) bekezdés]
39. § (1) A helyi választási iroda a Ve. 282. § (1) bekezdése szerinti szállítóborítékot az országgyűlési egyéni választókerületi
választási irodának 2018. április 9-én adja át. [Ve. 282. § (2) bekezdés]
(2) Az  országgyűlési egyéni választókerületi választási iroda 2018. április 9-én a  Nemzeti Választási Irodához szállítja
a  Ve. 283.  § (1)  bekezdése szerinti, valamint a  helyi választási irodától átvett szállítóborítékokat. [Ve. 283.  §
(2) bekezdés]
(3) A  külképviseleti választási iroda a  külképviseleten leadott szavazatokat tartalmazó lezárt urnát, valamint
a külképviseleten levélben leadott szavazatokat tartalmazó válaszborítékokat 2018. április 12-én 24.00 óráig szállítja
a Nemzeti Választási Irodához. [Ve. 284. §]
(4) A  Nemzeti Választási Iroda valamennyi urna beérkezését követően, de legkésőbb 2018. április 13-án bontja fel
a külképviseleteken leadott szavazatokat tartalmazó urnákat. [Ve. 285. § (1) bekezdés]
(5) Ha az urna határidőn túl vagy nem a Ve. 273. §-ában meghatározott módon lezárt állapotban érkezik meg a Nemzeti
Választási Irodához, vagy az urnában nem található az ellenőrző lap, az urnát – tartalmával együtt – 2018. július 9-én
kell megsemmisíteni. [Ve. 285. § (2) bekezdés]
12. Az eredmény megállapítása 40. § A szavazóköri jegyzőkönyv egy példánya az  illetékes választási irodában 2018. április 11-én 16.00 óráig tekinthető
meg. [Ve. 204. §]
41. § (1) Az országgyűlési egyéni választókerületi választási bizottság 2018. március 31-ig jelöli ki a külképviseleteken leadott
szavazatok, valamint az átjelentkezéssel szavazó választópolgárok által leadott szavazatok megszámlálására illetékes
szavazatszámláló bizottságot. [Ve. 292. § (1) bekezdés]
(2) Az  országgyűlési egyéni választókerületi választási iroda vezetője legkésőbb 2018. április 14-én adja át az  urnát
és a  Ve. 287.  § (1)  bekezdése szerinti csomagot az  (1)  bekezdés szerinti szavazatszámláló bizottság elnökének.
[Ve. 292. § (3) bekezdés]
42. § A magyarországi lakcímmel nem rendelkező választópolgárok levélben leadott szavazatainak megszámlálását
2018. április 8-án 19.00 órát megelőzően nem lehet megkezdeni. [Ve. 293. § (1) bekezdés]
43. § (1) Az országgyűlési egyéni választókerületi választási bizottság legkésőbb 2018. április 14-én állapítja meg a választás
egyéni választókerületi eredményét. [Ve. 294. § (2) bekezdés]
(2) A Nemzeti Választási Bizottság legkésőbb 2018. április 27-én állapítja meg a választás országos listás eredményét.
[Ve. 296. § (2) bekezdés]
44. § (1) A  szavazólapokat – ha az  országgyűlési képviselők általános választása eredményével összefüggő büntetőeljárás
nincsen folyamatban – a helyi választási irodában 2018. július 7-ig kell megőrizni. [Ve. 205. § (1) bekezdés]
(2) A  választási iratokat – a  jegyzőkönyvek kivételével – 2018. július 9-én kell megsemmisíteni. A  jegyzőkönyvek első
példányát a Magyar Nemzeti Levéltárnak 2018. július 7-ét követően kell átadni. [Ve. 205. § (2) bekezdés]
13. Záró rendelkezések 45. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Dr. Trócsányi László s. k.,
 igazságügyi miniszter


text:
51/2006. (VIII. 28.) ME határozata központi tiszt cím megszűnésének megállapításáról.
A fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak
szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény
245/J. § (4) bekezdése alapján – a köztisztviselők jogállá
sáról szóló 1992. évi XXIII. törvény 31/D. § (1) bekezdés
a) pontjára tekintettel – megállapítom, hogy
Varga Valéria központi tiszt címe
2006. szeptember 15-ei hatállyal,
dr. jur. Ódor Péter központi tiszt címe
2006. október 29-ei hatállyal,
Bodrogi István központi tiszt címe
2006. november 30-ai hatállyal,
dr. Hatala József központi tiszt címe
2006. december 31-ei hatállyal
– a hivatásos szolgálati jogviszonyának megszüntetésére tekintettel –
megszűnik. Gyurcsány Ferenc s. k.,
miniszterelnök


text:
533/H/2007. AB végzés.  Az Alkotmánybíróság joszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítványok tárgyában meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság Budapest Főváros XI. kerület Újbuda Önkormányzatának a 3,5 tonna és a 12 tonna megengedett legnagyobb össztömeget meghaladó tehergépkocsik helyi közútra történő behajtásához szükséges közútkezelői hozzájárulásról és az útfenntartási hozzájárulási
díjról szóló 1/2006. (I. 30.) XI. ÖK. sz. rendelete alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló eljárást megszünteti.
1. A Közép-Magyarországi Regionális Közigazgatási
Hivatal vezetője indítványában kezdeményezte Budapest
Főváros XI. kerület Újbuda Önkormányzatának a 3,5 tonna és a 12 tonna megengedett legnagyobb össztömeget
meghaladó tehergépkocsik helyi közútra történő behajtásához szükséges közútkezelői hozzájárulásról és az útfenntartási hozzájárulási díjról szóló 1/2006. (I. 30.) XI.
ÖK. sz. rendelete (a továbbiakban: Ör.) alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését, mert törvényességi észrevételét, – amelyben jelezte, hogy a kifogásolt rendelet magasabb szintű jogszabályok rendelkezéseivel ellentétes – az önkormányzat képviselő-testülete nem
fogadta el.
Az Ör. alkotmányellenességének megállapítására és
megsemmisítésére másik indítvány is érkezett az Alkotmánybírósághoz. Az indítványozó véleménye szerint az
önkormányzat képviselő-testületének rendelete magasabb
jogszabállyal ellentétes, sérti az Alkotmány 2. § (1) bekezdésének rendelkezését, valamint a 44/A. § (2) bekezdésébe
ütközik.
Az Alkotmánybíróság a két indítványt egyesítette, és az
indítványokat egy eljárásban bírálta el.
2. Az Alkotmánybíróság eljárása során megállapította,
hogy Budapest Főváros XI. kerület Újbuda Önkormányzata a 3,5 tonna és a 12 tonna megengedett legnagyobb össztömeget meghaladó tehergépkocsik helyi közútra történő
behajtásához szükséges közútkezelői hozzájárulásról és az
útfenntartási hozzájárulási díjról szóló 1/2006. (I. 30.) XI.
ÖK. sz. rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló
16/2008. (VII. 8.) XI. ÖK. sz. rendelete 1. §-ával az Ör.-t
– 2008. július 10. napjával – hatályon kívül helyezte, és
e tárgykörben új rendelkezéseket nem alkotott.
3. Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata, hogy
utólagos normakontroll keretében a hatályos jogszabályok
alkotmányosságát vizsgálja, hatályon kívül helyezett jogszabályi rendelkezés alkotmányosságának vizsgálatát az
Alkotmánybíróság akkor végzi el, ha annak alkalmazhatósága is eldöntendő kérdés. (335/B/1990. AB végzés, ABH
1990, 261, 262.) Az új rendelkezés vonatkozásában az Alkotmánybíróság kizárólag akkor folytatja az eljárást, ha az
indítványban megjelölt jogszabály helyébe lépő jogszabály azonos rendelkezési környezetben, azonos módon
szabályozza a tárgyául szolgáló életviszonyokat.
(137/B/1991. AB határozat, ABH 1992, 456, 457.;
163/B/1991. AB határozat, ABH 1993, 544, 545.;
1425/B/1997. AB határozat, ABH 1998, 844, 845.)
Mivel az Ör.-t a képviselő-testület hatályon kívül helyezte, az indítványokban sérelmezett helyzet nem áll
fenn, az indítványok tárgytalanná váltak. Mindezek következtében az Alkotmánybíróság az eljárást – az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított és egységes szerkezetbe
foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (ABK 2009. január, 3.) 31. § a) pontja alapján – megszüntette.
Budapest, 2010. február 16. Dr. Holló András s. k., Dr. Kiss László s. k.,
alkotmánybíró alkotmánybíró


text:
1524/2015. (VII. 31.) Korm. határozata az önkormányzatok adósságot keletkeztető, valamint kezesség-, illetve garanciavállalásra vonatkozó ügyleteihez történő 2015. májusi és júniusi előzetes kormányzati hozzájárulásról.
A Kormány a  Magyarország gazdasági stabilitásáról szóló 2011.  évi CXCIV.  törvény 10.  § (1)  bekezdése alapján, tekintettel
az  adósságot keletkeztető ügyletekhez történő hozzájárulás részletes szabályairól szóló 353/2011. (XII. 30.) Korm. rendeletben
foglaltakra, a következő határozatot hozza:
A Kormány az ügyletekről az 1. mellékletben foglaltak szerint dönt, az engedélyezett ügyletek 2015. évben történő
megkötéséhez az a)–c) pontban foglalt kiegészítő feltételekkel járul hozzá:
a) az önkormányzat az 1. melléklet szerint engedélyezett ügyletértékek teljes összegétől és az önkormányzatot
terhelő fizetési kötelezettségektől lefelé eltérhet, ha ez  nem okozza ezen értékek valamelyikének
növekedését egyik évben sem;
b) az önkormányzat egy adott év végéig legfeljebb akkora összegű adósságot keletkeztethet az ügyletből, mint
amekkora az 1. melléklet szerint az ügyletből az adott év végéig keletkező kumulált adósságösszeg;
c) fejlesztési célú hitel esetében a hitelt csak az 1. mellékletben szereplő fejlesztésekre lehet fordítani.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
285/2011. (XII. 22.) Korm. rendelete a külföldi kiküldetéshez kapcsolódó elismert költségekről.
A személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 80. §-ának b) pontjában kapott felhatalmazás alapján, az Alaptörvény
15. cikk (3) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva, a Kormány a következőket rendeli el:
1. § A személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény (a továbbiakban: Szja tv.) 3. számú melléklet II. Igazolás
nélkül elszámolható költségek fejezet 7. pont a) alpontja szerinti költség a nemzetközi közúti árufuvarozásban és
személyszállításban gépkocsivezetőként és árukísérőként foglalkoztatott magánszemély esetében – amennyiben
nem választja a 2. § szerinti elszámolást – napi 40 eurónak megfelelő forintösszeg.
2. § Az Szja tv. 3. számú melléklet II. Igazolás nélkül elszámolható költségek fejezet 7. pont b) alpontja szerinti költség napi
15 eurónak megfelelő forintösszeg. 3. § (1) A kiküldetés időtartama az indulás és az érkezés tényleges időpontja között eltelt idő. Az időtartam megállapítása
szempontjából az országhatár átlépését, légi és vízi út esetén az indulás szerinti időpontot egy órával megelőzően,
illetőleg az érkezést egy órával követően kell alapul venni azzal, hogy az adott kiküldetésben töltött teljes (24 órás)
napokhoz hozzá kell adni a tört napokon kiküldetésben töltött órák számának 24-gyel való osztásával kiszámított
napokat úgy, hogy a fennmaradó tört rész – amennyiben az legalább 8 óra – egész napnak számít. Amennyiben
a kiküldetésben töltött idő 24 óránál rövidebb, de a 8 órát eléri, az egy egész napnak számít, kivéve, ha a (2) bekezdés
rendelkezése szerinti választható számítási módszer alkalmazási feltételei fennállnak.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazása szempontjából, az ugyanazon a naptári napon kezdődő, ismétlődő, 24 óránál rövidebb,
egymást követő kiküldetések esetén az időtartam meghatározására választható az (1) bekezdés szerinti időtartamok
egybeszámítása azzal, hogy a) légi és vízi út esetén az együttesen számított utak között az érkezés utáni és az újabb indulás előtti egy-egy óra
csak akkor vehető figyelembe, ha az érkezés szerinti időpont és az újabb indulás szerinti időpont között legalább
két óra eltelik; b) ha az együttesen számított utak között az érkezés és az újabb indulás között eltelt idő nem több mint két óra,
akkor ez az időtartam is kiküldetésnek minősül. (3) Az egyes adóévek között áthúzódó kiküldetés címén kifizetett összeg [ideértve a (2) bekezdés rendelkezése alapján
választott egybeszámítás esetét is] adókötelezettsége abban az adóévben keletkezik, amelyben a kifizetés, illetve
a kiküldetés elszámolása megtörtént. 4. § Ez a rendelet 2012. január 1-jén lép hatályba.
5. § (1) E rendelet rendelkezéseit – a (2) bekezdésben foglalt eltéréssel – a 2012. január 1-je után kezdődő külföldi kiküldetés
esetében kell alkalmazni. (2) A 2012. január 1-jén folyamatban lévő külföldi kiküldetés esetében e rendelet rendelkezéseit a külföldi kiküldetésnek a
2011. december 31-ét követő időtartamára, illetve a magánszemélyt erre az időtartamra tekintettel megillető
bevételre kell alkalmazni. 6. § Hatályát veszti a külföldi kiküldetéshez kapcsolódó elismert költségekről szóló 168/1995. (XII. 27.) Korm. rendelet.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök