text:
564/E/2005. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség vizsgálatára irányuló indítvány alapján meghozta az alábbi h a t á r o z a t o t : Az Alkotmánybíróság azt az indítványt, amely mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítását kéri, mert az Országgyűlés az Alkotmány 61. § (4) bekezdésben foglaltak alapján nem alkotott törvényt a tájékoztatási monopóliumok megakadályozásáról, elutasítja.
I. 1. Az indítványozók az Alkotmánybíróságról szóló
1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 1. §
e) pontja és 21. § (4) bekezdése alapján mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség vizsgálatára terjesztettek
elő kérelmet. Indítványukban előadták, hogy az Alkotmány 61. § (4) bekezdése több irányú felhatalmazást tartalmaz ún. kétharmados törvény megalkotására, így – álláspontjuk szerint – a tájékoztatási monopóliumok megakadályozásának törvényi szabályozását is kötelezővé teszi. E törvény létrejöttének – az indítványozók szerinti –
elmaradása alkotmányellenes helyzetet eredményez. Kifejtették, hogy a rádiózásról és televíziózásról szóló
1996. évi I. törvény csak a szűken vett tulajdonosi korlátozásokat sorolja fel az elektronikus médiumok területén, de
a tájékoztatási monopóliumok megakadályozására nem
tartalmaz rendelkezéseket. Az indítványozók szerint az
elektronikus média piacán (a nézettségi adatok alapján)
megfigyelhető a piaci részesedés koncentrációja, az írott
sajtó területén pedig – véleményük alapján – nem érvényesül a kiegyensúlyozottság, amit a különböző beállítottságú
lapok eladott példányszámai tükröznek. „Mindezek a közvélemény torz alakulásának veszélyeit hozzák létre, és a
rendszerváltás óta létrejött pluralista politikai demokrácia
működését állandó feszültségnek teszik ki.” Az indítványozók a fenti indokok alapján mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítását kezdeményezték, mert az Országgyűlés az Alkotmány 61. § (4) bekezdésébe foglalt szabály ellenére nem alkotott törvényt a tájékoztatási monopóliumok megakadályozására, s egyúttal
kérték, hogy az Alkotmánybíróság szólítsa fel az Országgyűlést alkotmányos feladata teljesítésére.
2. Az Alkotmánynak a véleménynyilvánítási szabadságra vonatkozó rendelkezései a következők:
„61. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga
van a szabad véleménynyilvánításra, továbbá arra, hogy a
közérdekű adatokat megismerje, illetőleg terjessze.
(2) A Magyar Köztársaság elismeri és védi a sajtó szabadságát.
(3) A közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló törvény,
valamint a sajtószabadságról szóló törvény elfogadásához
a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazata szükséges.
(4) A közszolgálati rádió, televízió és hírügynökség felügyeletéről, valamint vezetőinek kinevezéséről, továbbá a
kereskedelmi rádió és televízió engedélyezéséről, illetőleg
a tájékoztatási monopóliumok megakadályozásáról szóló
törvény elfogadásához a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazata szükséges.”
II. 1. Az Alkotmánybíróságnak a mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség vizsgálatára irányuló hatáskörét
az Abtv. és az ezen alapuló ítélkezési gyakorlat határozzák
meg. Az Abtv. 49. §-a szerint mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására akkor kerülhet
sor, ha a jogalkotó szerv a jogszabályi felhatalmazásból
származó jogalkotói feladatát elmulasztotta, és ezzel alkotmányellenességet idézett elő. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenességet állapít meg akkor is, ha valamely
alapjog érvényesüléséhez szükséges jogszabályi garanciák hiányoznak [37/1992. (VI. 10.) AB határozat, ABH
1992, 227, 232.]. Az Alkotmánybíróság ezen felül állandóan követett gyakorlata szerint mulasztásban megnyilvánuló alkotmánysértést nemcsak akkor állapít meg, ha az
adott tárgykörre vonatkozóan semmilyen szabály nincs
[35/1992. (VI. 10.) AB határozat, ABH 1992, 204, 205.],
hanem akkor is, ha az adott szabályozási koncepción belül
az Alkotmányból levezethető tartalmú jogszabályi rendelkezés hiányzik [22/1995. (III. 31.) AB határozat, ABH
1995, 108, 113.; 29/1997. (IV. 29.) AB határozat, ABH
1997, 122, 128.; 15/1998. (V. 8.) AB határozat, ABH
1998, 132, 138.]. A jogszabályi felhatalmazásból eredő
jogalkotói feladat elmulasztása nyilvánvalóan vonatkozik
az Alkotmányban szereplő felhatalmazás alapján fennálló
jogalkotói feladat teljesítésére is. [Lásd pl. 35/1992.
(VI. 10.) AB határozatot, ABH 1992, 204.]
Az Alkotmánybíróság az Alkotmány 61. § (4) bekezdésébe foglalt – jelen ügy tárgyát is képező – felhatalmazásra
tekintettel már több határozatában vizsgálta a mulasztás-
ban megnyilvánuló alkotmányellenességet, az alábbiak
szerint: A 37/1992. (VI. 10.) AB határozat (a továbbiakban:
Abh.1.) értelmében: „Az Alkotmánybíróság megállapítja,
hogy az Országgyűlés elmulasztotta az Alkotmány 61. §
(4) bekezdésében meghatározott jogalkotói feladatát.
Ezért az Alkotmánybíróság felhívja az Országgyűlést,
hogy a közszolgálati rádió és televízió felügyeletéről, továbbá a kereskedelmi rádió és televízió engedélyezéséről,
illetőleg a rádióval és televízióval kapcsolatos tájékoztatási monopóliumok megakadályozásáról szóló törvényt
vagy törvényeket 1992. november 30-ig alkossa meg.”
(ABH 1992, 227.) Ez a határozat egyben megállapította a
Magyar Rádió és a Magyar Televízió felügyeletéről rendelkező 1047/1974. (IX. 18.) MT határozat 6. pontja alkotmányellenességét, a megsemmisítés időpontjának meghatározására irányuló eljárást – szintén – 1992. november
30-ig felfüggesztette. Az Abh.-ban megadott határidő
eredménytelenül telt el. Az Alkotmánybíróság a 17/1993.
(III. 19.) AB határozatában ezért a következőket mondta
ki: „A 1047/1974. (IX. 18.) MT határozat 6. pontja –
amelynek alkotmányellenességét az Alkotmánybíróság
37/1992. (VI. 10.) AB határozatával megállapította – azon
a napon veszti hatályát, amelyen hatályba lép a közszolgálati rádió és televízió felügyeletéről szóló, az a törvény,
amellyel az Országgyűlés az Alkotmány 61. § (4) bekezdésében meghatározott jogalkotói feladatát teljesíti, s ezzel a
mulasztásával okozott alkotmányellenes helyzetet megszünteti.”
Az Alkotmány 61. § (4) bekezdéséből eredő mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenességet állapított meg
továbbá a 61/1995. (X. 6.) AB határozat is (a továbbiakban: Abh.2.). E szerint: „Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az Országgyűlés elmulasztotta az Alkotmány
61. §-a (4) bekezdésében foglalt, a közszolgálati hírügynökség felügyeletéről, valamint vezetője kinevezéséről
szóló törvény megalkotására vonatkozó jogalkotói feladatát. Ezért az Alkotmánybíróság felhívja az Országgyűlést,
hogy e törvényt 1996. június 30-ig alkossa meg.” (ABH
1995. 317.) Az Abh.2.-ben az Alkotmánybíróság az Alkotmány 61. § (4) bekezdésébe található felhatalmazást értékelve rámutatott: „Az Alkotmány 61. § (4) bekezdésében
foglalt közszolgálati hírügynökség kapcsán – éppen a polgárok tájékozódáshoz való jogának érvényesítése érdekében – a törvényhozó köteles olyan törvényt alkotni, amely
anyagi, eljárási, valamint szervezeti rendelkezésekkel biztosítja a teljes körű, kiegyensúlyozott arányú és valósághű
tájékoztatást. Az a körülmény, hogy ez az alkotmányi rendelkezés együtt említi a közszolgálati rádió, televízió és
hírügynökség ’kétharmados’ törvényi szabályozásának
követelményét, nem jelenti szükségképpen azt, hogy a
hírügynökségekről kizárólag a rádióról és a televízióról
szóló törvény keretében kell rendelkeznie a törvényalkotónak. Természetesen az önálló hírügynökségi törvény léte
sem alkotmányos követelmény.” (ABH 1995, 317, 319.)
A fönti alkotmánybírósági határozatokat követően az
Országgyűlés megalkotta a rádiózásról és a televíziózásról
szóló 1996. évi I. törvényt, illetve a nemzeti hírügynökségről szóló 1996. évi CXXVII. törvényt.
2. Az Abh.1. és az Abh.2. alapján – mivel mindkét határozat az Alkotmány 61. § (4) bekezdéséből eredő mulasztást
vizsgált – az Alkotmánybíróságnak elsőként abban kellett
állást foglalnia, hogy az indítványozó által felvetett, az Alkotmány 61. § (4) bekezdéséből fakadó mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányuló
kérelem az alkotmánybírósági eljárásban „ítélt dolognak”
minősül-e? Az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről
és annak közzétételéről szóló 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat
(a továbbiakban: Ügyrend) 31. § c) pontja határozza meg a
res iudicata fogalmát az alkotmánybírósági eljárásban. E
szerint az Alkotmánybíróság az eljárást megszünteti, ha „az
indítvány az Alkotmánybíróság által érdemben már elbírált
jogszabállyal azonos jogszabály (jogszabályi rendelkezés)
felülvizsgálatára irányul, és az indítványozó az alkotmánynak ugyanarra a §-ára, illetőleg alkotmányos elvére (értékére) – ezen belül – azonos alkotmányos összefüggésre hivatkozva kéri az alkotmánysértést megállapítani (’ítélt dolog’)”. (ABK 2009, január 3, 9.)
Az Alkotmánybíróság megítélése szerint jelen ügyben
nem állnak fenn az „ítélt dolog” Ügyrend 31. § c) pontjába
előírt feltételei. Az Abh.1.-ben és az Abh.2.-ben – a fent
idézettek szerint – az Alkotmánybíróság egyértelművé tette, hogy az Alkotmány 61. § (4) bekezdéséből eredő törvényhozói kötelezettségnek az Országgyűlés többféleképpen tehet eleget; ezen alkotmányi felhatalmazás ugyan úgy
vonatkozhat több törvény megalkotására, mint egy – az
Alkotmány felhatalmazásában szereplő valamennyi tárgyat magában foglaló – törvényre is. Jelen ügyben az indítványozók azt kérik megállapítani, hogy alkotmányellenes
helyzet keletkezett, mert az Alkotmány 61. § (4) bekezdésében szövegszerűen is megtalálható „tájékoztatási monopóliumok megakadályozásáról” nem született törvény. Az
Alkotmánybíróság az Alkotmány 61. § (4) bekezdésével
összefüggésben kifejezetten ezt az alkotmányossági problémát még nem vizsgálta, ezért az „azonos alkotmányos
összefüggés” – mint az ítélt dolog Ügyrendi feltétele – az
Abh.1. és az Abh.2. alapján nem áll fenn. Minderre tekintettel az Alkotmánybíróság érdemi vizsgálatot folytatott.
III. Az Alkotmány 61. § (4) bekezdését az Alkotmány módosításáról szóló 1990. évi XL. törvény iktatta az Alkotmány szövegébe. Az Alkotmány 61. § (4) bekezdése alapján a tájékoztatási monopóliumok kialakulásának megakadályozása nemcsak külön törvény megalkotására irányuló
alkotmányi rendelkezés, hanem egyben tartalmi szabály is.
Ha az Alkotmányban szövegszerűen nem szerepelne, akkor is levezethető lenne a véleménynyilvánítás és sajtószabadság alkotmányos tételeiből. A médiapluralizmus
ugyanis bizonyos kommunikációs alapjogok érvényesülésének feltétele. Az alkotmánymódosítástól napjainkig az
Alkotmány 61. § (4) bekezdésében szereplő „tájékoztatási
monopólium”, mint fogalom jelentése azonban változáson
ment át. A szabály eredetileg az egykori állami rádió- és
televízió csatornák monopóliumának megtörésére szolgált. Az Alkotmány 61. § (4) bekezdésének szövegszerű
értelmezésből azonban következik, hogy a közszolgálati
mellett a kereskedelmi rádiózásra és televíziózásra is utal.
Megállapítható továbbá, hogy a tájékoztatási monopóliumok megakadályozásának alkotmányi kötelezettsége egyaránt vonatkozik az írott és az elektronikus médiára.
A tájékoztatási monopóliumok megakadályozásának
célja a közvélemény kizárólagos befolyásolásának az elkerülése, az egyoldalú tájékoztatás megakadályozása.
A tájékoztatási monopólium nemcsak tulajdoni monopóliumként jelenhet meg, hanem ettől függetlenül vélemény-monopóliumként is. A szabályozásnak olyannak
kell lennie, hogy valamennyi típusú monopóliumhelyzet
kialakulását meg tudja akadályozni. Ezért nem elégségesek pusztán a versenyjogi szabályok. Tájékoztatáskoncentráció kialakulhat plurális tulajdoni szerkezeten is,
pl.: azonos hírforrásból állítják össze a különböző sajtótermékek híreit, azonos vállalkozást bíznak meg ilyen feladattal, vagy ha egy adott média piaci részesedése túlnyomó többségű másokhoz képest.
Az Alkotmánybíróság az 1/2007. (I. 18.) AB határozatában – többek között – rámutatott: „A tájékoztatási monopóliumok létrejöttének megakadályozása alkotmányos
cél. [Alkotmány 61. § (4) bekezdés] A tájékoztatási monopóliumok a műsorszolgáltatási technológia rohamos fejlődését követően elsősorban a véleménymonopóliumok kialakulásának veszélyét jelentik, ezért legitim célként fogadja el az Alkotmánybíróság a véleménypluralizmus
fenntartását. E cél elérése érdekében korlátozza a kiegyensúlyozottság követelménye a műsorszolgáltató szerkesztési szabadságát. Általánosan elfogadott, hogy a rádiós és televíziós műsorszolgáltatás véleményformáló hatása és a
mozgóképek, hangok, élő tudósítások meggyőző ereje
sokszorosa az egyéb információs társadalmi szolgáltatások gondolkodásra ható erejének. Az elektronikus média
esetében ezért indokolt speciális, a sokoldalú tájékoztatásra vonatkozó előírások meghozatala, amelynek célja az,
hogy a politikai közösség tagjai közérdekű kérdésekben a
releváns vélemények ismeretében alakíthassák ki álláspontjukat.” (ABH 2007. 45, 50–51.)
Mindezeket az elvárásokat tükrözi az Európa Tanácsnak a médiapluralizmus illetve a tájékoztatás kiegyensúlyozottsága tárgyában elfogadott több ajánlásából is [pl. a
Miniszteri Bizottság 2006. szeptember 27-én elfogadott, a
közszolgálati médiumok függetlenségéről szóló nyilatkozata; a médiapluralizmust elősegítő intézkedésekről szóló
(99)1. sz. ajánlása; a közszolgálati műsorsugárzás függetlenségének biztosításáról szóló (96)10. sz. ajánlása; a digitális műsorszolgáltatáshoz történő demokratikus és társadalmi hozzájárulásról szóló (2003)9. sz. ajánlása stb.].
E dokumentumok nemcsak a tulajdonosi háttér szempontjából fogalmazzák meg a médiapluralizmus követelményét, hanem a tartalmi sokrétűség, a hírforrási háttér ki
egyensúlyozottsága és általában véve a pártatlanság elvének a kiegyensúlyozottsággal való összekapcsolása is erőteljesen hangsúlyozódik. A határokat átlépő televíziózásról szóló európai egyezményt módosító, Strasbourgban,
1998. szeptember 9-én kelt Jegyzőkönyv kihirdetéséről
szóló 2003. évi CIII. törvény 10/bis számú Média-pluralizmus címet viselő cikkében pedig kimondja: „Felek az
Egyezmény alapját képező együttműködés és kölcsönös
segítségnyújtás szellemében vállalják, hogy törekedni fognak annak elkerülésére, hogy a joghatóságuk alá tartozó
műsorszolgáltatók, illetőleg bármely más jogi vagy természetes személy által közvetített vagy továbbközvetített
műsorok veszélyeztessék a média-pluralizmust.”
Mindezekkel összhangban az Alkotmány 61. § (4) bekezdésében foglaltak értelemszerűen irányadóak a magántulajdonosi koncentráció megakadályozására épp úgy,
mint minden olyan más törekvésre, amely a tájékoztatási-pluralizmus (médiapluralizmus) alkotmányt sértő akadályaként jelenik meg. Az Alkotmány 61. § (4) bekezdése
azt a feltételt támasztja, hogy az alkotmányi felhatalmazáson alapuló törvényhozás egészének kell biztosítani a tájékoztatási koncentráció megakadályozását, másként – a
szubjektív jog oldaláról – fogalmazva: a tájékoztatáshoz
való jog érvényesülését.
Az Alkotmány 61. §-át érintően számos törvény került
megalkotásra. Így pl. a sajtóról szóló – többek között az
1990. évi XI. törvénnyel és az 1996. évi I. törvénnyel módosított – 1986. évi II. törvény, a rádiózásról és televíziózásról szóló 1996. évi I. törvény, a nemzeti hírügynökségről szóló 1996. évi CXXVII. törvény, a frekvenciaelosztással is kapcsolatos, az elektronikus hírközlésről szóló
2003. évi C. törvény, vagy a fentebb már idézett, a határokat átlépő televíziózásról szóló európai egyezményt módosító, Strasbourgban, 1998. szeptember 9-én kelt Jegyzőkönyv kihirdetéséről szóló 2003. évi CIII. törvény, s legutóbb a műsorterjesztés és a digitális átállás szabályairól
szóló 2007. évi LXXXIV. törvény.
Az Alkotmánybíróságnak azt kellett vizsgálnia, hogy a
hatályos jogban vannak-e tételes rendelkezések a tájékoztatási monopóliumok megakadályozására, illetve, hogy e
szabályok koncepcionális kérdéseit [mint a minősített
többség tárgyát, lásd: 4/1993. (II. 12.) AB határozat ABH
1993, 49. 95/B/2001. AB határozat, ABH 2003, 1327,
1333–1335.] az Alkotmány elvárásának megfelelően elfogadott törvény tartalmazza-e?
IV. 1. Az Országgyűlés az Alkotmány 61. § (4) bekezdésébe foglalt felhatalmazás alapján alkotta meg a rádiózásról
és televíziózásról szóló 1996. évi I. törvényt (a továbbiakban: Médiatörvény). Preambuluma szerint: „Az Országgyűlés a szabad és független rádiózás és televíziózás, a véleménynyilvánítás szabadsága, a tájékoztatás függetlensége, kiegyensúlyozottsága és tárgyilagossága, a tájékozódás szabadsága […] továbbá a tájékoztatási monopóliu-
mok kialakulásának megakadályozására, az Alkotmány
61. §-ával összhangban a következő törvényt alkotja:…”.
A Médiatörvény – mint minősített többséggel elfogadott
törvény – preambulumából tehát kiderül, hogy az Országgyűlés e törvényben vállalta: teljesíti az Alkotmány 61. §
(4) bekezdésében foglalt felhatalmazásnak megfelelő jogalkotói feladatot a tájékoztatási monopóliumok kialakulásának megakadályozása terén is. A törvényjavaslathoz fűzött miniszteri indokolás – többek között – kiemeli, hogy a
„Javaslat … megakadályozza a tömegtájékoztatásban a
tulajdoni és az ebből következő tájékoztatási monopóliumok kialakulását.” A Médiatörvény a véleménymonopólium és a tulajdonosi monopólium megakadályozására egyaránt tartalmaz rendelkezéseket az alábbiak szerint:
1.1. A Médiatörvény 4. § (1) bekezdése a műsorszolgáltatás alapelvei között kimondja, hogy „A közérdeklődésre
számot tartó hazai és külföldi eseményekről, vitatott kérdésekről a tájékoztatásnak sokoldalúnak, tényszerűnek,
időszerűnek, tárgyilagosnak és kiegyensúlyozottnak kell
lennie.” A (2) bekezdés pedig akként rendelkezik, hogy „a
műsorszolgáltatásban közzétett műsorszámok összessége,
illetőleg ezek bármely tartalom vagy műfaj szerinti csoportja nem állhat párt vagy politikai mozgalom, illetve
ezek nézeteinek szolgálatában.” Szintén a 4. § szól a hírműsorokkal kapcsolatos – a tárgyilagosságot szolgáló –
alapelvekről. A 4. § (3) bekezdés szerint „A műsorszolgáltató politikai tájékoztató és hírszolgáltató műsorszámaiban műsorvezetőként, hírolvasóként, tudósítóként rendszeresen közreműködő munkatársak – a munkavégzésükre
irányuló jogviszonyuktól függetlenül – műsorszolgáltatónál politikai hírhez véleményt, értékelő magyarázatot – kivéve a hírmagyarázatot – nem fűzhetnek.” A 4. § (4) bekezdés pedig kimondja, hogy „A műsorban közzétett hírekhez fűzött véleményt, értékelő magyarázatot e minőségének és szerzőjének megnevezésével, a hírektől megkülönböztetve kell közzétenni.”
A Médiatörvény a nyilvános rendezvény közvetítésével
kapcsolatban is meghatároz – a tájékoztatási monopóliumok kialakulását célzó – rendelkezéseket. A 9/A. § (1) bekezdése értelmében: „Kizárólagos televíziós közvetítési
jog nem gyakorolható olyan módon, hogy a hazai közönség meghatározó részét kizárja a társadalom számára nagy
jelentőséggel bíró televíziós események figyelemmel kíséréséből.”
Az Alkotmánybíróság megítélése szerint, a fentieken
túlmenően, az Alkotmány 61. § (4) bekezdésében foglalt
tilalom érvényesülése összefüggésben áll a műsorszámok
támogatásának törvényben szabályozott rendjével. A Médiatörvény 18. § (1) bekezdése szerint: „A műsorszám támogatóját a közzétételt közvetlenül megelőzően vagy azt
követően meg kell nevezni.”. A 19. § (1) bekezdés a) pontja kimondja, hogy „Nem támogathat műsorszámot párt,
politikai mozgalom,”, a 19. § (2) bekezdés pedig úgy rendelkezik, hogy „A támogató megnevezésében (feltüntetett
nevében) párt neve, jelszava, emblémája nem szerepelhet.” Az Alkotmánybíróság megítélése szerint a műsor
szám támogatójának nyilvánosságra-hozatali kötelezettsége a transzparenciát szolgálja, amely – a fentebb kifejtettek szerint – a véleménymonopólium kialakulása elleni
egyik garancia a plurális tulajdoni szerkezű médiapiacon.
A pártok kizárása a támogatók köréből a tájékoztatási monopóliumok kialakulásának tilalmát – egy másik aspektusból – a politikától való távolságtartáson keresztül érinti.
A Médiatörvény külön részben foglalkozik a közszolgálati műsorszolgáltatással. A 23. § többek között kimondja: „(2) A közszolgálati műsorszolgáltató és a közműsor-szolgáltató rendszeresen, átfogóan, elfogulatlanul, hitelesen és pontosan tájékoztat a közérdeklődésre számot
tartó hazai és külföldi eseményekről, a vételkörzetében
élők életét jelentősen befolyásoló eseményekről, összefüggésekről, vitatott kérdésekről, az eseményekről alkotott jellemző véleményekről, az eltérő véleményeket is beleértve. […] (3) A közszolgálati műsorszolgáltató és a
közműsor-szolgáltató biztosítja a műsorszámok és a nézetek sokszínűségének, a kisebbségi álláspontoknak a megjelenítését, a műsorszámok változatosságával gondoskodik a nézők széles köre, illetve minél több csoportja érdeklődésének színvonalas kielégítéséről.” A Médiatörvény
29–30. §-ai rendelkeznek a közszolgálati műsorszolgáltatási szabályzat (és műsorszolgáltatási szabályzat) kötelező
tartalmáról. Ennek keretében a 29. § (2) bekezdés kimondja: „A közszolgálati műsorszolgáltatási szabályzatban, illetve a műsorszolgáltatási szabályzatban szabályozni kell:
a) a pártoktól, politikai mozgalmaktól való függetlenség biztosítékait,
b) a hírek, időszerű politikai műsorok sokoldalúságának, tárgyilagosságának és kiegyensúlyozottságának, a vitatott kérdések ismertetésének, a vélemények, nézetek
sokféleségének bemutatására vonatkozó elveket,…”
A Médiatörvény fent bemutatott rendelkezéseivel, illetve a tájékoztatási monopóliumok megakadályozásának alkotmányos kötelezettségével összefüggésbe hozhatók az
Abh.1.-nek a médiaszabályozás alapelveit illetően tett
megállapításai. Az Alkotmánybíróság szerint: „A […] szabályozásnak ugyanakkor ki kell zárnia azt a lehetőséget,
hogy állami szervek, vagy bármely társadalmi csoport a
műsor tartalmát úgy befolyásolja, hogy a társadalomban
meglévő vélemények bemutatásának teljessége, arányainak kiegyensúlyozottsága, valósághű kifejezése, illetve a
tájékoztatás elfogulatlansága megsérüljön. Az Alkotmány
megköveteli a rádió és a televízió szabadságát az „államtól” és egyes társadalmi csoportoktól. Nem lehet tehát
olyan jogosítványuk, amelyekkel a műsorkínálatot egyoldalúvá tehetik, vagy tartalmára meghatározó befolyást
gyakorolhatnak. Ez a tilalom a közvetett befolyásolásra és
a befolyásolás lehetőségére is vonatkozik.
Az „állami szervektől” való szabadság követelménye
– a műsorok tartalmát illetően – a törvényhozással és a
Kormánnyal szemben egyaránt fennáll. Mindkettő ki van
téve a nyilvános kritikának és a társadalom azon keresztüli
ellenőrzésének. Ezért egyiknek sem lehetnek eszközei a
rádióban és televízióban közzétett vélemények tartalmi
befolyásolására. Az Országgyűlés meghatározó tartalmi
befolyása a rádióban és a televízióban éppen úgy alkotmányellenes, mint a Kormányé. Ugyanez vonatkozik az
önkormányzatokra, a pártokra és más társadalmi szervezetekre, érdekképviseletekre és csoportokra is.
A törvényhozó feladata meghatározni azt a jogi megoldást, amely alkalmas a vélemények teljes körű, kiegyensúlyozott arányú és valósághű bemutatását, illetve az elfogulatlan tájékoztatást garantálni; s ezen belül a törvényhozó választja meg azt is, hogy ebben a rendszerben milyen feladatot kap a közszolgálati rádió és televízió.” (ABH 1992, 227,
231.) Az Alkotmánybíróság az 1/2007. (I. 18.) AB határozatában – az Abh.1. meghozatala óta eltelt tizenöt évet is figyelembe véve – megállapította: „Az Alkotmánybíróság jelen
ügyben megállapította, hogy az országos közszolgálati rádió
és televízió monopolhelyzete az 1992-ben hozott határozat
óta megszűnt. A földfelszíni frekvencián történő műsorszórás mellett létezik többek között a műholdas és kábeles műsorszolgáltatás, és új lehetőségeket kínál a távközlési technológia gyors fejlődése. A külső pluralizmus a rádió és a televízió programok teljes kínálatát figyelembe véve, a sokszereplős piac létrejöttével megvalósult. Ez a sokszínű műsorkínálat azonban önmagában nem teszi szükségtelenné a
kiegyensúlyozottsági követelmény (belső pluralizmus) előírását.” (ABH 2007, 45, 52.). Mindezt összefoglalva a
71/2009. (VI. 30.) AB határozat rámutatott: „Az Alkotmány
61. § (2) bekezdésében biztosított sajtószabadság és az Alkotmány 61. § (4) bekezdésébe foglalt, a tájékoztatási monopóliumok létrejöttének megakadályozására vonatkozó alkotmányos cél ugyanis a minél nyitottabb, sokszínűbb, és
legalább elméletileg mindenki számára hozzáférhető médiapiac létrehozatalát és fenntartását igényli.” (ABK 2009,
június, 765, 770.)
Az Alkotmánybíróság megítélése szerint a Médiatörvény fentebb idézett rendelkezései – az alkotmánybírósági
határozatok idézett megállapításaival összefüggésben – az
elektronikus sajtó függetlenségének a garantálását kívánják biztosítani. A pártoktól és a politikai mozgalmaktól való függetlenség, illetve a plurális, tárgyilagos, kiegyensúlyozott, és hozzáférhető tájékoztatás követelményének
több aspektusból való rögzítése, a tájékoztatási monopóliumok megakadályozása alkotmányi feladatának megvalósítását is szolgálja.
1.2. Az Alkotmánybíróság ezt követően a Médiatörvényben szabályozott szervezeti megoldásokat tekintette
át. A Médiatörvény III. fejezete szabályozza az Országos
Rádió és Televízió Testület (a továbbiakban: ORTT) feladatait, működését, ennek keretében megjelenik a Tájékoztatási monopóliumok megakadályozásának feladata is.
A Médiatörvény 31. § (1) bekezdése kimondja: „Az Országos Rádió és Televízió Testület védi és előmozdítja a szólásszabadságot a műsorszolgáltatók piacra lépésének elősegítésével, a tájékoztatási monopóliumok lebontásával és
újak létrejöttének megakadályozásával, a műsorszolgáltatók függetlenségének védelmével; figyelemmel kíséri a
sajtószabadság alkotmányos elveinek érvényesülését, erről tájékoztatást ad az Országgyűlésnek.”
Az ORTT tevékenységéről köteles minden évben beszámolni az Országgyűlésnek. E beszámolóban – a Médiatörvény 43. §-a értelmében – az ORTT-nek mindenképpen
értékelnie kell a tájékoztatási monopóliumok megakadályozása szempontjából fontos tárgyakat, így „a véleményszabadság, a tájékoztatás kiegyensúlyozottságának helyzetét; a műsorszolgáltatók és az azokhoz kapcsolódó napilapok, hetilapok, lapterjesztők, műsorelosztók tulajdoni
helyzetének alakulását; a műsorszolgáltatási szükségletek
kielégítésére szolgáló frekvenciagazdálkodás helyzetét; a
műsorszolgáltatás gazdasági helyzetét, pénzügyi feltételeinek alakulását.” A szervezeti megoldások körében az
ORTT mellett – az Alkotmány 61. § (4) bekezdésében foglaltak szempontjából – jelentősége van a Médiatörvényben
létrehozott Panaszbizottságnak, amelynek egyik feladata a
kiegyensúlyozott tájékoztatás követelményének megsértéséből adódó panaszok elbírálása [47. § (1) bekezdés].
Az Alkotmánybíróság a fent kifejtettek (indokolás
IV. 1.1. és 1.2. pontok) alapján megállapította, hogy az Alkotmány 61. § (4) bekezdéséből kényszerítően következő,
a vélemény-monopólium megakadályozására vonatkozó
követelményeknek a Médiatörvény eleget tesz.
1.3. Az Alkotmánybíróság végül a Médiatörvénynek a
tulajdonosi monopólium kialakulásának akadályát képező
szabályait tekintette át.
A Médiatörvény értelmező rendelkezései meghatározzák a befolyásoló részesedés fogalmát. (A 2. § 3. pontja
szerint befolyásoló részesedés az olyan tulajdon egy vállalkozásban, amely összességében a vagyoni vagy a szavazati jogok huszonöt százalékát meghaladó mértékű befolyást biztosít, illetve az olyan helyzet, amely a vállalkozásban bármilyen módon jelentős befolyást tesz lehetővé.)
A Médiatörvény további rendelkezései a tulajdonosi – s
ebből következő tájékoztatási – monopóliumok létrejöttének megakadályozására több elemű szabályrendszert tartalmaz. Az ún. horizontális tulajdoni korlátozás szabályát
fogalmazza meg a törvény 86. § (5) bekezdése akkor, amikor kimondja, hogy aki szerződés vagy bejelentés alapján
műsorszolgáltatásra jogosult, az egyidejűleg legfeljebb
egy országos műsorszolgáltatás, vagy két körzeti és négy
helyi műsorszolgáltatás, vagy tizenkét helyi műsorszolgáltatás végzésére rendelkezhet jogosultsággal.
A Médiatörvény VIII. fejezete „a tulajdonra vonatkozó
szabályok” cím alatt a tulajdoni koncentráció ellen fogalmaz meg további rendelkezéseket. A törvényjavaslathoz
fűzött indokolás a VIII. fejezetet illően kiemeli, hogy az
objektív és sokoldalú tájékoztatás lehetőségének az érvényesülése érdekében a törvény:
„– korlátozza a külföldi tulajdonos által megszerezhető
tulajdonrész nagyságát az országos műsorszolgáltatóban,
– országos televízió esetén kizárja az egyszemélyi tulajdonlást,
– az elektronikus és a nyomtatott sajtó kereszttulajdonlása révén létrejöhető vélemény-monopóliumok kialakulásának megakadályozása céljából korlátokat állít fel.”
A Médiatörvény ennek keretében – a 123. §-ban – szól a
műsorelosztókkal kapcsolatos vertikális korlátozásról,
amelynek lényege, hogy az országos műsorszolgáltató
semmilyen műsorszolgáltatást vagy műsorelosztást végző
vállalkozásban nem szerezhet részesedést. A Médiatörvény 124. §-a a körzeti és helyi műsorszolgáltatók tulajdonosi korlátozására, míg a 125. § (1) bekezdés a sajtótermékek közötti kereszttulajdonlás korlátozására fogalmaz
meg rendelkezéseket. Ez utóbbi szerint országos napilapban befolyásoló részesedés kizárja az országos műsorszolgáltatóban, műsorelosztóban szerezhető befolyásoló részesedést és fordítva. Tehát itt a különböző médiák „összekapcsolásának” a tilalmával állunk szembe.
A Médiatörvény fenti szabályai – mint ahogy a törvényjavaslat indokolása is megerősíti – a tulajdonosi koncentráció ellen megfogalmazott rendelkezések, s mint ilyenek
összefüggésben vannak az Alkotmány 61. § (4) bekezdésével: annak mintegy végrehajtásaként a tájékoztatási monopóliumok kialakulásának meggátolása érdekében fogalmaznak meg tulajdoni korlátozásokat.
2. Az indítványozó az írott sajtó vonatkozásában is vizsgálni kérte a tájékoztatási monopóliumok megakadályozásának törvényhozói kötelezettsége teljesítését. Az Alkotmánybíróság e határozatában kifejtette, hogy az Alkotmány 61. § (4) bekezdésébe foglalt rendelkezés tartalmi
szabály is egyben, amelynek a jogrendszer egészét érintően érvényesülni kell, illetve ugyan itt utalt az Alkotmánybíróság arra is, hogy az Országgyűlés e feladatát több törvény megalkotásával is teljesítheti. Az írott sajtót érintően
alapvetően a sajtóról szóló – többször módosított –
1986. évi II. törvény (a továbbiakban: Sajtótörvény) rendelkezései az irányadóak. Az Abh.1. a sajtó vonatkozásában kiemelte: „A sajtószabadságnak elsősorban külső korlátai vannak (amelyek a sajtó sajátosságainak megfelelő
speciális intézményekben is testet öltenek, amilyen pl. a
sajtóhelyreigazítás vagy a ’nagy nyilvánosság’ kritériuma
a büntetőjogban). A sajtószabadságot azonban elsősorban
az állam tartalmi be nem avatkozása biztosítja; ennek felel
meg például a cenzúra tilalma és a szabad lapalapítás lehetősége. Ezzel a tartózkodással az állam elvileg lehetővé teszi, hogy a társadalomban meglévő vélemények, valamint
a közérdekű információk teljessége megjelenjen a sajtóban.” (ABH 1992, 227, 229–230.) A Sajtótörvény keretjellegű szabályai a sajtószabadság érvényesülésének garanciáit ölelik fel [pl. a 12. § (1) bekezdés első mondatában rögzíti, hogy mindenkinek jogában áll sajtóterméket előállítani és nyilvánosan közölni …], e garanciák – az írott sajtó
tekintetében – a tájékoztatási monopóliumok kialakulása
megakadályozását is szolgálják. A Sajtótörvény (a módosításokkal együtt) az Alkotmány 61. § (3) bekezdés alapján a Médiatörvényhez hasonlóan szintén minősített többséget igényel, ezáltal értelemszerűen teljesülnie kell az
Alkotmány 61. § (4) bekezdésében megfogalmazott – a
tájékoztatási monopóliumok létrejöttének megakadályozásához előírt – minősített többség követelménynek is.
A hatályos törvényi szabályozásnak nincs olyan alkot
mánysértő hiányossága, amely szükségképpen a tájékoztatás kiegyensúlyozatlanságát eredményezi.
3. Az Alkotmánybíróság a fentiekben részletesen kifejtett indokok alapján elutasította az annak megállapítására
irányuló indítványt, amely szerint mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség áll fenn, mert az Országgyűlés az Alkotmány 61. § (4) bekezdésben foglaltak alapján
nem alkotott törvényt (külön törvényt) a tájékoztatási monopóliumok megakadályozásáról.
3.1. Az Alkotmánybíróság hangsúlyozza, hogy jelen
határozatában csupán azt döntötte el, hogy nem keletkezett
az Alkotmány 61. § (4) bekezdését sértő szabályozási hiány a tájékoztatási monopóliumok megakadályozásának
törvényhozói feladata tekintetében. Abból azonban, hogy
alkotmánysértést eredményező szabályozási hiány nem áll
fenn, még nem következik, hogy a törvényhozó ne lenne
köteles azon munkálkodni, hogy a szabályozás korszerű
legyen, igazodjon a médiapiac átalakulásához, a technikai
fejlődésből adódó változásokhoz s mindazon más körülményekhez, amelyek kihatnak az írott és elektronikus sajtó
működésére is. Az Alkotmánybíróság nem vizsgálta – mivel erre hatásköre nincs – a törvényi szabályok, így a Médiatörvény korszerűségét, az európai normákkal való összhangjának jelenlegi állását, továbbá a törvénynek a határozatban ismertetett rendelkezései (tartalmi) alkotmányossági vizsgálatát sem végezte el. A mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség vizsgálatára irányuló alkotmánybírósági hatáskör arra terjed ki, hogy megállapítható-e alkotmánysértést eredményező szabályozási hiány; az
erre vonatkozó indítvány elutasítása azonban nem ítélet a
szabályok, illetve a szabályösszesség alkotmányosságát
illetően. Mint minden kihirdetett törvény, így az Alkotmány felhatalmazása alapján alkotott törvények tételes
rendelkezései alkotmányellenességét is az Alkotmánybíróság utólagos normakontroll hatáskörben tudja vizsgálni.
Az Alkotmánybíróság megjegyzi továbbá, hogy az
elektronikus, és az írott médiát érintő változások kihatnak
a tájékoztatási monopóliumokkal kapcsolatos szabályokra
is. Korábban – az elektronikus média kapcsán – a tájékoztatási monopóliumok megakadályozásának kötelezettsége
a frekvenciák szűkösségéből, mint tényből indult ki, a szabályozásnak az ebből fakadó monopóliumhelyzetek korlátozására kellett a hangsúlyt helyezni. Mára más tendencia
is érvényesül: A digitális televíziózás/rádiózás megjelenésével megsokszorozódhatnak a csatornák (ezért kevésbé
kell számolni a frekvenciák szűkösségével), a műsorok elérhetőségére (nézettség/hallgathatóság) számos új technikai lehetőség kínálkozik. A most kibontakozó internetes
televíziózás szintén újabb és újabb lehetőségeket biztosít a
tájékoztatás pluralizmusát érintően. A változások érintik a
korábbi doktrínákat: pl. az írott sajtó interneten történő
megjelenése relatívvá teszi az eladott példányszámot, mint
mutatót. Ezért megállapítható, hogy a tájékoztatási monopóliumok kialakulásának megakadályozására nem lehet
statikus, mindenkorra érvényes szabályozást létrehozni.
A tudományos-technikai fejlődést a szabályozásnak folyamatosan követni kell, s csak egy adott időpontban meglévő
helyzethez képest lehet megválaszolni, hogy a szabályozás
alkalmas kerete-e a médiapluralizmus megvalósulásának.
Az Alkotmánybíróság e döntés meghozatalakor úgy ítélte
meg, hogy az Alkotmányt sértő médiakoncentráció veszélyét a jelenlegi szabályok, megfelelő alkalmazással, ki tudják küszöbölni.
3.2. Az Alkotmánybíróság a 45/2000. (XII. 8.) AB határozatában döntött arról, hogy kell-e átfogó törvényt alkotni
a diszkrimináció tilalmáról. Az Alkotmánybíróság e döntésben nem állapított meg mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenességet, viszont kiemelte, hogy a törvényhozásnak nemcsak lehetősége, de feladata is további szabályok megalkotása a társadalmi egyenlőség megteremtése
érdekében. A határozat szerint: „Az indítvány elutasításából azonban olyan következtetés nem vonható le, hogy a
jelenlegi szabályozással az Alkotmány diszkriminációt tiltó rendelkezéseinek valóra váltásához szükséges törvényhozási lehetőségek kimerültek volna. Annak eldöntése viszont, hogy a társadalmi egyenlőség megteremtésének, valamint a hátrányos megkülönböztetés egyenlő esélyek
megteremtése útján való megelőzésének érdekében, illetőleg az ellene történő fellépés lehetőségeinek biztosítására
milyen további eszközök igénybevétele és a szabályozás
milyen módja kívánatos, a törvényhozó feladata.” (ABH
2000, 344, 351.)
Hasonlóan járt el az Alkotmánybíróság jelen ügyben is.
Elutasította ugyan a mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányuló indítványt, viszont nem zárta ki, hogy a törvényhozás az elektronikus és
az írott sajtót is érintően további rendelkezéseket alkosson,
a meglévő szabályokat korszerűsítse, vagy éppen a kiegyensúlyozott tájékoztatásra is kiható további törvényi
garanciákat fogalmazzon meg akár a tájékoztatási monopóliumok megakadályozásáról külön törvényben. Az Alkotmánybíróság az Abtv.1. § e pontján alapuló hatáskörében csupán azt döntötte el, hogy az Alkotmány 61. §
(4) bekezdésében foglalt felhatalmazásnak a törvényhozó
a minősített törvényalkotás szabályai szerint eleget tett.
Budapest, 2010. január 12. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
236/2017. (VII. 10.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Kővári Pétert
a 2017. július 1. napjától 2020. június 30. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2017. június 23. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1221/2010. (XI. 4.) Korm. határozata a 2010. október 6-án kihirdetett veszélyhelyzet során keletkezett károk enyhítéséről és a helyreállításról.
A Kormány
1. felhívja a belügyminisztert, hogy a) haladéktalanul végezze el a károsodott lakóépületek állapotfelmérését az érintett helyi önkormányzatok bevonásával és gondoskodjon a fedél nélkül maradt lakosság ideiglenes elhelyezésének feltételeiről;
b) vizsgálja meg, hogy rendelkezésre állnak-e a gátszakadás által érintett települések közigazgatási területére
új lakóépület építéséhez szükséges területeket tartalmazó településrendezési eszközök, illetve szükséges-e
a tervezett beépítéshez azok módosítása;
c) tárgyalásokat folytasson és állapodjon meg a karitatív szervezetek vezetőivel a fedél nélkül maradtak átmeneti
elhelyezési, ellátási feltételeinek megteremtése, a helyi önkormányzatok aránytalan terheinek csökkentése
érdekében, illetőleg arról, hogy a karitatív szervezetek saját lehetőségeikkel támogassák a károsultak otthonteremtését, életvitelük normalizálását;
d) az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény 124. § (9) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján
kiadandó BM rendeletben a XIV. Belügyminisztérium fejezet Katasztrófa elhárítási célelőirányzatokból (20. cím,
1. alcím 34. jogcím-csoport) történő finanszírozást e határozat 1. mellékletének 2. pontjában foglalt szempontok
szerint alakítsa ki.
Felelős: belügyminiszter
Határidő: azonnal
2. felkéri az érintett önkormányzatokat, hogy az új lakások építéséhez szükséges építési telkek kialakítása érdekében
a településrendezési eszközök szükséges módosítása ügyében soron kívül járjanak el.
3. felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy mérje fel az állami utakban, hidakban, továbbá az önkormányzati
utakban, hidakban, valamint vasúti pályákban keletkezett károkat.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal 4. felhívja a vidékfejlesztési minisztert, a nemzeti erőforrás minisztert és a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy mérjék fel
a károsodott terület mentesítésével összefüggő feladatokat, a mezőgazdasági állat- és takarmánykárok természetbeni
pótlásának lehetőségét, és a felmérés eredményei alapján kezdjék meg a végrehajtást, továbbá vizsgálják meg
a szennyezett mezőgazdasági földterületekkel kapcsolatban az ingatlancsere lehetőségét.
Felelős: vidékfejlesztési miniszter
nemzeti erőforrás miniszter
nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal 5. az érintett önkormányzatok (Devecser, Kolontár, Somlóvásárhely) elismert védekezési és helyreállítási költségeit a vis
maior tartalék felhasználásának részletes szabályairól szóló 8/2010. (I. 28.) Korm. rendelet szabályai szerint téríti meg,
az elismert védekezési költségeket a kihirdetett veszélyhelyzetre vonatkozó rendelkezések figyelembevételével.
6. a) a Katasztrófa elhárítási célelőirányzat terhére az 1. mellékletben foglaltak szerint, a károkozó felelősségét nem
érintve támogatja – a vörösiszap-katasztrófával összefüggésben a lakóépületekben keletkezett károk miatt –
a természetes személy tulajdonosokat új lakóépület építése, meglévő lakóépület helyreállítása, lakás vásárlása
formájában; továbbá a családon belül elhelyezett károsultakat kivételesen pénzbeli támogatás formájában,
amennyiben az elhelyezést biztosító családtag nyilatkozik arról, hogy a károsult lakhatását véglegesen biztosítja.
b) felhatalmazza a belügyminiszter által kijelölt személyt, hogy a lakóépületek megépítésével összefüggő feladatokat teljeskörűen ellássa és a vásárlással kapcsolatban eljárjon, az ennek keretében szükséges szerződéseket
megkösse. A tervezési és az építési szerződést az összes megépítendő lakóépület vonatkozásában egy fővállalkozóval kell megkötni. Az építési szerződés megkötésekor az építésügyért felelős miniszter által működtetett
honlapon található elektronikus költségvetési kiírási programban meghatározott élőmunka szükségleti
normatívákat irányadónak kell tekinteni.
Felelős: belügyminiszter
Határidő: azonnal
7. a) felhívja a belügyminisztert, hogy a közpénzek felhasználásával kapcsolatos nyilvánosságot biztosítsa, és
a pénzügyi folyamatok átláthatósága érdekében működtessen folyamatba épített ellenőrzési rendszert.
Felelős: belügyminiszter
Határidő: folyamatos
b) felhívja a védekezésben és a helyreállításban közreműködő központi költségvetési szervek vezetőit, hogy saját
ellenőrző szerveik bevonásával a feladat végrehajtását folyamatosan ellenőrizzék.
Felelős: érintett központi költségvetési szervek vezetői
Határidő: folyamatos
c) felkéri az önkormányzatokat, hogy a többszereplős támogatási folyamat átláthatósága és a támogatások összehangolása érdekében a helyreállításban közreműködő szervekkel a rendelkezésükre álló információkat osszák
meg.
8. felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy közcélú munka (közfoglalkoztatás) szervezésével támogassa a károsult
lakóingatlanok újjáépítésével kapcsolatos bontási, romeltakarítási, kivitelezési munkálatokat.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2010. november 15. 9. felhívja a belügyminisztert, hogy az adományok nyilvánosságának biztosítása, a segélyezésben résztvevő civil szervezetek közötti koordináció biztosítása és az adományok elosztásának összehangolása érdekében hozzon létre egy
elektronikus nyilvántartási rendszerrel támogatott Civil Humanitárius Koordinációs Központot.
Felelős: belügyminiszter
Határidő: azonnal 10. felhívja az érintett minisztereket, hogy a helyreállítási és újjáépítési munkákat – beleértve az utak, hidak, kapcsolódó
műtárgyak helyreállítását is – úgy szervezzék meg, hogy azok 2011. június 30-ig befejeződjenek.
Felelős: belügyminiszter
nemzeti fejlesztési miniszter
nemzeti erőforrás miniszter
vidékfejlesztési miniszter
Határidő: 2010. június 30. 11. felhívja az érintett minisztereket, hogy 2011. november 30-ig készítsenek kormány-előterjesztést a helyreállítás
és újjáépítés költségeivel kapcsolatos elszámolásról a határozat 1. mellékletében foglaltak figyelembevételével.
Felelős: belügyminiszter
nemzeti fejlesztési miniszter
nemzeti erőforrás miniszter
vidékfejlesztési miniszter
Határidő: 2011. november 30. 12. a) felhívja a vidékfejlesztési minisztert, hogy tegyen javaslatot az iszapkárok enyhítésére felhasználható európai
uniós források átcsoportosítására, szükség szerint a jogszabályi előírások módosítására.
Felelős: vidékfejlesztési miniszter
Határidő: 2010. november 15.
b) felhívja a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy intézkedjen a Nemzeti Fejlesztési Ügynökség közreműködésével
az iszapkárokkal kapcsolatban szükséges fejlesztésekhez az európai uniós források felhasználásával kapcsolatos
pályázati felhívások, fejlesztési programok kialakításáról.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: 2010. december 31.
13. felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy a helyreállítással és az újjáépítéssel kapcsolatban a lakásszerzések adóés illetékmentessé tételének lehetőségét vizsgálja meg, és szükség esetén gondoskodjon a jogszabály-módosításról.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal 14. felhatalmazza a belügyminisztert, hogy a 2010. évi költségvetéssel összefüggő egyes feladatokról szóló 1132/2010.
(VI. 18.) Korm. határozatban meghatározott eljárási rendtől eltérően a tervezéssel, az építéssel, a szakértői feladatokkal,
valamint a MAL Magyar Alumínium Termelő és Kereskedelmi Zártkörűen Működő Részvénytársaság (MAL Zrt.) Magyar
Állam felügyeletének ellátásáért felelős kormánybiztos feladatellátásával, tevékenységével összefüggő kiadásokra
az ehhez kapcsolódó előirányzatok, keretek felhasználására új szerződéseket kössön, lejáró szerződéseket meghosszabbítson.
15. kijelenti, hogy
a) az általa e határozat alapján nyújtott támogatás nem a károkozó helyetti helytállás, kizárólag a károsultak elemi
lakhatási feltételeinek mielőbbi megteremtésére irányul,
b) a károkozó MAL Zrt.-vel szembeni igényeit érvényesíteni kívánja, ezért
c) felhívja a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy vizsgálja meg a MAL Zrt. ellen a Magyar Állam nevében
indítható kártérítési eljárás lehetőségét, és intézkedjék az eljárás megindítására.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
Határidő: azonnal
16. felkéri az érintett helyi önkormányzatokat, hogy az adományok felhasználását a legszélesebb nyilvánosság és a teljes
átláthatóság biztosításával végezzék.
17. felkéri az érintett polgármestereket és a kisebbségi önkormányzatok képviselőit, hogy a kárfelmérésben, a helyreállításban és a lakosság ezzel kapcsolatos tájékoztatásában közreműködjenek.
18. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba.
Semjén Zsolt s. k.,
miniszterelnök-helyettes


text:
173/2009. (XII. 22.) FVM rendelete a Bor Eredetvédelmi Tanácsról.
A szőlőtermesztésről és a borgazdálkodásról szóló 2004. évi XVIII. törvény 57. §-a (1) bekezdésének n) pontjában kapott
felhatalmazás alapján – a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter feladat- és hatásköréről szóló 162/2006. (VII. 28.) Korm.
rendelet 1. §-ának a) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva – a következőket rendelem el:
1. § A Bor Eredetvédelmi Tanács (a továbbiakban: BET) a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter (a továbbiakban:
miniszter) véleményező, javaslattevő jogkörrel működő konzultatív testülete a borászati termékek
eredetmegjelöléseinek és földrajzi jelzéseinek, valamint a hagyományos kifejezések közösségi oltalma iránti
eljárásokban. 2. § (1) A BET 11 tagból áll. A miniszter:
a) 1 főt a borászati hatóságtól, b) 1 főt a Földmérési és Távérzékelési Intézettől,
c) 1 főt, mint titkárt a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium (a továbbiakban: minisztérium) részéről
nevez ki, továbbá d) 2 főt a Hegyközségek Nemzeti Tanácsa,
e) 1 főt a szőlészeti és borászati ágazatban működő érdekvédelmi szervezetek,
f) 2 főt a felsőoktatási intézmények szőlészeti-borászati területen működő oktató, illetve kutató részlegeinek
jelölése alapján, g) 3 főt pedig a szőlészeti-borászati eredetvédelmi kérdésekben jártas, elismert szakemberek közül kér fel a BET
tagjának. (2) A BET elnökét a BET tagjai közül legalább 6 tag javaslatára a miniszter nevezi ki.
(3) A BET titkársági feladatainak ellátását a miniszter biztosítja.
(4) A BET tagság 5 évre szól, és megszűnik:
a) az (1) bekezdésben meghatározott szervvel, illetve szervezettel fennálló jogviszony megszűnésével,
b) a kinevezés, felkérés visszavonásával, vagy c) lemondással.
3. § (1) A BET titkársága véleményezés céljából megküldi az elnöknek és a tagoknak a miniszterhez beérkezett, a borászati
termékek eredetmegjelölésének, illetve földrajzi jelzésének közösségi oltalma iránti kérelmet, a termékleírás
módosításának jóváhagyása iránti kérelmet, a törlés iránti kérelmet, a földrajzi jelzéssé való átalakítás iránti kérelmet,
valamint a kérelem elbírálásának nemzeti szakaszában benyújtott kifogást, továbbá a hagyományos kifejezések
közösségi oltalma iránti, illetve azok törlése iránti kérelmet (a továbbiakban együtt: kérelem). A titkárság értesíti
továbbá az elnököt a BET ülése összehívásának szükségességéről. Az ülést az elnök hívja össze az értesítés
kézhezvételétől számított 15 munkanapon belül. (2) Az ülések napirendjét az elnök határozza meg a titkárság javaslata alapján.
(3) A tagok a titkárság által megküldött kérelmekre vonatkozó szakértői véleményüket legkésőbb az ülés kezdetét
megelőző második napig írásban megküldik az elnök és a titkárság részére.
(4) A BET ülése legalább 7 tag jelenléte esetén határozatképes.
(5) A BET üléseit az elnök vezeti. (6) A BET ülésére meg kell hívni
a) tanácskozási joggal aa) a minisztériumnak a kérelem érdemi vizsgálatában részt vevő szakértőit, és
ab) a kérelemmel érintett hegyközségi tanács titkárát, b) a kérelem benyújtóját, akit a BET ülésén meghallgat.
(7) A BET üléseiről jegyzőkönyv készül, melyet az ülést követő 5 munkanapon belül a titkárság eljuttat az elnök, valamint
a tagok részére. (8) A kérelem véleményezése során a BET bármely tagja kérheti külső szakértő véleményét is.
4. § (1) A BET legalább 7 tagjának pozitív szavazata esetén terjeszthető elő a miniszter részére a kérelem elfogadásáról szóló
döntés. A szavazáson csak a BET tagjai lehetnek jelen.
(2) A BET ülésén jelen nem lévő tag szavazatát indoklással ellátva írásban legkésőbb az ülés kezdetéig leadhatja
a titkárságon. (3) Az elnök vagy legalább három tag indokolt kérésére a döntést titkos szavazással kell meghozni. Titkos szavazás esetén
csak akkor kell figyelembe venni a (2) bekezdés szerint írásban leadott szavazatot, amennyiben az írásban szavazó tag
ezt kéri. (4) Nem szavazhat az a tag, aki a meghozandó döntéssel érintett eredetmegjelölés vagy földrajzi jelzés termékleírásában
foglalt területen illetékes hegyközség tagja. E tagot a határozatképesség megállapításakor figyelmen kívül kell hagyni.
5. § (1) A BET a titkárság 3. § (1) bekezdése szerinti értesítésétől számított 3 hónapon belül véleményt nyilvánít a miniszter
részére a kérelem megalapozottságáról. (2) A BET-nek a titkárság 3. § (1) bekezdése szerinti értesítésétől számított 2 hónapon belül kell döntésre javaslatot tennie
a miniszter részére a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági
termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet), 2007.
október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendelet 118s. cikkének (1) bekezdése szerint oltalom alatt álló eredetmegjelölés,
illetve oltalom alatt álló földrajzi jelzés esetében benyújtott termékleírásról.
(3) A titkárságnak és a BET elnökének az ülések előkészítése és azok időpontjának kitűzése során figyelemmel kell lennie
az Európai Unió kötelező jogi aktusaiban, valamint az azok végrehajtására kiadott jogszabályokban előírt határidők
betarthatóságára. 6. § A BET működésének e rendeletben nem részletezett szabályait a miniszter által jóváhagyott ügyrendben
szabályozhatja. 7. § Ez a rendelet a kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Gráf József s. k.,
földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter


text:
72/2015. (I. 28.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés f )  pontja, illetve a  Magyarország címerének és zászlajának használatáról,
valamint állami kitüntetéseiről szóló 2011.  évi CCII.  törvény 18.  § (1)  bekezdése alapján – a  miniszterelnök
előterjesztésére –
több évtizedes, a  pedagógus szakma iránti példamutató elhivatottsággal, a  diákok oktatása és nevelése iránti
őszinte elkötelezettséggel végzett tanári tevékenysége elismeréseként
Tóth Istvánné nyugalmazott pedagógus részére a
MAGYAR ÉRDEMREND
 lovagkeresztje
 polgári tagozata kitüntetést adományozom. Budapest, 2014. október 17.
Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1/2013. (III. 8.) KüM KÁT utasítása a Külügyminisztérium választható béren kívüli juttatási rendszeréről.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (5) bekezdés f) pontja alapján – figyelemmel a közszolgálati tisztviselőkről szóló
2011. évi CXCIX. törvény 151. § (3) bekezdésére – a Külügyminisztérium választható béren kívüli juttatási rendszerét (a továbbiakban:
cafetéria rendszer) a következők szerint szabályozom: 1. A cafetéria rendszer célja
A cafetéria rendszer célja a Külügyminisztérium (a továbbiakban: KÜM) által foglalkoztatottak részére egységes elvek
alapján szabályozott, de az egyéni igényekhez igazodó jóléti juttatások biztosítása.
2. Az utasítás hatálya 2.1. Az utasítás személyi hatálya kiterjed:
a) a KÜM állományába tartozó állami vezetőkre, b) a KÜM-mel kormányzati szolgálati jogviszonyban álló kormánytisztviselőkre és kormányzati ügykezelőkre,
c) a KÜM-mel munkaviszonyban álló munkavállalókra, d) a prémiumévek programban résztvevőkre (a továbbiakban együtt: jogosult).
2.2. Az utasítás hatálya a közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény (a továbbiakban: Kttv.) 151. §
(2) bekezdése értelmében nem terjed ki: a) a tartós külszolgálatról és az ideiglenes külföldi kiküldetésről szóló 172/2012. (VII. 26.) Korm. rendelet alapján
tartós külszolgálatot ellátó kormánytisztviselőkre, b) a külképviseleteken foglalkoztatott munkavállalókra,
c) az Európai Unió intézményeiben nemzeti szakértőként foglalkoztatott köztisztviselőkről, kormánytisztviselőkről
és a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjairól szóló 34/2012. (III. 9.) Korm. rendelet alapján nemzeti
szakértőként foglalkoztatott köztisztviselőkre, d) arra az időtartamra, amelyre a jogosult illetményre vagy átlagkeresetre nem jogosult, feltéve, hogy a távollét
időtartama a 30 napot meghaladja (így különösen bármilyen jogcímen igénybe vett fizetés nélküli szabadságon
lévőkre, a szülési szabadságon, a terhességi gyermekágyi segélyben, a gyermekgondozási díjban, valamint a
gyermekgondozási segélyben részesülőkre, a keresőképtelen betegség időtartamára). 2.3. A kormánytisztviselő a cafetéria rendszer keretében választása szerint az alábbi juttatásokra jogosult:
a) önkéntes kölcsönös nyugdíjpénztári munkáltatói hozzájárulás, b) önkéntes kölcsönös egészségpénztári munkáltatói hozzájárulás,
c) helyi közlekedés biztosítása, d) iskolakezdési támogatás utalvány formájában,
e) Erzsébet-utalvány, f) munkahelyi meleg étkeztetés, g) Széchenyi Pihenő Kártya:
ga) szálláshely alszámla, gb) vendéglátás alszámla, gc) szabadidő alszámla.
2.4. A KÜM a cafetéria rendszeren kívül továbbra is biztosítja a 2.5. pontban meghatározott, a jogszabályok alapján járó
juttatásokat, valamint a rászorultság alapján adható szociális és kegyeleti juttatásokat, továbbá a munkáltató döntése
alapján biztosított támogatásokat, melyek a továbbiakban is a jogszabályokban, illetve a külügyminiszteri
utasításokban rögzítetteknek megfelelően kerülnek folyósításra. 2.5. A cafetéria rendszeren kívül biztosított juttatások különösen:
a) Budapest közigazgatási határán kívülről történő munkába járás, illetve hétvégi hazautazás költségeinek
megtérítése, b) védőszemüveg, c) illetményelőleg, d) szociális segély,
e) temetkezési, kegyeleti ellátás, f) iskolarendszerű képzés támogatása,
g) akkreditált nyelvi képzés támogatása. 2.6. A cafetéria rendszer keretében választható juttatások részletes szabályait az utasítás 1. melléklete tartalmazza.
3. Az éves keretösszeg megállapítása, a juttatások kiválasztásának folyamata
3.1. A cafetéria-juttatás éves összege (a továbbiakban: keretösszeg) – az irányadó jogszabályok figyelembevételével –
évente kerül megállapításra. Ez a keretösszeg bruttó értékű, mely az egyes juttatások esetleges járulék- és adóvonzatát
is tartalmazza. 3.2. A keretösszeg a 2013. évben:
a) az állami vezetők, kormánytisztviselők, kormányzati ügykezelők, valamint a munkavállalók esetében bruttó
200 000 forint, b) a prémium évek programban résztvevők esetében bruttó 60 000 forint.
3.3. A cafetéria rendszer keretében minden jogosult az azonos szabályok szerint megállapított, évente az őt megillető
keretösszeg erejéig szabadon választhat a 2.3. pontban meghatározott juttatások köréből.
3.4. A jogosult a Gazdálkodási és Pénzügyi Főosztály Bérgazdálkodási Osztálya (a továbbiakban: BGO) által közzétett
időpontig, de legkésőbb március 1-ig az intraneten elérhető cafetéria-programban megjelöli, hogy a juttatások közül
melyiket, milyen összegben kívánja igénybe venni. A cafetéria-programban történő véglegesítést követően a
kinyomtatott és aláírt nyilatkozatot (a továbbiakban: nyilatkozat), valamint a kapcsolódó mellékleteket a felhívásban
meghatározott időpontig a szervezeti egységek titkárságai juttatják el a BGO-ra. Amennyiben a cafetéria-programban
rögzített igény és a papír alapon rögzített igény egymástól eltér, a BGO a programban rögzített igényt veszi
figyelembe. 3.5. A 3.4. pont szerinti nyilatkozat évente legfeljebb egy alkalommal – figyelemmel a módosítás időpontjában még
választható juttatásokra – a Gazdálkodási és Pénzügyi Főosztály vezetőjének engedélyével módosítható.
3.6. Amennyiben a jogosult nyilatkozattételi kötelezettségének határidőben nem tesz eleget, kizárólag azokra a
juttatásokra jogosult, amelyek az utólagos nyilatkozattétel időpontjában – az 1. melléklet szerint – még választhatóak.
3.7. Amennyiben a jogosult a tárgyév november 30-ig nyilatkozattételi kötelezettségének egyáltalán nem tesz eleget
– ideértve a fel nem használt keretösszegre vonatkozó nyilatkozattételt is – a 3.8.1. és 3.8.2. pontokban felsorolt
juttatásokra jogosult az ott meghatározott sorrendben. 3.8.1. Amennyiben a jogosult önkéntes kölcsönös egészségpénztárral és/vagy nyugdíjpénztárral rendelkezik
– a 3.7. pontra figyelemmel – a jogosultat megillető keretösszeg mértékéig
a) önkéntes kölcsönös egészségpénztári munkáltatói hozzájárulásra a minimálbér 30%-ig (kedvezményes adózású);
b) önkéntes kölcsönös nyugdíjpénztári munkáltatói hozzájárulásra a minimálbér 50%-ig (kedvezményes adózású)
jogosult. 3.8.2. Amennyiben a jogosult egészségpénztárral vagy önkéntes nyugdíjpénztárral nem rendelkezik, a keretösszeg
Erzsébet-utalvány formájában kerül kifizetésre. A BGO az Erzsébet-utalvány átvételére elektronikus úton vagy levélben
hívja fel a jogosultat. 4. Eljárás az év közben keletkező jogosultság esetén
4.1. A cafetéria rendszer igénybevételére év közben jogosultságot szerző személy az első munkában töltött naptól
számított 5 munkanapon belül jelentkezik a BGO erre kijelölt munkatársánál, aki megállapítja a jogosultat megillető
időarányos keretösszeg mértékét és tájékoztatja a választható juttatásokról.
4.2. A jogosult az időarányos keretösszeg felhasználásáról, annak megállapításától számított 5 munkanapon belül a
nyilatkozat, valamint a kapcsolódó mellékletek kitöltésével és aláírásával, valamint annak a BGO-ra történő személyes
leadásával rendelkezik. 4.3. A jogosult csak az adott időpontban még választható juttatásokra nyújthat be igényt.
4.4. A nyilatkozat módosítására és a nyilatkozattételre rendelkezésre álló határidő elmulasztására a 3.5–3.8. pontokban
foglaltakat megfelelően alkalmazni kell. 5. Eljárás az év közben megszűnt jogosultság esetén
5.1. A jogosult a keretösszeg időarányos részét veheti igénybe, amennyiben
a) a KÜM-mel fennálló jogviszonya év közben megszűnik, vagy
b) jogosultsága a 2.2. pontban foglalt valamely rendelkezés alapján év közben szűnik meg.
5.2.1. A jogosult a részére nyújtott keretösszeggel – a keresőképtelen betegség esetét kivéve – az utolsó munkában
töltött héten köteles elszámolni a BGO kijelölt munkatársnál.
5.2.2. A 2.2. pontban meghatározott harminc napot meghaladó távollét esetében a kormánytisztviselőt a távollét első
napjától kezdve nem illeti meg a juttatás. A távollétek időtartamát – a jogosultság szempontjából – nem lehet
összeszámítani. 5.2.3. Az elszámolási kötelezettség – az 5.2.1. ponttól eltérően – keresőképtelen betegség esetén a távollét vége utáni
első munkában töltött napon terheli a jogosultat. A harminc napot meghaladó, de még a tárgyévben befejezésre
kerülő fizetés nélküli szabadság esetén az elszámolási kötelezettségének a jogosult az utolsó munkában töltött héten
köteles eleget tenni. 5.3. Amennyiben a jogosult a tárgyévben a keretösszeg időarányos mértékénél többet vett igénybe, úgy a
különbözetet vissza kell fizetnie, illetve – ha azt a juttatás természete lehetővé teszi – vissza kell adni. Az utalvány
visszaváltásának kezelési költsége a munkavállalót terheli. 5.4. A különbözet visszafizetése
a) a jogosult írásbeli hozzájárulása esetén az utolsó havi illetményéből történő levonással, vagy
b) az elszámolás napjától számított 15 napon belül a KÜM által megjelölt számlaszámra utalással történik.
5.5. Amennyiben a jogosult a tárgyévben a keretösszeg időarányos mértékénél kevesebbet vett igénybe a 3.7–3.8. pontban
foglaltak megfelelően irányadóak. 5.6. Amennyiben a jogosult elszámolási kötelezettségének határidőben nem tesz eleget, a BGO az elszámolást
hivatalból készíti el és intézkedik az esetleges túlfizetés rendezéséről.
5.7. Amennyiben a kormánytisztviselőt a tárgyév közben áthelyezik, visszafizetési kötelezettség nem terheli,
amennyiben az időarányos részt meghaladó értékű cafetéria-juttatást vett igénybe. Az időarányos részt meghaladó
értékű cafetéria-juttatás összegéről a BGO igazolást állít ki. Az igazolás iránti kérelmet a jogosultnak az áthelyezést
megelőző 5 munkanappal korábban kell jeleznie a BGO munkatársának.
6. A juttatások kifizetésének szabályozása 6.1. Az önkéntes kölcsönös pénztári befizetések a tárgyhót követő hónap 15-éig kerülnek átvezetésre a jogosult
pénztári számlájára. 6.2. Az utalványokat és az átvételt igazoló íveket, az 1. mellékletben az adott juttatásnál meghatározott időpontban az
egyes szervezeti egységek átvételre kijelölt munkatársai veszik át, akiket erre a feladatra a közvetlen felettesük jelöl ki.
Az átvételre kijelölt személyt, az átvett utalványok tekintetében – az átvételtől számított 5 munkanapon belül –
elszámolási kötelezettség terheli. 6.3. Az átvételre kijelölt személy az átvételi lehetőségről, annak határidejéről a jogosultat tájékoztatni köteles.
A jogosult – tartós akadályoztatása esetén – az utalvány átvételére írásbeli meghatalmazást is adhat.
6.4. Amennyiben az átvételre meghatározott időtartam alatt a jogosult objektív okok miatt nem tudja átvenni az
utalványt, és annak átvételére írásbeli meghatalmazást sem adott, úgy az utalványt a BGO kijelölt munkatársánál, az
átvételi határidőtől számított 50 napon belül veheti át.
6.5. A számlával történő elszámolási kötelezettség terhe melletti juttatások kifizetésének részletes szabályait az
1. melléklet tartalmazza. 7. Záró rendelkezések Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba, rendelkezéseit 2013. január 1-jétől kell alkalmazni.
Bába Iván s. k.,
közigazgatási államtitkár


text:
1033/2016. (II. 9.) Korm. határozata a kéményseprő-ipari ellátás folyamatos biztosítása érdekében a rendkívüli kormányzati intézkedésekre szolgáló tartalékból történő előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány
 1. az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 21.  § (6)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
a kéményseprő-ipari ellátás folyamatos biztosítása érdekében
a) 2311,7 millió forint egyszeri jellegű átcsoportosítását rendeli el az 1. melléklet, és
b) 2965,6 millió forint tartós jellegű átcsoportosítását rendeli el a 2. melléklet
szerint, elszámolási, a  fel nem használt rész tekintetében visszatérítési kötelezettséggel a  Magyarország
2016. évi központi költségvetéséről szóló 2015. évi C. törvény (a  továbbiakban: Kvtv.) 1.  melléklet
XI. Miniszterelnökség fejezet, 32. Rendkívüli kormányzati intézkedések cím terhére, a  Kvtv. 1.  melléklet
XIV. Belügyminisztérium fejezet, 12. BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság cím javára.
Az átcsoportosítás tekintetében
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Az elszámolás és a visszatérítési kötelezettség tekintetében
Felelős: belügyminiszter
Határidő: 2017. január 31.
2. visszavonja a  kéményseprő-ipari ellátás folyamatos biztosítása érdekében szükséges intézkedésekről szóló
1152/2015. (III. 17.) Korm. határozatot.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1026/2016. (II. 9.) Korm. határozata az illegális bevándorlók által okozott mezőgazdasági károk kompenzálásáról.
A Kormány felhívja a földművelésügyi minisztert, hogy
 1. az  Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108.  cikkének a  mezőgazdasági ágazatban nyújtott csekély
összegű támogatásokra való alkalmazásáról szóló 2013. december 18-i 1408/2013/EU bizottsági rendelet
alapján 100 millió forint keretösszeggel dolgozza ki az  illegális bevándorlók által 2015.  évben Magyarország déli
országhatáránál okozott mezőgazdasági károk kompenzálására irányuló támogatási konstrukciót;
Felelős: földművelésügyi miniszter
Határidő: azonnal 2. az  1.  pontban megjelölt támogatási konstrukció költségvetési fedezetét tervezze be a  Magyarország 2016.  évi
központi költségvetéséről szóló 2015. évi C. törvény 1. melléklet XII. Földművelésügyi Minisztérium fejezet, 20. cím,
5. alcím, 8. Folyó kiadások és jövedelemtámogatások jogcímcsoport kiadási előirányzatán.
Felelős: földművelésügyi miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1023/2011. (II. 11.) Korm. határozata a határon átnyúló fejlesztések jogi hátterének rendezésével kapcsolatos feladatokról.
A Kormány a határon átnyúló fejlesztések jogi hátterének rendezése, valamint az Európai Unióban a kiemelt jelentőségű
regionalizációs folyamatok hazai fejlesztése érdekében a következőket rendeli el:
1. A Kormány felkéri a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy a határon átnyúló fejlesztések jogi hátterével
kapcsolatos, a többi minisztériumot érintő feladatok végrehajtását koordinálja.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
Határidő: folyamatos 2. A határon átnyúló egyes fejlesztések és a kapcsolódó, a kijelölt minisztériumokat érintő szakkérdések egyeztetésére
a nemzeti fejlesztési miniszter koordinációjában szakmai munkacsoportot kell létrehozni.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal 3. A Kormány egyetért azzal, hogy a határon átnyúló fejlesztések meg valósítását gátló jogi akadályok megszüntetése
érdekében szükséges az államhatárról szóló 2007. évi LXXXIX. törvény módosítása, és elrendeli az erről szóló
törvénytervezet Országgyűléshez történő benyújtását.
Felelős: belügyminiszter
közigazgatási és igazságügyi miniszter Határidő: azonnal
4. Fel kell mérni a határon átnyúló egyes fejlesztések jogi akadályait minden határszakasz vonatkozásában. Jelentést kell
készíteni a Kormány részére a felmérés eredményéről és a szomszédos államokkal fennálló jogi helyzet
feltérképezéséről.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
közigazgatási és igazságügyi miniszter
Határidő: 2011. március 15. 5. Meg kell vizsgálni, hogy mely határszakaszok vonatkozásában és mely államokkal szükséges keretmegállapodások
előkészítése. A határon átnyúló fejlesztések jogi akadályainak megszüntetése érdekében elő kell készíteni a szükséges
keretmegállapodások megkötését. Fel kell mérni a keretmegállapodások mellékletében rögzítendő konkrét
fejlesztéseket és jövőbeli terveket. A keretmegállapodásokat közös előterjesztésben kell a Kormány elé terjeszteni.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
nemzetgazdasági miniszter
külügyminiszter Határidő: 2011. július 15.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
5/2015. (V. 15.) NKFIH utasítása az eszközök és források értékelési szabályzatáról.
A számvitelről szóló 2000. évi C. törvény 14. § (5) bekezdés b) pontjában, az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 10. §
(5) bekezdésében, az államháztartás számviteléről szóló 4/2013. (I. 11.) Korm. rendelet 50. § (2) bekezdésében foglaltak alapján,
tekintettel a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjára és a tudományos kutatásról, fejlesztésről és
innovációról szóló 2014. évi LXXVI. törvény 6. §-ára és 8. § (1) bekezdésére a következő utasítás adom ki:
I. Fejezet
A szabályzat hatálya, alkalmazási köre 1. A jelen utasítás (a továbbiakban: szabályzat) alkalmazási köre a Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és Innovációs Hivatal
hivatali szervezetére (a továbbiakban: NKFI Hivatal) és annak – mint központi költségvetési szerv – eszközeire és
forrásaira terjed ki.
2. A szabályzat hatálya az NKFI Hivatal valamennyi szervezeti egységére, illetve az NKFI Hivatal állományába tartozó
személyekre terjed ki. A szabályzatban foglalt feladatok és kötelezettségek teljesítéséért – amennyiben a szabályzat
másként nem rendelkezik – az NKFI Hivatal Költségvetési Főosztálya (a továbbiakban: Költségvetési Főosztály) vagy
annak a szabályzatban kijelölt szervezeti egysége felelős.
3. Az NKFI Hivatal az eszközeit és forrásait:
a) a szabályzatban foglaltak szerint minősíti;
b) a szabályzatban leírt értékelési elvek szerint veszi fel a nyilvántartásokba;
c) a mérlegben a  – Leltározási, Leltárkészítési Szabályzatban és a  Selejtezési Szabályzatban leírtak szerint –
leltározással, egyeztetéssel végrehajtott ellenőrzés után a  szabályzatban foglaltak szerint egyedi értékelés
után szerepelteti, csoportos értékelés csak az e szabályzatban foglaltak szerint lehetséges.
II. Fejezet
Értelmező rendelkezések 4. Jelen szabályzat alkalmazásában:
a) értékelés: az eszközök és források könyvviteli nyilvántartásba vételhez alkalmazott értékének és az éves
költségvetési beszámoló mérlegébe kerülő értékének meghatározása;
b) minősítés: döntés az adott eszköz, befektetett eszközök vagy forgóeszközök, azon belül az egyes eszközcsoportok
közé való besorolásról. III. Fejezet
A mérlegtételek minősítésének, értékelésének általános szabályai
5. Az eszközök befektetett eszközzé vagy forgóeszközzé történő minősítését kizárólag az eszköz használhatósága,
rendeltetése, továbbá a tervezett használati idő alapján kell meghatározni. Az egy éven túl használatos eszközöket
a befektetett, az egy évnél rövidebb ideig használandó eszközöket pedig a forgóeszközök közé kell besorolni.
6. Amennyiben az eszközök használata, rendeltetése az 5. pont szerinti besorolást követően megváltozik, akkor azok
besorolását meg kell változtatni a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény (a továbbiakban: Szt.) 23. § (5) bekezdésében
foglaltaknak megfelelően.
7. A mérlegtételek értékelésénél
a) a vállalkozás folytatásának elvéből kell kiindulni, ha ennek az elvnek az érvényesülését eltérő rendelkezés nem
akadályozza, és a  tevékenység folytatásainak ellentmondó tényező, körülmény nem áll fenn, az alábbiak
szerint: a mérlegtételek értékelésénél figyelembe kell venni a számviteli alapelvek érvényesülését;
b) az előző év mérlegkészítésénél alkalmazott értékelési elvek akkor változtathatók meg, ha a  változtatást
előidéző tényezők tartósan – legalább egy éven túl – jelentkeznek, és emiatt a változás állandónak, tartósnak
minősül, ez esetben a változtatást előidéző tényezőket és számszerűsített hatásukat a kiegészítő mellékletben
részletezni kell;
c) a folytonosság elve alapján az eszközök és források értékelésének elve az egymást követő években csak
meghatározott szabályok alapján változhat;
d) gondoskodni kell, hogy érvényesüljön az egyedi értékelés elve, mely alapján az eszközöket és kötelezettségeket
egyedileg kell értékelni, ezen elv alól kivételt képeznek az egyszerűsített értékelési eljárás alá vont követelések;
e) az eszközöket és a  kötelezettségeket leltározással (mennyiségi felvétellel, egyeztetéssel) ellenőrizni és
– az Szt.-ben szabályozott esetek kivételével – egyedenként értékelni kell;
f ) figyelembe kell venni azt, hogy az értékelés során megállapított hiba a számviteli politikában meghatározott
jelentős összegű hiba-e, és megbízható és valós képet lényegesen befolyásoló hiba-e.
8. A Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya a  bekerülési érték részét képező tételeket a  gazdasági esemény
megtörténte után, a  pénzügyi rendezéskor veszi számításba a  számlázott, a  kivetett összegnek megfelelő fizetett
összegben. Amennyiben az üzembe helyezés megtörtént, de a  számla, megfelelő bizonylat nem érkezett meg,
a fizetendő összeget a hatóság nem állapította meg, és ezért a pénzügyi rendezés sem teljesülhetett, akkor az adott
eszköz értékét a  rendelkezésre álló dokumentumok (szerződés, piaci információ, jogszabályi előírás) alapján kell
meghatározni, és a  negyedév végén így veszi állományba a  Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya. Az így
meghatározott érték és a  későbbiekben ténylegesen fizetett összeg közötti különbözettel a  bekerülési értéket
a végleges bizonylatok kézhezvétele időpontjában akkor kell módosítani, ha a különbözet összege az adott eszköz
értékét jelentősen módosítja.
IV. Fejezet
A forgalmi, piaci érték meghatározása 9. A forgalmi, piaci érték meghatározásában a  Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya köteles figyelembe venni,
hogy az adott vagyonnak
a) az eladási vagy
b) a vételi
árát kell-e meghatározni.
10. Ha az adott vagyontárgy:
a) értékesítésre kerül, akkor az értékelés időpontjában azt kell meghatározni, hogy a vagyontárgyat mennyiért
lehet értékesíteni, vagy
b) nem ismert értékben került az NKFI Hivatal birtokába, és ezért kell értékelni, akkor az értékelés időpontjában
azt kell meghatározni, hogy a vagyontárgyat milyen összegért lehetne beszerezni.
11. A piaci érték meghatározásakor figyelembe kell venni:
a) az értékelés időpontját, és az értékelés időpontjában érvényes árakat kell alapul venni;
b) a vagyontárgy állapotát;
c) az értékelést meghatározó környezeti feltételeket;
d) azt, hogy a piaci értékelés tárgya a piacon megtalálható-e;
e) hogy az eszköz egyedi sajátosságai alapján eladható-e.
12. A piaci értékelés során ügyelni kell arra, hogy amennyiben olyan vagyon piaci értékét kell meghatározni, amely
a piacon már nem található meg, akkor az annál korszerűbb vagyonra vonatkozó árat kell megkeresni, majd az árakat
a két vagyon között arányosítással kell megállapítani. A piacon tapasztalt árat csökkenteni kell, figyelembe véve azt,
hogy az érintett eszköz mennyivel gyengébb tulajdonságokkal rendelkezik.
13. Amennyiben az eszköz piaci ára nem állapítható meg azért, mert a piacon már nem lelhető fel, vagy egyedi sajátosságai
miatt általában nem képezi adás-vétel tárgyát, a piaci érték meghatározása szakértő igénybevételével történik.
V. Fejezet
Külföldi pénzértékre szóló eszközök és kötelezettségek értékelési szabályai
14. A külföldi pénzértékre szóló eszköz, kötelezettség (kötelezettségvállalás, más fizetési kötelezettség) forintértékének
meghatározásakor a valutát, devizát a Magyar Nemzeti Bank által közzétett, hivatalos devizaárfolyamon kell forintra
átszámítani.
15. Ha a Magyar Nemzeti Bank által nem jegyzett és nem konvertibilis valutát, ilyen valutára szóló eszközöket és
kötelezettségeket (kötelezettségvállalásokat, más fizetési kötelezettségeket) kell forintra átszámítani, az átszámítást
az Szt. 60. § (5) bekezdése szerinti módon kell elvégezni.
16. A 15. pontban foglalt esetben a  valuta szabadpiaci árfolyamán – ennek hiányában országos napilapban a  világ
valutáinak árfolyamáról közzétett tájékoztató adatai alapján – a választott hitelintézet vagy a Magyar Nemzeti Bank,
illetve az Európai Központi Bank által jegyzett devizára átszámított értéket kell a  hitelintézet által jegyzett deviza
devizavételi és devizaeladási árfolyamának átlagán vagy a Magyar Nemzeti Bank, illetve az Európai Központi Bank
által közzétett, hivatalos devizaárfolyamon forintra átszámítani.
17. Az év végi értékelésnek a Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya által követendő munkamenete a következő:
a) a külföldi pénzértékre szóló eszközök és kötelezettségek könyv szerinti értékének megállapítása;
b) a fordulónapi érték meghatározása valamennyi külföldi pénzértékre szóló tételnél (részesedések, követelések,
valutakészlet, deviza, számlán lévő deviza, kötelezettség) külön-külön az államháztartás számviteléről szóló
4/2013. (I. 11.) Korm. rendeletben (a továbbiakban: Áhsz.) meghatározott árfolyamon;
c) az árfolyam-különbözetek megállapítása valamennyi külföldi pénzértékre szóló tételre külön-külön;
d) az a)–c) pont szerinti értékelési összegek alapján az összevont árfolyam-különbözet nagyságának
meghatározása, majd minősítése;
e) amennyiben a költségvetési szerv számviteli politikájában meghatározottak szerint jelentős összegű az év végi
összevont nem realizált árfolyam-különbözet, ezt a főkönyvi könyvelésben is rögzíteni kell, egyenként minden
külföldi pénzértékre szóló tételnél.
18. A valuta- és devizaszámlák esetében az árfolyam-különbözeteket – jellegüknek megfelelően – bevételként vagy
kiadásként kell elszámolni.
19. Ha a  nyilvántartásban lévő külföldi pénzértékre szóló eszközök és kötelezettségek könyv szerinti értéke és
a  fordulónapi árfolyamon számított értéke közötti különbözetek összege a  számviteli politikában meghatározott
jelentős összeget nem éri el, akkor nem kell módosítani a  külföldi pénzértékre szóló eszközök és kötelezettségek
könyv szerinti értékét.
20. A devizás értékelések során elvégzett számítások az év végi értékelés dokumentációját képezik.
VI. Fejezet
A követelések értékelésére vonatkozó sajátosságok 21. A közhatalmi bevételekre vonatkozó követelések és az adók módjára behajtandó kis összegű követelések értékelése
során az értékvesztés összege a  kötelezettek együttes minősítése alapján egyszerűsített értékelési eljárással, azok
csoportos értékelésével is meghatározható.
22. Az egyszerűsített értékelési eljárás során az egyes minősítési kategóriákhoz rendelt, a várható megtérülésre vonatkozó
százalékos mutatók meghatározását az Áhsz. 18. § (4) bekezdése alapján a Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya
alakítja ki, a követelésbeszedés eredményének előző költségvetési év(ek)re vonatkozó adatai alapján.
23. Az egységes rovatrend „B31. Jövedelemadók”, „B32. Szociális hozzájárulási adó és járulékok”, „B33. Bérhez és
foglalkoztatáshoz kapcsolódó adók”, „B34. Vagyoni típusú adók” és „B35. Termékek és szolgáltatások adói” rovataihoz
kapcsolódóan vezetett nyilvántartási számlákon nyilvántartott és annak alapján a pénzügyi számvitelben elszámolt
követelések (a továbbiakban együtt: egyszerűsített értékelési eljárás alá vont adókövetelések) értékelési elveinek
meghatározása során a  kötelezetteket legalább – státuszuknak megfelelően – folyamatosan működő adósok és
folyamatos működésükben korlátozott adósok szerinti – így különösen felszámolás alatt lévő, csődeljárás alá vont,
végelszámolás alatt lévő, jogutód nélkül véglegesen megszűnt – csoportosításban kell részletezni.
24. A folyamatosan működő adósokkal szembeni követeléseket lejáratuk szerint a  Költségvetési Főosztály Gazdasági
Osztálya tovább bontja legalább
a) 90 napon belüli;
b) 91–180 napos;
c) 181–360 napos és
d) 360 napon túli
minősítési kategóriákra.
25. A követelések működési célú támogatások bevételeire és a követelések felhalmozási célú támogatások bevételeire
államháztartáson belülről értékvesztés nem számolható el.
26. Nem lehet értékvesztést elszámolni a Magyar Államkincstár által vezetett fizetési számlák esetében.
27. A nemzeti vagyonba tartozó befektetett eszközök és forgóeszközök között kimutatott részesedések, értékpapírok,
a  készletek és a  követelések értékvesztésének elszámolása során akkor kell a  különbözetet jelentős összegűnek
tekinteni, ha az értékvesztés összege meghaladja a  bekerülési érték 10%-át. Az értékvesztés tartós jellege nem
vizsgálható.
28. Az értékvesztéseket a  Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya minden esetben dokumentálja (így különösen
felszámolási eljárás, végelszámolási eljárás, végrehajtás folyamatáról nyert információkkal).
VII. Fejezet
A mérlegben értékkel szereplő eszközök és források értékelési szabályai
29. A mérlegben szereplő eszközök és források értékelése során az NKFI Hivatal az Szt. 57–68. §-ának előírásai alapján jár
el, a Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztályának felelősségével.
VIII. Fejezet
Az értékcsökkenés, értékvesztés elszámolási szabályai 1. Terv szerinti értékcsökkenés
30. Az Szt. előírásai szerint a  Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya felelős a  terv szerinti értékcsökkenéssel
összefüggő alábbi kötelezettségek teljesítéséért:
a) az immateriális javak, tárgyi eszközök után terv szerinti értékcsökkenést kell elszámolni, az értékcsökkenésre az
Szt. 52. és 53. § rendelkezéseit kell alkalmazni;
b) az immateriális javaknak, a  tárgyi eszközöknek a  hasznos élettartam végén várható maradványértékkel
csökkentett bekerülési értékét (beszerzési vagy előállítási) azokra az évekre kell felosztani, amelyekben ezeket
az eszközöket előreláthatóan használni fogják (az értékcsökkenés elszámolása);
c) az évenként elszámolandó értékcsökkenésnek a  bekerülési értékhez (bruttó értékhez) – maradványérték
megállapítása esetén a maradványértékkel csökkentett bekerülési értékhez (bruttó értékhez) – vagy a nettó
értékhez (a terv szerint elszámolt értékcsökkenéssel csökkentett bruttó értékhez) viszonyított arányát vagy
a bekerülési értéknek a teljesítménnyel arányos összegét és az értékcsökkenés évenkénti abszolút összegét az
egyedi eszköz várható használata, ebből adódó élettartama, fizikai elhasználódása és erkölcsi avulása, az adott
tevékenységre jellemző körülmények figyelembevételével kell megtervezni, és azokat a  nyilvántartásokon
történő rögzítést követően a rendeltetésszerű használatbavételtől, az üzembe helyezéstől kell alkalmazni;
d) a c) pont szerinti üzembe helyezés időpontja az eszköz rendeltetésszerű hasznosításának a kezdő időpontja,
az üzembe helyezést hitelt érdemlő módon dokumentálni kell.
31. Az NKFI Hivatalnak nem kell maradványértéket meghatároznia a  25 millió Ft bekerülési érték alatti gépek,
berendezések, felszerelések, járművek terv szerinti értékcsökkenésének megállapításánál.
32. Terv szerinti értékcsökkenést a már rendeltetésszerűen használatba vett, üzembe helyezett immateriális javak, tárgyi
eszközök után kell elszámolni addig, amíg azokat rendeltetésüknek megfelelően használják.
33. A kis értékű immateriális javak bekerülési értékét a  beszerzést, a  kis értékű tárgyi eszközök bekerülési értékét az
üzembe helyezést, használatbavételt követően, legkésőbb a negyedévi záráskor kell terv szerinti értékcsökkenésként
egy összegben elszámolni.
34. Az értékcsökkenési kulcsok az NKFI Hivatal esetében a következők:
a) az immateriális javak esetén a terv szerinti értékcsökkenés leírási kulcsa
aa) vagyoni értékű jogoknál 16% vagy a tervezett használati idő alapján megállapított lineáris kulcs,
ab) szellemi termékeknél 33%;
b) az ingatlanokhoz kapcsolódó vagyoni értékű jogok terv szerinti értékcsökkenésének leírási kulcsa azonos
annak az ingatlannak a leírási kulcsával, amelyhez az adott vagyoni értékű jog kapcsolódik;
c) nem számolható el terv szerinti értékcsökkenés a földterület, a telek (a bányaművelésre, veszélyes hulladék
tárolására igénybe vett földterület, telek kivételével), az erdő, a  képzőművészeti alkotás, a  régészeti lelet
bekerülési (beszerzési) értéke után és az üzembe nem helyezett beruházásnál,
d) az értékcsökkenést negyedévente, a negyedév utolsó napján állományban lévő tárgyi eszközök után, az éves
szintű leírási kulcsok alapján, tényleges használatuknak megfelelően, napokra számított összeggel kell
elszámolni.
2. Terven felüli értékcsökkenés, valamint a visszaírás elszámolása
35. A terven felüli értékcsökkenésre vonatkozó szabályokat az Áhsz. 17. § (5) bekezdésében foglaltak szerinti eltéréssel
alkalmazza a Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya. Az NKFI Hivatal év végi piaci értékelést nem végez, így év
végi értékelés alapján nem számol el terven felüli értékcsökkenést.
3. Az értékvesztés elszámolási szabályai 36. Az NKFI Hivatalnak az alábbi eszközök után értékvesztést kell elszámolni:
a) gazdasági társaságban lévő részesedések;
b) készletek;
c) követelések.
37. Az értékvesztés elszámolására az Áhsz.-ben foglalt eltérésekkel az Szt. 54–55. §-át, az értékvesztés visszaírására az Szt.
56. §-ában foglaltakat a Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya köteles alkalmazni.
IX. Fejezet
A mérlegben szereplő tételek értékelési szempontjai
38. A mérlegtételek értékelésének általános szabályaira az Szt. 46. §-át kell alkalmazni.
4. Immateriális javak 39. A könyvviteli mérlegben az immateriális javakat bekerülési értéken vagy a bekerülési értéknek
a) a terv szerinti és terven felüli értékcsökkenéssel csökkentett;
b) a terven felüli értékcsökkenés visszaírt összegével növelt
könyv szerinti értékén kell kimutatni; az értékhelyesbítés külön kerül kimutatásra.
5. Tárgyi eszközök 40. A könyvviteli mérlegben a tárgyi eszközt bekerülési értéken vagy a bekerülési értéknek
a) a terv szerinti és terven felüli értékcsökkenéssel csökkentett;
b) a terven felüli értékcsökkenés visszaírt összegével növelt
könyv szerinti értéken mutatja ki a Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya; az értékhelyesbítést külön mutatja ki.
6. Részesedések 41. A mérlegben a  részesedéseket a Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya a  bekerülési érteken mutatja ki,
csökkentve az elszámolt értékvesztéssel, növelve az értékvesztés visszaírt összegével. Az értékhelyesbítést külön kell
kimutatni az eszközök értékhelyesbítésének forrásával azonos összegben.
7. Készletek 42. A mérlegben a  vásárolt készleteket a  mérleg fordulónapján használatba nem vett vásárolt készletek bekerülési
értékén köteles a Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya kimutatni, csökkentve a már elszámolt értékvesztéssel,
növelve az értékvesztés visszaírt összegével.
8. Követelések 43. A követeléseket a  Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya bekerülési értéken köteles kimutatni, csökkentve
az elszámolt értékvesztéssel, növelve az értékvesztés visszaírt összegével.
44. Év végén leltározás alapján kell a követelések állományát megállapítani, majd értékelni.
45. Az értékelés során gondoskodni kell:
a) az el nem ismert követelések kivezetéséről;
b) a behajthatatlan követelések kivezetéséről;
c) az elengedett követelések elszámolásáról, majd kivezetéséről;
d) az értékvesztés elszámolásáról;
e) az elszámolt értékvesztés visszaírásáról.
46. A mérlegben csak az Áhsz. 1. § (1) bekezdés 6. pontja szerinti követelés tekinthető követelésnek.
47. Az el nem ismert követelést – ideértve azt a követelést is, amelyet eredetileg elismertek, de később vitatnak vagy
kifogásolnak – ki kell vezetni a követelések közül.
9. Pénzeszközök 48. A mérlegben a  pénzeszközöket a  mérleg fordulónapján a  pénztárban lévő, a  fizetési számlához kapcsolódó
számlakivonatban szereplő értéken köteles a  Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya kimutatni, csökkentve
az elszámolt értékvesztéssel, növelve az értékvesztés visszaírt összegével.
10. Időbeli elhatárolások 49. Az aktív és passzív időbeli elhatárolásokat a mérlegben könyv szerinti értéken kell a Költségvetési Főosztály Gazdasági
Osztályának kimutatnia.
11. A saját tőke értékelése 50. A mérlegben a saját tőkén belül kell kimutatni a nemzeti vagyon induláskori értékét és változásait, az egyéb eszközök
induláskori értékét és változásait, a felhalmozott eredményt, az eszközök értékhelyesbítésének forrását és a mérleg
szerinti eredményt, ennek előkészítéséért a Költségvetési Főosztály Gazdasági Osztálya felelős.
51. A mérlegben a nemzeti vagyon induláskori értékeként a 2014. január 1-jén meglévő, a nemzeti vagyonba tartozó
eszközök bekerülési értékeinek forrását kell kimutatni.
52. A mérlegben a nemzeti vagyon változásai között a 2014. január 1-jét követően a nemzeti vagyonba tartozó befektetett
eszközök és forgóeszközök változásait kell kimutatni.
53. A mérlegben a mérleg szerinti eredményt az eredménykimutatásban ilyen címen kimutatott összeggel egyezően kell
szerepeltetni.
12. A kötelezettségek értékelése 54. A mérlegben a kötelezettségek között az egységes rovatrend szerinti rovatokhoz kapcsolódóan vezetett nyilvántartási
számlákon nyilvántartott végleges kötelezettségvállalásokat, más fizetési kötelezettségeket kell kimutatni mindaddig,
amíg azokat pénzügyileg ki nem egyenlítették, el nem engedték, vagy egyéb módon nem rendezték.
55. A mérlegben a  kötelezettségeket költségvetési évben esedékes kötelezettségek és költségvetési évet követően
esedékes kötelezettségek, ezen belül a költségvetési kiadások kiemelt előirányzatai és finanszírozási kiadások szerinti
tagolásban kell kimutatni. A  mérleg a  kötelezettségek között tartalmazza a  kötelezettség jellegű sajátos
elszámolásokat is.
13. Passzív időbeli elhatárolások értékelése 56. A mérlegben a passzív időbeli elhatárolásokon belül kell kimutatni az eredményszemléletű bevételek passzív időbeli
elhatárolását, a költségek, ráfordítások passzív időbeli elhatárolását és a halasztott eredményszemléletű bevételeket.
X. Fejezet
Egyéb rendelkezések 57. A jelen szabályzat kiadásáért – mint a  költségvetési szerv vezetője – az NKFI Hivatal elnöke felelős. A  szabályzat
előkészítéséért, aktualizálásáért és annak végrehajtásáért az NKFI Hivatal Költségvetési Főosztályának vezetője
a  felelős. Az NKFI Hivatal munkatársai a  szabályzatban foglaltak végrehajtásáért a  Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és
Innovációs Hivatal Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 2/2015. (I. 16.) MvM utasítás szerinti feladat- és
hatáskörükben felelősek.
XI. Fejezet
Záró rendelkezések 58. Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
59. Jelen utasítást a folyamatban lévő ügyekre is alkalmazni kell.
60. Hatályát veszti a Nemzeti Innovációs Hivatal eszközök és források értékelési szabályzatáról szóló 20/2014. NIH utasítás
és az Országos Tudományos Kutatási Alapprogramok Iroda 2014. április 1-jétől hatályos Eszközök és források értékelési
szabályzata.
Pálinkás József s. k.,
 elnök


text:
1227/2012. (VII. 6.) Korm. határozata Magyarország csatlakozásáról a Nyílt Kormányzati Együttműködés (Open Government Partnership) elnevezésű nemzetközi kezdeményezéshez.
A Kormány 1. egyetért azzal, hogy Magyarország csatlakozzon a Nyílt Kormányzati Együttműködés (angol megnevezéssel Open
Government Partnership) elnevezésű nemzetközi együttműködéshez; 2. felhívja a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy a csatlakozásról szóló szándéknyilatkozatot küldje meg a Nyílt
Kormányzati Együttműködés Irányító Bizottságának; Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
Határidő: 2012. július 31. 3. felhívja a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy készítse el az ország nyílt kormányzáshoz kapcsolódó
vállalásait tartalmazó akciótervet. Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
Határidő: 2012. október 15. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
73/2019. (VII. 26.) ME határozata a Magyarország Kormánya és a Szlovák Köztársaság Kormánya között az M2 gyorsforgalmi út Vác – Hont-Parassapuszta, országhatár szakasza és az R3 gyorsforgalmi út Ipolyság (Šahy), országhatár – Zólyom (Zvolen) szakasza határmetszéspontjának meghatározásáról szóló megállapodás létrehozására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (1) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
az innovációért és technológiáért felelős miniszter és a külgazdasági és külügyminiszter előterjesztése alapján
 1. egyetértek a  Magyarország Kormánya és a  Szlovák Köztársaság Kormánya között az  M2 gyorsforgalmi út
Vác  –  Hont-Parassapuszta, országhatár szakasza és az  R3 gyorsforgalmi út Ipolyság (Šahy), országhatár –
Zólyom  (Zvolen) szakasza határmetszéspontjának meghatározásáról szóló megállapodás (a továbbiakban:
Megállapodás) létrehozásával;
2. felhatalmazom az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, hogy – az  érintett miniszterekkel
egyetértésben – a tárgyalásokon részt vevő személyeket kijelölje;
3. felhatalmazom az  innovációért és technológiáért felelős minisztert vagy az  általa kijelölt személyt, hogy
a tárgyalások eredményeként előálló szövegtervezetet kézjegyével lássa el;
4. felhívom a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy a  Megállapodás létrehozásához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki;
5. felhívom az  innovációért és technológiáért felelős minisztert, a  külgazdasági és külügyminisztert, valamint
az  igazságügyi minisztert, hogy a  Megállapodás létrehozását követően a  Megállapodás szövegének végleges
megállapítására való felhatalmazásról szóló határozat tervezetét haladéktalanul terjesszék a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
9/2016. (VII. 15.) SZTNH utasítása a Tűzvédelmi Szabályzat kiadásáról.
A Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala Tűzvédelmi Szabályzatának bevezetése és alkalmazása érdekében a jogalkotásról szóló
2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjával összhangban, a tűz elleni védekezésről, a műszaki mentésről és a tűzoltóságról
szóló 1996. évi XXXI. törvény 19. § (1) bekezdése alapján az alábbi utasítást adom ki:
1. § (1) A Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala (a továbbiakban: Hivatal) Tűzvédelmi Szabályzatát a Melléklet tartalmazza.
 (2) A Tűzvédelmi Szabályzatot a Hivatal belső elektronikus rendszerén (intranetjén) kell közzétenni.
 (3) A Tűzvédelmi Szabályzat és függelékei tartalmazzák mindazokat a követelményeket és előírásokat, amelyek a Hivatal
épületeinek használatára, a tűzvédelmi szervezet tagjainak tevékenységére, feladataira és felelősségére, tűzveszélyes
tevékenység végzésének feltételeire, továbbá a tűzvédelmi oktatásra vonatkoznak.
2. § (1) Az utasítás személyi hatálya a Hivatal kormánytisztviselőire és munkaszerződés alapján foglalkoztatott munkavállalóira,
a HIPAvilon Nonprofit Kft. munkavállalóira, valamint az egyéb szerződések keretében egyes hivatali feladatokat
átmenetileg ellátó személyekre terjed ki.
(2) Az utasítás személyi hatálya kiterjed továbbá a Hivatal területén bármilyen jogcímen tartózkodó személyekre is.
3. § Az utasítás területi és tárgyi hatálya kiterjed a Hivatal vagyonkezelésében, ingyenes használatában, illetve bérletében
lévő helyiségre, szabad térre, az ott elhelyezett vagy tárolt anyagra és egyéb vagyontárgyra, beleértve a gépeket,
berendezéseket és gépkocsikat is.
4. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
 (2) Hatályát veszti a tűzvédelmi szabályzatról szóló 8/2012. (X. 18.) SZTNH utasítás.
 (3) A Gazdálkodási Főosztály vezetője gondoskodik arról, hogy a Tűzvédelmi Szabályzat és függelékei, ideértve azok
esetleges módosításait is a Hivatal belső elektronikus rendszerén (intranetjén) közzétételre kerüljenek.
 (4) Az utasítás tartalmi felülvizsgálatáról és aktualizálásáról a Létesítménygazdálkodási Osztály vezetője köteles
gondoskodni. A felülvizsgálatot legalább 3 évente el kell végezni, amelynek eredményeképpen, szükség esetén,
kezdeményezni kell az utasítás módosítását vagy új utasítás kiadását.
Dr. Bendzsel Miklós s. k.,
  a Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala
 elnöke


text:
1176/2011. (V. 31.) Korm. határozata a kínzás és más kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetések vagy bánásmódok elleni nemzetközi egyezmény fakultatív jegyzőkönyvéhez való csatlakozás előkészítéséhez szükséges jogalkotási feladatok ütemezéséről.
A Kormány egyetért a kínzás és más kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetések vagy bánásmódok elleni nemzetközi
egyezménynek az ENSZ Közgyűlése által 2002. december 18-án elfogadott fakultatív jegyzőkönyvéhez (a továbbiakban:
Jegyzőkönyv) való csatlakozás szükségességével, ezért felhívja 1. a külügyminisztert és a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy tegye meg a Jegyzőkönyvhöz való csatlakozás
előkészítéséhez szükséges lépéseket, úgy, hogy Magyarország élni kíván a Jegyzőkönyv 24. cikkében biztosított
halasztásra vonatkozó nyilatkozattétel lehetőségével; Felelős: külügyminiszter közigazgatási és igazságügyi miniszter
Határidő: 2012. január 1. 2. a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy a Jegyzőkönyvben foglaltaknak való megfelelés érdekében
(különösen annak érdekében, hogy a Jegyzőkönyvben meghatározott nemzeti megelőző mechanizmus feladatait az
alapvető jogok biztosa lássa el) készítse elő a szükséges jogszabály-módosításokat.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter Határidő: 2012. január 1.
Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök