text:
301/2008. (XII. 17.) Korm. rendelete a befektetési vállalkozás hitelkockázatáról.
A Kormány a befektetési vállalkozásokról és az árutőzsdei szolgáltatókról, valamint az általuk végezhető tevékenységek szabályairól szóló 2007. évi CXXXVIII. törvény 180. §-a (1) bekezdésének f) pontjában kapott felhatalmazás alapján, az Alkotmány 35. §-a (1) bekezdésének
b) pontjában foglalt feladatkörében eljárva a következőket
rendeli el:
I. Fejezet ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. § (1) E rendelet hatálya a befektetési vállalkozásra terjed ki.
(2) E rendelet alkalmazásában:
1. általános rossz irányú kockázat: a partnerek nemtel
jesítésének valószínűsége pozitív korrelációban áll az általános piaci kockázati tényezőkkel;
2. banki munkanap: az a munkanap, amelyen a befektetési vállalkozás üzletvitel céljából nyitva tart;
3. betét: a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvényben meghatározott fogalom;
4. biztosítéki határérték: a kitettség azon legnagyobb
értéke, amelynek túllépése esetén az egyik partnernek jogában áll biztosítékot kérni;
5. biztosítéki megállapodás: olyan megállapodás vagy
egy megállapodás olyan rendelkezése, amely szerint az
ügyfél biztosítékot nyújt egy másik ügyfél számára, ha a
másik ügyfélnek a biztosítékot nyújtó ügyfélhez viszonyított kitettsége meghalad egy meghatározott mértéket;
6. egyedi rossz irányú kockázat: a partnerrel szembeni
kitettség – az ügylet jellegéből adódóan – pozitív korrelációban áll a partner nemteljesítésének valószínűségével
azzal, hogy a befektetési vállalkozás akkor van egyedi
rossz irányú kockázatnak kitéve, amikor egy adott partnerrel szembeni jövőbeni kitettség várhatóan nagy és a partner nemteljesítésének valószínűsége szintén magas;
7. előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet: olyan hitelkockázat-mérséklési eljárás, amelynél a
befektetési vállalkozás kitettségéhez kapcsolódó hitelkockázat mérséklése egy harmadik fél kötelezettségvállalásából származik, amely szerint az adós nemteljesítése, fizetésképtelensége esetén, vagy egyéb, a felek megállapodása
szerint a kielégítési jog megnyílását eredményező hitelesemény beálltakor meghatározott összeg kifizetésére vállal kötelezettséget;
8. előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet:
olyan hitelkockázat-mérséklési eljárás, amelynél a befektetési vállalkozás kitettségéhez kapcsolódó hitelkockázat
mérséklése a befektetési vállalkozás azon jogából ered,
amely szerint – az adós nemteljesítése, fizetésképtelensége, vagy egyéb, a felek megállapodása szerint a kielégítési
jog megnyílását eredményező hitelesemény beálltakor – meghatározott vagyontárgyakat értékesíthet, megszerezhet vagy megtarthat, követelését azokból kielégítheti, vagy csökkentheti a kitettség értékét a kitettség értékének és a befektetési vállalkozással szembeni kitettség közötti különbség szintjére, és a kitettséget ezzel a különbözettel helyettesítheti;
9. eszközfedezet melletti értékpapír-kibocsátás
(a továbbiakban: ABCP program): olyan értékpapírosítási
program, amelynek keretében kibocsátott értékpapírok
könyv szerinti értékének legalább 75%-a kereskedelmi értékpapír;
10. exporthitel-ügynökség: az exportfinanszírozási tevékenység mellett központi kormányzatra vonatkozó hitelminősítési tevékenységet is folytató szervezet;
11. értékpapír ügylethez kapcsolódó hitel: a befektetési
vállalkozás által értékpapír vásárlásához, eladásához vagy
kereskedelméhez nyújtott hitel, ide nem értve azt a hitelt,
amelyet a befektetési vállalkozás értékpapír fedezet mellett nyújt;
12. értékpapírosítás: olyan ügylet, amelynek keretében
a) egy kitettség vagy a kitettségek halmazának (pooljá
nak) hitelkockázata több ügyletrész-sorozatba kerül besorolásra, b) az ügylettel kapcsolatos kifizetések az értékpapírosított kitettség vagy a kitettségek halmazának (pooljának)
teljesítése függvényében alakulnak, és
c) az ügyletrész-sorozatok egymáshoz viszonyított alárendeltsége határozza meg az ügylet futamideje alatt a
veszteségek eloszlását;
13. értékpapírosítási felár: az értékpapírosításhoz kapcsolódó minden költség beszedéséből befolyó összeg és
más, az értékpapírosított kitettségekkel kapcsolatos bevétel, csökkentve az elszámolt ráfordításokkal;
14. értékpapírosítási pozíció: az értékpapírosítási ügyletben vállalt hitelkockázati kitettség;
15. fedezeti (hedging) halmaz: azonos nettósítási halmazon belül az ügyletből származó olyan kockázati pozíciók egy csoportja, amelyeknek kizárólag az egyenlegüket
kell figyelembe venni, ha a befektetési vállalkozás a származtatott ügyletek kitettség értékét sztenderd módszer alkalmazásával határozza meg;
16. fedezett kötvény: az Európai Bizottság által nyilvánosságra hozott jegyzékben szereplő, az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló 1985. de
cember 20-i 85/611/EGK tanácsi irányelv 22. cikkének
(4) bekezdésében foglaltaknak megfelelő értékpapír;
17. fedezett kölcsönügylet: biztosítékkal fedezett kitettséget eredményező megállapodás, amely nem tartalmaz
olyan rendelkezést, ami lehetővé teszi a befektetési vállalkozás számára, hogy az ügyfelet a fedezet rendszeres – akár napi gyakorisággal történő – kiegészítésére kötelezze;
18. felhígulási kockázat: a visszkereset nélkül (kezesség, szavatosság kizárása mellett) engedményezett követelés behajtható összegének a követelés kötelezettje által a
követelés engedményesével szemben érvényesíthető kifogásokon és ellenköveteléseken keresztül történő csökkentésének lehetősége;
19. Felügyelet: a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete; 20. független ingatlanvagyon-értékelő: aki rendelkezik
a külön jogszabályban előírt szakmai végzettséggel és a hitelezési döntéssel kapcsolatos folyamatoktól független;
21. gördülő kockázat: az az összeg, amellyel a várható
pozitív kitettséget alulértékelik, amikor egy ügyféllel kötött jövőbeni ügyletek várhatóan folyamatosan zajlanak
azzal, hogy a jövőbeni ügyletekből származó pótlólagos
kitettség nem képezi részét a várható pozitív kitettség számításának;
22. hagyományos értékpapírosítás: olyan – valódi átruházáson alapuló – értékpapírosítás, amelynek keretében
a) az eszközátruházó (originator) a kitettségeit különleges célú gazdasági egységre ruházza át, és
b) a különleges célú gazdasági egység által kibocsátott
értékpapírok az eszközátruházó (originator) számára nem
jelentenek fizetési kötelezettséget;
23. harmadik ország központi kormánya, központi
bankja, regionális kormánya, helyi önkormányzata: amelyet az EGT-államon kívüli ország jogrendje annak tekint;
24. hitelegyenértékesítési tényező: a kötelezettség jelenleg le nem hívott értékéből a nemteljesítés időpontjáig
lehívásra kerülő és a nemteljesítés időpontjában fennálló
rész értékének és a kötelezettség teljes jelenleg le nem hívott értékének aránya, ahol a kötelezettség mértékét az
ügyfél tudomására hozott, szerződés szerinti keret határozza meg, kivéve, ha az ügyfélre vonatkozó, de általa nem ismert, a befektetési vállalkozás belső szabályzata szerint
megállapított keret magasabb;
25. hitelértékelés egyoldalú kiigazítása: a hitelértékelés olyan kiigazítása, amely tartalmazza a befektetési vállalkozás partnerrel szembeni hitelkockázatának piaci értékét, de nem tartalmazza a partner befektetési vállalkozással szembeni hitelkockázatának piaci értékét;
26. hitelértékelés kiigazítása: a partnerrel fennálló
ügyletek portfóliójának a piaci közép értékeléshez történő
kiigazítása azzal, hogy a kiigazítás
a) tükrözi a partner fennálló szerződéses megállapodás
teljesítésének bármilyen elmaradása miatt felmerülő hitelkockázat piaci értékét, vagy
b) tükrözi a befektetési vállalkozás partnerrel szembeni
hitelkockázatának piaci értékét és a partner befektetési
vállalkozással szembeni hitelkockázatának piaci értékét;
27. hitelderivatíva: származtatott ügyletre vonatkozó
olyan megállapodás, amelynek keretében az egyik fél számára lehetővé teszi a megállapodásban szereplő (azaz alapul szolgáló) eszköz hitelkockázatának a másik félre hárítását, aki a megállapodás alapján a hitelkockázatot a nélkül
vállalja át, hogy az alapul szolgáló eszközt az ügylet megkötésekor ténylegesen megvásárolná;
28. hitelkockázat-mérséklés: a kitettségek hitelkockázatának csökkentésére alkalmazott eljárás;
29. hitelminőség javítás: olyan szerződés, amely javítja
egy értékpapírosítási pozíció hitelminőségét, ideértve azt a
hitelminőség javítást is, amelyet a hátrább sorolt ügyletrész-sorozatokon és más hitelkockázati fedezetek nyújtásán keresztül érnek el;
30. hitelminősítés: az adósra (ügyfélre), adósságra (kitettségre) vonatkozó vélemény (hitelminősítési kategóriába sorolás és szöveges indokolást tartalmazó értékelés),
amelyet a külső hitelminősítő szervezet vagy exporthitel-ügynökség az által alkalmazott módszertan szerint állít
elő és hoz nyilvánosságra;
31. hitelminősítési besorolás: egy egységesített megközelítést támogató, pozitív egész számjegyű jelölés,
amely a Felügyelet hozzárendelése által az elismert külső
hitelminősítő szervezet hitelminősítési kategóriájához alkalmazandó kockázati súly alkalmazását segíti elő;
32. hitelminősítési kategória: a minősített adóshoz (ügyfélhez) vagy adóssághoz (kitettséghez) rendelt betűből,
számból, jelből vagy ezek kombinációjából álló jelölés;
33. hosszú elszámolási idejű ügylet: olyan ügylet,
amelyben a partner vállalja, hogy értékpapírt, árut, devizát
ad át készpénz, egyéb pénzügyi eszköz, áru ellenében
vagy készpénzt, egyéb pénzügyi eszközt, árut ad át értékpapír, áru, deviza ellenében, és a szerződésben rögzített
teljesítési, szállítási időtartam
a) hosszabb, mint az ilyen jellegű ügyletek esetén szokásos sztenderd, vagy
b) a befektetési vállalkozás ügyletbe történő lépését
követő öt munkanapot meghaladja;
34. ingatlan fedezeti értéke: az az érték, amelyet az ingatlan jövőbeni értékesíthetőségének gondos értékelésével állapítanak meg, számításba véve az ingatlan hosszú
távú fenntarthatósági szempontjait, a rendes és helyi piaci
viszonyokat, az ingatlan jelenlegi használatát és megfelelő
alternatív felhasználási módjait;
35. ingatlan piaci értéke: az az érték, amelyen eladási
szándék esetén az ingatlan – attól az ügylettől függetlenül,
amelynek a fedezetét képezi – az értékelés időpontjában
értékesíthető lenne, feltételezve a megfelelő hirdetést, a felek jól értesültségét és körültekintését;
36. intézmény: EGT-államban székhellyel rendelkező
hitelintézet, befektetési vállalkozás;
37. jelenlegi kitettség: azonos partnerrel kötött ügylet
vagy azonos nettósítási halmazba tartozó ügyletek portfó
liójának – nem negatív – piaci értéke, amely a partner nemteljesítése miatt elveszne és csőd- vagy felszámolási eljárás esetén sem térülne meg;
38. jelenlegi piaci érték: a származtatott ügyletek kitettség értékének sztenderd módszer alkalmazásával történő meghatározása esetén a partnerrel szembeni, azonos
nettósítási halmazba tartozó ügyletek összességének – a
negatív és a pozitív piaci értékek figyelembevételével számított – aktuális, nettó piaci értéke;
39. KIRB: azon kockázattal súlyozott kitettség érték
8%-a, amelyet a hitelkockázat tőkekövetelményének belső
minősítésen alapuló módszere alapján az értékpapírosított
kitettségekre úgy számítanának ki, mintha azok nem lennének értékpapírosítva, és ezekhez a kitettségekhez tartozó, belső minősítésen alapuló módszer szerint kiszámított
várható veszteségek összege;
40. kereskedelmi értékpapír: vállalkozás által, rövid lejáratú kötelezettség finanszírozása érdekében forgalomba
hozott, legfeljebb 270 nap futamidejű, hitelviszonyt megtestesítő értékpapír;
41. kitettség: a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény
(a továbbiakban: Szmt.) szerinti eszköz, mérlegen kívüli
tétel;
42. kitettség-csúcsérték: a kitettségek eloszlásának felső percentilise, a nettósítási halmazban lévő, leghosszabb
futamidejű ügylet lejáratát megelőző bármely jövőbeli
időpontban;
43. kitettségek eloszlása: a piaci értékek eloszlásának
előrejelzése, amelynek számítása során a negatív nettó piaci értékek előrejelzéseit nulla értékkel kell figyelembe
venni;
44. kockázati periódus: letét esetén az az időtartam, amelyet a nemteljesítő ügyféllel szemben fennálló ügyletek nettósítási halmazát biztosító fedezetek utolsó cseréjétől kell
számítani addig, amíg az ügyfél pozícióinak lezárása miatt
keletkező piaci kockázatok lesznek újra fedezettek;
45. kockázati pozíció: a származtatott ügyletek kitettség
értékének sztenderd módszer alkalmazásával történő meghatározása esetén olyan kockázati szám, amelyet az ügylethez
rendelnek egy előre meghatározott algoritmus alapján;
46. kockázatsemleges eloszlás: a piaci értékek vagy kitettségek eloszlása egy jövőbeni időszakban, amikor az eloszlást a piac által vélelmezett érték (volatilitás) figyelembevételével számítják;
47. kollektív befektetési értékpapír: a tőkepiacról szóló
2001. évi CXX. törvényben (a továbbiakban:Tpt.) meghatározott fogalom;
48. kollektív befektetési forma: a Tpt.-ben meghatározott fogalom;
49. koncentrációs kockázat: olyan kockázat, amely az
azonos jellemzőkkel bíró ügyfelekkel szemben felmerülő,
különböző szerződéses kapcsolatokból fakadó kockázatok
együtteséből ered;
50. központi kormány: a Magyar Állam, és minden
olyan szervezet, amelyet az EGT-állam jogrendje annak
tekint;
51. központi szerződő fél: az a személy vagy szervezet,
amely jogilag helyettesíti a pénzügyi piacon kötött szerződésekben érintett partnereket, és vevőként lép fel valamennyi eladóval szemben vagy eladóként lép fel valamennyi vevővel szemben;
52. közszektorbeli intézmény: az államháztartásról
szóló 1992. évi CXXXVIII. törvény (a továbbiakban:
Áht.) szerinti költségvetési szerv; központi kormány vagy
az Áht. szerinti költségvetési szerv többségi tulajdonában
álló közhasznú társaság, nonprofit társaság, ha tartozásaiért a központi kormány jogszabály vagy szerződés erejénél fogva kezességet, garanciát vállal; a köztestület és
minden olyan szervezet, amelyet bármely EGT-állam jogrendje közszektorbeli intézménynek tekint;
53. különleges célú gazdasági egység (KCGE): hitelintézetnek vagy befektetési vállalkozásnak nem minősülő,
egy vagy több értékpapírosítási ügylet végrehajtására létrehozott olyan jogi személyiségű gazdasági társaság vagy
egyéb jogi személy, amelynek tevékenysége kizárólag az
értékpapírosítási ügylet végrehajtására korlátozódik, és
amelynek forrásai között az eszközátruházó (originator)
kötelezettségei elkülönülnek e jogi személyiségű gazdasági társaság vagy egyéb jogi személy kötelezettségeitől, és
az értékpapírosítási ügylethez kapcsolódó tulajdonosi
vagy rendelkezési jogok gyakorlója jogait korlátlanul
megterhelheti vagy elcserélheti;
54. külső hitelminősítő szervezet: a hitelminősítés alanyától és címzettjétől szervezetileg, tevékenységileg, irányításilag, működésileg és véleményalkotás szempontjából független szervezet, amely hitelminősítési tevékenységet folytat;
55. lakóingatlan: a lakás céljára létesített és az ingatlan-nyilvántartásban
a) lakóház vagy lakás megnevezéssel nyilvántartott
vagy ilyenként feltüntetésre váró ingatlan a hozzá tartozó
földrészlettel, ha arra használatbavételi engedélyt adtak ki,
b) tanyaként feltüntetett lakó-, gazdasági épület, épületcsoport és az azonos helyrajzi szám alatt hozzá tartozó
föld együttese;
56. lejárat előtti visszafizetést biztosító rendelkezés
(rulírozó megállapodásból származó kitettség vonatkozásában): olyan rendelkezés a szerződésben, amely meghatározott események bekövetkeztekor lehetővé teszi a befektetőnek járó összegek visszafizetését a kibocsátott értékpapírok eredetileg meghatározott lejárata előtt;
57. likviditási hitelkeret: olyan szerződéses megállapodással létrejövő értékpapírosítási pozíció, amelynek célja,
hogy a befektetők számára biztosítsa a szerződésben rögzített időpontban történő pénzáramlást;
58. maradék pozícióra vonatkozó visszavásárlási jog:
az eszközátruházó (originator) olyan szerződéses vételi
opciója, amely lehetővé teszi az értékpapírosítás során kibocsátott értékpapírok visszavásárlását vagy az értékpapírosítási pozíció megszüntetését az alapul szolgáló kitettségek egészének visszafizetése előtt, ha a fennálló kitettségek egy meghatározott érték alá csökkennek;
59. meghatározó piaci szereplő:
a) a központi kormány, a központi bank, az 5. § (3) be
kezdésében meghatározottaknak megfelelő regionális kormány vagy helyi önkormányzat, a 6. § (3) bekezdésében
meghatározottaknak megfelelő közszektorbeli intézmény,
a 7. § (5) bekezdése szerinti multilaterális fejlesztési bank
és a 8. § szerinti nemzetközi szervezet, ha arra a sztenderd
módszer alapján 0%-os kockázati súlyt kell alkalmazni,
b) a hitelintézet és a befektetési vállalkozás,
c) a pénzügyi vállalkozás, a biztosító, a viszontbiztosí
tó, ha arra a sztenderd módszer alapján 20%-os kockázati
súly alkalmazható,
d) elismert külső hitelminősítő szervezet hitelminősítésével nem rendelkező pénzügyi vállalkozás, biztosító, viszontbiztosító, ha a kockázattal súlyozott kitettség értékét
és a várható veszteség értékét belső minősítésen alapuló
módszer szerint számító befektetési vállalkozás a Felügyelet által elismert külső hitelminősítő szervezet legalább
2-es hitelminősítési besorolásához tartozó nemteljesítési
valószínűséget rendelt,
e) tőkekövetelmény vagy tőkeáttételi szabályok tekintetében szabályozott kollektív befektetési forma,
f) szabályozott nyugdíjalap,
g) elismert elszámolóház;
60. mikro-, kis- és középvállalkozás: a Tpt.-ben megha
tározott fogalom;
61. minősített pozíció: elismert külső hitelminősítő
szervezet hitelminősítésével rendelkező értékpapírosítási
pozíció; 62. nem minősített pozíció: elismert külső hitelminősítő szervezet hitelminősítésével nem rendelkező értékpapírosítási pozíció;
63. nemteljesítéskori csereügylet: olyan szerződés,
amelyben a hitelkockázati fedezetet nyújtó félnek a szerződésben foglalt fizetési kötelezettsége a kielégítési jog
megnyílását eredményező hitelesemény bekövetkezésekor áll fenn;
64. nemteljesítési valószínűség (PD): annak a valószínűsége, hogy az ügyfél fizetési kötelezettsége esetén, egy
éven belül megvalósul a nemteljesítés;
65. nemteljesítéskori veszteségráta (LGD): az ügyfél
nemteljesítéséből származó veszteségnek a nemteljesítés
időpontjában fennálló kitettséghez viszonyított aránya;
66. nettósítási halmaz: azonos partnerrel létrejött ügyletek csoportja, amelyek jogilag érvényesíthető kétoldalú
nettósítási megállapodás tárgyát képezik, és amelyek esetén a nettósítást a szerződéses nettósításra és a hitelkockázat mérséklésre vonatkozó előírások lehetővé teszik;
67. partner hitelkockázat (CCR): annak a kockázata,
hogy az ügyletben érintett partner nemteljesítése az ügylet
pénzáramlásának végleges teljesítése előtt bekövetkezhet;
68. piaci értékek eloszlása: azonos nettósítási halmazban lévő ügyletek nettó piaci értéke valószínűségi eloszlásának előrejelzése néhány jövőbeni időpontra (előrejelzési
horizontra), amely során figyelembe kell venni az ügyletek
korábbi piaci értékének alakulását;
69. pénzügyi biztosíték: készpénz, betét, hitelviszonyt
megtestesítő értékpapír, részvény, átváltoztatható kötvény,
kollektív befektetési értékpapír, fedezett kötvény és arany;
70. referencia eszköz: olyan eszköz, index vagy több
eszközből álló kosár, amely származtatott ügylet esetén a
viszonyítás alapját képezi;
71. rulírozó megállapodásból származó kitettség:
olyan kitettség, amelynél az ügyfelek tartozásának egyenlegei az ügyfelek kölcsönfelvételi és visszafizetési döntéseinek megfelelően a megállapított értékhatáron belül ingadozhatnak;
72. saját nettósítási halmaz: minden olyan ügylet,
amely nem képezi a szerződéses nettósításra vonatkozó
előírások szerint jogilag érvényesíthető kétoldalú megállapodás tárgyát;
73. szintetikus értékpapírosítás: olyan értékpapírosítás, amelynél az ügyletrész-sorozatba sorolás előre nem
rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet alkalmazásával (hitelderivatívákkal vagy garanciákkal) valósul meg,
és a kitettségek az eszközátruházó (originator) számviteli
mérlegében maradnak;
74. teljes hozamcsere-ügylet: olyan megállapodás,
amelynek keretében az egyik fél a referencia eszköznek a
futamidő alatti kamathozamból és tőkehozamából származó kifizetést átadja a referencia eszköz tulajdonosának, és
a referencia eszköznek a tulajdonosa a szerződésben meghatározott – a referencia eszköz hozamához nem kötött – értékpapír hozamát fizeti meg a másik félnek;
75. termékkategóriák közötti nettósítás: egy nettósítási
halmazba különböző termékkategóriákra vonatkozó ügyletek bevonása a termékkategóriánkénti nettósítási szabályokkal összhangban;
76. tényleges eloszlás: a piaci értékek vagy a kitettségek
eloszlása egy jövőbeni időszakban, amikor az eloszlást múltbeli érték (ár-, árfolyam-, kamatláb-változás alapján meghatározott volatilitás) figyelembevételével számítják;
77. tényleges lejárat: a származtatott ügyletek kitettség
értékének belső modell módszer alkalmazásával történő
meghatározása esetén az egy évnél hosszabb lejáratú nettósítási halmaz esetén a nettósítási halmazban lévő ügyletek futamideje alatti kockázat összegének a kockázatmentes hozamhoz tartozó kamattal diszkontált értéke, amelyet
el kell osztani a nettósítási halmazban lévő ügyletek – egy
éven túlra vonatkozó – várható kockázat összegének a
kockázatmentes hozamhoz tartozó kamattal diszkontált
értékével azzal, hogy a számítás során a várható kitettség
helyettesíthető a tényleges várható kitettséggel a gördülő
kockázat tükrözése érdekében;
78. tényleges várható kitettség: az a várható legmagasabb kitettség, amely azon a napon vagy az azt megelőző
bármely napon fennáll, amely egy adott napra vonatkozóan meghatározható az adott napon várható kitettség vagy a
megelőző nap tényeleges kitettség alapján is a magasabb
érték figyelembevételével;
79. tényleges várható pozitív kitettség: a tényleges várható kitettség időbeli súlyozott átlaga az első évre, vagy ha
a nettósítási halmazban lévő valamennyi szerződés egy
éven belül esedékessé válik, akkor a nettósítási halmazban
lévő leghosszabb futamidejű szerződés időtartamára vetítve, ahol a súlyok az egyes egyedi várható kitettségek által
megtestesített időnek az egész időintervallumhoz viszonyított arányai;
80. tőkepiac vezérelt ügylet: biztosítékkal fedezett kitettséget eredményező megállapodás, amely olyan rendelkezést tartalmaz, ami lehetővé teszi a befektetési vállalkozás számára, hogy az ügyfelet a fedezet rendszeres – akár
napi gyakorisággal történő – kiegészítésére kötelezze;
81. ügyletrész-sorozat (tranche): az értékpapírosítási
ügylet alapjául szolgáló egy vagy több kitettség hitelkockázatának szerződésben rögzített, elkülönülő része, ahol e
rész egy pozíciójához nagyobb vagy kisebb hitelkockázat
kapcsolódik, mint az ügylet más részének ugyanilyen méretű pozíciójához tartozó hitelkockázata, figyelmen kívül
hagyva a harmadik fél által az adott értékpapírosítási pozícióval rendelkezőnek nyújtott hitelkockázati fedezeteket;
82. üzleti egység: a befektetési vállalkozás vagy a
leányvállalata által meghatározott szempontok szerint
egyértelműen körülhatárolható, homogén és más kitettségtől eltérő módon kezelt kitettségek csoportja;
83. várható kitettség: a kitettségek eloszlásának átlaga,
a nettósítási halmazban lévő, leghosszabb futamidejű ügylet lejáratát megelőző bármely jövőbeli időpontban;
84. várható pozitív kitettség: a várható kitettségek időbeli súlyozott átlaga, ahol a súlyok az egyes egyedi várható
kitettségek által megtestesített időnek az egész időintervallumhoz viszonyított arányai azzal, hogy a minimális tőkekövetelményt az első évre vetített átlag, vagy ha a nettósítási halmazban lévő valamennyi szerződés egy éven belül esedékessé válik, akkor a nettósítási halmazban lévő
leghosszabb futamidejű szerződés időtartama alapján számított átlag alapján kell meghatározni;
85. várható veszteségráta: a hitelkockázat esetén az
ügyfél egy éven belül bekövetkező nemteljesítéséből vagy
a vásárolt követelés értékének egy év alatt bekövetkező
felhígulási kockázatából származó várható veszteségnek a
nemteljesítés időpontjában fennálló kitettség vagy vásárolt követelés értékére vetített aránya;
86. vásárolt követelés: minden olyan le nem járt vagy
legfeljebb kilencven napja lejárt követelés, amely üzletszerű termék-, szolgáltatásvásárlás vagy eszközzel fedezett ügylet engedményezésével keletkezett;
87. veszteség: a hitelkockázat esetén olyan gazdasági
veszteség, amely tartalmazza a behajtás közvetlen és közvetett költségeit is, és a behajtási összegek, költségek tekintetében figyelembe veszi a pénz időértékét.
2. § A befektetési vállalkozás hitelkockázatának tőkekövetelménye a) a II. Fejezet szerint a sztenderd módszer és az V. Fejezet szerint a partner hitelkockázat előírásai alapján meghatározott, a IV. Fejezet szerint a hitelkockázat-mérséklés
mértékével csökkentett kockázattal súlyozott kitettség érték 8%-ának, a felhígulási kockázat és a VI. Fejezet szerint
az értékpapírosítás, vagy
b) a III. Fejezet szerint a belső minősítésen alapuló
módszer, az V. Fejezet szerint a partner hitelkockázat előírásai alapján meghatározott, a IV. Fejezet szerint a hitelkockázat-mérséklés mértékével csökkentett kockázattal
súlyozott kitettség érték 8%-ának, a felhígulási kockázat
és a VI. Fejezet szerint az értékpapírosítás
tőkekövetelményének összege.
II. Fejezet SZTENDERD MÓDSZER Kitettségi osztályok 3. §
(1) A befektetési vállalkozás meghatározza a kitettség
értékét. A mérlegen kívüli tételeket be kell sorolni az 1.
melléklet szerinti kockázati kategóriába. A kitettség értéke
a) eszköz esetén az eszköz mérleg szerinti értéke,
b) mérlegen kívüli tétel esetén a mérlegen kívüli tétel
nyilvántartási értékének egyedileg megképzett céltartalékkal csökkentett értékének ba) 100%-a a teljes kockázati,
bb) 50%-a, a közepes kockázati,
bc) 20%-a, az alacsony kockázati,
bd) 0%-a, a kockázatmentes
kategória esetén,
c) származtatott ügylet, repóügylet, értékpapírkölcsön és árukölcsön esetén az V. fejezet szerint meghatározott
érték.
(2) A befektetési vállalkozás minden kitettséget besorol
az a)–p) pont szerinti kitettségi osztályba:
a) központi kormánnyal, központi bankkal szembeni
követelés vagy függő követelés,
b) regionális kormánnyal, helyi önkormányzattal
szembeni követelés vagy függő követelés,
c) közszektorbeli intézménnyel szembeni követelés
vagy függő követelés,
d) multilaterális fejlesztési bankkal szembeni követelés
vagy függő követelés,
e) nemzetközi szervezettel szembeni követelés vagy
függő követelés,
f) intézménnyel szembeni követelés vagy függő követelés, g) vállalkozással szembeni követelés vagy függő követelés,
h) lakossággal szembeni követelés vagy függő követelés,
i) ingatlannal fedezett követelés vagy függő követelés,
j) késedelmes tétel,
k) Felügyelet által kiemelten kockázatosnak minősített
kategóriába tartozó tétel,
l) fedezett kötvény formájában fennálló követelés,
m) értékpapírosítási pozíció,
n) intézménnyel, vállalkozással szemben fennálló rö
vid lejáratú követelés,
o) kollektív befektetési formával szembeni követelés,
p) egyéb tétel.
(3) A kockázattal súlyozott kitettség érték a szavatoló tőkéből le nem vont kitettség kockázati súllyal szorzott értéke.
(4) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a kockázattal súlyozott kitettség érték számításakor a kitettséghez
100%-os kockázati súlyt kell hozzárendelni.
(5) A Felügyelet akkor engedélyezi 0%-os kockázati
súly hozzárendelését a befektetési vállalkozás anyavállalatával, leányvállalatával és anyavállalatának leányvállalatával szembeni – a szavatoló tőke számításánál figyelembe vehető kötelezettséget nem eredményező – kitettséghez, ha
a) hitelintézet, befektetési vállalkozás, pénzügyi vállalkozás, befektetési alapkezelő vagy járulékos vállalkozás,
b) a befektetési vállalkozással azonos összevont alapú
felügyeleti számításokban teljeskörűen kerül figyelembevételre,
c) a befektetési vállalkozáséval azonos kockázatértékelési, kockázatmérési és ellenőrzési eljárásokkal rendelkezik,
d) magyarországi székhellyel rendelkezik,
e) közte és a befektetési vállalkozás között a szavatoló
tőke átadásának és a kötelezettség visszafizetésének nincs
akadálya.
(6) Az (5) bekezdés alkalmazásában szavatoló tőke átadásnak minősül
a) az alárendelt kölcsöntőke nyújtása,
b) veszteségrendezésre történő pótbefizetés,
c) jegyzett tőke emelése,
d) jogszabály alapján a tőke- vagy az eredménytartalék
terhére történő végleges pénz- vagy eszközátadás,
e) alapvető vagy járulékos kölcsöntőke nyújtása.
Kockázati súlyok 4. § (1) A központi kormánnyal, központi bankkal szembeni
kitettséghez – a (2)–(6) bekezdésben meghatározott eltéréssel – 100%-os kockázati súlyt kell rendelni.
(2) Ha a központi kormánnyal, központi bankkal szembeni
kitettség rendelkezik külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel, akkor a központi kormánnyal, központi bankkal szembeni kitettséghez – a Felügyelet által a hitelminősítéshez hozzárendelt besorolás alapján – az 1. táblázat szerinti kockázati súlyt kell rendelni.
1. táblázat Hitelminősítési
besorolás 1 2 3 4 5 6
(3) Az Európai Központi Bankkal szembeni kitettséghez 0%-os kockázati súlyt kell rendelni.
(4) EGT-állam központi kormányával, központi bankjával szembeni, a központi kormány, központi bank nemzeti
pénznemében denominált és finanszírozott kitettséghez
0%-os kockázati súlyt kell rendelni.
(5) Ha a magyar szabályozással legalább egyenértékű
felügyeleti és prudenciális előírásokat alkalmazó harmadik ország illetékes hatósága a központi kormányával,
központi bankjával szembeni, nemzeti pénznemében denominált és finanszírozott kitettséghez az (1) és (2) bekezdésben meghatározott kockázati súlynál kisebb kockázati
súlyt rendel, akkor ehhez a kitettséghez a harmadik ország
illetékes hatósága által alkalmazott kisebb kockázati súly
rendelhető.
5. § (1) A regionális kormánnyal, helyi önkormányzattal
szembeni kitettséghez – a (2)–(6) bekezdésben meghatározott eltéréssel – az intézménnyel szembeni kitettséghez
kockázati súlyt kell rendelni.
(2) A regionális kormánnyal és a helyi önkormányzattal
szembeni kitettségre nem alkalmazható a 9. § (6) bekezdése szerinti – alacsonyabb – kockázati súly.
(3) Ha a regionális kormány vagy a helyi önkormányzat – a nemteljesítési kockázatának a központi kormány
kockázati szintjére történő csökkentését is biztosító – szuverén adó megállapítási jogkörrel (önálló adókivetési jogkörrel) és annak érvényesítéséhez szükséges intézményi
háttérrel rendelkezik, akkor a kitettségével szemben a központi kormányával azonos kockázati súly alkalmazható.
(4) Ha a harmadik ország legalább a magyar szabályozással egyenértékű felügyeleti és prudenciális szabályokat
alkalmaz, és a regionális kormányával vagy a helyi önkormányzatával szembeni kitettség súlyozása megegyezik a
központi kormányával szembeni kitettség súlyozásával,
akkor a harmadik ország regionális kormányával vagy helyi önkormányzatával szembeni kitettség súlyozására annak központi kormányával szembeni kitettség kockázati
súlyozása alkalmazható.
(5) A Felügyelet a honlapján közzéteszi a regionális
kormányok és helyi önkormányzatok listáját, amelyekkel
szemben a központi kormányukkal azonos kockázati súly
alkalmazható.
(6) Ha a jogi személyiséggel rendelkező egyház vagy
annak jogi személyiséggel rendelkező egysége szuverén
adómegállapítási joggal (önálló adókivetési jogkörrel)
rendelkezik, akkor a kitettségére – a (3) bekezdés alkalmazásának kivételével – a regionális kormánnyal vagy a helyi
önkormányzattal szembeni kitettségre alkalmazott kockázati súlyozást kell alkalmazni.
6. § (1) A közszektorbeli intézménnyel szembeni kitettséghez – a (2)–(5) bekezdésben meghatározott eltéréssel – 100%-os kockázati súlyt kell rendelni.
(2) A közszektorbeli intézménnyel szembeni kitettséghez az intézménnyel szembeni kitettségre vonatkozó kockázati súlyozást kell alkalmazni, ha
a) a közszektorbeli intézmény döntő mértékben helyi
önkormányzat számára és a helyi önkormányzattól származó bevételből végzi tevékenységét, és
b) a többségi fenntartó helyi önkormányzathoz nem
100%-os kockázati súlyt kell rendelni
azzal, hogy nem alkalmazható a 9. § (6) bekezdése szerinti
besorolás-csökkentés.
(3) Ha a közszektorbeli intézmény a központi kormányának irányítása alá tartozik, és
a) a központi kormány a közszektorbeli intézmény tartozásaiért jogszabály vagy szerződés erejénél fogva kezességet vagy garanciát vállal, és
b) döntő mértékben a központi kormány számára és a központi kormánytól származó bevételből végzi tevékenységét,
akkor a kitettségével szemben a központi kormánnyal azonos kockázati súlyozás alkalmazható.
(4) Ha az EGT-állam közszektorbeli intézményével
szembeni kitettségre a tagállam központi kormányával
vagy az intézménnyel szembeni kitettségre alkalmazott
kockázati súlyozást kell alkalmazni, akkor ezen kockázati
súlyozás Magyarországon is alkalmazható.
(5) Ha a harmadik ország a magyar szabályozással legalább egyenértékű felügyeleti és prudenciális szabályokat
alkalmaz, és a közszektorbeli intézményével szembeni kitettség súlyozása megegyezik az intézménnyel szembeni
kitettség súlyozásával, akkor a harmadik ország közszektorbeli intézményével szembeni kitettség súlyozására a
harmadik országban alkalmazott súlyozás alkalmazható.
7. § (1) A multilaterális fejlesztési bankkal szembeni kitettséghez – a (3) és (6) bekezdésben meghatározott eltéréssel –, ha
a) rendelkezik elismert külső hitelminősítő szervezet
hitelminősítésével, akkor a (2) bekezdés szerinti hitelminősítési besorolásnak megfelelő, vagy
b) nem rendelkezik elismert külső hitelminősítő szervezet hitelminősítésével, akkor 50%-os
kockázati súlyt kell rendelni.
(2) A multilaterális fejlesztési bankkal szembeni kitettséghez, ha rendelkezik elismert külső hitelminősítő szervezet hitelminősítésével – a Felügyelet által a hitelminősítéshez hozzárendelt besorolás alapján – a 2. táblázat szerinti kockázati súlyt kell rendelni:
2. táblázat Hitelminősítési
besorolás 1 2 3 4 5 6
(3) A multilaterális fejlesztési bankkal szembeni kitettségre nem alkalmazható a 9. § (6) bekezdése szerinti besorolás-csökkentés.
(4) A sztenderd módszer alkalmazása esetén az Amerika-közi Befektetési Társasággal, a Fekete-tengeri Kereskedelmi és Fejlesztési Bankkal, a Közép-amerikai Gazdasági Integrációs Bankkal szembeni kitettséget a multilaterális fejlesztési bankkal szembeni kitettségre vonatkozó
előírások szerint kell kezelni.
(5) Az a)–n) pontban meghatározott multilaterális fejlesztési bankkal szembeni kitettséghez 0%-os kockázati
súlyt kell rendelni:
a) Nemzetközi Újjáépítési és Fejlesztési Bank,
b) Nemzetközi Pénzügyi Társaság,
c) Amerika-közi Fejlesztési Bank,
d) Ázsiai Fejlesztési Bank,
e) Afrikai Fejlesztési Bank,
f) az Európa Tanács Fejlesztési Bankja,
g) Északi Beruházási Bank,
h) Karibi Fejlesztési Bank,
i) Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank,
j) Európai Beruházási Bank,
k) Európai Beruházási Alap,
l) Nemzetközi Beruházás-biztosítási Ügynökség,
m) Nemzetközi Pénzügyi Eszköz a Védőoltásokért,
n) Iszlám Fejlesztési Bank.
(6) Az Európai Beruházási Alapnál jegyzett, de be nem
fizetett tőkéhez 20%-os kockázati súlyt kell rendelni.
8. § Az a)–c) pontban meghatározott nemzetközi szervezettel szembeni kitettséghez 0%-os kockázati súlyt kell rendelni:
a) Európai Közösség,
b) Nemzetközi Valutaalap
c) Nemzetközi Fizetések Bank.
9. § (1) Az intézménnyel szembeni kitettséghez a (2)–(8) bekezdés szerint meghatározott kockázati súlyt kell rendelni.
(2) Ha az intézmény nem rendelkezik elismert külső hitelminősítő szervezet minősítésével, akkor az intézménnyel szembeni kitettséghez nem lehet a székhelye szerinti központi kormánnyal szembeni kitettséghez rendelt
kockázati súlynál kisebb kockázati súlyt rendelni.
(3) Az intézménnyel szembeni kitettséghez a – székhelye szerinti központi kormány hitelminősítési besorolásához tartozó – 3. táblázat szerinti kockázati súlyt kell rendelni:
3. táblázat Központi kormány
hitelminősítési
besorolása 1 2 3 4 5 6
(4) Ha az intézmény székhelye olyan országban van,
amelynek központi kormányát elismert külső hitelminősítő szervezet vagy exporthitel-ügynökség nem minősítette,
akkor az intézménnyel szembeni kitettséghez 100%-os
kockázati súlyt kell rendelni.
(5) A három hónapos vagy annál rövidebb futamidejű
intézménnyel szembeni kitettséghez 20%-os kockázati
súlyt kell rendelni.
(6) A három hónapos vagy annál rövidebb hátralévő futamidejű, az intézmény székhelye szerinti EGT-állam
nemzeti pénznemében denominált és finanszírozott intézménnyel szembeni kitettséghez a központi kormánnyal
szembeni kitettség 4. §-ának (4) és (5) bekezdése szerinti
kockázati súlynak megfelelő hitelminősítési besorolásnál
eggyel kedvezőtlenebb besoroláshoz kapcsolódó – de legalább 20%-os – kockázati súlyt kell rendelni.
(7) Az intézmény által a szavatoló tőke számítása során
figyelembe vett eszközbe történő befektetéshez 100%-os
kockázati súlyt kell rendelni, kivéve ha azt levonják a szavatoló tőkéből.
(8) E § alkalmazásában intézmény alatt a hitelintézettel
egyenértékű prudenciális szabályozásnak megfelelő pénzügyi vállalkozást is érteni kell.
10. § (1) Ha a vállalkozással szembeni kitettség rendelkezik
külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel, akkor a vállalkozással szembeni kitettséghez – a Felügyelet által a hitelminősítéshez hozzárendelt besorolás
alapján – a 4. táblázat szerinti kockázati súlyt kell rendelni.
4. táblázat Hitelminősítési
besorolás 1 2 3 4 5 6
(2) Ha a vállalkozással szembeni kitettség nem rendelkezik külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel, akkor a vállalkozással szembeni kitettséghez
100%-os, vagy a vállalkozás székhelye szerinti központi
kormánnyal szembeni kitettséghez tartozó kockázati súly
közül a magasabb kockázati súlyt kell rendelni.
11. § (1) A (2) bekezdésben meghatározott lakossággal szembeni kitettséghez 75%-os kockázati súlyt kell rendelni.
(2) Lakossággal szembeni kitettségnek minősül az értékpapír kivételével az a kitettség, amely
a) természetes személlyel és mikro-, kis- vagy középvállalkozással szemben áll fenn,
b) jelentős számú, hasonló jellemzőkkel rendelkező kitettség egyike, és ezáltal jelentősen csökken a kölcsönnyújtáshoz kapcsolódó kockázat,
c) az adós ügyfélnek vagy egymással kapcsolatban álló
ügyfelek csoportjának a befektetési vállalkozással, a befektetési vállalkozás anyavállalatával és az anyavállalat leányvállalatával szembeni tartozásának – ideértve a késedelmes kitettséget, de ide nem értve a lakóingatlannal fedezett kitettséget – együttes összege nem haladja meg az
egymillió eurót, amelynek ellenőrzése érdekében a befektetési vállalkozás az adott helyzetben elvárható gondossággal jár el,
d) az a) pont szerinti személlyel szembeni lízingszerződés szerinti minimális lízingdíjak jelenértéke is azzal,
hogy a kitettséget bele kell számítani a c) pont szerinti
összegbe.
(3) A lakossággal szembeni kitettségi osztályba tartozik
az e §-ban foglaltaknak megfelelő, de a 12. §-ban meghatározott feltételeknek meg nem felelő ingatlannal fedezett
kitettség.
(4) A lakossággal szembeni kitettségi osztályba tartozik
az e §-ban foglaltaknak megfelelő és a 12. § szerint jelzálogjoggal nem fedezett kitettség-rész.
12. § (1) Az ingatlannal teljeskörűen fedezett kitettséghez – a
(3)–(8) bekezdésben meghatározott eltéréssel – 100%-os
kockázati súlyt kell rendelni.
(2) E § alkalmazásában a kitettség akkor tekinthető ingatlannal teljeskörűen fedezettnek, ha a fedezetként felajánlott ingatlan elismert hitelkockázat-mérséklő tétel.
(3) A kitettségnek a lakóingatlanra bejegyzett, jelzálogjoggal fedezett részéhez 35%-os kockázati súlyt kell rendelni, ha
a) a lakóingatlanban a tulajdonos lakik (vagy lakni fog)
vagy bérbe adja (bérbe fogja adni) azt,
b) a lakóingatlan értéke független az adós hitelminősítésétől,
c) az adós kockázata nem a biztosítékként felajánlott
lakóingatlan által generált pénzáramlástól függ,
d) a kitettség értéke nem haladja meg a lakóingatlan
piaci értékének 70%-át.
(4) A lakóingatlanra vonatkozó lízingügylet esetén a lízingbe vevővel szembeni kitettséghez 35%-os kockázati
súlyt kell rendelni, ha
a) a lakóingatlan a lízingbe adó befektetési vállalkozás
tulajdonában van, és a lízingbe vevőnek lehetősége van a
lakóingatlan megvásárlására,
b) a lakóingatlan értéke független a lízingbe vevő hitelminősítésétől,
c) a lízingbe vevő kockázata nem a biztosítékként felajánlott lakóingatlan által generált pénzáramlástól függ,
d) a kitettség értéke nem haladja meg a lakóingatlan
piaci értékének 70%-át.
(5) A lakóingatlannak nem minősülő ingatlanon alapított jelzálogjoggal fedezett kitettség-részhez 50%-os kockázati súlyt kell rendelni, ha
a) az ingatlan a Magyar Köztársaság területén helyezkedik el,
b) az ingatlan értéke független az adós hitelminősítésétől,
c) az adós kockázata nem a biztosítékként felajánlott
ingatlan által generált pénzáramlástól függ. (6) A lakóingatlannak nem minősülő ingatlanra vonatkozó
pénzügyi lízing ügylet esetén a lízingbe vevővel szembeni kitettséghez 50%-os kockázati súlyt kell rendelni, ha
a) az ingatlan a Magyar Köztársaság területén helyezkedik el,
b) a lakóingatlan értéke független a lízingbe vevő hitelminősítésétől,
c) a lízingbe vevő kockázata nem a biztosítékként felajánlott ingatlan által generált pénzáramlástól függ.
(7) Az (5) és (6) bekezdésben meghatározott 50%-os
kockázati súly a lakóingatlannak nem minősülő ingatlannal fedezett kitettségnek arra a részére vonatkozik, amelyik nem haladja meg az a) és b) pont szerint kiszámított
határértékek közül az alacsonyabb értéket:
a) az ingatlan piaci értékének 50%-át, vagy
b) az ingatlan hitelbiztosítéki értékének 60%-át.
(8) Ha más EGT-állam alkalmazza a lakóingatlannak
nem minősülő ingatlannal fedezett kitettség esetén az (5)
és (6) bekezdés szerinti 50%-os kockázati súlyt, és a kitettség megfelel az (5) és (6) bekezdésben meghatározott további feltételeknek, akkor abban az EGT-államban lévő,
lakóingatlannak nem minősülő ingatlannal fedezett kitettség esetén a más EGT-állam kockázati súlyozása Magyarországon is alkalmazható.
13. § (1) A kilencven napot meghaladóan késedelembe esett
és a 88. § (5) bekezdése szerinti feltételeknek is megfelelő
tételnek az (egyedileg) elszámolt értékvesztés és kockázati
céltartalék értékével csökkentett összegéhez – a
(2)–(6) bekezdésben meghatározott eltéréssel – a következő kockázati súlyt kell alkalmazni:
a) 150%-ot, ha az elszámolt értékvesztés és kockázati
céltartalék értéke kevesebb, mint a kitettség értékvesztés
elszámolása és kockázati céltartalék képzése előtti bruttó
értéke – elismert hitelkockázati fedezettel – nem biztosított részének 20%-a,
b) 100%-ot, ha az elszámolt értékvesztés és kockázati
céltartalék értéke legalább a kitettség értékvesztés elszámolása és kockázati céltartalék képzése előtti bruttó értéke – elismert hitelkockázati fedezettel – nem biztosított részének 20%-a.
(2) A kilencven napot meghaladóan késedelembe esett, lakóingatlanon alapított jelzálogjoggal fedezett kitettség elszámolt értékvesztés és kockázati céltartalék értékével csökkentett részéhez 100%-os kockázati súlyt kell rendelni.
(3) A (2) bekezdéstől eltérően 50%-os kockázati súly alkalmazható, ha az elszámolt értékvesztés és kockázati céltartalék értéke legalább a kitettség értékvesztés elszámolása és kockázati céltartalék képzése előtti bruttó értékének
20%-a.
(4) A kilencven napot meghaladóan késedelembe esett,
és lakóingatlannak nem minősülő ingatlanon alapított jelzálogjoggal fedezett kitettséghez 100%-os kockázati súlyt
kell rendelni.
(5) A késedelmes tétel fedezettel ellátott részének meghatározása esetén elismert hitelkockázat-mérséklő tétel
vehető figyelembe.
(6) Ha a késedelmes tétel nem elismert, de a Felügyelet
által a IV. Fejezetben meghatározottak szerint megfelelőnek tekintett, hitelkockázat-mérséklő tétellel teljesen fedezett, és az elszámolt értékvesztés és kockázati céltartalék
értéke legalább az értékvesztés elszámolása és kockázati
céltartalék képzése előtti bruttó értéknek 15%-a, akkor
100%-os kockázati súlyt kell alkalmazni.
14. § (1) Fedezett kötvény fedezetét a következő eszközök
valamelyike képezheti:
a) EGT-állam központi kormányával, központi bankjával, közszektorbeli intézményével, regionális kormányával és helyi önkormányzatával szembeni vagy általa garantált kitettség,
b) a kibocsátó intézmény a fennálló fedezett kötvény
állománya értékének legfeljebb 20%-áig
ba) hitelminősítési besorolás l-es kategóriájába tartozó
harmadik ország központi kormányával vagy központi
bankjával, multilaterális fejlesztési bankkal, nemzetközi
intézménnyel szembeni vagy általa garantált kitettség, és
bb) központi kormánnyal, központi bankkal, intézménnyel azonos kockázati súllyal súlyozott és a hitelminősítési besorolás l-es kategóriájába tartozó harmadik országbeli közszektorbeli intézménnyel, regionális kormánnyal vagy helyi önkormányzattal szembeni vagy általa
garantált kitettség,
c) az intézménnyel szembeni kitettség, ha annak székhelye szerinti központi kormány 1. hitelminősítési besorolású és az intézménnyel szembeni kitettség teljes összege a
kibocsátó intézmény fedezett kötvény állománya értékének legfeljebb 15%-a, amely értékkorlát esetén nem lehet
figyelembe venni az ingatlannal fedezett kölcsön felvevője által a fedezett kötvény tulajdonosának továbbított kifizetést vagy a vonatkozásukban végzett felszámolási eljárást azzal, hogy a tagállamban székhellyel rendelkező intézménnyel szembeni kitettség 100 napnál nem későbbi lejárat esetén nem tartozik az 1. hitelminősítési besorolás
követelménye alá, hanem 2. hitelminősítési besorolás minimális követelményének kell megfelelnie,
d) lakóingatlanon alapított zálogjoggal biztosított hitelek esetén a zálogjogok értékének – ideértve bármely korábbi zálogjogot is – és a fedezetül szolgáló lakóingatlan
fedezeti értékének 80%-a közül a kisebb értékig, bármely
tagállam jogszabályában meghatározott, lakóingatlannal
kapcsolatos kitettség értékpapírosítását végző intézmény
által kibocsátott értékpapírral fedezett hitel, ha az értékpapírosító hitelintézet, befektetési vállalkozás vagy vállalkozás eszközeinek legalább 90%-a – amely értékkorlát esetén nem lehet figyelembe venni a fedezett kölcsön felvevője által az értékpapír tulajdonosának továbbított kifizetést
vagy a vonatkozásukban végzett felszámolási eljárást – jelzáloghitelhez kötődik, és a kibocsátott értékpapír
értéke a kibocsátó intézmény fennálló fedezett kötvény állománya értékének legfeljebb 20%-a,
e) a Felügyelet által a IV. Fejezetben meghatározottak
szerint elismert olyan, nem lakóingatlannal biztosított,
70%-os hitelbiztosítéki érték-arányt meg nem haladó hitel,
ahol a fedezett kötvény biztosítékának összértéke legalább
10%-kal meghaladja a fedezett kötvény névértékét és valamennyi irányadó joghatóság előtt érvényes és érvényesíthető,
f) hajóval biztosított hitel, ahol a zálogjog elsőbbségi
zálogjogokkal kombinált teljes értéke legfeljebb a biztosítékként nyújtott hajó értékének 60%-a.
(2) Az (1) bekezdés értelmében a fedezett kötvény az
említett eszközök valamelyike által biztosítékkal ellátottnak akkor tekinthető, ha az (1) bekezdés szerinti eszközök
kizárólag a kötvény tulajdonosának a veszteséggel szembeni védelmére szolgálnak.
(3) A fedezett kötvény biztosítékát jelentő ingatlanon
alapított zálogjog hitelkockázati fedezeteként – e § vonatkozásában – kizárólag elismert hitelkockázat-mérséklő tétel vehető figyelembe.
(4) A fedezett kötvényt kibocsátó intézmény hitelkockázati fedezettel nem ellátott, és nem hátrasorolt kitettsé
gei alapján kell meghatározni a fedezett kötvény kockázati
súlyozását. Ha az intézménnyel szembeni kitettséghez
a) 20%-os kockázati súlyt kell rendelni, akkor a fedezett kötvényhez 10%-os,
b) 50%-os kockázati súlyt kell rendelni, akkor a fedezett kötvényhez 20%-os,
c) 100%-os kockázati súlyt kell rendelni, akkor a fedezett kötvényhez 50%-os,
d) 150%-os kockázati súlyt kell rendelni, akkor a fedezett kötvényhez 100%-os
kockázati súlyt kell rendelni.
15. § (1) A kollektív befektetési formával szembeni kitettséghez – a (2)–(7) bekezdésben meghatározott eltéréssel – 100%-os kockázati súlyt kell rendelni.
(2) Ha a kollektív befektetési formával szembeni kitettség rendelkezik külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel, akkor a kollektív befektetési formával szembeni kitettséghez – a Felügyelet által a hitelminősítéshez hozzárendelt besorolás alapján – az 5. táblázat
szerinti kockázati súlyt kell rendelni.
5. táblázat Hitelminősítési
besorolás 1 2 3 4 5 6
(3) Ha a kollektív befektetési értékpapírban fennálló kitettség különösen magas kockázatúnak minősül, akkor a
kitettséghez 150%-os kockázati súlyt kell rendelni. Különösen magas kockázatúnak minősül a kockázati tőkealapban lévő, a tőzsdén nem forgalmazott és szavatoló tőkéből
le nem vont magántőke-befektetés, és a Tpt. 38. §-ának
(4) bekezdése szerinti szokásostól eltérő kockázatú értékpapír.
(4) A befektetési vállalkozás az (5)–(7) bekezdés szerint
is meghatározhatja a kollektív befektetési értékpapír esetén alkalmazandó kockázati súlyt, ha
a) a kollektív befektetési értékpapírt kezelő társaság a
Felügyelet vagy másik EGT-állam felügyeleti hatóságának illetékessége alá tartozik,
b) a kollektív befektetési értékpapír tájékoztatója tartalmazza azokat az eszközkategóriákat, amelyekbe a kollektív befektetési forma befektethet, továbbá – ha a befektetési vállalkozás befektetési korlátot alkalmaz – a befektetési korlátokat és azok kiszámítására szolgáló módszereket, és
c) a kollektív befektetési értékpapírhoz kapcsolódó
kollektív befektetési formának a gazdasági tevékenységéről évente legalább egyszer jelentés készül a tárgyidőszakra vonatkozóan az eszközök és források, valamint a bevétel és a működés értékelésének érdekében.
(5) Ha a befektetési vállalkozás számára ismert a kollektív befektetési forma portfóliója, akkor a portfólióban lévő
kitettségek kockázati súlyait kell figyelembe venni azzal,
hogy a kollektív befektetési forma kockázati súlyát a portfólió eszközkategóriái kockázati súlyainak súlyozott átlagaként kell kiszámítani.
(6) Ha a befektetési vállalkozás számára nem ismert a
kollektív befektetési forma portfóliója, akkor a kitettség
kockázati súlyának meghatározásakor úgy kell a kollektív
befektetési forma portfólióját figyelembe venni, mintha a
kollektív befektetési forma kezelési szabályzata által megengedett legnagyobb mértékig először a legmagasabb kockázati súlyozású kitettségi osztályba fektetne be, majd
egyre alacsonyabb kockázati súlyozású kitettségi osztályba fektetne be, amíg el nem éri a befektetésre vonatkozó
befektetési korlátot.
(7) A befektetési vállalkozás harmadik fél közreműködését is igénybe veheti az (5) és (6) bekezdés szerinti számítások elvégzésre, ha biztosított a számítás és az arról
szóló jelentés megfelelő elkészítése.
(8) Ha a harmadik ország kollektív befektetési értékpapírját másik EGT-állam – az Európai Unió szabályozásával legalább egyenértékű felügyeleti és prudenciális szabályozás miatt – elismertként jóváhagyja, akkor a (4) bekezdés a) pontjának vonatkozásában Magyarországon is
elismertnek tekintendő.
16. § (1) Az értékpapírosított pozíció kitettség értéke
a) eszköz esetén az eszköz mérleg szerinti értéke,
b) mérlegen kívüli tétel esetén a mérlegen kívüli tétel
értékének és a 8. táblázat szerinti hitelegyenértékesítési tényezőnek a szorzata.
Ha e rendelet másként nem rendelkezik a hitelegyenértékesítési tényező 100%.
(2) Ha a befektetetési vállalkozás egy értékpapírosítási
ügyletben kettő vagy több, egymást átfedő pozícióval rendelkezik, akkor a kockázattal súlyozott kitettség értékének
meghatározásakor az átfedés mértékéig csak azt a pozíciót
vagy pozíciórészt kell figyelembe venni, amelyik nagyobb
kockázattal súlyozott kitettséget eredményez. Az átfedés
azt jelenti, hogy a pozíciók részben vagy egészben ugyanazon kockázattal szembeni kitettséget eredményeznek
úgy, hogy az átfedés mértékéig egy kitettségként kell őket
kezelni.
17. § (1) Az értékpapírosított pozíció kitettség értékéhez, ha
rendelkezik külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel, akkor – a Felügyelet által a hitelminősítés
hez hozzárendelt besorolás alapján – a 6. táblázat vagy a
7. táblázat szerinti kockázati súlyt kell rendelni.
(2) Az értékpapírosított pozíció kitettség értékéhez, ha
nem rendelkezik külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel, akkor 1 250%-os kockázati súlyt
kell rendelni.
6. táblázat Rövid lejáratú, hitelminősítéssel nem rendelkező pozíció
Hitelminősítési
besorolás 1 2 3 4 5 vagy
magasabb
7. táblázat Rövid lejáratú, hitelminősítéssel rendelkező pozíció Hitelminősítési
besorolás
1 2 3 4 vagy
magasabb Kockázati súly 20% 50% 100% 1 250%
18. § (1) Ha az eszközátruházó befektetési vállalkozás
150%-os kockázati súlyt rendel minden késedelmes és különösen magas kockázatúnak minősített értékpapírosított
kitettséghez, akkor – a (2) és (3) bekezdésben meghatározott eltéréssel – az értékpapírosítási pozícióhoz kiszámított, kockázattal súlyozott kitettség legmagasabb értéke
legfeljebb a kitettség értékpapírosítás nélküli kockázattal
súlyozott értéke lehet.
(2) A befektetési vállalkozás levonhatja annak az értékpapírosítási pozíciónak a kitettség értékét a szavatoló tőkéből, amelyhez 1 250%-os kockázati súlyt rendel. Ha a
befektetési vállalkozás az értékpapírosított pozíció kitettség értékét levonja a szavatoló tőkéből, akkor az értékpapírosítási pozíciót nem kell figyelembe venni az (1) bekezdés szerinti, kockázattal súlyozott kitettség érték meghatározásakor.
(3) Ha a befektetési vállalkozás a (2) bekezdés szerint
jár el, akkor a szavatoló tőkéből levont összeg 12,5-del
megszorzott összegét levonja az (1) bekezdés szerinti,
kockázattal súlyozott kitettség legmagasabb értékből.
19. § (1) Ha az értékpapírosított pozíció nem rendelkezik külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel
és az értékpapírosított kitettségek halmazának (pool) mindenkori összetétele ismert, akkor a befektetési vállalkozás
alkalmazhatja az értékpapírosított pozíció alapját képező,
külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel nem rendelkező kitettséghez rendelt kockázati súlyok
átlagának és a (2) bekezdés szerinti koncentrációs ráta
szorzatát.
(2) A koncentrációs ráta meghatározásához az ügyletrész-sorozatok (tranche) névértékének összegét el kell
osztani azon ügyletrész-sorozatok névértékének összegével, amelyeket hátrébb vagy azonos helyre soroltak azzal
az ügyletrész-sorozatban levő pozícióval, amelyben az
ügyletrész-sorozat maga is van.
(3) Az (1) bekezdés szerinti kockázati súlyok átlaga
nem haladhatja meg az 1 250%-ot, és nem lehet alacsonyabb, egy előrébb sorolt, külső hitelminősítő szervezet
által készített hitelminősítéssel rendelkező ügyletrész-sorozat kockázati súlyánál.
(4) Ha a befektetési vállalkozás nem tudja meghatározni
az (1) bekezdés szerinti kockázati súlyok átlagát, akkor az
értékpapírosított pozícióhoz 1 250%-os kockázati súlyt
kell rendelni.
20. § (1) A 21–23. § szerinti, nem minősített likviditási hitelkerethez kapcsolódó kedvezményezett eljárástól függően,
a befektetési vállalkozás a (2) bekezdésben meghatározott
feltételeknek megfelelő értékpapírosítási pozíció esetén
olyan kockázati súlyt is alkalmazhat, amely
a) 100%, vagy
b) az értékpapírosítás alapjául szolgáló kitettségekre a
hitelkockázat tőkekövetelményének sztenderd módszere
szerinti legmagasabb kockázati súly
közül a magasabb kockázati súly.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározottak alkalmazásának feltétele, hogy az értékpapírosítási pozíció
a) olyan ügyletrész-sorozatba tartozik, amely az értékpapírosítás során második vagy jobb veszteségviselő kategóriájú, és az első veszteségviselő kategóriába tartozó
ügyletrész-sorozat tényleges hitelminőség-javítást jelent a
második veszteségviselő kategóriára vonatkozóan,
b) legalább 3-as hitelminősítési besorolással rendelkezik, és c) olyan befektetési vállalkozás kitettsége, amely nem
rendelkezik pozícióval az első veszteségviselő kategóriába tartozó ügyletrész-sorozatban.
21. § (1) A legfeljebb egyéves eredeti lejáratú likviditási hitelkeret esetén a kitettség értékének megállapításához
20%-os ügyletkockázati súlyt lehet rendelni, ha
a) a likviditási hitelkeret dokumentációja egyértelműen meghatározza a lehívás feltételeit,
b) a likviditási hitelkeret nem fordítható a lehívás időpontjában már elszenvedett veszteség fedezésére, így különösen olyan kitettség likviditási támogatására, amely
esetén nemteljesítés van, vagy az eszközöknek valós értékük feletti áron történő megszerzésére,
c) a likviditási hitelkeret nem használható az értékpapírosítás állandó vagy rendszeres finanszírozási forrásaként,
d) a likviditási hitelkerethez kapcsolódó visszafizetési
kötelezettség nem lehet alárendelve az értékpapírosítási
pozícióval rendelkező követelésnek, kivéve a kamatláb
vagy deviza származtatott ügyletből, díjból vagy egyéb
ilyen jellegű kifizetésből eredő követelést, és nem tartozhat fizetés alóli mentesítés vagy fizetési halasztás hatálya
alá,
e) a likviditási hitelkeret nem hívható le, ha az adott
ügyletre alkalmazható összes hitelminőség-javítási eszközt kimerítették, és
f) a likviditási hitelkeretről szóló szerződés tartalmaz
olyan rendelkezést, amely
fa) alapján a likviditási hitelkeret keretében lehívható
összeg automatikusan csökken azon kitettség értékével,
amely esetén nemteljesítés van, vagy
fb) megszünteti a likviditási hitelkeretet, ha a halmaz
(pool) átlagosan 3-asnál magasabb kockázati súlyt eredményező hitelminősítési besorolással rendelkezik.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott feltételek teljesülésekor az egy évet meghaladó eredeti lejáratú likviditási
hitelkeret esetén a kitettség értékének megállapításához
50%-os ügyletkockázati súlyt lehet rendelni.
(3) Az (1) és (2) bekezdés feltételeinek megfelelő likviditási hitelkeretre azt a legmagasabb kockázati súlyt kell
alkalmazni, amelyet a hitelkockázat tőkekövetelményének
sztenderd módszere szerint az értékpapírosítás alapjául
szolgáló kitettségekre alkalmazni kell.
22. § (1) Általános piaci zavar bekövetkezésekor lehívható a
likviditási hitelkeret, ha
a) több különleges célú gazdasági egység nem tudja
visszaváltani a lejárt értékpapírokat,
b) az a) pontban meghatározott esemény nem a különleges célú gazdasági egység vagy az értékpapírosított kitettség hitelminősítése romlásának következménye, és
c) a 21. §-ban meghatározott feltételek teljesülnek. (2) Az (1) bekezdés teljesülése esetén a likviditási hitelkerethez kapcsolódó kitettség értékének megállapításához
0%-os ügyletkockázati súlyt lehet rendelni.
23. § A kitettség értékének megállapításához 0%-os ügyletkockázati súlyt lehet rendelni a feltétel nélkül felmondható
likviditási hitelkeret értékére vonatkozóan, ha a 21. §-ban
meghatározott feltételek teljesülnek, és a likviditási hitelkerethez kapcsolódó visszafizetési kötelezettség az érték
papírosított kitettségekből befolyó pénzáramlásból minden más kötelezettséget megelőzően kerül kielégítésre.
24. § (1) A 24–33. § alkalmazásában:
a) eszközátruházót megillető rész: a lehívott összegek
feltételezett halmazának (pooljának) az értékpapírosítási
ügylet keretében átruházott kitettség értéke, amelynek az
értékpapírosítási ügyletben átruházott teljes halmazhoz
(poolhoz) viszonyított aránya határozza meg a tőke- és kamatfizetésből eredő pénzáramlás és más vonatkozó olyan
összegek arányát, amelyek nem állnak rendelkezésre az értékpapírosítási ügyletben értékpapírosítási pozícióval rendelkező felek számára történő kifizetés fedezeteként,
b) befektetőket megillető rész: a lehívott összegek halmazának (pooljának) feltételezett fennmaradó összegének
kitettség értéke.
(2) A 24–33. § alkalmazásában a lejárat előtti visszafizetést biztosító rendelkezés akkor tekinthető ellenőrzöttnek, ha
a) az eszközátruházó befektetési vállalkozás likviditási
és tőketervvel rendelkezik annak biztosítására, hogy a lejárat előtti visszafizetés esetére elegendő tőkével és likviditással rendelkezzen,
b) a követelések az egyes hónapok folyamán legalább
egy hivatkozási pontban fennálló egyenlege alapján az
ügylet időtartama alatt arányosan oszlik meg a kamat- és
tőketörlesztés, a kiadások, a költségek és a jóváírások eszközátruházót és befektetőket megillető része között,
c) a visszafizetés üteme elégséges ahhoz, hogy a lejárat
előtti visszafizetés időszakának kezdetekor fennálló teljes
tartozás (az eszközátruházót és a befektetőket megillető részek) 90%-át visszafizessék vagy nemteljesítés legyen, és
d) a visszafizetés üteme nem lehet gyorsabb annál, mint
amilyet a c) pontban meghatározott időtartamra vetített
normál ütemű visszafizetés során érnének el.
(3) A lejárat előtti visszafizetést biztosító rendelkezést
tartalmazó, rulírozó megállapodásból származó kitettségek értékpapírosítása esetén az eszközátruházó befektetési
vállalkozásnak az értékpapírosítási pozíciójának kockázattal súlyozott kitettség értékén túl a 25–32. §-nak megfelelően pótlólagos tőkekövetelményt is kell számítania.
(4) A (3) bekezdéstől eltérően az eszközátruházó befektetési vállalkozásnak nem kell pótlólagos tőkekövetelményt számítania, ha az értékpapírosítási ügylet olyan
a) rulírozó megállapodásból származó kitettségek értékpapírosítása, ahol a hitelszerződésekbe foglalt kölcsönök lehívása nem időhöz kötött azzal, hogy az alapul szolgáló eszközök kitettségének hitelkockázata még a lejárat
előtt bekövetkezett visszafizetési esemény után sem száll
vissza az eszközátruházó befektetési vállalkozásra, és
b) ahol a lejárat előtti visszafizetésre csak olyan esetekben kerül sor, amelyek nem kapcsolódnak az értékpapíro
sított kitettségek vagy az eszközátruházó befektetési vállalkozás teljesítéséhez, így különösen az adózásra vonatkozó jogszabályi rendelkezésekben történő változások.
25. § (1) A befektetési vállalkozásnak az eszközátruházót és a
befektetőt megillető részek együttes összegére vonatkozóan ki kell számítania a kockázattal súlyozott kitettség értéket.
(2) Az eszközátruházót megillető rész nem lehet alárendelve a befektetőket megillető résznek.
26. § Ha az értékpapírosított kitettségek rulírozó és nem rulírozó megállapodásból származnak, akkor az eszközátruházó befektetési vállalkozásnak az alapul szolgáló rulírozó
kitettségek halmazára (pooljára) vonatkozóan a
27–31. §-ban foglaltaknak megfelelően kell a pótlólagos
tőkekövetelményt számítania.
27. § Az eszközátruházó befektetési vállalkozásnak az eszközátruházót megillető része értékpapírosítási pozíció helyett az értékpapírosítás alapjául szolgáló kitettségeknek a
eszközátruházót megillető részének megfelelő arányos kitettségnek minősül, és úgy kell kezelni, hogy azokat nem
értékpapírosították.
28. § (1) Az eszközátruházó befektetési vállalkozás esetén a
saját – azaz a befektetőket megillető részhez kapcsolódó – pozícióra számított kockázattal súlyozott kitettség érték és a 24. § (3) bekezdése szerinti kockázattal súlyozott
kitettség érték összege nem lehet magasabb
a) a befektetőket megillető részhez kapcsolódó pozícióra
vonatkozó kockázattal súlyozott kitettség értéknél, és
b) azon kockázattal súlyozott kitettség értéknél, amelyet az értékpapírosított kitettségekre vonatkozóan a kitettséggel rendelkező befektetési vállalkozás úgy számítana
ki, hogy azok nem lennének a befektetőket megillető
résszel megegyező mértékig értékpapírosítva.
(2) Az eszközátruházó befektetési vállalkozásnak az értékpapírosított eszközökből származó, olyan jövőbeni,
nem realizált nyereséget, amelyet a szavatoló tőke számításakor nem vehet figyelembe, az (1) bekezdésben meghatározott számítások során sem kell figyelembe vennie.
29. § A 24. § (3) bekezdése szerinti kockázattal súlyozott kitettség érték a befektetőket megillető rész, a 30–32. §-ban
meghatározott ügyletkockázati súly és a kitettséggel súlyozott kockázati súly szorzata, amely utóbbi akkor vonatkozna az értékpapírosított kitettségekre, ha azokat nem értékpapírosították volna.
30. § (1) A feltétel nélkül felmondható vagy bármikor megszüntethető lakossági kitettségek lejárat előtti visszafizetésre lehetőséget biztosító rendelkezéssel bíró megállapodásaiból származó kitettségek értékpapírosítása esetén, ha
a lejárat előtti visszafizetésre az értékpapírosítási felár
meghatározott szint alá csökkenése esetén kerül sor, akkor
a befektetési vállalkozásnak össze kell hasonlítania a háromhavi értékpapírosítási felár átlagának szintjét azzal az
értékpapírosítási felár szinttel, amely alá csökkenés esetén
a lejárat előtti visszfizetésre sor kerül.
(2) Ha az értékpapírosítási ügylet nem tartalmaz értékpapírosítási felár határokat, akkor a lejárat előtti visszafizetést kiváltó értékpapírosítási felárnál 4,5%-ponttal nagyobb érték minősül a határértékeknek.
31. § A kockázattal súlyozott kitettség értékének meghatározásához alkalmazandó hitelegyenértékesítési tényezőket a
8. táblázat tartalmazza.
8. táblázat Hitelegyenértékesítési tényező Értékpapírosítási felár
3 havi átlaga
Szabályozott, lejárat
előtti visszafizetésre
lehetőséget biztosító értékpapírosítás Nem szabályozott,
lejárat előtti
visszafizetésre
lehetőséget biztosító értékpapírosítás „A szint” fölött 0% 0%
„A szint” 1% 5% „B szint” 2% 15%
„C szint” 10% 50% „D szint” 20% 100%
„E szint” 40% 100% ahol:
– ,,A szint”: olyan értékpapírosítási felár szinteket je
löl, amelyek kisebbek az értékpapírosítási felár határszintjének 133,33%-ánál, de nem kisebbek annak 100%-ánál,
– ,,B szint”: olyan értékpapírosítási felár szinteket jelöl, amelyek kisebbek az értékpapírosítási felár határszintjének 100%-ánál, de nem kisebbek annak 75%-ánál,
– ,,C szint”: olyan értékpapírosítási felár szinteket jelöl, amelyek kisebbek az értékpapírosítási felár határszintjének 75%-ánál, de nem kisebbek annak 50%-ánál,
– ,,D szint”: olyan értékpapírosítási felár szinteket jelöl, amelyek kisebbek az értékpapírosítási felár határszintjének 50%-ánál, de nem kisebbek annak 25%-ánál,
– ,,E szint”: olyan értékpapírosítási felár szinteket jelöl,
amelyek kisebbek az értékpapírosítási felár határszintjének 25%-ánál.
32. § A 26–31. § hatálya alá nem tartozó
a) szabályozott, lejárat előtti visszafizetésre lehetősé
get biztosító, rulírozó kitettség értékpapírosítási pozíciójához 90%-os, b) nem szabályozott, lejárat előtti visszafizetésre lehetőséget biztosító, rulírozó kitettség értékpapírosítási pozíciójához 100%-os
hitelegyenértékesítési tényezőt kell rendelni.
33. § Ha az értékpapírosítási pozícióhoz hitelkockázati fedezet tartozik, akkor az értékpapírosítási pozíció kockázattal
súlyozott kitettség értékének meghatározásakor a IV. Fejezetben foglaltakat kell alkalmazni.
34. § Ha a három hónapos vagy annál rövidebb futamidejű,
intézménnyel, vállalkozással szembeni kitettség rendelkezik külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel, akkor az intézménnyel, vállalkozással szembeni
kitettséghez – a Felügyelet által a hitelminősítéshez hozzárendelt besorolás alapján – a 9. táblázat szerinti kockázati
súlyt kell rendelni.
9. táblázat Hitelminősítési
besorolás 1 2 3 4 5 6
35. § (1) A kockázati tőketársaságban lévő befektetéshez, a
kockázati tőkealapjegyhez és magántőke-befektetéssel
szembeni kitettséghez 150%-os kockázati súlyt kell rendelni.
(2) Az olyan – egyébként 150%-os kockázati súlyozású – nem késedelmes tétel esetén, amelyre értékvesztést
számoltak el, kockázati céltartalékot képeztek
a) 100%-os kockázati súly alkalmazandó, ha az elszámolt értékvesztés, kockázati céltartalék értéke legalább a
kitettség értékvesztés elszámolása és kockázati céltartalék
képzése előtti bruttó értékének 20%-a,
b) 50%-os kockázati súly alkalmazandó, ha az elszámolt értékvesztés, kockázati céltartalék értéke legalább a
kitettség értékvesztés elszámolása és kockázati céltartalék
képzése előtti bruttó értékének 50%-a.
(3) A tárgyi eszközhöz 100%-os kockázati súlyt kell
rendelni.
(4) Ha az aktív időbeli elhatárolás tételéhez nem rendelhető egyértelműen ügyfél, akkor 100%-os kockázati súlyt
kell hozzárendelni.
(5) A készpénz-állományhoz és az azzal egyenértékűnek minősülő tételhez 0%-os, a beszedés alatt lévő tételhez
20%-os kockázati súlyt kell rendelni.
(6) Szavatoló tőkéből le nem vont részesedési viszony
értékéhez 100%-os kockázati súlyt kell rendelni.
(7) Saját széfben tárolt vagy letétbe helyezett aranyhoz
0%-os kockázati súlyt kell rendelni.
(8) Repóügylet és határidős vásárlás esetén az eszköz
kockázati súlyát és nem az ügyfél kockázati súlyát kell a
kitettséghez hozzárendelni.
(9) Ha a befektetési vállalkozás hitelkockázat fedezetének nyújtásakor az n-dik nemteljesítést követően kerül a
fedezet lehívásra, amelynek bekövetkeztével a szerződés
megszűnik, és a fedezett ügylet egy elismert külső hitelminősítő szervezet hitelminősítési kategóriával rendelkezik,
akkor az értékpapírosítási ügylethez a VI. Fejezet szerint
meghatározott kockázati súlyokat kell rendelni.
(10) Ha az ügylet nem rendelkezik elismert külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel, akkor
az ügylet kockázattal súlyozott kitettség értéke az ügylethez kapcsolódó kitettségek – (n–1)-dik kitettség kivétele
mellett – kockázati súlyának legfeljebb 1 250%-ig történő
összesítése szorozva a hitelderivatíva által nyújtott fedezet
névértékével. Az ügylethez kapcsolódó és kizárandó
(n–1)-dik kitettség meghatározásakor a kitettségek mindegyikének kisebb kockázattal súlyozott kitettség értéket
kell eredményeznie, mint az összesítésbe bekerülő bármely kitettség kockázattal súlyozott kitettség értéke.
Elismert külső hitelminősítő szervezet 36. § (1) A külső hitelminősítő szervezet által a hitelminősítési kategóriákba sorolásra alkalmazott módszernek a múltbeli tapasztalatok érvényesítése mellett szigorúnak, rendszeresnek és folyamatosnak kell lennie (tárgyilagosság követelménye).
(2) A külső hitelminősítő szervezet által alkalmazott
módszernek politikai befolyástól, kényszertől és gazdasági nyomásgyakorlástól mentesnek kell lennie (függetlenség követelménye). Ennek érdekében vizsgálni kell a szervezet
a) tulajdonosi szerkezetét és szervezeti felépítését,
b) pénzügyi erőforrásait,
c) alkalmazottait, és
d) vállalatirányítását.
(3) A külső hitelminősítő szervezetnek a hitelminősítéseit rendszeresen, minden jelentősebb esemény után, de
évente legalább egyszer felül kell vizsgálnia (rendszeres
felülvizsgálat követelménye).
(4) A Felügyelet akkor ismeri el a külső hitelminősítő
szervezetet, ha a piaci területekre vonatkozó értékelési
módszerei az a)–c) pontban foglaltaknak megfelelnek:
a) az utótesztelést legalább egy évre visszamenőleg elvégzi,
b) a Felügyelet ellenőrzi a (3) bekezdés szerinti rendszeres felülvizsgálatot, és
c) a külső hitelminősítő szervezet és az általa minősített
szervezet közötti kapcsolat a Felügyelet által ellenőrizhető.
(5) A külső hitelminősítő szervezetnek az általa alkalmazott módszerek alapelveit az összes lehetséges felhasználó részére nyilvánossá kell tennie (átláthatóság és nyilvánosságra hozatal követelménye).
37. § (1) A külső hitelminősítő szervezet akkor tekinthető elismerhetőnek, ha a hitelminősítéseit annak felhasználói hitelesnek és megbízhatónak tekintik. A hitelességet alá kell
támasztania a külső hitelminősítő szervezet piaci részesedésének, minősítési tevékenységéből származó bevételeinek, a minősítésén alapuló piaci árképzésnek, továbbá a
hitelminősítését legalább két intézménynek használnia
kell a kötvénykibocsátása vagy a hitelkockázat meghatározása során (hitelesség és piaci elfogadás követelménye).
(2) Az elismert külső hitelminősítő szervezet hitelminősítésének minden felhasználó számára – akinek jogos érdeke fűződik a hitelminősítés megismeréséhez – azonos
feltételekkel rendelkezésre kell állnia (átláthatóság és nyilvánosságra hozatal követelménye).
38. § (1) A hitelminősítési kategória hitelminősítési besoroláshoz rendelése során a Felügyelet a következő mennyiségi és minőségi tényezőket veszi figyelembe:
a) az azonos hitelminősítési kategóriába tartozó elemek hosszú távú nemteljesítésének arányát,
b) a külső hitelminősítő szervezet által minősített kibocsátók körét,
c) a külső hitelminősítő szervezet hitelminősítési kategóriáinak tartományát,
d) az alkalmazott hitelminősítési kategóriák értelmezését, és e) a nemteljesítésnek a külső hitelminősítő szervezet
által alkalmazott meghatározását.
(2) Ha a külső hitelminősítő szervezet kevés nemteljesítési adattal rendelkezik, akkor az azonos hitelminősítési
kategóriába tartozó elemek hosszú távú nemteljesítésének
arányára becslést kell készítenie a rendelkezésre álló nemteljesítési adatok alapján.
(3) A Felügyeletnek össze kell vetnie az adott külső hitelminősítő szervezet egyes hitelminősítési kategóriájába
tartozó elemek nemteljesítésének arányát más külső hitelminősítő szervezetek által minősített, a Felügyelet által
egyenértékű hitelkockázatot képviselőnek minősített, a kibocsátókkal szembeni kitettségeknél tapasztalt nemteljesítési arányokkal.
(4) Ha a Felügyelet megítélése szerint a nemteljesítések
aránya egy külső hitelminősítő szervezet valamely hitelminősítési kategóriája esetén lényegesen és rendszeresen
magasabb a viszonyítási alapnál, akkor a külső hitelminősítő szervezetnek a hitelminősítési kategóriájához a Felügyelet magasabb hitelminősítési besorolást rendel.
(5) Ha a (4) bekezdésben meghatározott feltételek már
nem állnak fenn, akkor a Felügyelet kérelemre vagy hivatalból visszaállítja a külső hitelminősítő szervezet hitelminősítési kategóriájának – az eggyel korábban alkalmazott – hitelminősítési besoroláshoz történő rendelését.
39. § (1) A befektetési vállalkozás egy vagy több elismert
külső hitelminősítő szervezet besorolásait is alkalmazhatja
az eszközök és a mérlegen kívüli tételek kockázati súlyainak meghatározására.
(2) Ha a befektetési vállalkozás egy kitettségi osztályhoz tartozó kitettségek kockázati súlyának meghatározására valamely elismert külső hitelminősítő szervezet által
készített hitelminősítést használja, akkor az adott kitettségi osztályba tartozó valamennyi kitettségre ezen külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítést kell
használnia.
(3) Ha a befektetési vállalkozás egy elismert külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítés alkalmazása mellett dönt, akkor ezeket a hitelminősítéseket folyamatosan és következetesen kell alkalmaznia.
(4) A befektetési vállalkozás a tőke- és kamatösszeget is
magában foglaló – elismert külső hitelminősítő szervezet
által készített – hitelminősítéseket használhat.
(5) Ha a minősített tétel csak egy elismert külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel rendelke
zik, akkor ezt a hitelminősítést kell alkalmazni a kockázati
súly meghatározására.
(6) Ha a minősített tétel két elismert külső hitelminősítő
szervezet által készített hitelminősítéssel rendelkezik és
ezekhez különböző kockázati súlyok tartoznak, akkor a
magasabb kockázati súlyt kell alkalmazni.
(7) Ha a minősített tétel kettőnél több elismert külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel rendelkezik, akkor a két legkisebb kockázati súlyt eredményező hitelminősítéshez tartozó kockázati súly közül a
magasabbat kell alkalmazni.
(8) Ha egy kibocsátási programnak vagy ügyletnek,
amihez a kitettség tartozik, van hitelminősítése, akkor az
adott kitettség kockázati súlyának meghatározásához ezen
hitelminősítést kell alkalmazni.
(9) Ha egy kitettség nem rendelkezik elismert külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel, de a
kibocsátó egy kibocsátási programjának vagy ügyletének – amihez a kitettség nem tartozik – rendelkezik vagy a
kibocsátónak van egy általános hitelminősítése, akkor
ezen hitelminősítést abban az esetben kell az említett kitettségre alkalmazni, ha
a) az magasabb kockázati súlyt képez, mint amekkora
kockázati súlyt egyébként az adott kitettség kapna, vagy
b) az alacsonyabb kockázati súlyt képez, mint amekkora kockázati súlyt egyébként az adott kitettség kapna, de az
említett kitettség az adott kibocsátási programmal, ügylettel, vagy a kibocsátó nem alárendelt, fedezetlen kitettségével minden tekintetben egyező vagy jobb szinten van.
(10) Fedezett kötvény esetén – a (8) és (9) bekezdéstől
eltérően – a 14. §-t kell alkalmazni.
(11) Egy vállalkozási csoporton belüli kibocsátóra vonatkozó hitelminősítés nem alkalmazható a vállalkozási
csoporthoz tartozó másik kibocsátó hitelminősítéseként.
(12) A rövid távú hitelminősítés vállalkozással szembeni, kizárólag rövid lejáratú eszköz vagy mérlegen kívüli tétel esetén alkalmazható.
(13) A 34. § szerinti rövid távú hitelminősítés – a (14) és
(15) bekezdésben meghatározott eltéréssel – kizárólag arra
a kitettségre alkalmazható, amelyre a hitelminősítés vonatkozik.
(14) Ha egy rövid távú, minősített ügylethez 150%-os
kockázati súlyt kell rendelni, akkor az ügylethez tartozó
ügyfél összes, nem minősített, fedezetlen és rövid vagy
hosszú távú kitettségéhez is 150%-os kockázati súlyt kell
rendelni.
(15) Ha egy rövid távú, minősített ügylethez 50%-os
kockázati súlyt kell rendelni, akkor a nem minősített, rövid
lejáratú kitettséghez legalább 100%-os kockázati súlyt kell
rendelni.
(16) Egy ügyféllel szembeni, hazai pénznemben denominált kitettségre vonatkozó hitelminősítés nem használ
ható fel ugyanezen ügyfél más devizában denominált kitettségéhez tartozó kockázati súly meghatározására.
Exporthitel-ügynökség 40. § (1) Az exporthitel-ügynökség hitelminősítését a Felügyelet akkor ismeri el, ha
a) a hitelminősítés a „Hivatalosan támogatott exporthitelek irányelveiről szóló OECD-megállapodásban” részt
vevő exporthitel-ügynökségek konszenzusos kockázatminősítése, vagy
b) az exporthitel-ügynökség az OECD által elfogadott
módszereket alkalmazza és közzéteszi hitelminősítéseit,
továbbá a hitelminősítéshez az OECD által elfogadott
módszerek alapján meghatározott nyolc minimális exportbiztosítási díj egyike társul.
(2) Az exporthitel-ügynökség elismert hitelminősítése
esetén a kitettséghez a 10. táblázat szerinti kockázati súlyt
kell rendelni.
10. táblázat Minimális
exportbiztosítási díj 0 1 2 3 4 5 6 7
III. Fejezet BELSŐ MINŐSÍTÉSEN ALAPULÓ MÓDSZER 41. §
(1) A befektetési vállalkozás számára a kockázattal súlyozott kitettség értéknek belső minősítésen alapuló módszerrel történő számítását a Felügyelet akkor engedélyezi,
ha megfelel az e rendeletben meghatározott feltételeknek.
(2) A befektetési vállalkozásnak a belső minősítésen
alapuló módszer alkalmazását a Felügyelet kizárólag akkor engedélyezi, ha
a) a befektetési vállalkozásnak a kockázatkezelési és
minősítési rendszerei megbízhatóak és átfogóak, azaz biztosítják az ügyfél és az ügylet jellemzőinek meghatározását és minősítését, a kockázatok következetes becslését,
b) a tőkekövetelmény számításához használt minősítés,
a nemteljesítésre és a veszteségre vonatkozó becslés, valamint a minősítéshez és becsléshez kapcsolódó belső eljárások meghatározó szerepet játszanak a kockázatkezelési,
döntéshozatali és hitelezési folyamatban, valamint a befektetési vállalkozás belső tőkeallokációs folyamatában és
a vállalatirányítási rendszerében,
c) a befektetési vállalkozás a kockázatvállalási döntést
meghozó egységtől független hitelkockázat-ellenőrzési
egységgel rendelkezik, amely felelős minősítési rendszereinek működéséért és ellenőrzéséért,
d) a befektetési vállalkozás a hitelkockázat méréséhez
és kezeléséhez szükséges, törvény által lehetővé tett valamennyi adatot gyűjti és tárolja,
e) a befektetési vállalkozás évente legalább egyszer jóváhagyja és dokumentálja a minősítési rendszereit, azok
indokolását, és más kapcsolódó rendszereiben és folyamataiban integráltan alkalmazza azokat.
(3) A (2) bekezdésben foglalt részletes feltételeket e Fejezet állapítja meg.
(4) A belső minősítésen alapuló módszer alkalmazásának engedélyezéséhez a befektetési vállalkozásnak a kérelem benyújtását megelőző legalább három éven át olyan
minősítési rendszert kell alkalmaznia kockázatmérési és
kezelési célra, amely lényeges jellemzőit – fő feltételeit,
célját, megvalósításának fő elemeit, a kategóriákba sorolásokat és elhatárolásokat – tekintve megfelel a belső minősítésen alapuló módszer minősítési rendszerrel szembeni – belső kockázatmérésre és -kezelésére vonatkozó – minimum követelményeknek.
(5) A saját nemteljesítéskori veszteségráta, a hitelegyenértékesítési tényező becslés alkalmazásának engedélyezéséhez a befektetési vállalkozásnak a kérelem benyújtását megelőző legalább három éven át lényeges jellemzőit – fő feltételeit, célját megvalósításának fő elemeit,
a kategóriákba sorolásokat és elhatárolásokat – tekintve
meg kell felelnie a saját nemteljesítéskori veszteségráta,
hitelegyenértékesítési tényező becslésére vonatkozó minimum követelményeknek.
(6) Ha a belső minősítésen alapuló módszert alkalmazó
befektetési vállalkozás nem teljesíti a belső minősítésen
alapuló módszer feltételeit és alkalmazásának követelményeit, akkor a jogszerű működés helyreállításáról kilencven napon belül köteles a Felügyeletnek intézkedési tervet
benyújtani.
(7) Belső minősítésen alapuló módszer alkalmazása
esetén a befektetési vállalkozásnak, az anyavállalatának és
az anyavállalat leányvállalatának minden kitettségre a belső minősítésen alapuló módszert kell alkalmaznia.
(8) A (7) bekezdéstől eltérően, a belső minősítésen alapuló módszer alkalmazása fokozatosan is bevezethető – a
(9) és (10) bekezdésben meghatározott feltételek teljesülése esetén – a Felügyelet engedélyével
a) a befektetési vállalkozásnak a 42. § (1) bekezdés
szerinti egyes kitettségi osztályaira és a 42. § (1) bekezdés
d) pontja szerinti kitettségi osztály alosztályaira, ugyanazon üzleti egységen belül,
b) üzleti egységekre vonatkozóan, vagy
c) a saját nemteljesítéskori veszteségráta, a hitelegyen
értékesítési tényező becslés alkalmazásakor a 42. § (1) bekezdés a)–c) pontja szerinti kitettség kockázati súlyának
meghatározására azzal, hogy a nemteljesítéskori veszteségráta és a hitel-egyenértékesítési tényező tekintetében
kitettségi osztályonként egyszerre kell áttérni a módszer
alkalmazására.
(9) A fokozatos bevezetést a Felügyelet akkor engedélyezi, ha
a) a fokozatosság tekintetében a befektetési vállalkozás egységes elveket alkalmaz,
b) a fokozatos bevezetés célja nem kizárólag a tőkekövetelmény csökkentése,
c) az engedélyezési kérelem benyújtásakor a befektetési vállalkozás a kockázattal súlyozott kitettség értékének
legalább az 50%-át – a 43. §-ban meghatározott eltérésekkel – belső minősítésen alapuló módszerrel állapítja meg,
d) a befektetési vállalkozás az engedélyezési kérelemben nyilatkozik arról, hogy az engedély megadásától számított legkésőbb
da) kettő és fél éven belül a c) pontban meghatározott
arányt 67%-ra növeli, és
db) öt éven belül a c) pontban meghatározott arányt
100%-ra növeli
a 43. §-ban meghatározott eltérésekkel.
(10) A fokozatos bevezetés engedélyezése során a Felügyelet részére az engedélyezési kérelem részeként a befektetési vállalkozásnak be kell nyújtania a belső minősítésen alapuló módszer
a) bevezetésére vonatkozó részletes és megalapozott
ütemtervet, b) bevezetésének aktuális helyzetére vonatkozó átfogó
és részletes értékelést.
(11) Ha a befektetési vállalkozás bármely kitettségi osztályra a belső minősítésen alapuló módszert alkalmazza,
akkor a részvényjellegű és részesedések (a továbbiakban
együtt: részesedések) kitettségi osztály esetén köteles a
belső minősítésen alapuló módszert használni.
(12) A kockázattal súlyozott kitettség érték számításához a
belső minősítésen alapuló módszert alkalmazó befektetési
vállalkozás a mérlegfőösszegének legalább 20%-os csökkenése esetén a Felügyelet engedélyével térhet át a II. Fejezet
szerinti sztenderd módszer alkalmazására.
(13) A saját nemteljesítéskori veszteségráta, a hitelegyenértékesítési tényező becslést alkalmazó befektetési
vállalkozás a Felügyelet engedélyével, a (12) bekezdésben
rögzített esetekben térhet át a 42. § (6) bekezdésének
c) pontja szerinti nemteljesítéskori veszteségráta és hitelegyenértékesítési tényező használatára.
(14) Ha
a) a belső minősítésen alapuló módszert alkalmazó be
fektetési vállalkozás sztenderd módszert alkalmazó intézményben, vagy b) a 42. § (6) bekezdésének b) és d) pontja szerinti módszert alkalmazó befektetési vállalkozás a 42. § (6) bekezdésének b) és c) pontja szerinti módszert alkalmazó intézményben
ellenőrző befolyást szerez, akkor a (7) bekezdésben foglaltaknak való megfelelés elérésére vonatkozóan az ellenőrző
befolyást szerző befektetési vállalkozás az ellenőrző befolyás megszerzését követő száznyolcvan napon belül a Felügyeletnek ütemtervet nyújt be.
(15) Ha
a) a sztenderd módszert alkalmazó befektetési vállal
kozás belső minősítésen alapuló módszert alkalmazó intézményben, vagy
b) a 42. § (6) bekezdésének b) és c) pontja szerinti módszert alkalmazó befektetési vállalkozás a 42. § (6) bekezdésének b) és d) pontja szerinti módszert alkalmazó intézményben
ellenőrző befolyást szerez, akkor a (7) bekezdésben foglaltaknak való megfelelés elérésére vonatkozóan az ellenőrző
befolyást szerző befektetési vállalkozás az ellenőrző befolyás megszerzését követő száznyolcvan napon belül a Felügyeletnek ütemtervet nyújt be.
(16) A (8)–(10) és (12)–(15) bekezdésben rögzített követelményeknek az EU-szintű befektetési vállalkozás
anyavállalat és EU-szintű pénzügyi holding társaság anyavállalat a Tpt. 181/A. §-ának (2) bekezdésben meghatározott vállalkozások vonatkozásában összevont alapon köteles megfelelni.
42. § (1) A belső minősítésen alapuló módszer alkalmazása
esetén a kockázattal súlyozott kitettség érték meghatározásakor minden kitettséget be kell sorolni a következő kitettségi osztályok valamelyikébe:
a) központi kormánnyal vagy központi bankkal szembeni kitettség,
b) intézménnyel szembeni kitettség,
c) vállalkozással szembeni kitettség,
d) lakossággal szembeni kitettség,
e) részesedések,
f) értékpapírosítási pozíciók,
g) egyéb, nem hitelkötelezettséget megtestesítő eszközök.
(2) A kitettségi osztály tartalmát, a besorolásra vonatkozó feltételek leírását, és a regionális kormánnyal, helyi önkormányzattal, közszektorbeli intézménnyel, multilaterális fejlesztési bankkal, nemzetközi szervezettel szembeni
és kollektív befektetési értékpapírban fennálló kitettség kitettségi osztályba történő besorolását e Fejezet rögzíti.
(3) A befektetési vállalkozás a kitettség kitettségi osztályba vagy alosztályba való sorolásakor következetesen
kialakított módszertan szerint jár el. Az összevont alapú
felügyelet alá tartozó befektetési vállalkozás ezen következetes módszertant a Tpt. 181/A. §-ának (2) bekezdése
szerinti vállalkozásokra az összevont alapú felügyelet tekintetében együttesen is alkalmazza.
(4) Az (1) bekezdés a)–d) pontjában említett – a szavatoló tőkéből le nem vont – kitettség esetén a kitettség belső
minősítésen alapuló módszer szerint számított értéke mérlegen belüli eszköz esetén a bekerülési értéknek a törlesztésekkel csökkentett, az elszámolt értékvesztések és
visszaírások figyelembevétele nélkül vett (bruttó) értékének – a számviteli nyilvántartásokban fedezett ügyletként
megjelölt eszköztétel kivételével – az elszámolt értékelési
különbözetekkel korrigált értéke, kitettségnek minősülő
mérlegen kívüli kötelezettségvállalásnál a képzett céltartalék figyelembevétele nélküli nyilvántartási érték ügyletkockázati súllyal vagy hitelegyenértékesítési tényezővel
számított értéke, származtatott ügylet érték. A számviteli
nyilvántartásban fedezett ügyletként megjelölt eszköztétel
kitettség értékének meghatározásakor az elszámolt értékelési különbözetet nem kell figyelembe venni. Az (1) bekezdés e) és g) pontjában említett – a szavatoló tőkéből le
nem vont – kitettség esetén a kitettség mértéke, annak
könyv szerinti értéke.
(5) A hitelkockázatra és a vásárolt követelés felhígulási
kockázatára vonatkozó, kockázattal súlyozott kitettség érték számításakor a nemteljesítés valószínűségének, a nemteljesítéskori veszteségrátának, a hitelegyenértékesítési tényezőnek, a lejáratnak és a kitettség értékének meghatározását e Fejezet szerint kell elvégezni.
(6) A befektetési vállalkozás
a) az (1) bekezdés a)–d) pontjában meghatározott ki
tettségi osztályba tartozó kitettség esetén a nemteljesítés
valószínűségére saját becsléseket alkalmaz, és
b) az (1) bekezdés d) pontjában meghatározott kitettségi osztályba tartozó kitettség esetén saját nemteljesítéskori
veszteségráta és hitelegyenértékesítési tényező becslést alkalmaz, és
c) az (1) bekezdés a)–c) pontjában meghatározott kitettségi osztályba tartozó kitettség esetén az e rendeletben
meghatározott nemteljesítéskori veszteségráta értéket és
hitelegyenértékesítési tényezőt alkalmaz, vagy
d) az (1) bekezdés a)–c) pontjában meghatározott kitettségi osztályba tartozó kitettség esetén – a c) ponttól eltérően – saját nemteljesítéskori veszteségráta és hitelegyenértékesítési tényező becslést – kizárólag egyidejűleg – alkalmaz.
(7) A befektetési vállalkozás az (1) bekezdésben rögzített kitettségi osztályba tartozó kitettség várható veszteség
értékét e Fejezetben meghatározott módon számítja ki. A
várható veszteség értékének számításakor a kockázattal
súlyozott kitettség érték számításához használt nemteljesítési valószínűséget, nemteljesítéskori veszteségrátát és kitettség értéket kell figyelembe venni.
(8) Ha a befektetési vállalkozás saját nemteljesítéskori
veszteségráta becslést végez, akkor az ügyféllel szembeni
olyan kitettség esetén, amelyre vonatkozóan megvalósul a
nemteljesítés – ahol a nemteljesítés valószínűségének értéke egy – a befektetési vállalkozásnak a várható veszteségre vonatkozó legjobb becslést kell figyelembe vennie.
43. § (1) A belső minősítésen alapuló módszert alkalmazó befektetési vállalkozás a kockázattal súlyozott kitettség érték
meghatározásakor a sztenderd módszert alkalmazhatja:
a) központi kormánnyal vagy központi bankkal szembeni kitettségi osztály esetén, ha az olyan ügyfelek száma
alacsony, amelyekkel szemben jelentős kitettség áll fenn
és a befektetési vállalkozás számára indokolatlan terhet jelentene az ezen ügyfelekre vonatkozó minősítési rendszer
bevezetése,
b) intézménnyel szembeni kitettségi osztály esetén, ha
az olyan ügyfelek száma alacsony, amelyekkel szemben
jelentős kitettség áll fenn, és a befektetési vállalkozás számára indokolatlan terhet jelentene az ezen ügyfelekre vonatkozó minősítési rendszer bevezetése,
c) ha az üzleti egységekben lévő kitettségek, valamint a
méret és kockázati jellemzői alapján a kitettségi osztályok
nem jelentősek,
d) a Magyar Köztársaság kormányával szembeni kitettség esetén, ha ezen kitettséghez a sztenderd módszer alkalmazásában 0%-os kockázati súlyt kell rendelni,
e) a Magyar Köztársaság helyi önkormányzatával és közszektorbeli intézményével szembeni kitettség esetén, ha
1. a központi kormány helytáll – garancia vagy viszontgarancia nyújtása, készfizető kezesség vállalása formájában – a helyi önkormányzat és a
közszektorbeli intézmény kötelezettségéért, és
2. a Magyar Köztársaság kormányával szembeni kitettséghez sztenderd módszer alkalmazásában
0%-os kockázati súlyt kell alkalmazni,
f) a befektetési vállalkozás anyavállalatával, leányvállalatával és anyavállalatának leányvállalatával – ha az hitelintézet, befektetési vállalkozás, pénzügyi vállalkozás,
befektetési alapkezelő vagy járulékos vállalkozás – szembeni kitettség esetén, ha a kitettség megfelel a 3. § (5) bekezdésében foglaltaknak,
g) a központi kormányzat, regionális kormányzat, helyi
önkormányzat által finanszírozott olyan gazdálkodó szervezetben fennálló részesedés esetén, amelyhez a II. Fejezet alkalmazása esetén 0%-os kockázati súlyt kell rendelni,
h) a gazdaság valamely ágazatának előmozdítására irányuló állami programok keretében felmerült olyan részesedések esetén, amelynél a befektetési vállalkozás általi
befektetésekhez jelentős állami támogatást nyújtanak, és
ezáltal a befektetésekre állami – ágazati, az érintett vállalkozás ezen tevékenységére kiterjedő – felügyelet és támogatás-felhasználási korlátozások vonatkoznak azzal, hogy
az ennek alapján mentesíthető részesedések értéke nem
haladhatja meg a szavatoló tőke 10%-át,
i) állami garanciával és állami viszontgaranciával fedezett kitettség külön jogszabályban meghatározott feltételek teljesülése esetén,
j) az olyan részesedések esetén, amelyre másik
EGT-állam jogszabálya lehetővé teszi a sztenderd módszer alkalmazását.
(2) Az (1) bekezdés c) pontja alkalmazásában az üzleti
egységben lévő kitettségek és a kitettségi osztályok nem
jelentősek, ha az összes nem jelentősnek tekintett üzleti
egységben és kitettségi osztályban szereplő kitettség értéke együttesen sem haladja meg a befektetési vállalkozás
a) összes kitettség értékének az (1) bekezdés a)–b) és
d)–j) pontjába sorolt kitettségek értékével csökkentett
összeg 10%-át, és
b) összes kockázattal súlyozott kitettség értékének az
(1) bekezdés a)–b) és d)–j) pontjába sorolt kitettségek értékével csökkentett kockázattal súlyozott kitettség érték
10%-át.
(3) Az (1) bekezdés c) pontja értelmében jelentős a befektetési vállalkozás részesedések kitettségi osztálya, ha
ezen kitettségek – kivéve az (1) bekezdés h) pontját – összesített értéke – az előző év átlagában tekintve – meghaladja a szavatoló tőke 10%-át. Ezen határérték
a szavatoló tőke 5%-a, ha az említett kitettségek száma tíz
egyedi részesedésnél kevesebb.
(4) Az e §-ban foglaltaknak az EU-szintű befektetési
vállalkozás anyavállalat és EU-szintű pénzügyi holding
társaság anyavállalat a Tpt. 181/A. §-ának (2) bekezdésében meghatározott vállalkozások vonatkozásában összevont alapon köteles megfelelni.
(5) Az (1) bekezdésben foglaltaknak az EGT-állambeli befektetési vállalkozás anyavállalat és az EGT-állambeli pénzügyi holding társaság anyavállalat a Tpt. 181/A. §-ának
(2) bekezdésében meghatározott vállalkozások vonatkozásában összevont alapon köteles megfelelni.
Kitettségi osztályok 44. § Egy kitettség a központi kormánnyal vagy központi
bankkal szembeni kitettségi osztályba tartozik, ha az
a) központi kormánnyal vagy központi bankkal szembeni kitettség,
b) regionális kormánnyal, helyi önkormányzattal vagy
közszektorbeli intézménnyel szembeni kitettség és a
sztenderd módszer szerint a központi kormánnyal szembeni kitettségként értékelhető, vagy
c) multilaterális fejlesztési bankkal vagy nemzetközi
szervezettel szembeni kitettség, amelyhez a sztenderd
módszer szerint 0%-os kockázati súlyt lehet rendelni.
45. § (1) Egy kitettség intézménnyel szembeni kitettségi osztályba tartozik, ha
a) az intézménnyel szembeni kitettség,
b) az regionális kormánnyal vagy helyi önkormányzat
tal szembeni kitettség és a sztenderd módszer szerint nem a
központi kormánnyal szembeni kitettségként értékelhető,
c) az közszektorbeli intézménnyel szembeni kitettség
és a sztenderd módszer szerint intézménnyel szembeni kitettségként értékelhető, vagy
d) az multilaterális fejlesztési bankkal szembeni kitettség, amelyhez a sztenderd módszer szerint nem lehet
0%-os kockázati súlyt rendelni.
(2) Az (1) bekezdés a) pontja szerinti kitettségi osztályba tartozik a jelzálog-hitelintézet ingatlanon alapított önálló zálogjog visszavásárlási vételárából származó követelése.
46. § (1) Vállalkozással szembeni kitettségi osztályba tartozik a vállalkozással szembeni kitettségen túl minden olyan
hitelkötelezettség jellegű kitettség, amely nem sorolható
be a 42. § (1) bekezdésének a)–b) és d)–f) pontja szerinti
kitettségi osztályok valamelyikébe.
(2) A befektetési vállalkozás a vállalkozással szembeni
kitettségi osztályon belül – mint különleges hitelezési kitettséget – azonosítja és elkülönített alosztályba sorolja az
olyan kitettséget, amely
a) tárgyi eszköz finanszírozására, működtetésére létrehozott vállalkozással szemben áll fenn,
b) vonatkozásában a befektetési vállalkozás szerződés
alapján jelentős mértékű ellenőrzéssel rendelkezik az eszköz és az általa termelt jövedelem felett, és
c) alapján fennálló kötelezettség visszafizetésének elsődleges forrása a finanszírozott eszköz által termelt jövedelem.
47. § (1) Egy kitettség a lakossággal szembeni kitettségi osztályba tartozik, ha
a) természetes személlyel, mikro-, kis- vagy középvállalkozással szemben áll fenn,
b) a kitettség egy jelentős számú, hasonló jellemzőkkel
rendelkező, következetes és hasonló kockázatkezelés alatt
álló kitettségeket magában foglaló csoportba sorolható,
így lehetővé téve a kölcsönnyújtáshoz kapcsolódó kockázat csökkenését,
c) mikro-, kis- és középvállalkozás esetén az adós ügyfélnek vagy egymással kapcsolatban álló ügyfelek csoportjának a befektetési vállalkozással, annak anyavállalatával és leányvállalatával szembeni tartozása – ideértve
minden késedelmes kitettséget, ide nem értve a lakóingatlannal fedezett kitettséget – együttes összege a befektetési
vállalkozás tudomása szerint nem haladja meg az egymillió eurót vagy annak megfelelő összeget, és annak érdekében, hogy a szükséges adatokat megszerezze, a befektetési
vállalkozás ésszerű lépéseket tesz, és
d) a kitettséget nem kezelik egyedileg, a vállalkozással
szembeni kitettségi osztályba tartozó kitettséghez hasonló
módon.
(2) A lakossággal szembeni kitettségi osztályba tartozik
az (1) bekezdés a) pontja szerinti személlyel szembeni lízingszerződés szerinti minimális lízingdíjak jelenértéken
meghatározott értéke is, ha a kitettség megfelel az (1) bekezdés c) és d) pontjának.
(3) A befektetési vállalkozás vásárolt követelése a lakossággal szembeni kitettségi osztályba tartozik, ha
a) megfelel a 103–107. §-ban meghatározott követelményeknek, b) a befektetési vállalkozás a követelést nem kapcsolódó harmadik féltől vásárolta és a kitettség nem tartalmaz a
befektetési vállalkozással szembeni közvetlen vagy közvetett kitettséget,
c) a vásárolt követelések a kötelezett és ügyfél közti
független üzleti kapcsolat révén jönnek létre,
d) a befektetési vállalkozás követelése a vásárolt követelésből származó teljes bevételre vagy annak arányos részére áll fenn, és
e) a vásárolt követelések portfóliója jól diverzifikált. (4) A (3) bekezdés c) pontjában meghatározottnak
nem felel meg a közös vállalati számlákra vonatkozó követelés, és az olyan követelés, amelyhez egymás közti
vásárlási és eladási ügyletekre vonatkozó ellenszámlák
alá tartoznak.
48. § Egy kitettség a részesedések kitettségi osztályba tartozik, ha az a kibocsátó eszközeivel vagy jövedelmével
szembeni, hátrasorolt maradványkövetelés.
49. § Egy kitettség az egyéb, nem hitelkötelezettséget megtestesítő eszközök kitettségi osztályba tartozik, ha
a) az a 42. § (1) bekezdésének a)–f) pontja szerinti kitettségi osztályba nem sorolható és nem hitelkötelezettséget megtestesítő kitettség, vagy
b) az egy vagyontárgyra vonatkozó lízingszerződés
maradványértéke, ide nem értve a 71. § (4) bekezdésében
meghatározott értéket.
A kockázattal súlyozott kitettség érték 50. § (1) A központi kormánnyal, központi bankkal, hitelintézettel, befektetési vállalkozással vagy vállalkozással
szembeni kitettség kockázattal súlyozott kitettség értékét a
következő képlet szerint kell kiszámítani:
Kockázattal súlyozott kitettség érték = kockázati súly × kitettség érték
ahol: Korreláció (R) = 0,12 ×
(1 EXP ( 50 PD))
� Lejárati tényező (b) = (0,11852–0,05478 × ln(PD))2,
Kockázati súly (RW) = LDG N (1 R) G(PD)
R
N(x): sztenderd normál eloszlású valószínűségi változó eloszlásfüggvénye (ahol annak a valószínűsége, hogy egy
nulla várható értékű, egy szórású valószínűségi változó értéke kisebb vagy egyenlő x-szel),
G(z): sztenderd normál eloszlású valószínűségi változó inverz eloszlásfüggvénye (ahol az x olyan értéket vesz fel,
amely esetén teljesül, hogy N(x) = z).
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott kockázati súlyra vonatkozó képlet alkalmazásakor, ha
a) a PD = 0, akkor a kockázati súly értéke nulla,
b) a PD = 1, és
1. ha a befektetési vállalkozás a 65. § (1) bekezdése szerinti nemteljesítéskori veszteségráta értéket alkalmazza, a
kockázati súly értéke nulla, vagy
2. ha a befektetési vállalkozás saját nemteljesítéskori veszteségrátára becslést alkalmaz, akkor a kockázati súlyt a következők szerint kell meghatározni: max {0, 12,5 × (LGD – ELBE)} azzal, hogy ELBE a befektetési vállalkozásnak a nemteljesített kitettségekből származó, várható veszteségre vonatkozó 94. § (8) bekezdése szerinti legjobb becslése.
(3) A 130. §-ban és a 147. §-ban megállapított követelményeknek megfelelő kitettségre vonatkozó kockázattal súlyozott kitettség értéket a következő képlet szerint kell kiszámítani:
Kockázattal súlyozott kitettség érték = kockázati súly × kitettség érték × (0,15+160 × PDpp)
ahol:
PDpp: a fedezet nyújtója nemteljesítési valószínűségének az értéke,
kockázati súly: az ügyfél nemteljesítési valószínűsége értékének és a hitelkockázati védelem nyújtójával szembeni
összehasonlítható, közvetlen kitettség nemteljesítéskori veszteségráta értékének az (1) bekezdésben megállapított képletbe történő helyettesítésével számított érték,
lejárati tényező (b): a hitelkockázati védelem nyújtója nemteljesítési valószínűségének és az ügyfél nemteljesítési valószínűségének értéke közül az alacsonyabb értékkel számítandó.
(4) Vállalkozással szembeni kitettség esetén, ha a vállalkozás ötvenmillió eurónál vagy annak megfelelő összegnél
kevesebb éves árbevétellel rendelkező vállalatcsoport tagja, a befektetési vállalkozás alkalmazhatja az adott vállalkozással szembeni kitettségre a következő képletet:
Korreláció (R) = 0,12
(1 – EXP(–50 PD))
� � �
�, ahol:
S: a vállalatcsoport
a) éves árbevétele, ha az éves árbevétel eléri az ötmillió eurót, vagy
b) ötmillió euró, ha a vállalatcsoport éves árbevétele nem éri el az ötmillió eurót.
Ha a vállalatcsoport méretét a vállalatcsoport éves árbevétele helyett annak konszolidált mérlegfőösszege jobban jel
lemzi, akkor az éves árbevétel helyett a konszolidált mérlegfőösszeget kell figyelembe venni. Vásárolt követelés esetén
az éves összes árbevétel a poolban (halmazban) szereplő egyes kitettségek súlyozott átlaga.
(5) A vállalkozással szembeni kitettségi osztályon belül, mint különleges hitelezési kitettség alosztályba sorolt kitettség kockázati súlyát, ha a befektetési vállalkozás nemteljesítési valószínűségre vonatkozó becslései nem tesznek eleget a
74–115. §-ban meghatározott minimumkövetelményeknek, akkor a 11. táblázat szerint kell meghatározni:
11. táblázat Fennmaradó lejárat 1. kategória 2. kategória 3. kategória 4. kategória 5. kategória
Kevesebb, mint 2,5 év 50% 70% 115% 250% 0%
Legalább 2,5 év 70% 90% 115% 250% 0%
(6) A befektetési vállalkozás az (5) bekezdés alkalmazásában – a legalább 2,5 év fennmaradó lejárat esetén – a Felügyelet engedélyével alkalmazhat
a) az 1. kategóriába tartozó kitettség esetén az 50%-os, és
b) a 2. kategóriába tartozó kitettség esetén a 70%-os
kockázati súlyt, ha az adott kategóriába tartozó kitettség esetén a befektetési vállalkozás hitelnyújtási feltételei és a
(7) bekezdés szerinti tényezőket teljes körűen figyelembe veszi.
(7) A befektetési vállalkozásnak a különleges hitelezési kitettségek kockázati súlyhoz történő hozzárendelése során az
alábbi tényezőket kell figyelembe vennie:
a) pénzügyi erő [mérlegfőösszeg, üzemi (üzleti) eredmény, adózott eredmény, rövid lejáratú kötelezettség, hosszú lejáratú kötelezettség, rövid lejáratú követelés, hosszú lejáratú követelés],
b) politikai és jogi környezet [szerződés elemeinek érvényessége és érvényesíthetősége, országkockázat, árfolyamkockázat],
c) ügylet, eszköz jellemzői [lejárata, fedezettsége],
d) a szponzor, fejlesztő és kivitelező pénzügyi ereje, ideértve a magán- és közszféra közti partnerség bevételei és
e) fedezet összetétele és mértéke.
(8) A befektetési vállalkozás a 47. § (3) bekezdésében meghatározottaknak megfelelő vállalkozással szembeni vásárolt követelése esetén – ha indokolatlan terhet jelentene számára a 92. §, 95. § és 98. § rendelkezéseinek alkalmazása – a
93. §, 96. § és 99. § rendelkezéseit alkalmazhatja.
(9) Az értékpapírosítás keretében első veszteségviselő pozícióként kezelhető az olyan – vállalkozással szembeni – vásárolt követelés, visszafizetendő árengedmény, biztosíték vagy részleges garancia, amely nemteljesítési veszteségre, felhígulási kockázatból származó veszteségre vagy mindkettőre vonatkozó első veszteségviselést jelentő fedezetet biztosít.
(10) Ha a befektetési vállalkozás egy kitettség-csoportra olyan feltétellel nyújt hitelkockázat fedezetet, hogy azoknál
az n-edik nemteljesítés váltja ki a fedezet lehívását, és ez a kielégítési jog megnyílását eredményező hitelesemény megszünteti a szerződést és a termék egy elismert külső hitelminősítő szervezet által készített külső hitelminősítéssel rendelkezik, akkor a VI. Fejezetben előírt kockázati súlyokat kell alkalmazni. Ha a befektetési vállalkozás nem rendelkezik elismert külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéssel, akkor a kosárban található kitettségek kockázati súlya összeadódik, kivéve (n–1) kitettséget, ahol a várható veszteség 12,5-szeresének és a kockázattal súlyozott kitettség
értéknek az összege nem haladhatja meg a hitelderivatíva által nyújtott fedezet értékének 12,5-szeresét. Az összesítésből
kizárandó (n–1) kitettségeket azon az alapon határozzák meg, hogy e kitettségek mindegyikének a kockázattal súlyozott
kitettség értéke alacsonyabb legyen, mint az összesítésben szereplő bármely kitettség kockázattal súlyozott kitettség értéke.
51. § (1) A lakossággal szembeni kitettség kockázattal súlyozott kitettség értékét a következő képlet szerint kell kiszámítani:
Kockázattal súlyozott kitettség érték = kockázati súly × kitettség érték
Kockázati súly (RW) = LDG N (1 – R) G(PD) +
R
N(x): sztenderd normál eloszlású valószínűségi változó eloszlásfüggvénye (ahol annak a valószínűsége, hogy egy
nulla várható értékű, egy szórású valószínűségi változó értéke kisebb vagy egyenlő x-szel);
G(z): sztenderd normál eloszlású valószínűségi változó inverz eloszlásfüggvénye (ahol az x olyan értéket vesz fel,
amely esetén teljesül, hogy N(x) = z).
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott képlet alkalmazásakor, ha a PD = 1, akkor a kockázati súly meghatározására
a következő képletet kell alkalmazni:
Kockázati súly = max {0, 12,5 × (LGD – ELBE)} azzal,
hogy ELBE a befektetési vállalkozásnak a nemteljesített kitettségekből származó várható veszteségre vonatkozó 94. §
(8) bekezdése szerinti legjobb becslése.
(3) A 130. §-ban és a 147. §-ban megállapított követelményeknek megfelelő, mikro-, kis- vagy középvállalkozással szembeni kitettségre a kockázattal súlyozott kitettség érték az 50. § (3) bekezdése szerint számítható ki.
(4) Ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségi
alosztályba tartozó kitettség esetén az (1) bekezdésben szereplő korreláció-képlet alkalmazása helyett a korreláció értékét 0,15-nek kell tekinteni.
(5) A (6) bekezdés szerinti rulírozó, lakossággal szembeni kitettségi alosztályba tartozó kitettség esetén az
(1) bekezdésben szereplő korreláció-képlet alkalmazása
helyett a korreláció értékét 0,04-nek kell tekinteni.
(6) Egy kitettség rulírozó, lakossággal szembeni kitettség, ha
a) természetes személlyel szemben áll fenn, b) rulírozó, azaz az ügyfél tartozásának összege a lehívások és visszafizetés eredményeként a befektetési vállalkozás által meghatározott határértékig ingadozhat,
c) fedezetlen, d) a befektetési vállalkozás a szerződést lehívásig feltétel nélkül és azonnal felmondhatja,
e) az egy ügyféllel szembeni kitettség legfeljebb
100 000 euró vagy annak megfelelő összeg,
f) a veszteségráta volatilitása a lakossággal szembeni
kitettségek átlagos veszteségráta értékéhez képest alacsonyabb, különösen ha az alacsony nemteljesítési valószínűségű minősítési kategóriába tartozik, és
g) a rulírozó, lakossággal szembeni kitettségként való
kezelése összhangban van az alosztály kitettségeinek kockázati jellemzőivel.
(7) A Felügyelet – a felügyeleti felülvizsgálat keretében – értékeli a rulírozó, lakossággal szembeni kitettségi
alosztály és a teljes lakossággal szembeni kitettségi osztály veszteségrátájának relatív volatilitását, és felülvizsgálja az alosztály rulírozó, lakossági kitettségként való kezelésének és az alosztály kitettségeinek kockázati jellemzőivel való összhangját.
(8) A Felügyelet a rulírozó, lakossággal szembeni kitettségi alosztály jellemzőire vonatkozó információkról kérelemre tájékoztatja az illetékes felügyeleti hatóságokat.
(9) Ha egy bankszámlára munkabérből származó rendszeres jövedelem érkezik, az ezen bankszámlához kapcsolódó hitelkeret esetén a Felügyelet eltekinthet a (6) bekezdés c) pontjában meghatározott fedezetlenségre vonatkozó
feltételtől. Ebben az esetben a biztosítékból behajtható
összeg a nemteljesítéskori veszteségráta becslésében nem
vehető figyelembe.
(10) Ha a vásárolt lakossági követelések pooljai (halmazai) esetén nem különíthető el az ingatlannal fedezett és a
rulírozó, lakossággal szembeni kitettség az egyéb lakossággal szembeni kitettségtől, akkor ezekre a kitettségekre
azon lakossággal szembeni kitettségi alosztályhoz tartozó
kockázati súlyt kell alkalmazni, amely a legmagasabb tőkekövetelményt eredményezi.
(11) Az értékpapírosítás keretében első veszteségviselő
pozícióként kezelhető az olyan lakossággal szembeni vásárolt követelés, visszafizetendő árengedmény, biztosíték
vagy részleges garancia, amely nemteljesítési veszteségre,
felhígulásból származó veszteségre vagy mindkettőre vonatkozó első veszteségviselést jelentő fedezetet biztosít.
52. § (1) A befektetési vállalkozás – a Felügyelet engedélyével – a részesedések kitettségi osztály esetén különböző
portfóliók tőkekövetelményének meghatározására az
54–56. §-ban foglalt különböző módszereket alkalmazhatja. A különböző módszerek alkalmazásához az engedélyt a
Felügyelet akkor adja meg, ha a befektetési vállalkozás a
különböző módszerek alkalmazását következetesen hajtja
végre, és annak célja nem kizárólag a tőkekövetelmény
csökkentése.
(2) A befektetési vállalkozás a járulékos vállalkozásban
fennálló részesedések esetén – a Felügyelet engedélyével – alkalmazhatja a részesedések kockázattal súlyozott
kitettség értékének meghatározásakor az egyéb, nem hitelkötelezettséget megtestesítő eszközre vonatkozó szabá
lyokat, ha a járulékos vállalkozás saját tőkéjének a mérlegfőösszegére vetített aránya meghaladja az 50%-ot.
53. § (1) Ha a kitettség megfelel a 15. § (4) és (8) bekezdésében foglaltaknak és a befektetési vállalkozás ismeri a kollektív befektetési forma portfólióját, akkor a befektetési
vállalkozás a portfólióban lévő kitettségeket veszi figyelembe a kockázattal súlyozott kitettség érték és a várható
veszteség érték meghatározásakor.
(2) Ha a kitettség megfelel a 15. § (4) és (8) bekezdésében foglaltaknak, de a befektetési vállalkozás nem felel
meg a belső minősítésen alapuló módszer alkalmazási feltételeinek, akkor a kockázattal súlyozott kitettség érték és
a várható veszteség értékének meghatározásakor
a) a részesedések kitettségi osztályba tartozó kitettsége
esetén az 54. §-ban meghatározottak szerint jár el azzal,
hogyha egy kitettségről a befektetési vállalkozás nem tudja megállapítani, hogy tőzsdei vagy nem tőzsdei, akkor
egyéb részvénykitettségként kell kezelni, vagy
b) az a) ponttól eltérően a kollektív befektetési forma
portfólióját képező kitettség esetén a II. Fejezetben meghatározottakat kell alkalmazni azzal, hogy
1. a kitettség kitettségi osztályhoz rendelését követően a kitettségi osztályhoz tartozó hitelminősítési besorolásnál egy besorolással kedvezőtlenebb
besoroláshoz kapcsolódó kockázati súlyt kell alkalmazni és
2. amely kitettséghez 150%-os kockázat súlyt kellene rendelni, ahhoz 200%-os kockázati súlyt kell
rendelni.
(3) Ha a kitettség nem felel meg a 15. § (4) és (8) bekezdésében meghatározottnak, vagy a befektetési vállalkozás
nem ismeri a kollektív befektetési forma portfólióját, akkor a kockázattal súlyozott kitettség érték és a várható
veszteség értékének meghatározásakor az 54. §-ban meghatározottak szerint jár el azzal, hogy ha egy kitettségről
nem tudja megállapítani, hogy tőzsdei vagy nem tőzsdei,
akkor egyéb részvény-kitettségként kell kezelnie.
(4) A befektetési vállalkozás a kollektív befektetési forma portfóliójában lévő kitettség átlagos, kockázattal súlyozott kitettség értékét a (2) bekezdésben foglaltak szerint
harmadik fél közreműködését is igénybe véve kiszámíthatja, ha biztosított a számítás és az arról szóló jelentés megfelelősége.
54. § (1) Az egyszerű súlyozási módszer alkalmazásakor a részesedések kockázattal súlyozott kitettség értékét a következő képlet szerint kell kiszámítani:
Kockázattal súlyozott kitettség érték = kockázati súly ×
kitettség értéke
ahol a kockázati súly
a) a jól diverzifikált portfólióban lévő, 16. § (1) bekez
dése szerinti magántőke-befektetés kitettsége esetén
190%, b) tőzsdén forgalmazott részvénykitettség esetén
290%, vagy
c) egyéb részvénykitettség esetén 370%. (2) A rövid készpénz pozíció és a kereskedési könyvben
nyilvántartott pozíciók, kockázatvállalások, a devizaárfolyam kockázat és nagykockázatok fedezetéhez szükséges
tőkekövetelmény megállapításának szabályairól és a kereskedési könyv vezetésének részletes szabályairól szóló
244/2000. (XII. 24.) Korm. rendelet (a továbbiakban:
Kkr.) szerinti kereskedési könyvben nem nyilvántartott
származtatott (derivatív) ügylet az ugyanazon részvényben lévő hosszú pozícióval akkor fedezhető, ha az egyértelműen hozzárendelhető, és a fedezet legalább egyéves
időtartamra kiterjed. Az egyéb rövid pozíciókat hosszú pozícióként kell kezelni úgy, hogy az egyes pozíciók abszolút értékét megszorozzák a vonatkozó kockázati súllyal.
Lejárati eltéréssel rendelkező pozíció esetén a 116. § szerint kell eljárni.
(3) A befektetési vállalkozás a 116. § foglaltak szerint
elismerheti hitelkockázati fedezetként a részesedése kitettségre nyújtott előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet.
55. § (1) A PD/LGD módszer alkalmazásakor, ha a befektetési vállalkozás nem rendelkezik elegendő információval a
nemteljesítés 88. és 89. §-ban meghatározott fogalmának
használatához, akkor a részesedések kockázattal súlyozott
kitettség értékét az 50. § (1) és (2) bekezdésében meghatározott képlet szerint kell kiszámítani azzal, hogy az 50. §
(1) bekezdés szerinti kockázati súly értékét 1,5-del meg
kell szorozni.
(2) A részesedések várható veszteség értéke 12,5-szeresének és a kockázattal súlyozott kitettség értékének az
összege nem haladhatja meg a kitettség érték 12,5-szeresét.
(3) A részesedések kitettségre nyújtott előre nem rendelkezésre bocsátott fedezet a 116. § szerint akkor ismerhető el, ha
a) a lejárat öt év és a fedezet nyújtójával szembeni kitettség esetén a nemteljesítéskori veszteségráta 90%,
vagy
b) a lejárat öt év és a jól diverzifikált portfólióban lévő,
35. § (1) bekezdése szerinti magántőke-befektetés kitettsége esetén a nemteljesítéskori veszteségráta 65%.
56. § (1) A belső modell módszer alkalmazásakor a kockázattal súlyozott kitettség érték a befektetési vállalkozás részesedésekre vonatkozó, a negyedéves hozam és egy megfelelően megválasztott kockázatmentes kamatláb hosszú
távú mintaidőszakra számított különbségének 99%-os
megbízhatósági szinthez tartozó, egyoldali konfidencia intervallumú becslését adó belső kockáztatott érték modellből levezetett potenciális veszteség 12,5-del szorzott értéke. Egyedi kitettség kockázattal súlyozott kitettség értéke
nem lehet kisebb az 55. §-ban meghatározott módszerrel
kiszámított minimális kockázattal súlyozott kitettség értéknek és a várható veszteség 12,5-del szorzott értékének
az összegénél. A nemteljesítési valószínűség értéket a
70. § (2) bekezdése, a nemteljesítéskori veszteségráta értéket a 70. § (6)–(7) bekezdése alapján kell kiszámítani.
(2) Az (1) bekezdés szerinti módszert a Felügyelet engedélyezi, ha a befektetési vállalkozás megfelel a
110–112. §-ban foglalt rendelkezéseknek.
(3) A befektetési vállalkozás a 116. §-ban foglaltak szerint elismerheti hitelkockázati fedezetként a részesedések
kitettségre nyújtott előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet.
57. § (1) Az egyéb, nem hitelkötelezettséget megtestesítő
eszköz esetén a kitettség kockázattal súlyozott kitettség értékét a következő képlet szerint kell kiszámítani:
Kockázattal súlyozott kitettség érték = 100% × kitettség
érték.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérően, ha a kitettség maradványérték, akkor a
Kockázattal súlyozott kitettség érték =
1 t 100% kitettségérték� �
ahol: t: a lízingszerződés hátralévő időtartama években kifejezve.
58. § A vásárolt követelés felhígulási kockázatának kockázattal súlyozott kitettség értékét az 50. § (1) és (2) bekezdésében meghatározott képlet szerint kell kiszámítani azzal, hogy a nemteljesítés valószínűségét a 64–70. §, a nemteljesítéskori veszteségráta értékét a 71–73. § szerint kell
meghatározni, és a lejáratot egy évnek kell tekinteni. A befektetési vállalkozásnak nem kell figyelembe vennie a
kockázattal súlyozott kitettség érték számítása során a vásárolt követelés felhígulási kockázatát, ha az nem jelentős.
Várható veszteség értéke 59. § (1) A központi kormánnyal, központi bankkal, hitelintézettel, befektetési vállalkozással, vállalkozással vagy lakossággal szembeni kitettség várható veszteség értékét a
következő képlet szerint kell kiszámítani:
várható veszteség = nemteljesítési valószínűség ×
nemteljesítéskori veszteségráta,
várható veszteség értéke = várható veszteség ×
kitettség érték.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott képlet alkalmazásakor az olyan nemteljesített kitettség (PD = 1) esetén,
amelyre a befektetési vállalkozás saját nemteljesítéskori
veszteségráta becslést alkalmaz, a várható veszteség értéknek a meghatározásakor a befektetési vállalkozásnak a
várható értékre vonatkozó, a 94. § (8) bekezdése szerinti
legjobb becslését kell figyelembe vennie. Az 50. § (3) bekezdése szerinti kitettség várható vesztesége nulla.
(3) Ha a befektetési vállalkozás a vállalkozással szembeni kitettségi osztályon belül a különleges hitelezési kitettség kockázati súlyának meghatározását az 50. § (5) bekezdése szerint végzi, akkor a várható veszteséget a
12. táblázat szerint számítja ki:
12. táblázat Fennmaradó lejárat 1. kategória 2. kategória 3. kategória 4. kategória 5. kategória
Kevesebb, mint
2,5 év 0% 0,4% 2,8% 8% 50%
Legalább 2,5 év 0,4% 0,8% 2,8% 8% 50%
(4) Ha a Felügyelet engedélyezte az 50. § (6) bekezdésének alkalmazását, akkor a várható veszteség értéke az
1. kategóriába tartozó kitettség esetén 0%, a 2. kategóriába
tartozó kitettség esetén 0,4%.
(5) A vásárolt követelés esetén a felhígulási kockázat
várható veszteségének értékét a következő képlet szerint
kell kiszámítani:
várható veszteség = nemteljesítési valószínűség ×
nemteljesítéskori veszteségráta,
várható veszteség értéke = várható veszteség ×
kitettség érték.
60. § (1) Ha a befektetési vállalkozás a részesedések kockázattal súlyozott kitettség értékét az 54. § szerint számítja
ki, akkor a várható veszteséget a következő képlet szerint
kell kiszámítani:
várható veszteség értéke = várható veszteség ×
kitettség érték,
ahol a várható veszteség
a) a jól diverzifikált portfólióban lévő, 35. § (1) bekez
dése szerinti magántőke-befektetés kitettsége esetén 0,8%,
b) tőzsdén forgalmazott részvénykitettség esetén 0,8%,
vagy
c) egyéb részvénykitettség esetén 2,4%. (2) Ha a befektetési vállalkozás a részesedések kockázattal súlyozott kitettség értékét az 55. § szerint számítja
ki, akkor a várható veszteséget a következő képlet szerint
kell kiszámítani:
várható veszteség = nemteljesítési valószínűség ×
nemteljesítéskori veszteségráta,
várható veszteség értéke = várható veszteség ×
kitettség érték.
(3) Ha a befektetési vállalkozás a részesedések kockázattal súlyozott kitettség értékét az 56. § szerint számítja
ki, akkor a várható veszteség 0%.
(4) Az 53. §-ban említett kitettség esetén a várható veszteség értékét az 59. § szerint kell kiszámítani.
61. § A 42. § (1) bekezdésének f) pontjában meghatározott kitettségi osztályba tartozó kitettség esetén a várható veszteség értéke nulla.
62. § Az egyéb, nem hitelkötelezettséget megtestesítő eszköz
várható veszteség értéke nulla.
Várható veszteség kezelése 63. § (1) Az 59. § (1)–(3) és (5) bekezdése szerint számított
várható veszteség értékét ki kell vonni az ezen kitettségre
elszámolt értékvesztés és képzett céltartalék összegéből.
(2) Nemteljesítettként megvásárolt mérlegtételre kapott
kedvezményeket a 71. § (1) bekezdés szerinti elszámolt értékvesztéssel és képzett kockázat céltartalékkal azonos
módon kell kezelni.
(3) Ha a befektetési vállalkozás a partner hitelkockázatát figyelembe veszi a kereskedési könyvben nyilvántartott
pozíció értékelésénél, akkor a partnerkockázati kitettség
várható vesztesége nulla.
Nemteljesítési valószínűség, nemteljesítéskori
veszteségráta és lejárat 64. §
(1) Hitelintézettel, befektetési vállalkozással vagy vállalkozással szembeni kitettség nemteljesítési valószínűsége legalább 0,03%.
(2) Ha a befektetési vállalkozás vállalkozással szembeni
vásárolt követelésekre vonatkozó nemteljesítési valószínűség becslése nem felel meg a 74–115. §-ban meghatározott minimum követelménynek, és
a) az nem alárendelt követelés, akkor a nemteljesítési
valószínűség a befektetési vállalkozás várható veszteségre
vonatkozó becslésének ezen követelések nemteljesítéskori
veszteségrátájával elosztott értéke,
b) az alárendelt követelés, akkor a nemteljesítési valószínűség a befektetési vállalkozás várható veszteségre vonatkozó becslésének értéke.
(3) Ha a befektetési vállalkozás alkalmazhatja a vállalkozással szembeni kitettségeire a saját nemteljesítéskori
veszteségráta becslését és a vállalkozással szembeni vásárolt követelésekre vonatkozóan a várható veszteség becsléseit megbízhatóan le tudja bontani nemteljesítési valószínűség és nemteljesítéskori veszteségráta értékre, akkor
számításai során alkalmazhatja a nemteljesítési valószínűségre vonatkozó becslését.
(4) Ha az ügyfél – a 108. és 109. §-ban meghatározottak
szerint – nem teljesített, akkor a hozzá tartozó nemteljesítési valószínűség 100%.
(5) A befektetési vállalkozás az előre nem rendelkezésre
bocsátott hitelkockázati fedezetet a nemteljesítési valószínűség számítása során a 116. § szerint ismerheti el. A hitelintézet a felhígulási kockázat tekintetében a Felügyelet engedélyével más – a 116–131. §-ban nem szereplő – előre
nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet nyújtót is figyelembe vehet, ha a hitelkockázati fedezetet nyújtója legalább három éve már nyújt fedezetet.
(6) Ha a befektetési vállalkozás kitettségeire saját nemteljesítéskori veszteségráta becslést alkalmaz, akkor az
előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet
a nemteljesítési valószínűség meghatározása során a 65. §
(4) bekezdésére tekintettel ismerheti el.
(7) A vállalkozással szembeni vásárolt követelés esetén
a felhígulási kockázat nemteljesítési valószínűségének értéke megegyezik a vásárolt követelés felhígulási kockázatából származó várható veszteségére vonatkozó becsléssel.
(8) Ha a befektetési vállalkozás a vállalkozással szembeni kitettségre saját nemteljesítéskori veszteségráta becslést alkalmaz és a vállalkozással szembeni vásárolt követelések felhígulási kockázatára vonatkozóan a várható veszteség becsléseit megbízhatóan le tudja bontani nemteljesítési valószínűség és nemteljesítéskori veszteségráta érték
re, akkor számításai során alkalmazhatja a nemteljesítési
valószínűségre vonatkozó becslését.
(9) A befektetési vállalkozás az előre nem rendelkezésre
bocsátott hitelkockázati fedezetet nemteljesítési valószínűség számítása során a 116. §-sal összhangban ismerheti
el. A befektetési vállalkozás – a Felügyelet engedélyével – más – a 116–131. §-ban nem szereplő – előre nem
rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet nyújtót is
figyelembe vehet.
(10) Ha a befektetési vállalkozás a vállalkozással szembeni vásárolt követelésére saját nemteljesítéskori veszteségráta becslést alkalmaz, akkor az előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet a nemteljesítési valószínűség meghatározása során a 65. § (4) bekezdésre tekintettel ismerheti el.
(11) Az (5) és (9) bekezdés vonatkozásában a befektetési vállalkozás – a 127. §-tól eltérően – elismerheti az előre
nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet nyújtójaként a vásárolt követelés eredeti jogosultját, ha az a
116. § (7) bekezdésében meghatározott követelményeknek megfelel.
65. § (1) A befektetési vállalkozásnak a következő nemteljesítéskori veszteségrátát kell alkalmaznia:
a) elismert hitelkockázati fedezettel nem ellátott, nem
alárendelt kitettség esetén: 45%,
b) elismert hitelkockázati fedezettel nem ellátott, alárendelt kitettség esetén: 75%,
c) a 14. §-ban meghatározott fedezett kötvény esetén:
12,5%,
d) ha a befektetési vállalkozás nemteljesítési valószínűségre vonatkozó becslései nem tesznek eleget a
74–115. §-ban meghatározott követelményeknek, akkor
nem alárendelt, vállalkozással szembeni vásárolt követelésben megtestesülő kitettség esetén: 45%,
e) ha a befektetési vállalkozás nemteljesítési valószínűségre vonatkozó becslései nem tesznek eleget a
74–115. §-ban meghatározott követelményeknek, akkor
alárendelt, vállalkozással szembeni vásárolt követelésben
megtestesülő kitettség esetén: 100%, vagy
f) vállalkozással szembeni vásárolt követelés felhígulási kockázatához kapcsolódóan: 75%.
(2) Az előre rendelkezésre bocsátott és az előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet a befektetési
vállalkozás – a 116. §-sal összhangban – elismerheti a
nemteljesítéskori veszteségráta számítása során.
(3) Az (1) bekezdéstől eltérően, ha a befektetési vállalkozás vállalkozással szembeni követelésére saját nemteljesítéskori veszteségráta becslést alkalmaz és a vállalkozással szembeni vásárolt követelésekre vonatkozóan a várható veszteség becsléseit megbízhatóan le tudja bontani
nemteljesítési valószínűség és nemteljesítéskori veszteségráta értékre, akkor felhígulási és a nemteljesítés kockázatára vonatkozó számításai során alkalmazhatja a nemteljesítéskori veszteségráta becslését.
(4) Az (1) bekezdéstől eltérően, a befektetési vállalkozás – a Felügyelet engedélyével – központi kormánnyal,
központi bankkal, hitelintézettel, befektetési vállalkozással vagy vállalkozással szembeni kitettségre saját nemteljesítéskori veszteségráta becslést alkalmazhat, ha az előre
nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet elismerhető a nemteljesítési valószínűség, a nemteljesítéskori
veszteségráta korrekciója által és a 74–115. §-ban meghatározott követelmények teljesülnek. A befektetési vállalkozás a fedezett kitettséghez nem rendelhet olyan korrigált
nemteljesítési valószínűségi értéket vagy nemteljesítéskori veszteségrátát, amelynek eredményeként a korrigált
kockázati súly alacsonyabb lesz, mint a hitelkockázati fedezet nyújtójával szembeni, összehasonlításra alkalmas,
közvetlen kitettség kockázati súlya.
(5) Az (1) és (4) bekezdéstől eltérően, az 50. § (3) bekezdése alkalmazásában a hitelkockázati fedezet nyújtójával szembeni, összehasonlításra alkalmas és közvetlen kitettség nemteljesítéskori veszteségrátája megegyezik a hitelkockázati fedezet nyújtójával vagy az ügyféllel szembeni fedezetlen ügylet nemteljesítéskori veszteségrátájával.
Ha a fedezett ügylet lejárati ideje alatt a fedezet nyújtója és
az ügyfél nemteljesítése egyidejűleg következik be, akkor
a rendelkezésre álló információkból vagy a hitelkockázati
fedezet jellegéből következően a behajtott összeg a hitelkockázati fedezet nyújtója vagy az ügyfél pénzügyi helyzetétől függ.
66. § A befektetési vállalkozásnak a kitettsége vonatkozásában a lejáratot kettő és fél évnek kell tekintenie, kivéve a
repóügyletet, az értékpapír- vagy árukölcsönzési ügyletet,
amely esetén fél évnek kell tekintenie a lejáratot.
67. § (1) A 66. §-tól eltérően, ha a befektetési vállalkozás a
központi kormánnyal, központi bankkal, hitelintézettel,
befektetési vállalkozással vagy vállalkozással szembeni
kitettségére saját nemteljesítéskori veszteségráta, hitelegyenértékesítési tényező becslést alkalmaz, akkor a lejárati időt ezen kitettségek mindegyikére a (2)–(14) bekezdésnek megfelelően kell kiszámítani.
(2) A lejárati idő nem haladhatja meg az öt évet.
(3) Előre meghatározott pénzáramlási időpontokkal
rendelkező eszköz esetén a lejáratot az alábbi képlet szerint kell számítani:
�
�
� �� ahol:
a) M: a lejárat,
b) CFt: az ügyfél által szerződés alapján, t időszak so
rán kifizetett pénzáramlást jelöli, amely magában foglalja
a kölcsöntőke, a kamat és a díj fizetését is.
(4) Az olyan származtatott ügylet esetén, amelyre szabványosított nettósítási megállapodást alkalmaznak, a lejárati idő a kitettség súlyozott átlagos hátralévő lejárati ideje,
de legalább egy év. A lejárati idő súlyozása során minden
kitettség névértékét kell figyelembe venni.
(5) Az olyan – hitelkockázati fedezettel teljes mértékben ellátott – származtatott ügylet és értékpapír ügylethez
kapcsolódó hitel esetén, amelyre szabványosított nettósítási megállapodást alkalmaznak, a lejárati idő a kitettség
súlyozott átlagos hátralévő lejárati ideje, de legalább tíz
nap. A lejárati idő súlyozása során minden kitettség névértékét kell figyelembe venni.
(6) Ha a befektetési vállalkozás a vállalkozással szembeni vásárolt követelésére saját nemteljesítési valószínűség becslést alkalmaz, akkor a lehívott összeg lejárata a vásárolt követelések súlyozott átlagos hátralévő lejárati ideje, de legalább kilencven nap. Ugyanezt a lejárati időt kell
alkalmazni a szerződésben meghatározott, vásárolt követelésre vonatkozó kötelezettségvállalás le nem hívott részére, ha a szerződés lejárat előtti visszafizetést vagy törlesztést biztosít, vagy a vásárolt követelést megvásárló befektetési vállalkozás számára hitelkockázati fedezetet
nyújt az olyan jövőbeli követelés jelentős minőségromlása
ellen, amelyet megvásárol az ügyleti feltételeknek megfelelően. Az ilyen hitelkockázati fedezettel el nem látott
kitettség esetén a le nem hívott összeg lejárata a vásárlási
megállapodás leghosszabb időtartamú, potenciális követelésének és a vásárolt követelés hátralévő lejáratának az
összege, de legalább kilencven nap.
(7) A (3)–(6) bekezdésben nem meghatározott eszköz
esetén, vagy ha a befektetési vállalkozás nem tudja a lejáratot a (3) bekezdés szerint meghatározni, akkor a lejárat
az olyan hátralévő maximális időtartam – években kifejezve –, amely az ügyfél számára a szerződésen alapuló kötelezettségének teljesítésére rendelkezésre áll, de legalább
egy év.
(8) Az olyan kitettségre,
a) amelyre az V. Fejezetben meghatározott belső mo
dell módszer kerül alkalmazásra, és
b) amelynél a nettósítási halmazban lévő szerződések
közül a leghosszabb lejáratúnak a lejárata meghaladja az
egy évet,
a lejáratot az alábbi képlet szerint kell számolni:
k 1 tk 1év k k k
t�
lejárat k k k
k= 1 tk 1év
tényleges E E t df � � � �
ahol:
ba) dfk: a kockázatmentes diszkonttényező,
bb) tk: időtartam,
bc) a többi jel meghatározása az V. Fejezetben megha
tározott belső modell módszer szerint értendő. (9) A (8) bekezdéstől eltérően, a hitelértékelés egyoldali kiigazításának kiszámításához belső modell módszert alkalmazó befektetési vállalkozás – a Felügyelet engedélyével – alkalmazhatja e módszert a tényleges lejáratig hátralévő átlagos
futamidő becslésre, amelyet a lejáratként értelmezhet, ha a
megelőző három évben az e bekezdésben meghatározott
módszerrel számított érték pontosabban közelítő értéket ad,
mint a (8) bekezdés szerinti képlet alkalmazása.
(10) A (3) bekezdésben meghatározott képlet alkalmazandó az olyan nettósítási halmazra is, amelyben minden
szerződés eredeti lejárata egy évnél rövidebb.
(11) Az 50. § (3) bekezdése szerinti kitettségre a lejárat a
hitelkockázati fedezet tényleges lejárata, de legalább egy év.
(12) A (3), (4), (6) és (7) bekezdéstől eltérően a lejárati
időt legalább egy napnak kell tekinteni
a) 183. §-ban meghatározott, hitelkockázati fedezettel
ellátott származtatott ügylet,
b) hitelkockázati fedezettel ellátott értékpapír ügylethez
kapcsolódó hitel, és
c) repóügylet, értékpapír- vagy áru-kölcsönzési ügylet
esetén, ha a befektetési vállalkozás belső szabályzata, vagy
a szerződés megköveteli a biztosíték napi feltöltését és újraértékelését, valamint tartalmaz olyan rendelkezést, amely
lehetővé teszi nemteljesítés vagy a biztosíték fedezet-kiigazításának elmaradása esetén a biztosíték azonnali érvényesítését vagy beszámítását.
(13) A lejárat értéke legalább egy nap az olyan egyéb rövid lejáratú kitettség esetén, amelyik nem az ügyfél finanszírozására irányul.
(14) A lejárati eltéréseket a 178–180. § szerint kell kezelni.
68. § (1) Lakossággal szembeni kitettség nemteljesítési valószínűsége legalább 0,03%.
(2) Az ügyfél nemteljesítése és a kitettség nemteljesítetté
válása esetén a nemteljesítési valószínűség 100%.
(3) A lakossággal szembeni vásárolt követelés felhígulási kockázatra vonatkozó nemteljesítési valószínűség becslés értékének meg kell egyeznie a felhígulási kockázatra
vonatkozó várható veszteség becsléssel. Ha a befektetési
vállalkozás a vásárolt követelések felhígulási kockázatára
vonatkozóan a várható veszteség becsléseit megbízhatóan
le tudja bontani nemteljesítési valószínűség és nemteljesítéskori veszteségráta értékre, akkor számításai során alkalmazhatja a nemteljesítési valószínűségre vonatkozó becslését.
(4) A befektetési vállalkozás az előre nem rendelkezésre
bocsátott hitelkockázati fedezetet a nemteljesítési valószínűség – a 69. § (4) bekezdése figyelembevétele melletti – korrekciója során elismerheti. Ha a hitelintézet a felhígulási kockázat esetén nemteljesítéskori veszteségrátára
saját becslést nem alkalmaz, akkor a 116. § szerint kell eljárnia.
(5) A (4) bekezdés vonatkozásában a befektetési vállalkozás elismerheti az előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet nyújtójaként – a 127. §-tól eltérően – a
vásárolt követelés eredeti jogosultját, ha az a 116. § (7) bekezdésében meghatározott követelményeknek megfelel.
69. § (1) A befektetési vállalkozás – a Felügyelet engedélyével – saját nemteljesítéskori veszteségráta becslést végezhet, ha megfelel a 74–115. §-ban meghatározott feltételeknek.
(2) A lakossággal szembeni vásárolt követelés felhígulási kockázatára vonatkozó nemteljesítéskori veszteségráta
értéke 75%.
(3) Ha a befektetési vállalkozás a vásárolt követelés felhígulási kockázatára vonatkozó várható veszteség becsléseit megbízhatóan le tudja bontani nemteljesítési valószínűség és nemteljesítéskori veszteségráta értékre, akkor számításai során alkalmazhatja a nemteljesítéskori veszteségráta becsléseit.
(4) Egyedi kitettség vagy kitettségek pooljára (halmazára) vonatkozó előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet hitelezési kockázat mérséklő hatása – a Felügyelet engedélyével, a IV. Fezetben meghatározott feltételek esetén – elismerhető a nemteljesítési valószínűségre
és a nemteljesítéskori veszteségrátára vonatkozó becslés
korrekciója során. A befektetési vállalkozás nem rendelhet
a fedezett kitettséghez olyan korrigált nemteljesítési valószínűséget és nemteljesítéskori veszteségrátát, amely alacsonyabb kockázati súlyt eredményez, mint a hitelkocká-
zati fedezet nyújtójával szembeni, összehasonlításra alkalmas, közvetlen kitettség kockázati súlya.
(5) A (4) bekezdéstől eltérően, az 51. § (3) bekezdésének
alkalmazásában a hitelkockázati fedezet nyújtójával szembeni, összehasonlításra alkalmas és közvetlen kitettség nemteljesítéskori veszteségrátája megegyezik a hitelkockázati fedezet nyújtójával vagy az ügyféllel szembeni hitelkockázati fedezettel el nem látott ügylet nemteljesítéskori veszteségrátájával. Ha a hitelkockázati fedezettel ellátott ügylet lejárati
ideje alatt a hitelkockázati fedezetet nyújtó és az ügyfél nemteljesítése egyidejűleg következik be, akkor a rendelkezésre
álló információ és a hitelkockázati fedezet jellege alapján a
behajtott összeg a hitelkockázati fedezet nyújtójának vagy az
ügyfélnek a pénzügyi helyzetétől függ.
70. § (1) Részesedések nemteljesítési valószínűségének értékét – (2)–(5) bekezdésben meghatározott rendelkezések
figyelembevételével – a vállalkozással szembeni kitettségre alkalmazandó módszer szerint kell meghatározni, ha a
befektetési vállalkozása részesedések kockázattal súlyozott kitettség értékét az 55. §-ban meghatározott módszer
szerint számítja ki.
(2) A hosszú távú ügyfélkapcsolaton alapuló befektetések tekintetében a tőzsdén forgalmazott részesedések
nemteljesítési valószínűsége legalább 0,09%.
(3) Nem tőzsdén forgalmazott részesedések – ha a befektetés megtérülése rendszeres, időszakonkénti és nem
tőkenyereségből származó pénzáramláson alapul – nemteljesítési valószínűsége legalább 0,09%.
(4) A nem hosszú távú ügyfélkapcsolaton alapuló befektetések tekintetében a tőzsdén forgalmazott részesedések – ideértve az 54. § (2) bekezdése szerinti rövid pozíciót
is – nemteljesítési valószínűsége legalább 0,4%.
(5) Egyéb részesedések – ideértve az 54. § (2) bekezdése szerinti rövid pozíciót is – nemteljesítési valószínűsége
legalább 1,25%.
(6) A részesedésekhez rendelendő nemteljesítéskori
veszteségráta 90%. (7) A (6) bekezdéstől eltérően, a jól diverzifikált portfólióban lévő, a 35. § (1) bekezdése szerinti magántőke-befektetés
kitettsége esetén a nemteljesítéskori veszteségráta 65%.
(8) A részesedések lejárati ideje öt év. Kitettség értéke
71. § (1) A mérlegen belüli kitettség értéke az értékvesztés elszámolása és kockázati céltartalék képzése előtti, bruttó
érték.
(2) Vásárolt eszköz esetén is az (1) bekezdés alkalmazandó azzal, hogy ha a vásárolt eszközben megtestesülő
tartozás összege
a) nagyobb ezen eszköz könyv szerinti értékénél, akkor
a különbözetet diszkontként,
b) kisebb ezen eszköz könyv szerinti értékénél, akkor a
különbözetet prémiumként
kell figyelembe venni.
(3) A befektetési vállalkozásnak a kitettség értékét a
116. § szerint kell kiszámítania
a) a repóügyletre, az értékpapír- vagy áru-kölcsönzési
ügyletre, ha szabványosított nettósítási megállapodást alkalmaz, vagy
b) a mérlegen belüli nettósítási ügyletre. (4) A lízingügyletből származó kitettség értéke a lízingszerződés szerinti minimális lízingdíjak jelenértéke, ahol a
minimális lízingdíjak a lízingszerződés időtartama alatt a
lízingbe vevőtől követelt vagy követelhető pénzösszegek
(tőketörlesztő és kamattörlesztő rész) és szerződésben kikötött maradványérték összege. Ha a lízingügylethez kapcsolódó hitelkockázati fedezet nyújtója a 127. § és a hitelkockázati fedezet nyújtója által nyújtott hitelkockázati fedezet a 138–141. § szerinti követelményeknek megfelel,
akkor a minimális lízingdíj tartalmazza a garantált maradványértéket.
(5) A 183. § szerinti származtatott ügyletek esetén a kitettség értékét az V. Fejezetben meghatározott módszerrel
kell meghatározni.
(6) A vásárolt követelés kockázattal súlyozott kitettség
értékének meghatározása során a kinnlévő összeget csökkenteni kell a felhígulási kockázat hitelezésikockázat-mérséklés előtti tőkekövetelményével.
(7) Repóügyletből, értékpapír- vagy áru-kölcsönzési
ügyletből, hosszú elszámolási idejű ügyletből és értékpapír ügylethez kapcsolódó hitelből származó kitettség értéke az értékpapír vagy az áru könyv szerinti értéke. Ha a befektetési vállalkozás a 148–177. § szerinti pénzügyi biztosítékok összetett módszerét alkalmazza, akkor a kitettség
értékét az áruhoz vagy az értékpapírhoz rendelendő volatilitási korrekcióval kell növelni.
(8) A (7) bekezdéstől eltérően, a központi szerződő féllel szembeni kitettség értékét az V. Fejezet szerint kell
meghatározni, ha a központi szerződő fél minden ügyfelének hitelkockázata napi szinten biztosítékkal teljes mértékben fedezett.
(9) A Felügyelet a honlapján közzéteszi a (8) bekezdésben említett feltételnek megfelelő központi szerződő felek
listáját.
(10) A (7) és (8) bekezdéstől eltérően, a befektetési vállalkozás repóügyletből, értékpapír- vagy áru-kölcsönzési
ügyletből, hosszú elszámolási idejű ügyletből és értékpapír ügylethez kapcsolódó hitelből származó kitettség értékét
a) ha a befektetési vállalkozás az V. Fejezetben foglalt
feltételeknek megfelel, akkor a partnerkockázatról szóló
külön jogszabály szerint, vagy
b) ha a 148–177. § szerinti belső modell módszer alkalmazási feltételeinek megfelel, akkor a 150. § szerint
határozza meg.
(11) A (12)–(16) bekezdésben meghatározott ügyletek
kitettségi értéke a kötelezettségvállalás keretében le nem
hívott összeg és a – (12)–(16) bekezdés szerinti – hitelegyenértékesítési tényező szorzata.
(12) A befektetési vállalkozás által bármikor, feltétel
nélkül és azonnali hatállyal felmondható vagy a hitelfelvevő hitelképességében bekövetkező minőségromlás esetén
automatikusan a megállapodás felmondását eredményező
hitelkeret esetén a kitettség érték meghatározásakor a hitelkeretet 0%-os hitelegyenértékesítési tényezővel kell
megszorozni. Ennek feltétele, hogy a befektetési vállalkozás folyamatosan figyelemmel kísérje az ügyfél pénzügyi
helyzetét, és a belső rendszere a hitelfelvevő hitelképességében bekövetkező minőségromlás azonnali megállapítását lehetővé tegye.
(13) Az áruk mozgásából eredő, rövid lejáratú okmányos meghitelezés esetén a kibocsátó és az akkreditívet
megerősítő befektetési vállalkozás a kitettség értékének
meghatározásához az okmányos meghitelezés értékét
20%-os hitelegyenértékesítési tényezővel megszorozva
számítja ki.
(14) A befektetési vállalkozás az általa előzetes értesítés
és feltétel nélkül bármikor felmondható vagy érvényteleníthető, rulírozó, vásárolt követelések megvásárlására
szóló, le nem hívott ígérvény esetén 0%-os hitelegyenértékesítési tényezőt alkalmaz. Ennek feltétele, hogy a befektetési vállalkozás folyamatosan figyelemmel kísérje az
ügyfél pénzügyi helyzetét, és a belső rendszere a hitelfelvevő hitelképességében bekövetkező minőségromlás
azonnali megállapítását lehetővé tegye.
(15) A hitelintézet a (12)–(14) bekezdésben meghatározotton kívüli egyéb hitelkeret, rulírozó hitelmegállapodás
rövid lejáratú pénzpiaci eszköz jegyzése (note issuance facilities, NIF), valamint középtávú rulírozó megállapodás
rövid lejáratú pénzpiaci eszköz jegyzése és a kibocsátásban való közreműködése (revolving underwriting facilities, RUF) esetén 75%-os hitelegyenértékesítési tényezőt
alkalmaz.
(16) Ha a befektetési vállalkozás a 74–115. §-ban meghatározott, a saját hitelegyenértékesítési faktorra vonatkozó becslés alkalmazásához szükséges minimum követelménynek megfelel, akkor a Felügyelet engedélyével a saját hitelegyenértékesítési tényezőre becsléseket alkalmazhat a (12)–(15) bekezdésben említett ügyletek esetén.
(17) Ha a kötelezettségvállalás egy másik kötelezettségvállalás meghosszabbításának eredményeként – új kötelezettségvállalásként – jön létre, akkor az eredeti és a
hosszabbítás eredményeként létrejött kötelezettségválla
láshoz tartozó hitelegyenértékesítési tényezők közül az
alacsonyabbat kell alkalmazni.
72. § A 71. §-ban nem meghatározott, mérlegen kívüli tétel
esetén – az 1. mellékletben meghatározott kategóriák
figyelembevételével – a kitettség értékének meghatározásakor:
a) a kockázatmentes tételt 0%-os,
b) az alacsony ügyletkockázatú tételt 20%-os,
c) a közepes ügyletkockázatú tételt 50%-os,
d) az a)–c) pontba nem sorolható, teljes ügyletkockáza
tú tételt 100%-os
ügyletkockázati súllyal kell megszorozni. 73. §
Részesedések vagy egyéb, nem hitelkötelezettséget
megtestesítő eszköz esetén a kitettség értéke a mérleg szerinti érték.
Belső minősítésen alapuló módszer
minimumkövetelményei 74. § (1) A belső minősítésen alapuló módszer alkalmazása
során használt minősítési rendszernek magában kell foglalnia minden olyan módszert, folyamatot, ellenőrzést,
adatgyűjtést, adatkezelést és informatikai rendszert, amelyek biztosítják a hitelkockázat mérését, a kitettségek minősítési kategóriákba vagy poolokba (halmazokba) sorolását, valamint az egyes kitettségekhez tartozó nemteljesítési
valószínűség és nemteljesítéskori veszteségráta becslések
számszerűsítését.
(2) Ha a befektetési vállalkozás többféle minősítési
rendszert alkalmaz, akkor az ügyfél vagy ügylet minősítési
rendszerbe sorolásának feltételeit és az eljárás rendjét a
belső szabályzatban kell rögzítenie.
(3) A besorolási feltételeket és az eljárási rendet rendszeresen felül kell vizsgálni annak érdekében, hogy az aktuális portfóliót megfelelően jellemezzék és megfeleljenek
a külső feltételek változásának.
75. § Ha a befektetési vállalkozás a kockázati paraméterek
megállapítására közvetlen becslést alkalmaz, akkor a becsléseket a minősítési kategóriák egy folytonos minősítési
skálán történő ábrázolásának lehet tekinteni.
76. § (1) Központi kormánnyal, központi bankkal, hitelintézettel, befektetési vállalkozással vagy vállalkozással
szembeni kitettségnél
a) a minősítési rendszernek az ügyfél és az ügylet kockázati jellemzőit egyaránt figyelembe kell vennie,
b) a minősítési rendszernek rendelkeznie kell egy olyan
ügyfél-minősítési skálával, amely kizárólag az ügyfél
nemteljesítési kockázatát tükrözi,
c) az ügyfél-minősítési skála legalább 7 kategóriát tartalmaz a teljesítő ügyfelek, és 1 kategóriát a nemteljesítést
megvalósító ügyfelek tekintetében,
d) az ügyfél-kategória olyan kockázati kategóriát jelent
egy minősítési rendszer ügyfél-minősítési skáláján belül,
amelybe az ügyfeleket a nemteljesítési valószínűség becslésének meghatározására használt és jól elkülönülő minősítési kritériumok alapján sorolják be,
e) az ügyfél-kategóriák közti viszonyt dokumentálni
kell az egyes kategóriákhoz tartozó nemteljesítési kockázatszintek és az adott nemteljesítési kockázatszint megkülönböztetésére alkalmazott kritériumok szerint,
f) ha a befektetési vállalkozás portfóliója egy meghatározott piaci szegmensre és nemteljesítési kockázatkörre koncentrálódik, az ügyfélkörön belül elégséges számú ügyfél-kategóriával kell rendelkezni ahhoz, hogy elkerülhető legyen az
adott kategórián belüli aránytalanul magas ügyfél-koncentráció, és az adott kategórián belüli számottevő koncentráció indokoltságát empirikus bizonyítékokkal kell alátámasztani,
amelyek meggyőzően bizonyítják, hogy egy ügyfél-kategória ésszerűen keskeny nemteljesítési valószínűség sávot fed
le, és az összes, e kategóriába tartozó ügyfél nemteljesítési
kockázata az említett sávba esik,
g) saját nemteljesítéskori veszteségráta becslés alkalmazásához a minősítési rendszernek tartalmaznia kell egy
külön, kizárólag az ügylet nemteljesítéskori veszteségráta
tulajdonságait jellemző ügyletminősítési skálát,
h) az ügyletkategória olyan kockázati kategóriát jelent
a minősítési rendszer ügyletminősítési skáláján, amelybe a
kitettségeket jól elkülönülő minősítési kritériumok alapján
sorolják be, és amely a nemteljesítéskori veszteségráta
becslések meghatározásának alapját jelenti, ahol az ügyletkategória meghatározásának magában kell foglalnia
mind a kitettségek kategóriákba sorolási szempontjainak
leírását, mind az egyes kategóriákhoz tartozó kockázati
szintek megkülönböztetésére szolgáló kritériumokat,
i) egy adott kategórián belüli számottevő koncentráció
indokoltságát empirikus adatokkal kell alátámasztani arra
vonatkozóan, hogy egy ügyletkategória ésszerűen keskeny nemteljesítéskori veszteségráta sávot fed le, és az
összes, e kategóriába tartozó kitettség kockázata az említett sávba esik,
j) az 50. § (5)–(7) bekezdésében meghatározott különleges hitelezési kitettségekhez kapcsolódó módszer alkalmazásakor a befektetési vállalkozás mentesül azon követelmény alól, hogy olyan ügyfélminősítési skálával rendel
kezzen, amely kizárólag az adott kitettséghez tartozó nemteljesítési kockázatot tükrözi, és ezen kitettségeknél – a
c) ponttól eltérően – az ügyfélminősítési skálának legalább
4 kategóriát kell tartalmaznia teljesítő ügyfelek, és 1 kategóriát a nemteljesítő ügyfelek tekintetében.
(2) A koncentráció számottevő
a) az (1) bekezdés f) pontja alkalmazásában, ha egy
ügyfélkategória az ügyfelek,
b) az (1) bekezdés i) pontja alkalmazásában, ha egy
ügyletkategória az ügyletek
számának több mint egyharmadát tartalmazza.
77. § (1) Lakossággal szembeni kitettségeknél
a) a minősítési rendszernek valamennyi meghatározó
ügyfél- és ügylet-jellemző alapján mind az ügyfél, mind az
ügylet kockázatát tükröznie kell,
b) a kockázati szintek megkülönböztetésének biztosítania
kell, hogy egy adott kategórián vagy poolon (halmazon) belüli kitettségek száma elégséges legyen a kockázatok számszerűsítéséhez, és a veszteség jellemzőinek a kategória vagy
pool (halmaz) szintjén történő jóváhagyásához,
c) a kitettségek ügyfél-kategóriák vagy poolok (halmazok) közötti koncentrációja nem lehet aránytalanul magas,
d) a kitettségek kategóriákhoz és poolokhoz (halmazokhoz) rendelési folyamatnak lehetővé kell tennie a kockázatok értelmezhető megkülönböztetését, és biztosítania
kell a homogén kitettségek egy csoportba tartozását, és a
veszteség jellemzőinek pontos és következetes becslését a
kategória vagy pool (halmaz) szintjén azzal, hogy vásárolt
követelések esetén a csoportosításnak az eladó hitelezési
gyakorlatát, valamint a kötelezettek heterogenitását is tükröznie kell.
(2) A lakossággal szembeni kitettségek kategóriákba és
poolokba (halmazokba) sorolásakor a következő kockázati tényezőket kell figyelembe venni:
a) ügyfélkockázati jellemzők,
b) ügyletkockázati jellemzők, ideértve különösen a ter
mék, biztosíték vagy mindkettő típusát azzal, hogy kifejezetten azokkal az esetekkel is foglalkozni kell, ha ugyanaz
a biztosíték több kitettségre nyújt fedezetet, és
c) késedelem, kivéve, ha az nem okoz jelentős kockázatot.
78. § (1) A befektetési vállalkozásnak egyértelmű meghatározásokkal, kritériumokkal, eljárásokkal és módszerekkel kell
rendelkeznie a kitettségek minősítési rendszeren belüli kategóriákba vagy poolokba (halmazokba) sorolásához.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott kritériumoknak,
eljárásoknak és meghatározásoknak lehetővé kell tennie a
minősítést végzők számára, hogy a hasonló kockázatot
képviselő ügyfeleket és ügyleteket következetesen sorolják be. Ezt a következetességet a különböző üzletágakban,
szervezeti egységek és földrajzi régiók között is fenn kell
tartani.
(3) A minősítési folyamat dokumentációinak lehetővé
kell tennie harmadik fél számára a kitettségek kategóriákba vagy poolokba (halmazokba) sorolásának megértését,
újraelőállítását és értékelését.
(4) A minősítési kategóriákba vagy poolokba (halmazokba) sorolás kritériumainak összhangban kell lennie a
befektetési vállalkozás belső szabályzataival, ideértve a
nem problémamentes ügyfelek és ügyletek kezelésére vonatkozó belső szabályzatokat is.
(5) Az ügyfelek és ügyletek kategóriákba és poolokba
(halmazokba) sorolásakor az összes meghatározó információt figyelembe kell venni. Az információknak aktuálisnak
és alkalmasnak kell lenniük arra, hogy előre jelezzék a kitettség jövőbeni teljesítőképességét.
(6) Minél kevesebb információ van, annál szigorúbb
módon kell a kitettségeket ügyfél- és ügyletkategóriákhoz
vagy poolokhoz (halmazokhoz) rendelni. Ha egy belső minősítési besorolás elsődlegesen külső minősítés alkalmazásán alapul, akkor a befektetési vállalkozásnak gondoskodnia kell arról, hogy összes meghatározó információ beépüljön az alkalmazás során.
79. § (1) Központi kormánnyal, központi bankkal, hitelintézettel, befektetési vállalkozással vagy vállalkozással
szembeni kitettségeknél
a) minden ügyfelet a hitelbírálati folyamat részeként
kell ügyfél-kategóriába sorolni,
b) ha a befektetési vállalkozás saját nemteljesítéskori
veszteségráta, hitelegyenértékesítési tényező becslést alkalmaz, akkor a hitelbírálati folyamat részeként minden
kitettséghez ügyletkategóriát is kell rendelni,
c) ha a befektetési vállalkozás a különleges hitelezési
kitettségekhez kapcsolódóan az 50. § (5)–(7) bekezdés
szerinti módszert alkalmazza, akkor a kitettségeket a 76. §
(1) bekezdésének j) pontjában meghatározott kategóriákba
kell sorolni,
d) minden ügyfelet külön kell minősíteni azzal, hogy a
belső szabályzatban rögzíteni kell az egyedi ügyfelek és az
ügyfélcsoportok megfelelő kezelését.
(2) Központi kormánnyal, központi bankkal, hitelintézettel, befektetési vállalkozással vagy vállalkozással
szembeni kitettség besorolásakor – a (3) bekezdésben
meghatározott eltéréssel – ugyanazon ügyfél különböző
kitettségeit azonos ügyfél-kategóriába kell sorolni.
(3) Ugyanazon ügyfél különböző kitettségei egy ügyfél-kategóriában szerepelnek, kivéve ha
a) a kitettségek az országhoz kapcsolódó különböző
országkockázatot tartalmaznak, attól függően, hogy a kitettségek nemzeti pénznemben vagy devizában denomináltak-e,
b) a kitettséghez kapcsolódó hitelkockázati fedezet
figyelembevétele az ügyfél-kategóriába sorolás korrekcióját eredményezi, és
c) jogszabályok tiltják az ügyféladatok cseréjét. 80. §
A hitelbírálati folyamat részeként minden lakossággal
szembeni kitettséget kategóriába vagy poolba (halmaz)
kell sorolni.
81. § (1) A kitettség kategóriába vagy poolba (halmazba) sorolásához a befektetési vállalkozás dokumentálja
a) a besorolási folyamat bemeneti vagy kimeneti adatainak felülbírálati lehetőségét,
b) a felülbírálat jóváhagyásáért felelős személyeket,
c) a végrehajtott felülbírálatot és a felülbírálatot végző
személyeket. (2) A befektetési vállalkozásnak elemeznie kell a felülbírált besorolású kitettségek teljesítőképességét. Az elemzésnek tartalmaznia kell a felülbírált besorolású kitettségek teljesítőképességének értékelését is, az (1) bekezdés
b) pontjában meghatározott személyek szerinti bontásban.
82. § (1) Központi kormánnyal, központi bankkal, hitelintézettel, befektetési vállalkozással vagy vállalkozással
szembeni kitettségnél
a) a besorolásokat és a besorolások rendszeres felülvizsgálatát olyan személynek kell végeznie és jóváhagynia, akinek a hitelnyújtásra vonatkozó döntésből nem származik közvetlen előnye,
b) a besorolásokat legalább évente egyszer felül kell
vizsgálni azzal, hogy a kiemelkedő kockázatú ügyfeleket
és a nem problémamentes kitettségeket ennél gyakoribb
felülvizsgálatnak kell alávetni, és
c) ha az ügyféllel vagy kitettséggel kapcsolatban lényeges új információ merül fel, a besorolást ismételten el kell
végezni.
(2) A befektetési vállalkozásnak hatékony eljárással
kell rendelkeznie a nemteljesítési valószínűség értékeket
befolyásoló ügyféljellemzők, a nemteljesítéskori veszteségráta értékeit és a hitelegyenértékesítési tényezőket befolyásoló ügyletjellemzőkre vonatkozó információk megszerzésére és aktualizálására.
(3) Lakossággal szembeni kitettségek esetén évente legalább egyszer aktualizálni kell az ügyfél- és ügyletbesorolásokat, vagy – alkalmazásától függően – felül kell vizsgálni az egyes azonosított kockázati poolok (halmazok)
veszteségi jellemzőit és késedelmét. A befektetési vállalkozás legalább évente reprezentatív minta segítségével felülvizsgálja az egyes kitettségek poolon (halmazon) belüli
helyzetét annak érdekében, hogy a kitettségeket továbbra
is a megfelelő poolba (halmazba) sorolják.
83. § (1) Ha a befektetési vállalkozás statisztikai modelleket
vagy egyéb mechanikus módszereket alkalmaz a kitettségek ügyfél- és ügyletkategóriákba vagy poolokba (halmazokba) sorolásához, akkor a (2)–(6) bekezdésben meghatározott követelmények alapján kell eljárnia.
(2) A modellnek megfelelő előrejelzési képességgel kell
rendelkeznie, és használatával nem torzulhatnak a tőkekövetelmények. A modellben felhasznált változóknak ésszerű és
hatékony alapot kell képezniük az előrejelzések számára, és a
modellek nem tartalmazhatnak lényeges torzítást.
(3) A befektetési vállalkozásnak olyan eljárással kell
rendelkeznie, amely alkalmas a modellek bemenő adatainak ellenőrzésére, ami magában foglalja az adatok pontosságának, teljességének és megfelelőségének értékelését is.
(4) A modell elkészítésére felhasznált adatoknak a befektetési vállalkozás ügyfelei vagy kitettségei csoportjára
vonatkozóan reprezentatívnak kell lennie.
(5) A befektetési vállalkozás évente legalább egyszer
átfogóan ellenőrzi az alkalmazott modelleket, ami magában foglalja a modell előrejelző képességének és stabilitásának figyelemmel kísérését, a modell-specifikációk felülvizsgálatát és a modell eredményeinek a tényleges eredményekkel való összevetését.
(6) A befektetési vállalkozás a modellek megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében a statisztikai modelleket szakmai értékeléssel felülvizsgálja. A felülvizsgálati
folyamat a modell hiányosságaival kapcsolatos hibák mérséklésére irányul. A szakmai értékelésnek figyelembe kell
vennie minden, a modell által figyelembe nem vett lényeges minőségi információt. A befektetési vállalkozásnak
dokumentálnia kell a szakmai értékelés és a modell által
adott eredmények együttes alkalmazásának a módját.
84. § (1) A befektetési vállalkozás dokumentálja a minősítési
rendszer felépítését és működését, hogy az e Fejezetben
meghatározott minimum követelményeknek való megfelelést alátámassza. A dokumentum tartalmazza:
a) a portfólió differenciálását és szegmentálását, b) a minősítési kritériumokat,
c) az ügyfelek és kitettségek minősítését végző szemé
lyek felelősségi körét,
d) a minősítés felülvizsgálatának gyakoriságát, és
e) a minősítési folyamat vezetői ellenőrzését.
(2) A befektetési vállalkozás dokumentálja
a) az általa alkalmazott minősítési kritériumok kivá
lasztását alátámasztó szempontokat és elemzéseket,
b) a minősítési folyamatban bekövetkező jelentős vál
tozásokat,
c) a minősítési folyamatban a legutolsó felügyeleti fe
lülvizsgálatot követően bekövetkezett változások azonosításának módját, d) a minősítések hozzárendelésének rendszerét, a minősítés-besorolási folyamatot és a belső ellenőrzést, és
e) a nemteljesítés és a veszteség általa használt egyedi – 88. és 89. §-ban meghatározottakkal összhangban
lévő – meghatározásait.
(3) Ha a befektetési vállalkozás a minősítési folyamatban statisztikai modelleket alkalmaz, akkor dokumentálnia kell ezek módszertanát, azaz a becslések kategóriákhoz, egyéni ügyfelekhez, kitettségekhez vagy poolokhoz
(halmazokhoz) rendelése elméletét, feltételeit, matematikai empirikus alapjait, a modellhez alkalmazott adatforrások részletes leírását, és azon körülményeket, amelyek
esetén a modell nem működik hatékonyan. A dokumentáció tartalmazza a modell jóváhagyásához alkalmazott szigorú statisztikai módszereket.
(4) Harmadik féltől átvett minősítési modell alkalmazása nem mentesíti a befektetési vállalkozást a minősítési
rendszerekre vonatkozó rendelkezések teljesítése alól.
85. § (1) A befektetési vállalkozás a központi kormánnyal,
központi bankkal, hitelintézettel, befektetési vállalkozással és vállalkozással szembeni kitettségéhez kapcsolódóan
a következő adatokat gyűjti és tárolja
a) az ügyfél és az elismert hitelkockázati fedezetet
nyújtó minősítés története,
b) a minősítés időpontja,
c) a minősítéshez használt kulcsfontosságú adatok és
módszerek,
d) a minősítésért felelős személy neve és beosztása,
e) a nemteljesítő ügyfelet és kitettséget azonosító adatok,
f) a nemteljesítés időpontja és körülménye,
g) a minősítési kategóriákhoz a nemteljesítési valószí
nűség értékkel, a tényleges nemteljesítési aránnyal kapcsolatos és az átminősítéshez kapcsolódó adatok.
(2) Ha a befektetési vállalkozás nem alkalmazhat saját
nemteljesítéskori veszteségráta, hitelegyenértékesítési tényező becslést, akkor az (1) bekezdésen kívül adatokat
kell gyűjtenie a tényleges nemteljesítéskori veszteségráta
érték és a 65. §-ban meghatározott érték, valamint a tényle
ges hitelegyenértékesítési tényező és a 71. §-ban meghatározott érték közötti összehasonlításokról.
(3) Ha a befektetési vállalkozás saját nemteljesítéskori
veszteségráta, hitelegyenértékesítési tényező becslést alkalmazhat, akkor
a) az egyes minősítési kategóriákhoz kapcsolódó ügyletminősítések, nemteljesítéskori veszteségráta, hitelegyenértékesítési tényező becslések múltbeli adatsorait,
b) a minősítések és a becslések időpontját,
c) a minősítéshez, a nemteljesítéskori veszteségráta, a
hitelegyenértékesítési tényező becsléshez használt kulcsfontosságú adatokat és módszereket,
d) az ügyletminősítést végző személy nevét és annak a
személynek a nevét, aki a nemteljesítéskori veszteségráta,
hitelegyenértékesítési tényező becslést végezte,
e) az egyes nem teljesítő kitettségekhez tartozó nemteljesítéskori veszteségrátára és hitelegyenértékesítési tényezőre vonatkozó becsült és tényleges adatokat,
f) a garancia, a készfizető kezesség vagy a hitelderivatíva hatásának figyelembevétele előtt és után számított
(4) bekezdés szerinti veszteségrátákat,
g) minden egyes nemteljesítő kitettségre vonatkozóan
a veszteség összetevőit
gyűjti és tárolja.
(4) Ha a befektetési vállalkozás saját nemteljesítéskori
veszteségráta, hitelegyenértékesítési tényező becslést alkalmaz, akkor a hitelderivatíva, a készfizető kezesség és a
garancia hitelkockázat-mérséklésének a hatását be kell
építenie a nemteljesítéskori veszteségrátába.
86. § Lakossággal szembeni kitettséghez kapcsolódóan a befektetési vállalkozás a következő adatokat gyűjti és tárolja
a) a kitettségek kategóriákba és poolokba (halmazokba) való besorolása során figyelembe vett adatokat,
b) a kitettségi kategóriákhoz vagy poolokhoz (halmazokhoz) kapcsolódó becsült nemteljesítési valószínűséget,
nemteljesítéskori veszteségrátát és hitelegyenértékesítési
tényezőt,
c) a nemteljesítő ügyfelek és kitettségek azonosító adatait,
d) nem teljesítő kitettségek esetén azon kategória vagy
pool (halmaz) adatait, amelybe a kitettséget a nemteljesítés
előtti évben sorolták, és a tényleges nemteljesítéskori
veszteségrátát, a hitelegyenértékesítési tényezőt,
e) a rulírozó lakossággal szembeni kitettségek veszteségi rátájára vonatkozó adatokat.
87. § (1) A befektetési vállalkozás a tőkemegfelelés értékelése céljából megbízható stressz-tesztelési eljárásokat alkalmaz.
(2) Az alkalmazott stressz-tesztelésnek magában kell
foglalnia az olyan lehetséges események vagy a gazdasági
viszonyok várható jövőbeli változásainak feltérképezését,
amelyek kedvezőtlen hatással járhatnak a befektetési vállalkozás kitettségeire vonatkozóan, és a befektetési vállalkozásnak az ilyen kedvezőtlen változásokkal szembeni ellenálló képessége értékelését.
(3) A befektetési vállalkozásnak rendszeresen hitelkockázati stressz-tesztet kell elvégeznie a (2) bekezdésben
meghatározott eseményeknek a hitelkockázat tőkekövetelményre gyakorolt hatásának értékelése céljából.
(4) Az alkalmazandó tesztet – a Felügyelet engedélyével – a befektetési vállalkozás választja meg. Az alkalmazandó tesztnek értelmezhetőnek és ésszerűen szigorúnak
kell lennie, és legalább egy enyhe recesszió hatását figyelembe kell vennie. A befektetési vállalkozásnak értékelnie
kell a stressz-tesztben foglalt feltételek következtében
szükségessé vált átminősítéseket. A stressz-teszt keretében megvizsgált portfólióknak le kell fednie a befektetési
vállalkozás kitettségeinek meghatározó részét.
(5) Az a befektetési vállalkozás, amelyik a kockázattal
súlyozott kitettség értéket az 50. § (3) bekezdése szerint
számítja, a stressz-teszt részének tekinti a hitelkockázati
fedezetet nyújtók hitelminőségében bekövetkező romlásra
vonatkozó információkat, különösen a stressz-szituáció
miatt nem teljesítő hitelkockázati fedezet nyújtók elismerési kritériumait.
Kockázatok számszerűsítése 88. § (1) Egy adott ügyfél nemteljesítését megtörténtnek kell
tekinteni, ha a következő események közül legalább egy
bekövetkezik:
a) a befektetési vállalkozás rendelkezésére álló információk szerint az ügyfél valószínűleg nem fogja teljes
egészében teljesíteni kötelezettségeit a befektetési vállalkozás, annak anyavállalata vagy leányvállalata felé,
b) az ügyfélnek a befektetési vállalkozással, annak
anyavállalatával vagy leányvállalatával szembeni lényeges kötelezettségének késedelme kilencven napon vagy
három hónapon keresztül folyamatosan fennáll.
(2) Folyószámlahitel esetén a késedelem azzal a nappal
kezdődik, amikor az ügyfél túllépi a szerződésben meghatározott hitelkeretet, vagy jóváhagyás nélkül hív le kölcsönt.
(3) Hitelkártyák esetén a késedelem a minimálisan törlesztendő összeg esedékességének napjával kezdődik.
(4) Lakossággal szembeni kitettségek esetén a nemteljesítés ügyleti szinten is meghatározható.
(5) Az (1) bekezdés b) pontja alkalmazásában az olyan
kötelezettség minősül lényeges kötelezettségnek, amelynek összege meghaladja
a) lakossággal szembeni kitettség esetén
aa) a késedelembe esés időpontjában érvényes legki
sebb összegű havi minimálbért, vagy
ab) az ügyfél szerződés szerinti összes kötelezettségé
nek 2%-át vagy az egy havi törlesztő részletet, és
b) az a) pontban meghatározott kitettségi osztályba tar
tozó kitettségen kívül bármely más kitettségi osztályba tartozó kitettség esetén
ba) a kettőszázötvenezer forintot, vagy
bb) az ügyfél szerződés szerinti összes kötelezettségé
nek 2%-át. (6) Mérlegen kívüli kitettség esetén az (5) bekezdés
a) pontjának ab) alpontjában és b) pontjának bb) alpontjában meghatározott értékként a hitelegyenértékesítési tényezővel korrigált értéket kell figyelembe venni.
(7) Ha egy termék vagy üzletág sajátossága indokolja,
akkor a befektetési vállalkozás az (5) bekezdésben meghatározott határértéknél alacsonyabb értéket, vagy kilencven
napnál vagy három hónapnál rövidebb időtartamot is alkalmazhat a nemteljesítés bekövetkezésének megállapításakor azzal, hogy az alkalmazás célja a nemteljesítés valószínűségének pontosabb becslése és nem kizárólag a tőkekövetelmény csökkentése.
89. § (1) A 88. § (1) bekezdésének a) pontja alkalmazásában a
kötelezettség nemteljesítésének a valószínűségét mutatja,
ha
a) a befektetési vállalkozásnak az ügyféllel szemben
legalább kilencven napon vagy három hónapon keresztül
folyamatosan fennálló kamatkövetelése van,
b) a befektetési vállalkozás a kitettség létrejöttét követően bekövetkezett jelentős hitelminőség-romlás miatt értékvesztést számol el vagy kockázati céltartalékot képez,
c) a befektetési vállalkozás a hitelkötelezettséget lényeges, hitelhez kapcsolódó gazdasági veszteséggel
adja el,
d) a befektetési vállalkozás beleegyezik a hitelkötelezettség pénzügyi nehézségek miatt történő átstrukturálásába, és ez előreláthatóan a tőke, a kamat és díjak elengedését, vagy fizetési halasztással csökkentett pénzügyi kötelezettségvállalást eredményez,
e) az ügyféllel szemben csőd-, felszámolási vagy adósságrendezési eljárás van folyamatban, vagy
f) a befektetési vállalkozás felszámolási eljárást kezdeményezett az ügyféllel szemben.
(2) Az (1) bekezdés d) pontjában az 55. §-ban meghatározott PD/LGD módszerrel értékelt részesedések esetén
magában foglalja a részesedés pénzügyi nehézségek miatt
történő átstrukturálását is.
(3) Ha a befektetési vállalkozás rendelkezésére álló információk szerint egy előzőleg nemteljesítőnek minősített
kitettségre vonatkozóan a nemteljesítést kiváltó esemény
már nem áll fenn, akkor a befektetési vállalkozásnak az
ügyfelet vagy az ügyletet teljesítő kitettségként kell minősítenie mindaddig, amíg a nemteljesítés meghatározásának
megfelelő esemény újra fel nem merül, amelyet már új
nemteljesítés adatként kell figyelembe venni.
(4) Ha a befektetési vállalkozás olyan külső adatot alkalmaz, amelyek a nemteljesítés fogalmát tekintve nincsen
összhangban a 88. §-ban és az (1)–(3) bekezdésben foglaltakkal, akkor a befektetési vállalkozásnak megfelelő korrekciókat kell alkalmaznia annak érdekében, hogy a külső
adatok a nemteljesítés meghatározásához széles körűen
megfeleltethető legyen.
90. § (1) A befektetési vállalkozásnak a saját nemteljesítési
valószínűség, nemteljesítéskori veszteségráta, hitelegyenértékesítési tényező és várható veszteség kockázati paramétereire vonatkozó becslései során fel kell használnia az
összes meghatározó adatot, információt és módszert.
(2) A becslések kialakításakor mind a múltbeli tapasztalatot, mind pedig empirikus adatokat fel kell használni, és
a becslések nem alapulhatnak kizárólag értékítéleten. A
becslésnek valószerűnek, meggyőzőnek és előremutatónak kell lennie, és a szóban forgó kockázati paraméterek
meghatározó tényezőin kell alapulnia. Minél kevesebb
adattal rendelkezik egy befektetési vállalkozás, annál szigorúbb becslést kell alkalmaznia.
(3) A befektetési vállalkozásnak képesnek kell lennie
arra, hogy a nemteljesítés gyakoriságát, a nemteljesítéskori veszteségráta értékét, a hitelegyenértékesítési tényezőt
vagy – ha várható veszteség becsléseket alkalmaznak – a
veszteséget felbontsa az adott kockázati paraméter szempontjából meghatározó tényezőkre. A befektetési vállalkozás becsléseinek reprezentatív módon kell tükröznie a
hosszú távú tapasztalatot.
(4) A hitelezési eljárás és behajtási folyamat során
figyelembe kell venni a 92. § (8) bekezdésében, a 93. § (5)
és (6) bekezdésében, a 95. §-ban, a 96. § (4) és (5) bekezdésében, a 98. §-ban és a 99. § (2) és (3) bekezdésében
meghatározott megfigyelési időszak alatt bekövetkezett
változásokat. A befektetési vállalkozás becsléseinek tükrözniük kell a technikai fejlődés, a meghatározó – a hitelkockázat megítélését befolyásoló – új adatok és információk hatásait. A befektetési vállalkozásnak új információ
tudomásra jutása esetén, de évente legalább egyszer felül
kell vizsgálnia becsléseit.
(5) A becsléshez felhasznált kitettségeknek, az adatok
keletkezésekor érvényben lévő hitelezési szabályoknak, és
a kockázati paraméter értékét befolyásoló más jellemzők
nek összehasonlíthatónak kell lennie a befektetési vállalkozás aktuális kitettségeivel és szabályzataival. A befektetési vállalkozás akkor alkalmazhatja az adatokat, ha az
azok alapjául szolgáló gazdasági és piaci feltételek megfelelnek a jelenlegi és a várható adottságoknak. A mintában
található kitettségek számának és a számításhoz felhasznált időszaknak elégségesnek kell lennie ahhoz, hogy a befektetési vállalkozás megbizonyosodhasson a becslések
pontosságáról és megbízhatóságáról.
(6) Vásárolt követelések esetén az alapul szolgáló kitettség minőségére vonatkozó becsléseknek tükrözniük
kell az összes olyan, a vásárló befektetési vállalkozás számára meghatározó, lényeges információt, ideértve az
ugyanannak az eladónak a hasonló pooljaira (halmazaira)
vonatkozó adatokat, amelyek a vásárló befektetési vállalkozástól vagy külső forrásokból származnak. A vásárló
befektetési vállalkozásnak értékelnie kell az eladó által
rendelkezésre bocsátott adatokat.
(7) A befektetési vállalkozásnak a becsléseihez hozzá
kell adnia egy biztonsági különbözetet, amely a becslési
hibák várható tartományán alapul. Ha a módszerek és adatok kevéssé kielégítők, és a hibák várható tartománya is
nagyobb, a biztonsági különbözetnek is nagyobbnak kell
lennie.
(8) A befektetési vállalkozás eltérő becsléseket használhat a kockázati súlyok kiszámítására és belső célokra, ha
az eltérések indokoltságát dokumentumokkal és számításokkal alátámasztja.
(9) Ha a befektetési vállalkozás által ezen rendelet hatálybalépése előtt gyűjtött adatokat megfelelően korrigálták ahhoz, hogy azok széles körűen megfeleltethetőek legyenek a nemteljesítés vagy veszteség meghatározásával,
akkor a befektetési vállalkozás számára ezen adatok alkalmazását a Felügyelet engedélyezi.
91. § (1) Egy befektetési vállalkozás több befektetési vállalkozás, hitelintézet közös adatait használhatja fel a Felügyelet engedélyével, ha
a) a közös adatok alkalmazásában résztvevő más befektetési vállalkozások, hitelintézetek minősítési rendszerei és kritériumai hasonlóak az általa alkalmazottakéhoz,
b) a közös adatok állománya reprezentatívan tükrözi
azt a portfóliót, amelyre vonatkozóan a közös adatokat
használják, és
c) a közös adatokat a befektetési vállalkozás és a hitelintézet a becsléseihez hosszabb időn keresztül következetesen alkalmazza.
(2) Ha egy befektetési vállalkozás több befektetési vállalkozás, hitelintézet közös adatait használja fel, továbbra
is felelős marad saját minősítési rendszereinek integritásáért. A befektetési vállalkozásnak elégséges tudással kell
rendelkeznie a minősítési rendszerekre vonatkozóan, ideértve a minősítési folyamat hatékony nyomon követésének
és ellenőrzésének képességét is.
92. § (1) Központi kormánnyal, központi bankkal, hitelintézettel, befektetési vállalkozással vagy vállalkozással
szembeni kitettségnél a befektetési vállalkozásnak az
egyes ügyfél-kategóriákhoz tartozó nemteljesítési valószínűség értékeket az éves nemteljesítési ráták hosszú távú átlagából kell becsülnie.
(2) Vállalkozással szembeni, vásárolt követelések esetén a befektetési vállalkozás az éves nemteljesítési ráták
hosszú távú átlaga alapján becsülheti meg az egyes ügyfélkategóriához tartozó várható veszteség értékeket.
(3) Ha a befektetési vállalkozás a vállalkozással szembeni vásárolt követeléseire vonatkozó nemteljesítési valószínűség és nemteljesítéskori veszteségráta értékek átlagára vonatkozó hosszú távú becsléseit egy várható veszteség
becslésből és egy megfelelő nemteljesítési valószínűség
vagy nemteljesítéskori veszteségráta becslésből vezeti le,
a veszteségbecslési folyamatnak teljesítenie kell az e Fejezetben meghatározott általános nemteljesítési valószínűség és nemteljesítéskori veszteségráta becslési előírásokat,
és az eredménynek meg kell felelnie a 94. § (1) bekezdése
szerinti meghatározásának.
(4) Központi kormánnyal, központi bankkal, hitelintézettel, befektetési vállalkozással vagy vállalkozással
szembeni kitettségekhez tartozó nemteljesítési valószínűség becslési módszereket a befektetési vállalkozás csak az
ezeket alátámasztó elemzéssel együtt alkalmazhatja. A befektetési vállalkozásnak fel kell ismernie a szakmai értékelés fontosságát a különböző módszerek együttes használata, a módszerek és információk korlátai miatti korrekciók
esetén.
(5) Ha a befektetési vállalkozás a nemteljesítési valószínűség becslésekre nemteljesítési tapasztalatra vonatkozó
belső adatokat alkalmaz, elemzésében a becsléseknek
figyelembe kell venniük a kockázatvállalási feltételeket,
az adatokat létrehozó minősítési rendszer és az aktuális
minősítési rendszer közötti különbségeket. Ha a kockázatvállalási feltételek vagy minősítési rendszerek megváltoznak, a befektetési vállalkozásnak nagyobb biztonsági különbözetet kell hagynia a nemteljesítési valószínűség
becslésekben.
(6) Ha a befektetési vállalkozás belső minősítési kategóriáit egy elismert külső hitelminősítő szervezet által alkalmazott hitelminősítési kategóriához rendeli hozzá,
majd az elismert külső hitelminősítő szervezet hitelminősítési kategóriáinál megfigyelt nemteljesítési rátát a befektetési vállalkozás belső minősítési kategóriáira vonatkoztatja, a hozzárendelésnek a belső minősítési rendszer krité
riumainak az elismert külső hitelminősítő szervezet által
használt kritériumokkal történő összehasonlításán, a közös ügyfelek belső és külső minősítésének összehasonlításán kell alapulnia. A hozzárendelés és a felhasznált adatok
nem okozhatnak torzítást vagy logikai ellentmondást a
becslésben. Az elismert külső hitelminősítő szervezetnek a
számszerűsítéséhez használt adatai alapjául szolgáló kritériumainak kizárólag a nemteljesítési kockázatra kell irányulniuk. A 88. és 89. §-ban meghatározott követelményekre is figyelemmel, a befektetési vállalkozás elemzése
az alkalmazott nemteljesítés-meghatározások összehasonlítását foglalja magában. A befektetési vállalkozásnak dokumentálnia kell a hozzárendelés alapját.
(7) Ha a befektetési vállalkozás statisztikai modellt
használ a nemteljesítés előrejelzésére, akkor a nemteljesítési valószínűség értékeket az adott kategóriába tartozó
ügyfelekre vonatkozó egyedi becsült nemteljesítési valószínűségek egyszerű átlagaként becsülheti. A befektetési
vállalkozás nemteljesítést előrejelző modelljeinek erre a
célra történő alkalmazásának teljesítenie kell a 83. §-ban
meghatározott követelményeket.
(8) Függetlenül attól, hogy a befektetési vállalkozás
külső, belső, közös adatforrásokat vagy ennek a háromnak
a kombinációját használja nemteljesítési valószínűség
becsléseihez, az ezeket alátámasztó múltbeli megfigyelési
időszak hosszának egy forrás tekintetében legalább öt évnek kell lennie. Ha a megfigyelési időszak egy forrás tekintetében hosszabb időszakot tekint át, és ezek az adatok
meghatározóak, akkor ezt a hosszabb időszakot kell alkalmazni. Ez a követelmény részesedések esetén alkalmazott,
55. §-ban meghatározott módszerre is vonatkozik.
(9) A 42. § (6) bekezdésének c) pontja szerinti belső minősítésen alapuló módszer bevezetésekor a befektetési
vállalkozás két évre vonatkozó adatot alkalmazhat, amely
kétéves időszakot minden évben egy évvel meghosszabbít
az ötéves időtartam eléréséig.
93. § (1) Lakossággal szembeni kitettségnél a befektetési vállalkozásnak az egyes ügyfél-kategóriákhoz vagy poolokhoz (halmazokhoz) tartozó nemteljesítési valószínűség értékeket
a) az éves nemteljesítési ráták hosszú távú átlagából
kell becsülnie, vagy
b) a tényleges veszteségekből és a megfelelő nemteljesítéskori veszteségráta becslésekből kell meghatároznia.
(2) Lakossággal szembeni kitettségek esetén a veszteségi jellemzők becslésénél a kitettségek kategóriákba vagy
poolokba (halmazokba) sorolásához alkalmazott belső
adatokat kell elsődleges információnak tekinteni. A befektetési vállalkozás külső adatokat, ideértve közös adatokat
is, vagy statisztikai modelleket is használhat a számszerűsítéséhez, ha erős kapcsolat mutatható ki
a) a befektetési vállalkozás minősítési kategóriákba
vagy poolokba (halmazokba) sorolási folyamata és a külső
adatforrás által használt folyamat,
b) a befektetési vállalkozás belső kockázati profilja és a
külső adatok összetétele
között.
(3) Lakossággal szembeni vásárolt követelések esetén a
befektetési vállalkozás külső és belső referencia adatokat
is használhat azzal, hogy összehasonlítási alapként az
összes vonatkozó adatforrást fel kell használni.
(4) Ha egy befektetési vállalkozás lakossággal szembeni kitettségeihez kapcsolódó nemteljesítési valószínűség
és nemteljesítéskori veszteségráta értékek átlagára vonatkozó hosszú távú becsléseit a teljes veszteségre vonatkozó
becslésből és egy megfelelő nemteljesítési valószínűség
vagy nemteljesítéskori veszteségráta becslésből vezeti le,
az általános veszteségbecslési folyamatnak meg kell felelnie az e Fejezetben meghatározott általános nemteljesítési
valószínűség és nemteljesítéskori veszteségráta becslési
előírásokat, és az eredménynek meg kell felelnie a nemteljesítéskori veszteségráta 94. § (1) bekezdése szerinti meghatározásának.
(5) Függetlenül attól, hogy egy befektetési vállalkozás
külső, belső, közös adatforrásokat vagy ennek a háromnak
a kombinációját használja a veszteségjellemzők becsléseihez, az ezeket alátámasztó múltbeli megfigyelési időszak
hosszának legalább egy forrás tekintetében legalább öt évnek kell lennie. Ha a megfigyelési időszak egy forrás tekintetében hosszabb időszakot tekint át, és ezek az adatok
meghatározóak, akkor ezt a hosszabb időszakot kell alkalmazni. A befektetési vállalkozásnak nem kell a múltbeli
adatokat figyelembe vennie, ha a frissebb adatok a veszteségi ráta jobb előrejelzői.
(6) A fejlett, belső minősítésen alapuló módszer bevezetésekor a befektetési vállalkozás – az (5) bekezdéstől eltérően – két évet felölelő adatokat alkalmazhat, amely kétéves időszakot minden évben egy évvel meghosszabbít az
ötéves időtartam eléréséig.
(7) A befektetési vállalkozás azonosítja és elemzi a kockázati paraméterek várható változását a kitettség élettartama során.
94. § (1) A befektetési vállalkozás az egyes ügyletkategóriákhoz vagy poolokhoz (halmazokhoz) tartozó nemteljesítéskori veszteségráta értékeket az egyes ügyletkategóriákhoz
vagy poolokhoz (halmazokhoz) tartozó tényleges nemteljesítéskori veszteségráta értékek átlaga alapján, az adatforrásokon belüli összes megfigyelt nemteljesítésre vonatkozó veszteségráta súlyozatlan átlaga alapján becsli.
(2) A befektetési vállalkozás a gazdasági dekonjunktúrának megfelelő nemteljesítéskori veszteségráta becslése
ket alkalmaz, ha a becslések szigorúbbak a hosszabb távú
átlagnál. Ha egy minősítési rendszer az egyes kategóriákra
vagy poolokra (halmazokra) vonatkozóan hosszabb távon
állandó nagyságú tényleges nemteljesítéskori veszteségráta becsléseket ad, akkor a befektetési vállalkozás korrigálja az egyes kategóriák vagy poolok (halmazok) kockázati
paramétereire vonatkozó becsléseit annak érdekében,
hogy korlátozza a gazdasági dekonjunktúrának a tőkekövetelményekre gyakorolt hatását.
(3) A befektetési vállalkozásnak figyelembe kell vennie
minden, az ügyfélkockázat és a biztosíték vagy biztosítéknyújtó kockázata között fennálló függőséget. Szigorúan
kell kezelni azokat az eseteket, amikor jelentős mértékű
függőség áll fenn.
(4) Az alapul szolgáló kötelezettségek és a biztosíték
közötti devizanem eltéréseket a befektetési vállalkozás a
nemteljesítéskori veszteségráta becsléseiben szigorúan
kezeli.
(5) Ha a nemteljesítéskori veszteségráta becslések
figyelembe veszik a biztosíték meglétét, ezek a becslések
nem alapulhatnak kizárólag a biztosíték becsült piaci értékén. A nemteljesítéskori veszteségráta becsléseknek
figyelembe kell vennie, hogy a befektetési vállalkozás a
biztosítékot nem feltétlenül tudja rövid időn belül az ellenőrzése alá vonni vagy értékesíteni.
(6) Ha a nemteljesítéskori veszteségráta becslések
figyelembe veszik a biztosíték meglétét, a befektetési vállalkozásnak a 131–147. §-ban előírtaknak megfelelő formában kell kidolgoznia a biztosíték kezelésével, jogszavatosságával és kockázatkezelésével kapcsolatos belső szabályzatokat.
(7) Ha a befektetési vállalkozás a biztosítékot a partnerkockázati kitettség érték meghatározása során veszi figyelembe a partner hitelkockázat szerinti sztenderd módszernek és a belső modell módszernek megfelelően, akkor a
biztosítékból származó megtérülés a nemteljesítéskori
veszteségráta becslésekor nem vehető figyelembe.
(8) A nemteljesített kitettségek esetén a nemteljesítéskori veszteségráta megállapításához a befektetési vállalkozás a várható veszteségnek a gazdasági helyzetet és a kitettség állapotát figyelembe vevő legjobb becslésének és a
behajtási időszakban esetleg felmerülő további nem várt
veszteségeknek az összegét veszi alapul.
(9) Ha a befektetési vállalkozás eredmény-kimutatásában a be nem fizetett késedelmi díjakat feltünteti, akkor
azokat hozzá kell adni a befektetési vállalkozás kitettségéhez és veszteségéhez.
95. § (1) Központi kormánnyal, központi bankkal, hitelintézettel, befektetési vállalkozással és vállalkozással szembeni kitettség esetén a nemteljesítéskori veszteségráta becs
lések legalább egy adatforrás esetén legalább öt évet felölelő, a bevezetést követően minden évben egy évvel meghosszabbodó, így végül legalább hét évet elérő időszakra
vonatkozó adatokon kell alapulniuk.
(2) Ha a megfigyelési időszak egy forrás tekintetében
hosszabb időszakot tekint át, és ezek az adatok meghatározóak, akkor ezt a hosszabb időszakot kell alkalmazni.
96. § (1) Lakossággal szembeni kitettség esetén – a 94. §
(1) bekezdésétől eltérően – a nemteljesítéskori veszteségráta becslései a tényleges veszteségekből és a megfelelő
nemteljesítési valószínűség becslésekből is meghatározhatóak.
(2) Lakossággal szembeni kitettség esetén – a 97. §
(3) bekezdésétől eltérően – a jövőbeni lehívások a hitelegyenértékesítési tényezőben vagy a nemteljesítéskori
veszteségráta becslésekben mutathatóak ki.
(3) A befektetési vállalkozás a nemteljesítéskori veszteségráta becsléseihez a lakossággal szembeni, vásárolt követelések esetén külső és belső referenciadatokat is használhat.
(4) Lakossággal szembeni kitettségek esetén a nemteljesítéskori veszteségráta becsléseknek legalább öt éves adatokon kell alapulniuk azzal, hogy – a 94. § (1) bekezdésétől eltérően – a befektetési vállalkozásnak nem kell a múltbeli adatokat figyelembe vennie, ha a frissebb adatok a
veszteségi rátának jobb előrejelzői.
(5) Belső minősítésen alapuló módszert alkalmazó befektetési vállalkozás – a (4) bekezdéstől eltérően – két évet
felölelő adatokat alkalmazhat, amely kétéves időszakot
minden évben egy évvel meghosszabbít az ötéves időtartam eléréséig.
97. § (1) A befektetési vállalkozás az egyes ügyletkategóriákhoz vagy poolokhoz (halmazokhoz) tartozó hitelegyenértékesítési tényezőt – az adatforrásokon belüli összes megfigyelt nemteljesítés felhasználásával becsült – az egyes
ügyletkategóriákhoz vagy poolokhoz (halmazokhoz) tartozó tényleges hitelegyenértékesítési tényezők súlyozatlan
átlaga alapján számítja ki.
(2) A befektetési vállalkozás a gazdasági dekonjunktúrának megfelelő hitelegyenértékesítési tényező becsléseket alkalmaz, ha ezek a becslések szigorúbbak a hosszú
távú átlagnál. Ha egy minősítési rendszer az egyes kategóriákra vagy poolokra (halmazokra) vonatkozóan hosszabb
távon állandó nagyságú hitelegyenértékesítési tényező
becsléseket ad, akkor a befektetési vállalkozás korrigálja
az egyes kategóriák vagy poolok (halmazok) kockázati pa
ramétereire vonatkozó becsléseit annak érdekében, hogy
korlátozza a gazdasági dekonjunktúrának a tőkekövetelményekre gyakorolt hatását.
(3) A befektetési vállalkozás hitelegyenértékesítési tényező becsléseinek az ügyfél nemteljesítést kiváltó esemény időpontjáig vagy azt követően végzett esetleges további lehívásainak lehetőségét is tükröznie kell. A becsült
hitelegyenértékesítési tényezőnek nagyobb biztonsági különbözetet kell magában foglalnia, ha a nemteljesítés gyakorisága és a hitelegyenértékesítési tényező értéke között
nagy valószínűséggel erősebb pozitív korreláció várható.
(4) A befektetési vállalkozásnak a hitelegyenértékesítési tényezők becslésénél figyelembe kell vennie a számlamozgás figyelésére és a kifizetések feldolgozására elfogadott szabályzatokat és stratégiákat. A befektetési vállalkozásnak figyelembe kell vennie a további lehívások megakadályozásának a lehetőségét és szándékát a fizetési
nemteljesítést még nem kimerítő események esetén, mint
például szerződésszegés vagy más technikai nemteljesítésnek minősülő esemény.
(5) A befektetési vállalkozásnak olyan rendszerekkel és
eljárásokkal kell rendelkeznie, amelyek alkalmasak az
ügyletek összegének, a vissza nem hívható kötelezettségek kapcsán fennálló aktuális kinnlevőségeknek, a fennálló kinnlevőségek változásainak ügyfelenként és kategóriákként történő figyelemmel kísérésére. A befektetési vállalkozásnak képesnek kell lennie a fennálló egyenlegek
napi kimutatására.
(6) A befektetési vállalkozás eltérő hitelegyenértékesítési tényező becsléseket használhat a kockázattal súlyozott
kitettség érték kiszámítására és belső célokra, ha az eltérések dokumentumokkal és számításokkal alátámasztottak.
98. § (1) Központi kormánnyal, központi bankkal, hitelintézettel, befektetési vállalkozással és vállalkozással szembeni kitettség esetén a hitelegyenértékesítési tényező becsléseknek legalább egy adatforrás esetén legalább öt évet felölelő, a bevezetés után minden évben egy évvel meghosszabbodó, így végül legalább hét évet elérő időszakból
származó múltbeli adatokon kell alapulniuk.
(2) Ha a megfigyelési időszak egy forrás tekintetében
hosszabb időszakot tekint át, és ezek az adatok meghatározóak, akkor ezt a hosszabb időszakot kell alkalmazni.
99. § (1) Lakossággal szembeni kitettség esetén – a 97. §
(3) bekezdésétől eltérően – a jövőbeni lehívások a hitelegyenértékesítési tényezőkben vagy a nemteljesítéskori
veszteségráta becsléseiben mutathatóak ki.
(2) Lakossággal szembeni kitettség esetén a hitelegyenértékesítési tényező becsléseknek legalább öt évet felölelő
múltbeli adatokon kell alapulniuk azzal, hogy – a 97. §
(1) bekezdésétől eltérően – a befektetési vállalkozásnak
nem kell a múltbeli adatokat alkalmaznia, ha az újabb adatok a lehívások jobb előrejelzői.
(3) Belső minősítésen alapuló módszert alkalmazó befektetési vállalkozás – a (2) bekezdéstől eltérően – a két
évet felölelő adatokat alkalmazhat, amely kétéves időszakot minden évben egy évvel meghosszabbít az ötéves időtartam eléréséig.
100. § (1) Ha a 42. § (6) bekezdésének d) pontja szerinti belső
minősítésen alapuló módszert alkalmazó befektetési vállalkozás a sztenderd módszert alkalmazhatja a központi
kormánnyal, központi bankkal, hitelintézettel és befektetési vállalkozással szembeni kitettségre, akkor az általuk
nyújtott garanciára nem alkalmazhatóak az e §, a 101. és
102. § rendelkezései. Ebben az esetben a befektetési vállalkozás a 116. § szerint ismerheti el az előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet.
(2) A lakossággal szembeni kitettségre vonatkozó garancia esetén az e § szerinti követelmények a kategóriákba
vagy poolokba (halmazokba) soroláskor és a nemteljesítés
becslésekor is fennállnak.
(3) A befektetési vállalkozásnak egyértelműen meghatározott kritériumokkal kell rendelkeznie a kockázattal súlyozott kitettség érték kiszámítása során elismert hitelkockázati fedezetet nyújtók típusaira vonatkozóan.
(4) Elismert hitelkockázati fedezetet nyújtók esetén
ugyanazok a szabályok alkalmazandóak, mint amelyek a
78–82. §-ban az ügyfelekre vonatkoznak.
(5) A garanciát és a készfizető kezességet írásba kell
foglalni, azt a garancianyújtó és kezes nem mondhatja fel,
addig kell hatályosnak lennie, amíg a kötelezett a kötelezettségvállalásnak teljes mértékben eleget nem tesz (az
összeg és a garancia vagy készfizető kezesség futamidejének vonatkozásában), és jogilag érvényesíthetőnek kell
lennie a garancianyújtóval vagy a készfizető kezességet
vállalóval szemben azon a joghatósági területen, ahol a garancianyújtó vagy a készfizető kezességet vállaló olyan lefoglalható vagyontárgyakkal rendelkezik, amelyekre vonatkozóan az ítélet érvényesíthető.
(6) A Felügyelet engedélyével elismerhető olyan garancia vagy készfizető kezesség, amely bizonyos feltételek
teljesülése esetén a garancianyújtót vagy a készfizető kezességet vállalót nem kötelezi teljesítésre (feltételes garanciák). A feltételes garanciát a befektetési vállalkozás akkor
ismerheti el, ha képes a feltételes garancia kockázatcsökkentő hatásának megfelelő számszerűsítésére, hatékony és
folyamatos figyelemmel kísérésére.
(7) A befektetési vállalkozásnak a kategóriába vagy poolba (halmazba) sorolás kritériumait és a kockázatcsökkentési
hatás lehetséges romlását megfelelő módon kell kezelnie.
101. § (1) A befektetési vállalkozásnak egyértelműen meghatározott kritériumokkal kell rendelkeznie a kategóriák,
poolok (halmazok), nemteljesítéskori veszteségráta becslések módosításához vagy a lakossággal szembeni és az elismert vásárolt követelések esetén a kitettségek kategóriákba vagy poolokba (halmazokba) történő besorolási folyamatára vonatkozóan ahhoz, hogy ki tudja mutatni a garanciák vagy készfizető kezesség hatását a kockázattal súlyozott kitettség érték kiszámításában. Ezeknek a kritériumoknak meg kell felelniük a 78–82. §-ban meghatározott
minimumkövetelményeknek.
(2) A kritériumoknak valószerűeknek kell lenniük, és
azokat úgy kell meghatározni, hogy kifejezzék a garancianyújtó vagy készfizető kezességet vállaló képességét és
szándékát a garancia vagy készfizető kezesség teljesítésére, a garancianyújtó vagy készfizető kezesség vállaló általi
kifizetések időzítését, a garancianyújtó vagy készfizető
kezességet vállaló teljesítése és az adós fizetőképessége
közti korrelációs szintet, valamint az ügyfél számára fennmaradó reziduális kockázat mértékét.
102. § (1) A garanciákra vonatkozó, e Fejezetben meghatározott minimumkövetelmények alkalmazandók az egy kibocsátóra szóló hitelderivatívákra is. A hitelderivatíva alapjául szolgáló ügylet, a szóban forgó ügylet és a kielégítési
jog megnyílását eredményező hitelesemény bekövetkezésének megállapításához alkalmazott ügylet közti eltéréssel
kapcsolatban a 143. §-ban meghatározott követelményeket kell alkalmazni.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltakat kell alkalmazni a lakossággal szembeni kitettség és vásárolt követelés esetén a
kitettségek kategóriákba vagy poolokba (halmazokba) sorolási folyamatára is.
(3) A kritériumoknak figyelembe kell venniük a hitelderivatíva fizetési struktúráját, és szigorú módon értékelniük
kell annak a megtérülések szintjére és időbeni ütemezésre
gyakorolt hatását. A befektetési vállalkozásnak figyelembe kell vennie, hogy a reziduális kockázat egyéb formái milyen mértékig maradnak meg.
103. § (1) Vásárolt követelésnél a szerződésnek biztosítania
kell, hogy a befektetési vállalkozás minden előrelátható
körülmény mellett rendelkezzen a vásárolt követeléssel
kapcsolatos jogokkal és a követelésekből származó bevétel felett.
(2) Ha a követelés kötelezettje közvetlenül az eladónak
vagy olyan harmadik személynek teljesít kifizetést, aki a
vásárolt követelések egy poolját (halmazát), vagy a vásárlás alapjául szolgáló követeléseket napi alapon kezeli
(a továbbiakban: állománykezelő), a befektetési vállalkozásnak rendszeresen ellenőriznie kell, hogy részére a kifizetéseket teljes egészében továbbítják a szerződés előírásainak megfelelően.
(3) A befektetési vállalkozásnak rendelkeznie kell
olyan eljárásokkal, amelyek biztosítják a követelésekkel
kapcsolatos jogokat és a bevételek feletti rendelkezési jogot csődeljárás esetén és más jogi igényekkel szemben,
amelyek jelentősen késleltethetik a vásárló befektetési vállalkozás számára a követelések értékesítését, engedményezését vagy a bevételek fölötti rendelkezési jogot.
104. § A befektetési vállalkozás a vásárolt követelés minőségét, az eladó és az állománykezelő pénzügyi helyzetét
rendszeresen ellenőrzi, amelynek keretében
a) értékeli a vásárolt követelés hitelminősége és az eladó, az állománykezelő pénzügyi helyzete közötti korrelációt, továbbá az eladó és az állománykezelő minősítésére
szolgáló eljárásokat, és olyan belső szabályzatokkal, eljárásokkal kell rendelkeznie, amelyek biztosítják a követelések hitelminőségét és a rendszeres teljesítést,
b) átlátható és hatékony belső szabályzatokkal és eljárásokkal rendelkezik az eladó és az állománykezelő elismerhetőségének megállapítására. A befektetési vállalkozás vagy megbízottja rendszeres, az eladókra és állománykezelőkre vonatkozó felülvizsgálatot végez annak érdekében, hogy ellenőrizze az eladó vagy állománykezelő jelentéseinek pontosságát, felderítse a csalásokat vagy működési gyengeségeket, és ellenőrizze az eladó hitelezésre vonatkozó szabályzatainak minőségét, az állománykezelő
követelés-beszedésre vonatkozó szabályzatait és eljárásait. A felülvizsgálatok eredményeit dokumentálni kell,
c) értékeli a vásárolt követelés-poolok (követelés-halmazok) jellemzőit, ideértve az előlegen felüli kifizetéseket, az eladó múltbeli fizetési késedelmével kapcsolatos
információkat, nem teljesítő hiteleket, a nemteljesítő hitelekkel kapcsolatos engedményeket, fizetési feltételeket és
potenciális ellenszámlákat,
d) megfelelő belső szabályzatokkal és eljárásokkal rendelkezik az egyes ügyfél-koncentrációk vásárolt követelés-poolokon (követelés-halmazokon) belüli és a poolok
(halmazok) közti ügyfélkoncentrációk aggregált alapon
történő figyelemmel kísérésére,
e) gondoskodik arról, hogy az állománykezelőtől időben és megfelelően részletezve legyenek a követelések el
évüléséről és behajthatóságáról szóló jelentések annak érdekében, hogy biztosítani tudja a befektetési vállalkozás
elismerhetőségi kritériumainak és előlegfizetési politikáit
vezérlő, vásárolt követeléseknek való megfelelést, valamint hatékony eszközt biztosítson az eladó értékesítési feltételeinek és a felhígulási kockázat változásainak felügyeletére és jóváhagyására.
105. § (1) A befektetési vállalkozásnak olyan rendszerrel és eljárással kell rendelkeznie, amely alkalmas arra, hogy az eladó pénzügyi helyzetében és a vásárolt követelések hitelminőségében bekövetkező minőségromlást korán felismerje, és a felmerülő problémákat megelőző módon kezelje.
(2) A befektetési vállalkozásnak egyértelmű és hatékony belső szabályzatokkal, eljárásokkal és információs
rendszerekkel kell rendelkeznie a szerződésszegések felismeréséhez, egyértelmű és hatékony belső szabályzatokkal
és eljárásokkal kell rendelkeznie a jogi lépések kezdeményezésére és a problémás vásárolt követelés kezelésére.
106. § (1) A befektetési vállalkozásnak egyértelmű és hatékony belső szabályzatokkal és eljárásokkal kell rendelkeznie a vásárolt követelések, jóváírás, beszámítás és bevételek ellenőrzésére vonatkozóan.
(2) A követelésvásárlási program összes lényeges elemét is belső szabályzatban kell meghatározni, ideértve
a) az előlegezési arányokat,
b) az elismert biztosítékokat,
c) a szükséges dokumentációt,
d) koncentrációs határértékeket,
e) a készpénzbevételek kezelésének módját.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott elemeknek megfelelő módon kell figyelembe venniük az összes vonatkozó és lényeges tényezőt, ideértve az eladó és állománykezelő pénzügyi helyzetét, a kockázatok koncentrációját, a
vásárolt követelések hitelminősége és az eladó ügyfélbázis
változásának trendjeit, az eladó ügyfélbázisát és azokat a
belső rendszereket, amelyek biztosítják, hogy kifizetés
csak pontosan meghatározott biztosítékok, és dokumentáció ellenében történjen.
107. § A befektetési vállalkozásnak hatékony belső folyamattal kell rendelkeznie az összes belső szabályzatnak és eljárásnak való megfelelés értékelésére. A folyamatnak magában kell foglalnia a befektetési vállalkozás követelésvásár
lási programja összes kritikus fázisának rendszeres ellenőrzését és a feladatok elkülönítésének vizsgálatát
a) az eladó, az állománykezelő és a kötelezett értékelése között,
b) az eladó és az állománykezelő értékelése és az eladó
és állománykezelő helyi ellenőrzése között,
c) a back office műveletek értékelésében, különös tekintettel a képzettségre, tapasztalatra, a dolgozói létszámára és a támogató automatizálási rendszerekre.
A belső becslések jóváhagyása 108. § (1) A befektetési vállalkozásnak megbízható rendszereket kell működtetnie a minősítési rendszerek, eljárások és
az összes, meghatározó kockázati paraméter becslés pontosságának, következetességének jóváhagyására.
(2) A befektetési vállalkozás belső jóváhagyási folyamatának lehetővé kell tennie a belső minősítési rendszer és
kockázati paraméter becslési rendszerek teljesítményének
következetes és hiteles értékelését.
(3) A befektetési vállalkozásnak rendszeresen össze kell
hasonlítania a tényleges nemteljesítési arányt és a becsült
nemteljesítési valószínűség értéket minden kategória esetén, és ha a tényleges nemteljesítési arányok a várt tartományon kívül esnek, a befektetési vállalkozásnak az eltérés okait is elemeznie kell.
(4) A saját nemteljesítéskori veszteségráta, hitelegyenértékesítési tényező becslést alkalmazó befektetési vállalkozás elvégzi ezeknek a becsléseknek a (3) bekezdés szerinti elemzését.
(5) A (3) és (4) bekezdés szerinti összehasonlítások során a befektetési vállalkozás a lehető leghosszabb időszakot felölelő múltbeli adatokat használja fel. A befektetési
vállalkozásnak dokumentálnia kell az összehasonlításokhoz használt módszereket és adatokat. Az elemzést és a
dokumentációt évente legalább egyszer aktualizálni kell.
109. § (1) A befektetési vállalkozás egyéb mennyiségi jóváhagyási eszközöket és a meghatározó, külső adatforrásokkal
szembeni összehasonlításokat is alkalmaz. Az összehasonlítás a befektetési vállalkozás portfóliójának megfelelő,
rendszeresen aktualizált és jelentős megfigyelési időszakot átfogó adatokon alapul. A befektetési vállalkozás minősítési rendszereinek teljesítményére vonatkozó belső értékelés a lehető leghosszabb időszakot veszi figyelembe.
(2) A mennyiségi jóváhagyásra felhasznált módszereknek és adatoknak időben következetesnek kell lennie. A
becslésekben, a becslési és jóváhagyási módszerekben és
adatokban – ideértve az adatforrásokban és a felhasznált
időszak hosszát is – bekövetkező változásokat dokumentálni kell.
(3) A befektetési vállalkozás megbízható belső szabályzatokat alkalmaz olyan helyzetekre, amikor a tényleges
nemteljesítési valószínűség, a nemteljesítéskori veszteségráta, a hitelegyenértékesítési tényező és – amennyiben a
várható veszteség értéket alkalmazzák – a teljes veszteség
esetén az értékek és a becslések közti különbségek elég jelentőssé válnak ahhoz, hogy megkérdőjelezzék a becslések helytállóságát.
(4) A befektetési vállalkozás a (3) bekezdés szerinti eljárások során figyelembe veszi az üzleti ciklusokat és a
veszteségjellemzők egyéb szisztematikus változásait. Ha a
tényleges értékek továbbra is magasabbak a várható értékeknél, a befektetési vállalkozásnak ennek megfelelően
felfelé kell korrigálnia a becsléseket, hogy azok a tényleges nemteljesítési és veszteségi értékeket tükrözzék.
110. § (1) A részesedésekhez kapcsolódó veszteség becslésének megbízhatónak kell lennie a befektetési vállalkozás
részesedéseinek hosszú távú kockázati profilját befolyásoló kedvezőtlen piaci fejlemények esetén is.
(2) A hozam eloszlásának bemutatására szolgáló adatoknak a leghosszabb olyan mintavételezési időszakra kell
vonatkoznia, amelyre vonatkozóan vannak olyan adatok,
amelyek alkalmasak a befektetési vállalkozás részesedések kockázati profiljának bemutatására.
(3) A felhasznált adatoknak megfelelőnek kell lenniük
ahhoz, hogy olyan szigorú, statisztikailag megbízható
veszteségbecslést nyújtsanak, amely nem kizárólag szubjektív vagy értékítéleten alapuló megfontolásokra támaszkodik. Az alkalmazott sokknak a veszteségek szigorú
becslését kell eredményeznie egy hosszú távú piaci vagy
üzleti ciklusra vonatkozóan.
(4) A befektetési vállalkozás a rendelkezésre álló adatok empirikus elemzését számos tényezőn alapuló korrekciókkal korrigálja ahhoz, hogy a modell alkalmazásával
megfelelően valósághű és szigorú eredményeket kapjon.
A negyedéves veszteségek becslésére szolgáló kockáztatott érték (VaR) modellek megalkotásakor a befektetési
vállalkozás negyedéves időszak adatait használhatja. A
befektetési vállalkozás rövidebb időtartamra vonatkozó
adatokat is használhat, ha azokat empirikus adatok és jól
kidolgozott dokumentált eljáráson és elemzésen alapuló,
analitikailag megfelelő módszerrel a negyedéves adatokkal egyenértékűvé alakítja. Ez a módszer szigorú módon,
időben következetesen alkalmazandó. Ha csak korlátozott
mértékben van vonatkozó adat, akkor a befektetési vállalkozásnak megfelelő biztonsági különbözetet kell hagynia.
(5) A használt modelleknek megfelelő módon kell megragadniuk az összes lényeges, a részvényhozamban megtestesülő kockázatot, ideértve az általános piaci kockázatot és egyedi kockázatot. A belső modelleknek megfelelő
magyarázatot kell adniuk a múltbeli árváltozásokra, és
meg kell ragadniuk mind a lehetséges koncentráció nagyságát, mind az összetételét érintő változásokat, és kedvezőtlen piaci környezetben is megbízhatónak kell lenniük.
A becsléshez olyan részvényportfólióra vonatkozó adatokat kell felhasználni, amelyek szorosan megfeleltethetőek
vagy legalább összehasonlíthatóak a befektetési vállalkozás részesedései esetén alkalmazottakkal.
(6) A belső modellnek meg kell felelnie a befektetési
vállalkozás részvényportfóliója kockázati profiljának és
komplexitásának. Ha a befektetési vállalkozás olyan jelentős befektetésekkel rendelkezik, amelyek értékváltozása
erősen nem lineáris természetű, a belső modelleket úgy
kell megtervezni, hogy azok megfelelően ragadják meg az
ilyen jellegű eszközökhöz kapcsolódó kockázatokat.
(7) Az egyes pozíciók piaci és egyéb mutatóinak és kockázati tényezőinek való megfeleltetésének érthetőnek,
meggyőzőnek és koncepcionálisan megbízhatónak kell
lennie.
(8) A befektetési vállalkozás empirikus elemzéssel alátámasztja az általa figyelembe vett kockázati tényezők
megfelelőségét, ideértve azon képességét is, hogy lefedjék
az általános és az egyedi kockázatokat is.
(9) A részesedések hozamának volatilitására vonatkozó
becslések magukban foglalják a meghatározó és rendelkezésre álló adatokat, információt és módszereket. Függetlenül felülvizsgált belső adatokat vagy külső forrásokból – ideértve a közös adatokat is – származó adatokat kell
felhasználni.
(10) A részesedések kockázattal súlyozott kitettség értékének a belső modell módszerrel történő kiszámításához a
befektetési vállalkozás megalapozott és átfogó
stressz-tesztelési programot alakít ki.
111. § (1) A tőkekövetelmény megállapítása céljára szolgáló
belső modellek kidolgozásához és alkalmazásához a befektetési vállalkozásnak meg kell határoznia azokat a belső szabályzatokat, eljárásokat és ellenőrzési módszereket,
amelyek a modell és a modellezési folyamat integritását
biztosítják.
(2) Az (1) bekezdés szerinti belső szabályzatoknak, eljárásoknak és ellenőrzési módszereknek biztosítaniuk kell
a belső modellek teljes integrációját a befektetési vállalkozás általános vezetői információs rendszerébe és a banki
könyvekben szereplő részesedés portfólió kockázatkezelési folyamatába.
(3) A belső modelleket teljes egészében integrálni kell a
befektetési vállalkozás kockázatkezelési rendszerébe, ha
a) a részesedés portfólió teljesítményének mérése és értékelése (ideértv a kockázattal korrigált teljesítményt is),
b) a gazdasági tőkének a részesedésekhez történő allokációja, vagy
c) az általános tőkekövetelmények és a befektetéskezelési folyamat értékelése
érdekében alkalmazzák.
(4) Az (1) bekezdés szerinti belső szabályzatoknak, eljárásoknak és ellenőrzési módszereknek biztosítaniuk kell
a belső modellezési eljárás minden elemének rendszeres és
független felülvizsgálatát, ideértve a modellek módosításának jóváhagyását, a modell bemeneti adatainak ellenőrzését, a modelleredmények felülvizsgálatát és a kockázatszámítások ellenőrzését.
(5) A rendszeres felülvizsgálatoknak értékelniük kell a
modell bemeneti adatainak és a kapott eredményeinek a
pontosságát, teljességét és megfelelőségét, valamint a modell ismert hiányosságaiból származó potenciális hibák
mérséklésére és a modell nem ismert hiányosságainak azonosítására kiemelt figyelmet kell fordítaniuk. Az ilyen jellegű felülvizsgálatokat belső, független részlegnek vagy
független külső harmadik félnek kell végeznie.
(6) Az (1) bekezdés szerinti szabályzatoknak, eljárásoknak és ellenőrzési módszereknek ki kell térnie a befektetési korlátok és a részesedések kockázatainak követésére
szolgáló megfelelő rendszerekre és eljárásokra.
(7) A modellek megtervezéséért és alkalmazásáért felelős részlegeknek funkcionálisan függetleneknek kell lenniük azoktól a részlegektől, amelyek az egyéni befektetések kezeléséért felelősek.
(8) A modellezési folyamat bármely eleméért felelős
személyeknek megfelelő szakmai képzettséggel kell rendelkezniük. A vezetőségnek elégséges szakképzett és
kompetens erőforrást kell biztosítania a modellezési funkcióhoz.
112. § (1) A befektetési vállalkozásnak megbízható rendszerrel kell rendelkeznie belső modelljei és modellezési folyamatai pontosságának és következetességének jóváhagyására. A befektetési vállalkozásnak a belső modellek, a modellezési folyamat és a jóváhagyás minden lényeges elemét dokumentálnia kell.
(2) A befektetési vállalkozásnak a belső jóváhagyási folyamatot a belső modellek és eljárások teljesítményének
következetes és értelmezhető módon történő értékelésére
kell használnia.
(3) A mennyiségi jóváhagyásra felhasznált módszereknek és adatoknak időben következeteseknek kell lennie. A
befektetési vállalkozásnak becslési és jóváhagyási módszerek és adatok változásait dokumentálnia kell.
(4) A befektetési vállalkozásnak a tényleges hozamokat
rendszeresen össze kell hasonlítania a modellezett becslésekkel. Az összehasonlításoknak a lehető leghosszabb időszakot felölelő múltbeli adatokat kell felhasználniuk. A
befektetési vállalkozásnak dokumentálnia kell az összehasonlítások során alkalmazott módszereket és adatokat. Az
elemzést és a dokumentációt legalább évente egyszer aktualizálni kell.
(5) A befektetési vállalkozásnak egyéb mennyiségi jóváhagyási eszközöket és külső adatforrásokkal való összehasonlítást is alkalmazniuk kell. Az elemzés a portfóliónak megfelelő, rendszeresen aktualizált és a meghatározó
megfigyelési időszakot átfogó adatokon kell alapulnia. A
befektetési vállalkozás által a modelljei teljesítményére
vonatkozó belső minősítési rendszerek értékelésének a lehető leghosszabb időszakot kell átfognia.
(6) A befektetési vállalkozásnak megbízható belső előírásokkal kell rendelkeznie azokra az esetekre vonatkozóan, amikor a tényleges részvényhozam összehasonlítása
a modellbecslésekkel megkérdőjelezi maguknak a becsléseknek vagy a modelleknek a helytállóságát. Ezeknek az
előírásoknak figyelembe kell venniük az üzleti ciklusokat
és a részvényhozammal kapcsolatos hasonló, szisztematikus változékonyságokat. A belső modellekkel kapcsolatos, a modellek felülvizsgálatával bekövetkező módosítást
dokumentálni kell, és azoknak meg kell felelniük a befektetési vállalkozás modellek felülvizsgálatára vonatkozó
előírásainak.
(7) A belső modellt és modellezési folyamatot, ideértve
a modellezésben résztvevő felek felelősségi körét, a modell jóváhagyását és a modellek felülvizsgálatára vonatkozó folyamatot dokumentálni kell.
Vállalatirányítás és ellenőrzés 113. § (1) A minősítési és becslési eljáráshoz kapcsolódó belső
szabályzatokat a befektetési vállalkozás igazgatóságának
jóvá kell hagynia.
(2) A befektetési vállalkozás ügyvezetésének értesítenie
kell a befektetési vállalkozás igazgatóságát az összes
olyan lényeges változásról vagy a meghatározott szabályzatoktól való eltérésről, amelyek lényegesen befolyásolják
a befektetési vállalkozás minősítési rendszereinek működését.
(3) A befektetési vállalkozás ügyvezetésének folyamatosan biztosítania kell a minősítési rendszerek megfelelő
működését. Az ügyvezetést rendszeresen tájékoztatni kell
a befektetési vállalkozás kockázatellenőrző szervezeti
egységének tevékenységéről, a minősítési rendszerek tel
jesítményéről, a fejlesztésre szoruló területekről és a korábban meghatározott hiányosságok felszámolására hozott
döntések megvalósulásáról.
(4) A befektetési vállalkozás hitelkockázat-profilja belső minősítésen alapuló elemzésének az igazgatóság, az
ügyvezetés részére történő belső jelentési rendszerének lényeges részét kell képeznie. A jelentéseknek tartalmazniuk kell legalább az egyes kategóriák kockázatprofilját, a
kategóriák közti váltást, a meghatározó paraméterek kategóriánkénti becslését, valamint a tényleges nemteljesítési
ráta, a saját tényleges nemteljesítéskori veszteségráta és
tényleges hitelegyenértékesítési tényező becsléseknek a
stressz-teszt eredményeivel történő összehasonlítását.
114. § (1) A hitelkockázatot ellenőrző szervezeti egységnek
függetlennek kell lennie a kitettségek jóváhagyásáért és a
meglévők megújításáért felelős személyi és vezetői funkcióktól, és közvetlenül az ügyvezetésnek kell beszámolással tartoznia.
(2) A hitelkockázatot ellenőrző szervezeti egység felelős a minősítési rendszerek kialakításáért vagy kiválasztásáért, alkalmazásáért, ellenőrzéséért és azok teljesítményéért. A részlegnek rendszeresen jelentéseket és elemzéseket kell készítenie a minősítési rendszerek eredményeivel kapcsolatban.
(3) A hitelkockázatot ellenőrző szervezeti egység felelőssége kiterjed:
a) a minősítési kategóriák és poolok (halmazok) tesztelésére és felügyeletére,
b) a befektetési vállalkozás minősítési rendszereiről
szóló összefoglaló jelentések készítésére és elemzésére,
c) annak ellenőrzésére, hogy a kategória- és pool-meghatározásokat (halmaz-meghatározásokat) következetesen
alkalmazzák-e a különböző szervezeti egységekben és
földrajzi területeken,
d) a minősítési eljárással kapcsolatos módosítások felülvizsgálatára és dokumentálására, ideértve a változtatás
indoklását is,
e) a minősítési kritériumok felülvizsgálatára annak érdekében, hogy felmérjék, azok továbbra is előrejelzik-e a
kockázatot, amelynek keretében a minősítési rendszerek,
kritériumok és az egyes minősítési paraméterek változását
dokumentálni és archiválni is kell,
f) az aktív részvételre a minősítési eljárásban alkalmazott modellek kialakításában vagy kiválasztásában, azok
alkalmazásában és jóváhagyásában,
g) a minősítési eljárásban alkalmazott modellek ellenőrzésére, h) a minősítési eljárásban alkalmazott modellek folyamatos felülvizsgálatára és módosítására.
(4) A (3) bekezdéstől eltérően, a 91. § szerinti közös
adatokat alkalmazó befektetési vállalkozás a következő
feladatokat szervezheti ki:
a) a minősítési kategóriák és poolok (halmazok) tesztelésére és felülvizsgálatára vonatkozó információk létrehozása,
b) a befektetési vállalkozás minősítési rendszereivel
kapcsolatos összefoglaló jelentések készítése és elemzése,
c) a minősítési kritériumok felülvizsgálatára vonatkozó
információk létrehozása annak értékelésére, hogy azok továbbra is előrejelzik-e a kockázatot,
d) a minősítési eljárásban, kritériumokban vagy egyéni
minősítési paraméterekben bekövetkező változások dokumentálása,
e) a minősítési eljárás során alkalmazott modellek folyamatos felülvizsgálatára és módosítására vonatkozó információk létrehozása.
115. § A befektetési vállalkozás belső ellenőrzése évente legalább egyszer felülvizsgálja a befektetési vállalkozás minősítési rendszereit, azok működését, ideértve a hitelezési
funkció működését, a nemteljesítési valószínűség, a nemteljesítéskori veszteségráta, a várható veszteség és a hitelegyenértékesítési tényező becslését is. A felülvizsgálat az
alkalmazandó összes minimum követelmény teljesítésére
kiterjed.
IV. Fejezet A HITELKOCKÁZAT MÉRSÉKLÉSE 116. § (1) A hitelkockázat mérséklésére vonatkozó rendelkezések alkalmazásában a hitelnyújtó befektetési vállalkozás
az a befektetési vállalkozás, amelyik az adott kitettséggel
rendelkezik.
(2) A sztenderd módszert vagy a 42. § (6) bekezdésének
c) pontja szerinti módszert alkalmazó befektetési vállalkozás a kockázattal súlyozott kitettség értékének meghatározásakor a hitelkockázat csökkentésére kizárólag
117–131. §-ban meghatározott feltételeknek megfelelő hitelkockázati fedezetet veheti figyelembe.
(3) A hitelnyújtó befektetési vállalkozás hitelkockázat
mérséklésre alkalmazott eljárási rendjének, szabályzatának, az általa foganatosított intézkedéseknek és a döntések
eredményeként a hitelkockázati védelemnek az irányadó
joghatóság előtt érvényesnek és érvényesíthetőnek kell
lennie.
(4) A hitelnyújtó befektetési vállalkozás megteszi a
megfelelő lépéseket a hitelkockázati fedezetre vonatkozó
szabályozás hatékony alkalmazása és a kapcsolódó kockázat kezelése érdekében.
(5) Előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet
tárgyaként olyan vagyontárgy ismerhető el, amelyik likvid
és értékálló.
(6) Előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetként olyan hitelkockázat mérséklési eljárás ismerhető
el, amelynek alapján a hitelnyújtó befektetési vállalkozás
jogosult a fedezetül szolgáló vagyontárgy ésszerű időn belüli – bírósági végrehajtás keretében vagy bíróságon kívül
történő – értékesítése vagy megtartása alapján a biztosított
követelés kielégítésére az ügyfél – vagy ahol a fedezet harmadik személy birtokában van, e harmadik személy – nemteljesítése, fizetésképtelensége esetén, vagy
egyéb, a felek megállapodása szerinti, a kielégítési jog
megnyílását eredményező hitelesemény beálltakor. A fedezetként elfogadott eszköz értéke és az ügyfél hitelminősége közötti korreláció nem lehet jelentős.
(7) Előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetként olyan hitelkockázat mérséklési eljárás ismerhető el, amelynek nyújtója megbízható, a hitelkockázati fedezetre vonatkozó megállapodás az irányadó joghatóság
előtt érvényes és érvényesíthető, valamint eleget tesz az e
rendeletben meghatározott feltételeknek.
(8) Az (1)–(7) bekezdésben foglaltak teljesülése esetén
a kockázattal súlyozott kitettség érték és a várható veszteség érték a 148–182. §-ban foglaltakkal összhangban módosítható.
(9) A kockázattal súlyozott kitettség érték vagy várható
veszteségérték nem módosítható, ha a hitelkockázat mérsékléssel ez az érték magasabb lenne a számítás előtti értékhez képest.
(10) Ha a kockázattal súlyozott kitettség érték meghatározásakor a sztenderd vagy a 42. § (6) bekezdésének
c) pontja szerinti módszer tekintetében már figyelembevételre került a hitelkockázati fedezet, akkor az
(1)–(9) bekezdésben foglaltak nem alkalmazhatóak.
Elismerhetőségi feltételek 117. § (1) A befektetési vállalkozás által elismerhető, előre
rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet lehet:
a) a mérlegen belüli nettósítás,
b) a repóügyletre, értékpapír- vagy áru-kölcsönzési
ügyletre, és egyéb tőkepiac vezérelt ügyletre vonatkozó
szabványosított nettósítási megállapodás,
c) a biztosíték,
d) a 127. § szerinti egyéb, előre rendelkezésre bocsátott
hitelkockázati fedezet. (2) Az (1) bekezdés c) pontja szerinti biztosítéknak minősül:
a) a pénzügyi biztosíték (különösen az óvadék),
b) az ingatlant terhelő dologi biztosíték (különösen az
ingatlanon alapított zálogjog),
c) az ingó vagyontárgyat terhelő dologi biztosíték (kü
lönösen az ingó dolgot terhelő zálogjog),
d) a pénzügyi lízing, és
e) követelést terhelő dologi biztosíték (különösen a kö
vetelésen fennálló zálogjog). (3) A befektetési vállalkozás által elismerhető, előre
nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet a garancia és a készfizető kezesség.
(4) A befektetési vállalkozás által – az (1)–(3) bekezdésen
kívül – elismerhető hitelkockázati fedezet a hitelderivatíva.
Előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet 118. § Elismerhető hitelkockázati fedezet a befektetési vállalkozás és ügyfele egymással szembeni követeléseinek mérlegen belüli nettósítása.
119. § (1) A repóügyletre, értékpapír- vagy áru-kölcsönzési
ügyletre, és egyéb tőkepiac vezérelt ügyletre vonatkozó
szabványosított nettósítási megállapodást a pénzügyi biztosítékok átfogó módszerét alkalmazó befektetési vállalkozás ismerheti el hitelkockázati fedezetként, ha az ügylet
tárgya megfelel a 121. és 122. §-ban meghatározottnak.
(2) A IV. Fejezetben a repóügyletre, értékpapír- vagy
áru-kölcsönzési ügyletre vonatkozó szabványosított nettósítási megállapodás elismerhetősége attól függ, hogy banki könyvben (nem kereskedési könyvben) vagy kereskedési könyvben van-e nyilvántartva.
120. § A biztosíték elismerhetősége attól függ, hogy
a) a hitelkockázat tőkekövetelményét a befektetési vál
lalkozás sztenderd módszer vagy belső minősítésen alapuló módszer szerint számítja,
b) a hitelkockázat-mérséklés hatásának számítását a befektetési vállalkozás a pénzügyi biztosítékok egyszerű módszerével vagy a pénzügyi biztosítékok átfogó módszerével
számítja.
121. § (1) A 120. § szerinti bármely számítási módszer alkalmazása esetén hitelkockázati fedezetként elismerhető a
pénzügyi biztosíték, ha tárgya:
a) a hitelnyújtó befektetési vállalkozásnál óvadékként
vagy letétként elhelyezett készpénz vagy betét,
b) központi kormány, központi bank, 5. § (3) bekezdésben meghatározottnak megfelelő regionális kormány vagy
helyi önkormányzat, 6. § (3) bekezdésben meghatározottnak megfelelő közszektorbeli intézmény, 7. § (5) bekezdése szerinti multilaterális fejlesztési bank és 8. § szerinti
nemzetközi szervezet által kibocsátott, hitelviszonyt megtestesítő értékpapír, amely rendelkezik elismert külső hitelminősítő szervezet vagy export hitel ügynökség minősítésével és legalább 4. hitelminősítési besorolású,
c) hitelintézet vagy befektetési vállalkozás, 5. § (1) bekezdésben meghatározottnak megfelelő regionális kormány vagy helyi önkormányzat, 6. § (2) bekezdésben
meghatározottnak megfelelő közszektorbeli intézmény,
7. § (1) és (6) bekezdése szerinti multilaterális fejlesztési
bank által kibocsátott, hitelviszonyt megtestesítő értékpapír, amely rendelkezik elismert külső hitelminősítő szervezet minősítésével és legalább 3. hitelminősítési besorolású,
d) vállalkozás által kibocsátott, hitelviszonyt megtestesítő értékpapír, amely rendelkezik elismert külső hitelminősítő szervezet minősítésével és legalább 3. hitelminősítési besorolású,
e) tőzsde indexben szereplő részvény vagy átváltoztatható kötvény, vagy
f) arany. (2) A 120. § szerinti bármely számítási módszer alkalmazása esetén hitelkockázati fedezetként elismerhető a
pénzügyi biztosíték akkor is, ha a tárgya olyan intézmény
által kibocsátott, hitelviszonyt megtestesítő, elismert külső
hitelminősítő szervezet hitelminősítésével nem rendelkező
értékpapír, amely
a) elismert tőzsdén jegyzett,
b) nem minősül hátrasorolt kötelezettségnek,
c) a kielégítési sorrendben azonos helyen szerepel a ki
bocsátó más olyan hitelviszonyt megtestesítő értékpapírjával, amely rendelkezik elismert külső hitelminősítő szervezet minősítésével és legalább 3. hitelminősítésű besorolású értékpapír,
d) a hitelnyújtó befektetési vállalkozás nem rendelkezik olyan információval, amely a c) pontban meghatározottnál alacsonyabb hitelminősítést indokolna, és
e) esetén az értékpapír likviditása (értékesíthetősége,
átruházhatósága) megfelelő.
(3) A 120. § szerinti bármely számítási módszer alkalmazása esetén hitelkockázati fedezetként elismerhető
pénzügyi biztosíték tárgya olyan kollektív befektetési értékpapír is lehet,
a) amelynek nyilvánosan meghirdetett napi árfolyama
van, és
b) amelyhez tartozó kollektív befektetési forma kizárólag az (1) és (2) bekezdés szerinti elismerhető hitelkockázati fedezetbe és fedezeti célú származtatott eszközbe fektet.
(4) A befektetési vállalkozás ügyfele által vagy kapcsolt
vállalkozása által kibocsátott, hitelviszonyt megtestesítő
értékpapír fedezetként nem ismerhető el.
(5) A (4) bekezdéstől eltérően, az ügyfél által kibocsátott, a 14. §-ban meghatározottnak megfelelő fedezett kötvény elismerhető repóügylet pénzügyi biztosítékaként, ha
a biztosíték értéke és az ügyfél hitelminősítése közötti korreláció nem jelentős.
(6) Az (1) bekezdés b)–d) pontja vonatkozásában a 39. §
(6) és (7) bekezdését megfelelően alkalmazni kell.
122. § A 121. §-ban meghatározotton kívül a pénzügyi biztosítékok átfogó módszerét alkalmazó befektetési vállalkozás
hitelkockázati fedezetként elismerheti az olyan pénzügyi
biztosítékot is, amelynek tárgya
a) tőzsde indexben nem szereplő, de elismert tőzsdén
jegyzett részvény vagy átváltoztatható kötvény,
b) kollektív befektetési értékpapír, ha
ba) nyilvánosan meghirdetett napi árfolyama van, és
bb) a hozzá tartozó kollektív befektetési forma kizáró
lag a 121. § (1) és (2) bekezdése és az a) pont szerinti elismerhető hitelkockázati fedezetbe, fedezeti célú származtatott eszközbe fektethet.
123. § Ha a befektetési vállalkozás a kockázattal súlyozott kitettség értékét és a várható veszteség értékét a belső minősítésen alapuló módszer szerint számítja ki, akkor a
120–122. §-ban meghatározotton kívül a 124–125. §-ban
meghatározott feltételeknek megfelelő ingatlant vagy
egyéb ingó vagyontárgyat terhelő dologi biztosítékot és a
követelést terhelő dologi biztosítékot is elismerhetőnek tekintheti hitelkockázati fedezetként.
124. § A 123. § szerint a befektetési vállalkozás hitelkockázati fedezetként elismerheti az ingatlant terhelő dologi biztosítékot
a lakóingatlan – amelyben a tulajdonos lakik (vagy lakni
fog), vagy bérbe adja (vagy bérbe fogja adni) azt – és a lakóingatlannak nem minősülő ingatlan vonatkozásában, ha
a) az ingatlan értéke független az adós hitelminősítésétől,
b) az adós kockázata nem a biztosítékként felajánlott
lakóingatlan által generált pénzáramlástól függ.
125. § A 123. § szerint a befektetési vállalkozás elismert hitelkockázati fedezetnek tekinthet ingó vagyontárgyat terhelő
dologi biztosítékot is, ha
a) a biztosíték tárgyának gyors és hatékony értékesítése
lehetséges, és
b) a biztosíték tárgyának nyilvánosan jegyzett ára van,
és a befektetési vállalkozás kellő gondossággal jár el annak érdekében, hogy ettől az ártól a biztosíték tárgyának
értékesítésekor befolyt érték ne térjen el jelentősen.
126. § (1) A befektetési vállalkozás elismert hitelkockázati fedezetnek tekinthet kereskedelmi szolgáltatáshoz vagy legfeljebb egy év eredeti lejáratú ügyletekhez kapcsolódó követelést terhelő dologi biztosítékot.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérően nem tekinthető elismert
hitelkockázati fedezetnek az ügyféllel szoros kapcsolatban
álló vállalkozás követelését terhelő dologi biztosíték.
127. § A befektetési vállalkozás a 120. §-ban meghatározott
bármely számítási módszer alkalmazása esetén egyéb, előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetként elismerheti
a) a nem hitelnyújtó intézménynél óvadékként vagy letétként elhelyezett készpénzt vagy betétet,
b) az életbiztosítási kötvényt vagy szerződést, ha a hitelnyújtó befektetési vállalkozás javára az életbiztosítási
kötvényből vagy szerződésből eredő követelésre zálogjogot alapítottak,
c) a nem a hitelnyújtó befektetési vállalkozás által kibocsátott értékpapírt, ha azt a kibocsátó kérésre visszavásárolja.
Előre nem rendelkezésre bocsátott
hitelkockázati fedezet és a hitelderivatíva
128. § (1) Elismerhető, előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet nyújthat
a) központi kormány és központi bank,
b) regionális kormány és helyi önkormányzat,
c) multilaterális fejlesztési bank,
d) 8. § szerinti nemzetközi szervezet,
e) 6. § (2) és (3) bekezdésben meghatározottnak megfe
lelő közszektorbeli intézmény,
f) hitelintézet és befektetési vállalkozás,
g) vállalkozás, ideértve a hitelintézet és a befektetési
vállalkozás anyavállalatát, leányvállalatát és Szmt. szerinti kapcsolt vállalkozását, ha
ga) az elismert külső hitelminősítő szervezet általi minősítéssel és legalább 2. hitelminősítési besorolással rendelkezik, vagy
gb) az nem rendelkezik elismert külső hitelminősítő
szervezet általi minősítéssel, akkor a kockázattal súlyozott
kitettség értékét és a várható veszteség értékét a belső minősítésen alapuló módszer szerint számító befektetési vállalkozás legalább az elismert külső hitelminősítő szervezet
2. hitelminősítési besorolásához tartozó nemteljesítési valószínűséget rendelt a kitettséghez,
h) hitelintézettel egyenértékű prudenciális szabályozásnak megfelelő pénzügyi vállalkozás.
(2) A kockázattal súlyozott kitettség értékét és a várható veszteség értékét a belső minősítésen alapuló módszer szerint számító befektetési vállalkozás akkor ismerheti el egy garancia nyújtóját, ha azt a 74–115. §-sal
összhangban minősíti, kivéve, ha jogszabály a minősítés alól felmentést ad.
129. § Elismerhető, előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet nyújthat biztosító a központi kormány
készfizető kezessége mellett külön jogszabályban meghatározott nem piacképes kockázatra.
130. § (1) Az 50. § (3) bekezdés szerinti kockázattal súlyozott
kitettség érték számítása esetén a 128. §-on kívül elismerhető, előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet nyújthat hitelintézet, hitelintézettel egyenértékű
prudenciális szabályozásnak megfelelő pénzügyi vállalkozás, befektetési vállalkozás, biztosító, viszontbiztosító és
export hitel ügynökség, ha
a) legalább egy éve nyújt üzletszerűen előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet,
b) rendelkezik elismert külső hitelminősítő szervezet
által készített hitelminősítéssel és annak besorolása legalább 3. hitelminősítésű,
c) olyan belső minősítéssel rendelkezett a hitelkockázati fedezet nyújtása időpontjában vagy azt követően,
amelyhez a sztenderd módszer szerint, a vállalkozással
szembeni kitettség kockázati súlyozására vonatkozó szabályok alapján legalább 2. hitelminősítési besoroláshoz
tartozó nemteljesítési valószínűséget rendelt a hitelnyújtó
befektetési vállalkozás,
d) olyan belső minősítéssel rendelkezik, amely a sztenderd módszer szerint, a vállalkozással szembeni kitettség
kockázati súlyozására vonatkozó szabályok alapján legalább
3. hitelminősítési besoroláshoz tartozó nemteljesítési valószínűséget rendelt a hitelnyújtó befektetési vállalkozás.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában az export hitel ügynökség által nyújtott hitelkockázati fedezet esetén a központi kormány viszontgaranciája nem vehető figyelembe.
(3) A befektetési vállalkozás az (1) bekezdésben meghatározottnak megfelelő hitelkockázati fedezet esetén alkalmazhatja az 50. § (3) bekezdésben meghatározottakat a
kockázattal súlyozott kitettség érték kiszámítására.
131. § (1) Hitelkockázati fedezetként a következő hitelderivatívák ismerhetőek el:
a) nemteljesítéskori csereügylet,
b) teljes hozamcsere-ügylet, és
c) a kielégítési jog a megnyílását eredményező hitel
eseményhez kapcsolt hitelviszonyt megtestesítő értékpapír készpénzes finanszírozásának mértékéig.
(2) Hitelderivatíva belső fedezeti ügylet – nem kereskedési könyvben nyilvántartott kitettség hitelkockázatának
egy kereskedési könyvben nyilvántartott hitelderivatívával történő fedezése – figyelembe vehető hitelkockázat-mérséklés céljából, ha
a) a kereskedési könyvben nyilvántartott eszközhöz
vagy ügylethez kapcsolódó hitelkockázat nem a hitelnyújtó befektetési vállalkozásnál merül fel (valós kockázati
transzfer ügylet), és
b) az ügylet a hitelkockázat-mérséklésre vonatkozó követelményeknek megfelel,
a kockázattal súlyozott kitettség érték és a várható veszteség érték számítása a 148–182. §-ban, az előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetre meghatározottak szerint történik.
(3) Nem ismerhető el hitelkockázati fedezetként az
olyan teljes hozam-csereügylet, amelynél a befektetési
vállalkozás kizárólag a csereügylet keretében kapott nettó
értéket tartja nyilván, és nem tartja nyilván a saját eszköz
értékében valós értékelés vagy értékvesztés elszámolása
miatt bekövetkezett csökkenést.
Minimum követelmények 132. § (1) A befektetési vállalkozásnak olyan kockázatkezelési
eljárással kell rendelkeznie, amely a hitelkockázat-mérséklési eljárások alkalmazását lehetővé teszi.
(2) Függetlenül attól, hogy a hitelkockázat-mérséklés
meglétét figyelembe vette-e a befektetési vállalkozás, a
kockázattal súlyozott kitettség érték és a várható veszteség
érték kiszámításakor a befektetési vállalkozásnak végre
kell hajtania a fedezettel ellátott, eredeti kitettség teljes hitelkockázat minősítést.
(3) A repóügylet és értékpapír- vagy árukölcsönzési
ügylet esetén – a (2) bekezdéstől eltérően – a kitettséget az
ügylet nettó értékén kell figyelembe venni.
Előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet 133. § Mérlegen belüli nettósítási megállapodás akkor ismerhető el hitelkockázati fedezetként, ha
a) valamennyi irányadó joghatóság előtt érvényes és
érvényesíthető, ideértve az ügyfél fizetésképtelenségének
esetét is,
b) a befektetési vállalkozás bármikor meg tudja határozni a nettósítás tárgyát képező tételeket a mérleg eszköz
és forrás oldalán,
c) a befektetési vállalkozás figyelemmel kíséri és ellenőrzi a hitelkockázati fedezet megszűnéséhez kapcsolódó
kockázatot, és
d) a befektetési vállalkozás a kitettség nettó értékét figyelemmel kíséri és ellenőrzi.
134. § (1) A repóügyletre, értékpapír- vagy árukölcsönzési
ügyletre, és egyéb tőkepiac vezérelt ügyletre vonatkozó
szabványosított nettósítási megállapodás akkor ismerhető
el hitelkockázati fedezetként, ha
a) valamennyi irányadó joghatóság előtt érvényes és
érvényesíthető, ideértve az ügyfél fizetésképtelenségének
esetét is,
b) biztosítja a teljesítő fél számára a megállapodás alá
tartozó összes ügylet időben történő megszüntetésének és
lezárásnak a jogát az ügyfél nemteljesítése esetén, ideértve
az ügyfél fizetésképtelenségének esetét is, és
c) lehetővé teszi a nyereség és veszteség nettósítását a
nettósítási megállapodásban foglaltak szerint egyetlen új
nettó követelést keletkeztetve.
(2) A pénzügyi biztosítékok átfogó módszerét alkalmazó befektetési vállalkozás esetén a repóügyletre, értékpapír- vagy árukölcsönzési ügyletre, és egyéb tőkepiac vezérelt ügyletre vonatkozó szabványosított nettósítási megállapodást akkor ismerheti el, ha – az (1) bekezdésben meghatározottakon kívül – megfelel a 136. §-ban meghatározott feltételeknek.
135. § (1) A pénzügyi biztosíték akkor ismerhető el hitelkockázati fedezetként, ha
a) a biztosíték tárgyának értéke és az ügyfél hitelminősítése közötti korreláció nem jelentős,
b) a biztosíték érvényesítésére vonatkozó átlátható és
megbízható eljárás érdekében a biztosítéki megállapodás
megfelelően dokumentált,
c) a biztosítékkal egy harmadik fél rendelkezik, akkor a
befektetési vállalkozás minden szükséges intézkedést
megtesz annak érdekében, hogy a harmadik fél a biztosíték
tárgyát saját eszközeitől elkülönítve tartsa.
(2) A pénzügyi biztosíték hitelkockázati fedezetként
történő elismerésének további feltétele, hogy a befektetési
vállalkozás
a) a szerződésben vagy jogszabályban előírt minden
szükséges lépést megtegyen annak érdekében, hogy a
pénzügyi biztosíték az irányadó joghatóság előtt érvényesíthető legyen,
b) éves jogi felülvizsgálat keretében megbizonyosodjon arról, hogy a biztosítéki megállapodás az irányadó joghatóság előtt érvényes és érvényesíthető,
c) megbízható eljárást és folyamatot alkalmaz a biztosítékból származó kockázatok ellenőrzésére,
d) belső szabályzatokkal és eljárásokkal rendelkezzen
az elismerhető biztosíték típusára és mértékére vonatkozóan,
e) legalább hathavonta vagy az értékben való jelentős
csökkenés esetén azonnal újra meghatározza a biztosíték
tárgyának piaci értékét.
(3) A pénzügyi biztosítékok egyszerű módszerét alkalmazó befektetési vállalkozás az (1) és (2) bekezdésben
meghatározott feltételek teljesülésén túl, akkor ismerheti
el a pénzügyi biztosítékot hitelkockázati fedezetként, ha
annak hátralévő futamideje eléri a kitettség hátralévő futamidejét.
136. § (1) Ingatlant terhelő dologi biztosíték akkor ismerhető
el hitelkockázati fedezetként, ha
a) az ingatlant terhelő dologi biztosíték a szerződés
megkötésének időpontjában valamennyi irányadó joghatóság előtt érvényesíthető,
b) a zálogjog az ingatlan-nyilvántartásban megfelelő
módon és időrendben van nyilvántartva,
c) a szerződés lehetővé teszi a befektetési vállalkozás
számára, hogy a zálogjoggal biztosított követelését ésszerű időn belül érvényesítse,
d) a befektetési vállalkozás a lakóingatlan piaci értékét
legalább háromévente, lakóingatlannak nem minősülő ingatlan piaci értékét legalább évente egyszer, jelentős változásoknak kitett ingatlanpiac esetén ennél gyakrabban felülvizsgálja,
e) a befektetési vállalkozás belső szabályzatokkal és eljárásokkal rendelkezik a hitelkockázati fedezetként elismerhető ingatlan típusára vonatkozóan, és
f) a befektetési vállalkozás rendelkezik olyan eljárással, amellyel nyomon követheti, hogy a hitelkockázati fedezetként elismerhető ingatlan káresemény ellen megfelelően biztosított legyen.
(2) Az (1) bekezdés d) pontjában meghatározott felülvizsgálatra és az újraértékelendő ingatlanok meghatározására statisztikai módszerek is alkalmazhatók.
(3) Független ingatlanvagyon-értékelőnek kell végeznie az ingatlan piaci értékének az (1) bekezdés d) pontjában meghatározott felülvizsgálatát, ha
a) a befektetési vállalkozás rendelkezésére álló információk szerint az ingatlan piaci értéke az átlagos piaci árhoz viszonyítva jelentősen csökken, vagy
b) a kölcsön értéke meghaladja a három millió eurót
vagy ennek megfelelő forintban vagy más devizanemben
fennálló összeget, vagy a befektetési vállalkozás szavatoló
tőkéjének 5%-át.
137. § (1) Az ingó vagyontárgyat terhelő dologi biztosíték akkor ismerhető el hitelkockázati fedezetként, ha
a) valamennyi irányadó joghatóság előtt érvényes és
ésszerű időn belül érvényesíthető,
b) a befektetési vállalkozás javára alapított biztosíték
első ranghelyen szerepel a biztosíték zálogjogi (biztosítéki) vagy egyéb nyilvántartásban, vagy ha arra másnak az
intézmény zálogjogát megelőző zálogjoga nincs,
c) a biztosíték tárgyának értékét a befektetési vállalkozás
évente legalább egyszer – ha a piacot meghatározó tényezők
változása indokolja, akkor többször – felülvizsgálja,
d) a kölcsön vagy biztosítéki szerződés részletesen rögzíti a biztosíték tárgyának leírását, az érték felülvizsgálatának módját és gyakoriságát,
e) a befektetési vállalkozás belső szabályzatokkal és eljárásokkal rendelkezik a biztosíték tárgyának típusára és
mértékére vonatkozóan,
f) a befektetési vállalkozás kockázatvállalási szabályzata tartalmazza a kitettséghez kapcsolódó szükséges biztosíték mértékét, a biztosíték érvényesíthetőségét, a piaci
értékének meghatározási módszerét, a biztosítéki érték volatilitásának figyelembevételét,
g) a befektetési vállalkozás az értékelés és az érték felülvizsgálata során figyelembe veszi az értékcsökkenést és
az avulást,
h) a befektetési vállalkozás jogosult a biztosíték tárgyát
ellenőrizni, és rendelkezik az ellenőrzéshez szükséges szabályzatokkal és eljárásokkal, és
i) a befektetési vállalkozás rendelkezik olyan eljárással, amellyel nyomon követheti, hogy a hitelkockázati fedezetként elismerhető ingó vagyontárgy káresemény ellen
megfelelően biztosított legyen.
(2) Az ingó vagyontárgyat terhelő dologi biztosíték hitelkockázati fedezetként való elismerését nem érinti a követelés érvényesítésével kapcsolatos, jogszabályon alapuló követelések kielégítési sorrendben való elsőbbsége.
138. § (1) A nem hitelnyújtó intézménynél óvadékként vagy
letétként elhelyezett készpénz vagy betét akkor ismerhető
el egyéb, előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetként, ha
a) az óvadék valamennyi irányadó joghatóság előtt érvényes és érvényesíthető,
b) az a hitelintézet, befektetési vállalkozás, amelynél az
óvadékot vagy a letétet elhelyezték, kifizetést kizárólag a
hitelnyújtó befektetési vállalkozás engedélyével teljesíthet, és
c) az óvadék feltétlen és visszavonhatatlan. (2) Nemteljesítés esetére fedezetet nyújtó életbiztosítási
kötvény vagy szerződés – amelynek a kedvezményezettje
a hitelnyújtó befektetési vállalkozás – akkor ismerhető el
egyéb, előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetként, ha
a) a biztosító megfelel a 130. §-ban foglalt követelményeknek,
b) abból eredő követelésre a hitelnyújtó befektetési
vállalkozás javára zálogjogot alapítottak,
c) a biztosítót értesítették a zálogjog alapításáról, és ennek következtében a zálogjog jogosultja más követeléseket megelőző sorrendben kielégítést kereshet,
d) a kötvény vagy szerződés biztosítási összege vagy
visszavásárlási értéke nem csökkenhet,
e) a befektetési vállalkozás jogosult arra, hogy az ügyfél nemteljesítése esetén a kötvény vagy szerződés visszavásárlási értékének a zálogszerződésben meghatározott részét időben megkapja,
f) a kötvény vagy a szerződés a kölcsön teljes futamidejére hitelkockázati fedezetet biztosít azzal, hogy ha a biztosítási jogviszony a kölcsön futamideje előtt jár le, akkor
a futamidő végéig fedezetül szolgál a biztosítási összegnek
vagy visszavásárlási értéknek a zálogszerződésben meghatározott része,
g) a b) pont szerinti zálogjog alapítás a kölcsönszerződés megkötésekor valamennyi irányadó joghatóság előtt
érvényes és érvényesíthető, és
h) a hitelnyújtó befektetési vállalkozás tájékoztatják a
kötvénytulajdonos vagy szerződő fél bármely, a kötvénnyel vagy szerződéssel kapcsolatos nemteljesítéséről.
139. § A követelést terhelő dologi biztosíték akkor ismerhető
el hitelkockázati fedezetként, ha
a) a biztosíték alapján a befektetési vállalkozás egyértelműen és hatékonyan rendelkezhet a követelés felett,
b) a befektetési vállalkozás minden, az alkalmazandó
jog szerint szükséges lépést megtett annak érdekében,
hogy a biztosíték minden más követelést megelőzően érvényesíthető legyen,
c) a befektetési vállalkozás éves jogi felülvizsgálat keretében megbizonyosodik arról, hogy a biztosíték az irányadó joghatóság előtt érvényes és érvényesíthető,
d) az ügyfél nemteljesítése esetén a hitelnyújtó befektetési vállalkozás jogosult a követelés ésszerű időn belüli ér
vényesítésére (behajtására) vagy – a követelés adósának
hozzájárulása nélkül – a követelés átruházására (értékesítésére),
e) a befektetési vállalkozás belső szabályzatban rögzíti
a követelésekhez kapcsolódó kockázatok figyelemmel kísérését, amelynek kapcsán ki kell térnie az ügyfél tevékenységének üzleti és ágazati elemzésére, az ügyfél hitelezési gyakorlatára, és arra, hogy a követelés milyen üzleti
partnerekhez kapcsolódik,
f) a kitettség értéke és a követelés értéke közötti különbség meghatározásakor a befektetési vállalkozás valamennyi rendelkezésére álló információt figyelembe vesz,
ideértve a beszedési költségeket, a feltételhez kötött
engedményezést, a zálogjogot, a megterhelt követeléspoolokon (követelés-halmazokon) belüli koncentrációt, a
befektetési vállalkozás portfólióján belüli koncentrációs
kockázatot,
g) a fedezetül elfogadott követelések megoszlásának
(diverzifikáltságának) lehetővé kell tennie a hitelkockázat
csökkentését,
h) az ügyfél és a követelés kötelezettje között pozitív
korreláció áll fenn, de a befektetési vállalkozás az ehhez
kapcsolódó kockázatokat figyelembe veszi a biztosítékpoolhoz (biztosíték-halmazhoz) tartozó követelés nyomon
követésénél,
i) a követelés nem az ügyféllel szoros kapcsolatban álló
személyekkel szemben áll fenn, és
j) a befektetési vállalkozás a nemteljesítés esetére belső
szabályzatban meghatározott követelés-behajtási eljárással rendelkezik.
Előre nem rendelkezésre bocsátott
hitelkockázati fedezet és a hitelderivatíva
140. § (1) Garancia, készfizető kezesség vagy hitelderivatíva
elismerhető hitelkockázati fedezetként, ha
a) közvetlen,
b) mértéke egyértelműen meghatározott,
c) a vonatkozó szerződés nem tartalmaz olyan kikötést,
amelynek betartása a hitelnyújtó befektetési vállalkozás
közvetlen ellenőrzésén kívül esik, és amely
ca) lehetővé tenné a fedezetnyújtó számára, hogy a fedezetet egyoldalúan megszüntesse,
cb) növelhetné a fedezet tényleges költségeit, ha a fedezett kitettség hitelminősége romlik,
cc) megakadályozhatná, hogy a fedezetnyújtót kötelezzék a szerződésszerű teljesítésre, ha az eredeti ügyfél nem
felel meg fizetési kötelezettségének, és
cd) megengedné a fedezet nyújtójának a hitelkockázati
fedezet futamidejének a rövidítését, és
d) valamennyi irányadó joghatóság előtt érvényes és
érvényesíthető.
(2) Az (1) bekezdés a) pontja szerint a hitelkockázati fedezet közvetlen, ha az ügyfél nemteljesítése esetén a hitelnyújtó befektetési vállalkozás közvetlenül a fedezetnyújtóhoz fordulhat a kifizetés teljesítése érdekében.
141. § A befektetési vállalkozás megbízható eljárást és folyamatot alkalmaz az előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet alkalmazásából származó kockázatok
ellenőrzésére és kezelésére. A befektetési vállalkozás – a
Felügyelet kérésére – bemutatja az előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet alkalmazási stratégiájának a kockázatkezelési rendszerébe való illeszkedését.
142. § (1) Ha egy kitettség központi kormány vagy központi
bank, 5. § (3) bekezdése szerinti regionális kormány vagy
helyi önkormányzat, 6. § (2) és (3) bekezdése szerinti közszektorbeli intézmény vagy 7. § (5) bekezdése szerinti
multilaterális fejlesztési bank által viszontgarantált, akkor
a befektetési vállalkozás a kitettséget a viszontgarancia
nyújtója által vállalt közvetlen garanciával fedezettnek tekinti, ha
a) a viszontgarancia a követelés hitelkockázatát minden szempontból fedezi,
b) az eredeti garancia és a viszontgarancia egyaránt
megfelel a 140. §, a 141. § és a 143. §-ban meghatározott
követelményeknek, ide nem értve a viszontgarancia közvetlen jellegét,
c) a fedezet megbízható, és a múltbeli adatok nem utalnak arra, hogy a viszontgarancia kevesebbet ér, mint a viszontgarancia nyújtója által vállalt közvetlen garancia.
(2) A viszontgarancia (1) bekezdés szerinti figyelembevétele az ott fel nem sorolt viszontgarancia-nyújtó
által viszontgarantált kitettségre is lehetséges, ha ez a viszontgarancia az (1) bekezdésben felsorolt központi kormány, központi bank, regionális kormány, helyi önkormányzat, közszektorbeli intézmény vagy multilaterális
fejlesztési bank készfizető kezességével vagy garanciájával biztosított.
143. § (1) A 140. és 141. §-ban meghatározottakon kívül a garancia, készfizető kezesség elismerhetőségének további
feltétele, hogy
a) az ügyfél nemteljesítése esetén a hitelnyújtó befektetési vállalkozásnak jogában áll a garanciát és a készfizető
kezességet nyújtótól a hitelkockázati fedezet alapját képező követelés szerinti összeget ésszerű időn belül követelni,
b) a garanciához és a készfizető kezességhez nem kapcsolódik olyan rendelkezés, amely szerint a hitelt nyújtó
befektetési vállalkozásnak a kifizetés előtt először az ügyféltől kell megkísérelnie a követelés behajtását,
c) a garancia és a készfizető kezesség az azt nyújtó által
egyértelműen dokumentált kötelezettségvállalás,
d) a garanciának és a készfizető kezességnek ki kell terjednie minden olyan összegre, amelyet az ügyfélnek a befektetési vállalkozás követelésével kapcsolatban teljesítenie kell, és ha bizonyos kifizetéseket a hitelkockázati fedezet köréből kizártak, a hitelkockázati fedezet értékét azzal
korrigálni kell.
(2) Ha egy előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet lakóingatlanon alapított jelzálogjogra nyújt
pótlólagos fedezetet, akkor az (1) bekezdés a) pontjában és
a 140. § (1) bekezdés c) pontjának cc) alpontjában foglalt
követelményeket elegendő kétéves időszakon belül teljesíteni.
(3) Az illetékes felügyeleti hatóságok által elismert, kölcsönös garanciavállalási rendszer keretében, vagy a 142. §
(1) bekezdésében felsorolt központi kormány, központi
bank, regionális kormány, helyi önkormányzat, közszektorbeli intézmény vagy multilaterális fejlesztési bank által
nyújtott garancia és viszontgarancia esetén az (1) bekezdés
a) és b) pontja akkor teljesül, ha
a) a hitelnyújtó befektetési vállalkozás jogosult a garanciát nyújtó részéről történő előzetes kifizetéshez,
amelynek mértékét a hitelnyújtó befektetési vállalkozás
várhatóan elszenvedett, a garancia által nyújtott fedezet
mértékével arányos gazdasági veszteség megbízható becslésével határoznak meg, amely tartalmazza a kamatfizetés
és a hitelfelvevő által teljesítendő kifizetések elmaradásából származó veszteséget is, vagy
b) a kamatfizetés és a hitelfelvevő által teljesítendő kifizetések elmaradásából származó veszteségre is kiterjedő
garancia veszteségmérséklő hatású.
144. § (1) Hitelderivatíva akkor ismerhető el hitelkockázati fedezetként, ha a 140. §-ban meghatározottakon túl megfelel
a (2)–(6) bekezdésben foglalt feltételeknek.
(2) A hitelderivatívához kapcsolódó, a kielégítési jog
megnyílását eredményező hiteleseményeknek minősül
legalább a következő:
a) az alapul szolgáló kötelezettség esedékes összege
megfizetésének elmulasztása a mulasztás időpontjában érvényes feltételek szerint (a fizetés türelmi ideje nem haladja meg az alapul szolgáló kötelezettség türelmi idejét),
b) az alapul szolgáló kötelezettség kötelezettjének
csődje, fizetésképtelensége vagy a fizetési kötelezettség
teljesítésére való képtelensége, vagy írásos nyilatkozata
arról, hogy a fizetési kötelezettségeit nem tudja az esedékességükig kifizetni, és
c) az alapul szolgáló kötelezettség hitelezési veszteséget eredményező átütemezése, ami tőke, kamat vagy
egyéb díj elengedését vagy fizetési halasztást von maga
után.
(3) A hitelderivatívát akkor is el lehet ismerni hitelkockázati fedezetként, ha a hozzá kapcsolódó, a kielégítési jog megnyílását eredményező hitelesemény nem
foglalja magába a (2) bekezdés c) pontja szerinti átütemezést, de a hitelkockázat-mérséklésnél figyelembe
vett értékét a 174. § (1) és (2) bekezdésében meghatározottak szerint csökkentik.
(4) A hitelnyújtó befektetési vállalkozásnak készpénzes
teljesítést lehetővé tevő hitelderivatívák esetén megbízható értékelési rendszerrel kell rendelkeznie a veszteségek
becslésére, és egyértelműen meg kell határoznia azt az időszakot, amelyen belül az alapul szolgáló kötelezettséget a
kielégítési jog megnyílását eredményező hitelesemény bekövetkezését követően értékelik.
(5) Ha az elszámoláshoz az szükséges, hogy a kockázatot átadó az alapul szolgáló kötelezettségnek a kockázatot
átvevőre történő átruházásának jogával és képességével
rendelkezzen, akkor az alapul szolgáló kötelezettség feltételeinek ki kell térniük arra, hogy az átruházást nem lehet
indokolatlanul megtagadni.
(6) A hitelnyújtó befektetési vállalkozásnak egyértelműen meg kell határoznia azon személyeket, akik a kielégítési jog megnyílását eredményező hitelesemény bekövetkezésének megállapításáért felelősek, amely nem lehet
a kockázatot átvevő kizárólagos felelőssége.
145. § Az alapul szolgáló kötelezettség és a hitelderivatíva referencia eszköze közötti, vagy az alapul szolgáló kötelezettség és a kielégítési jog megnyílását eredményező hitelesemény bekövetkezésének megállapítása céljából alkalmazott kötelezettség közötti eltérés csak akkor lehetséges,
ha
a) a referencia eszköz vagy az adott esettől függően a
kielégítési jog megnyílását eredményező hitelesemény bekövetkezésének megállapítása céljából alkalmazott kötelezettség az irányadó csődszabályozás szerint az alapul
szolgáló kötelezettséggel azonos kielégítési sorrendi helyen található,
b) az alapul szolgáló kötelezettség és a referencia eszköz, vagy az adott esettől függően a kielégítési jog megnyílását eredményező hitelesemény bekövetkeztének
megállapítása céljából alkalmazott kötelezettség kötelezettje ugyanaz az ügyfél, és a szerződés szerinti kötelezettség irányadó joghatóság előtt érvényesíthető, és felmondásra vagy azonnal lejárttá tételre vonatkozó záradékkal
rendelkezik.
146. § A központi kormány készfizető kezessége melletti nem
piacképes kockázatú biztosítás akkor ismerhető el hitelkockázati fedezetként, ha megfelel a nem piacképes kockázatú biztosítások feltételeiről szóló külön jogszabályban
foglalt feltételeknek. A befektetési vállalkozás ebben az
esetben a kitettséget a biztosított összeg önrészesedéssel
csökkentett mértékéig a központi kormánnyal szembeni
kitettségnek tekintheti.
147. § A kockázattal súlyozott kitettség érték 50. § (3) bekezdése szerinti számításához a garanciából, készfizető kezességből vagy hitelderivatívából származó hitelkockázati fedezet akkor ismerhető el, ha
a) az alapul szolgáló kötelezettség
aa) vállalkozással szemben áll fenn, ide nem értve a
biztosítót és viszontbiztosítót,
ab) olyan regionális kormánnyal, helyi önkormányzat
tal vagy közszektorbeli intézménnyel szemben áll fenn,
amelyre a II. Fejezet szerint nem alkalmazható a központi
kormánnyal és központi bankkal azonos kockázati súlyozás, vagy
ac) a lakossággal szembeni kitettségi osztályban tartozó
mikro-, kis- vagy középvállalkozással szemben áll fenn,
b) az alapul szolgáló ügylet kötelezettjei nem tartoznak a
hitelkockázati fedezetet nyújtóval azonos ügyfélcsoportba,
c) a kitettséget a következő eszközök egyike fedezi
ca) olyan hitelderivatíva, amelynek alapja egyetlen re
ferencia eszköz, és olyan garancia vagy készfizető kezesség, amely egyetlen kitettségre vonatkozik,
cb) első nemteljesítéskor lehívható kosár termék, amelyet a kosárban szereplő eszközök közül a legalacsonyabb
kockázattal súlyozott kitettség érték határoz meg, vagy
cc) n-edik nemteljesítéskor lehívható kosár termék,
amelyet a kosárban szereplő eszközök közül a legalacsonyabb kockázattal súlyozott kitettség érték határoz meg
azzal, hogy a megszerzett védelem csak akkor minősül hitelkockázat-mérséklő tételnek, ha a megfelelő (n–1)-edik
nemfizetési fedezet is kiterjed, vagy ha a kosáron belüli
követelések (n–1)-edike esetén már fennáll a nemteljesítés,
d) a hitelkockázati fedezet megfelel a 140. §, 141. §,
143. § és 145. §-ban meghatározottnak,
e) a kitettséghez az 50. § (3) bekezdésében meghatározott eljárás előtt hozzárendelt kockázati súlyban még nem
jelenik meg a hitelkockázat-mérséklés,
f) a befektetési vállalkozás a hitelkockázati fedezet
nyújtójától közvetlen – az alapul szolgáló kitettség kötelezettjével szembeni igényérvényesítése nélküli – kifizetésben részesül,
g) a hitelkockázati fedezet a szerződésben meghatározott minden hitelesemény következtében felmerülő kockázat fedezett részén kialakult veszteséget fedez,
h) a kölcsönből, kötvényből vagy járulékos kötelezettségből eredő, átruházott követelés kielégítési sorrendje
megfelel az irányadó joghatóság jogrendjének,
i) a hitelkockázati fedezet feltételeit írásban meghatározta a hitelkockázati fedezet nyújtója és a befektetési vállalkozás,
j) a befektetési vállalkozás eljárással rendelkezik a hitelkockázati fedezet nyújtója és az alapul szolgáló kitettség kötelezettje közötti korreláció feltárásához, és
k) felhígulási kockázatra vonatkozó hitelkockázati fedezet esetén a vásárolt követelés eladója nem tartozhat a
hitelkockázati fedezetet nyújtóval azonos ügyfélcsoportba.
Hitelkockázat-mérséklés hatásának számítása 148. § (1) A 116–147. §-ban foglaltaknak megfelelő hitelkockázati fedezet esetén a kockázattal súlyozott kitettség érték és várható veszteség érték számításakor e Fejezet szerint kell eljárni, figyelembe véve a 170–182. §-ban foglaltakat.
(2) A repóügylet, értékpapír- vagy áru-kölcsönzési ügylet keretében vásárolt, kölcsönvett vagy biztosítékul kapott készpénz, értékpapír és áru a 117. § szerinti pénzügyi
biztosíték.
Előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet 149. § A hitelnyújtó befektetési vállalkozás által kibocsátott, a
kielégítési jog megnyílását eredményező hiteleseményhez
kapcsolódó értékpapírba történő befektetés készpénz fedezetnek tekinthető.
150. § A hitelnyújtó befektetési vállalkozás által a mérlegen
belüli nettósítás keretében figyelembe vehető kölcsön
vagy letét egyenlege készpénz fedezetnek tekinthető.
151. § A befektetési vállalkozás repóügylet, értékpapír- vagy
áru-kölcsönzési ügylet vagy más tőkepiac-vezérelt ügylet
esetén a 152. § (6) bekezdése szerint teljes mértékben korrigált kitettség érték meghatározásához
a) a felügyeleti volatilitási korrekciós tényező módszert, vagy
b) a saját becslésű volatilitási korrekciós tényező módszert, vagy
c) a belső modell módszert
alkalmazza. 152. §
(1) A felügyeleti volatilitási korrekciós tényező vagy a
saját becslésű volatilitási korrekciós tényező módszer alkalmazásakor a repóügyletre, értékpapír- vagy áru-kölcsönzési ügyletre, és egyéb tőkepiac vezérelt ügyletre vonatkozó szabványosított nettósítási megállapodásban szereplő egyes értékpapír- és árutípusok nettó pozíciójának
meghatározásához az eladott, kölcsönzött vagy biztosítékként átadott értékpapír és áru teljes értékéből ki kell vonni
az ezen nettósítási megállapodás alapján a vásárolt,
kölcsönvett vagy biztosítékul kapott értékpapír és áru értékét.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában egy értékpapírtípusba ugyanazon kibocsátó által, azonos időpontban, azonos lejárattal és azonos feltételekkel kibocsátott értékpapírok tartoznak, amelyek 159–165. § szerinti likvidációs
időtartama azonos.
(3) A szabványosított nettósítási megállapodás elszámolási devizanemétől eltérő devizában levő nettó pozíció
devizanemenként
a) az adott devizában fennálló (denominált), a szabványosított nettósítási megállapodásban szereplő eladott,
kölcsönzött vagy átadott értékpapír értéke és a kölcsönzött
vagy átadott készpénz értéke összegének, és
b) az ugyanabban a devizában, a szabványosított nettósítási megállapodásban szereplő vásárolt, kölcsönvett
vagy kapott értékpapír értéke és a kölcsönzött vagy kapott
készpénz értéke összegének
a különbsége.
(4) Az adott típusú értékpapír vagy készpénz pozíciónak megfelelő volatilitási korrekciós tényezőt kell alkalmazni az adott típusú értékpapírok nettó pozitív vagy negatív pozíciójának abszolút értékére.
(5) A devizaárfolyam-kockázat (fx) volatilitási korrekciós tényezőt kell alkalmazni a szabványosított nettósítási megállapodás elszámolási devizanemétől eltérő
devizában denominált pozitív vagy negatív nettó pozíció esetén.
(6) A teljes mértékben korrigált kitettség értéket a következő képlet szerint kell számítani:
ahol:
E: a szabványosított nettósítási megállapodásban szereplő egyes kitettségek hitelkockázati fedezet figyelembevétele nélküli kitettség értéke,
C: a kölcsönvett, vásárolt vagy biztosítékul kapott
értékpapír vagy áru, vagy a kölcsönvett vagy
biztosítékul kapott készpénz értéke kitettségenként,
�(E): a megállapodás hatálya alá tartozó összes E
összege,
�(C): a megállapodás hatálya alá tartozó összes C
összege,
Efx: a megállapodás elszámolási devizanemétől eltérő, adott devizanemhez tartozó, a (3) bekezdésben kiszámított nettó (pozitív vagy negatív) pozíció,
Hsec: az adott típusú értékpapírnak megfelelő volatilitási korrekciós tényező,
Hfx: a devizaárfolyam volatilitási korrekciós
tényező, és E: a teljes mértékben korrigált kitettség értéke.
153. § (1) A 152. §-tól eltérően, a repóügyletre, értékpapírvagy áru-kölcsönzési ügyletre, és egyéb tőkepiac vezérelt
ügyletre – ide nem értve a derivatíva ügyleteket – vonatkozó szabványosított nettósítási megállapodásból származó
teljes mértékben korrigált kitettség értéket a befektetési
vállalkozás a Kkr.-ban meghatározott belső modell módszer alkalmazásával is kiszámíthatja, amely figyelembe
veszi a szabványosított nettósítási megállapodásban szereplő értékpapír pozíciók közötti korrelációt és ezen eszközök likviditását. A belső modell becslést ad a fedezetlen
kitettség értékének lehetséges változására [�(E) – �(C)].
(2) A belső modell módszer alkalmazható függetlenül
attól, hogy a befektetési vállalkozás a kockázattal súlyozott kitettség érték számítása során a sztenderd vagy a belső minősítésen alapuló módszert alkalmazza.
(3) A belső modell módszer a Felügyelet engedélyével
akkor alkalmazható, ha a befektetési vállalkozás nem felel
meg a Kkr.-ban meghatározott belső modell módszer alkalmazási feltételének. A Felügyelet az engedélyt akkor
adja meg, ha a befektetési vállalkozás szabványosított nettósítási megállapodásban szereplő ügyletekből eredő kockázat kezelésének rendszere megfelel a következő feltételeknek:
a) napi kockázatkezelési folyamatba integrált kockázatkezelési modell biztosítja az ügylet lehetséges árfolyam-volatilitásának megfelelő számítását,
b) a befektetési vállalkozás
ba) az üzleti és kereskedelmi részlegektől független,
bb) a kockázatkezelési rendszer megtervezéséért és
működtetéséért felelős, bc) a kockázatkezelési modell eredményeiről naponta
jelentést készítő, az intézkedésre javaslatot előterjesztő, és
bd) közvetlenül – a területért felelős – ügyvezetés alá
tartozó
kockázatkezelési részleggel rendelkezik,
c) a b) pontban meghatározott kockázatkezelési részleg
megfelelő humán erőforrással rendelkezik,
d) a befektetési vállalkozás a kockázatkezelésre vonatkozó belső szabályzattal rendelkezik,
e) a befektetési vállalkozás egy évre vonatkozó utótesztelés révén alá tudja támasztani kockázatkezelési modellje pontosságát,
f) a befektetési vállalkozás rendszeresen stressz-teszt
programot hajt végre, amelynek eredményét a b) pont
bd) alpontja szerinti ügyvezetés felülvizsgálja, és a felülvizsgálat eredményét a szabályzatok megalkotásakor és a
határértékek kialakításában felhasználja,
g) a befektetési vállalkozás kockázatkezelési rendszerét a belső ellenőrzés felülvizsgálja legalább évente egy alkalommal,
h) a belső modell megfelel az V. Fejezet szerinti belső
modell módszer modell-eljárási integritásra meghatározott
feltételeknek,
i) megbízható és következetes. (4) Az (1) bekezdés szerinti belső modellt a befektetési
vállalkozás a Felügyelet engedélyével az értékpapír ügylethez kapcsolódó hitelhez is alkalmazhatja, ha megfelel
az V. Fejezet szerinti nettósításra vonatkozó feltételeknek.
(5) Ha a befektetési vállalkozás a teljes mértékben korrigált kitettség érték számításához a belső modell módszert
alkalmazza, akkor az kiterjed minden ügyfélre és értékpapírra azzal, hogy az elhanyagolható jelentőségű portfólióra a befektetési vállalkozás a 152. §-t alkalmazhatja.
(6) A kitettség – (1) bekezdésben meghatározott – értékének lehetséges változásának kiszámításához szükséges
minimális követelmények:
a) a lehetséges értékváltozást naponta kell kiszámítani,
b) 99%-os megbízhatósági szintű, egyoldali konfiden
cia intervallumú becslés,
c) értékpapír repóügyletek vagy értékpapír-kölcsönzé
si ügyletek esetén 5 napnak, egyéb ügyletek esetén 10 napnak megfelelő likvidációs időtartam alkalmazása,
d) legalább egy éves megfigyelési időszak, kivéve, ha
az árak volatilitásának növekedése rövidebb megfigyelési
időszak alkalmazását indokolja, és
e) az adatok háromhavonta történő aktualizálása. (7) A belső kockázatkezelési modell elegendő számú
kockázati tényezőt tartalmaz ahhoz, hogy az összes lényeges árfolyamkockázatra kiterjedjen.
(8) Ha a befektetési vállalkozás korrelációk mérésére alkalmazott rendszere megbízható és következetes, akkor a
Felügyelet engedélyezi az empirikus adatokon alapuló
korrelációk használatát az egyes kockázati kategóriákon
belül és azok között.
(9) A belső modell módszert alkalmazó befektetési vállalkozás a teljes mértékben korrigált kitettség értéket a következő képlet szerint számítja:
E = max {0, [(�(E)–�(C)) + (a belső modellek
kimenetele)]}
ahol: E: a szabványosított nettósítási megállapodásban
szereplő egyes kitettségek hitelkockázati fedezet figyelembevétele nélküli kitettség értéke,
C: a kölcsönvett, vásárolt vagy kapott értékpapír
vagy áru, vagy a kölcsönvett vagy kapott készpénz értéke kitettségenként,
�(E): a megállapodás hatálya alá tartozó összes E
összege,
�(C): a megállapodás hatálya alá tartozó összes C
összege, és
E: a teljes mértékben korrigált kitettség értéke. (10) A befektetési vállalkozás a belső modell módszerrel történő kockázattal súlyozott kitettség érték kiszámításakor a modell által az előző banki munkanapra adott eredményt alkalmazza.
154. § A repóügyletre, értékpapír- vagy áru-kölcsönzési ügyletre, és egyéb tőkepiac vezérelt ügyletre vonatkozó szabványosított nettósítási megállapodásban szereplő ügyletek
kitettség értéke – a sztenderd és a belső minősítésen alapuló módszer esetén is – a 152. és 153. § szerint kiszámított teljes mértékben korrigált kitettség érték (E).
155. § (1) A befektetési vállalkozás a pénzügyi biztosíték hitelkockázat-mérséklő hatásának számszerűsítése során a
pénzügyi biztosítékok egyszerű módszerét vagy a pénzügyi biztosítékok átfogó módszerét alkalmazhatja azzal,
hogy a két módszer egyidejűleg nem alkalmazható.
(2) A hitelkockázat-mérséklés hatásának számítására a
pénzügyi biztosítékok egyszerű módszere kizárólag akkor alkalmazható, ha a befektetési vállalkozás a kockázattal súlyozott kitettség értékét a sztenderd módszer szerint számítja ki.
(3) A befektetési vállalkozás a pénzügyi biztosítékok egyszerű módszerét kizárólag a banki könyvbeli tételek (nem a
kereskedési könyvi tételek) vonatkozásában alkalmazhatja.
156. § (1) A pénzügyi biztosítékok egyszerű módszere esetén a
biztosíték értéke a 135. § (2) bekezdésének e) pontja szerint megállapított piaci érték.
(2) A pénzügyi biztosítékok egyszerű módszere esetén a
kockázattal súlyozott kitettség érték kiszámításakor a kitettségnek a biztosíték piaci értéke által fedezett részéhez
azt a kockázati súlyt – de legalább 20%-ot – kell rendelni,
amelyet a sztenderd módszer szerint akkor kell alkalmazni, ha a kitettség közvetlenül a pénzügyi biztosíték miatt
keletkezik. A kitettségnek a biztosíték piaci értéke által
nem fedezett részéhez azt a kockázati súlyt kell rendelni,
amelyet a sztenderd módszer szerint az ügyféllel szembeni
fedezetlen kitettségre kell alkalmazni.
(3) A (2) bekezdéstől eltérően a repóügylet, értékpapírvagy áru-kölcsönzési ügylet esetén, a 0%-os volatilitási
korrekciós tényezőnek a 165. § szerinti alkalmazási feltételeknek megfelelő kitettség biztosítékkal fedezett részéhez 0%-os kockázati súlyt kell rendelni. Ha az ügylet szerződő fele nem meghatározó piaci szereplő, akkor 10%-os
kockázati súlyt kell alkalmazni.
(4) A 183. §-ban meghatározott, olyan tőzsdén kívüli
(OTC) származtatott ügylet esetén,
a) amely naponta piaci áron értékelt készpénz, betét fedezettel ellátott,
b) amelynek a kitettség értékét az V. Fejezetben meghatározott módon kell kiszámítani,
c) a kitettség és a fedezet között nincs devizanem eltérés,
a kitettség fedezettel ellátott részéhez 0%-os kockázati
súlyt kell rendelni.
(5) Központi kormány vagy központi bank által kibocsátott – a sztenderd módszer szerint 0%-os kockázati súlyozású – hitelviszonyt megtestesítő értékpapírral fedezett, tőzsdén kívüli (OTC) származtatott ügylet esetén a kitettség fedezett részének mértékéig – a (4) bekezdéstől eltérően – 10%-os kockázati súlyt kell rendelni.
(6) 0%-os kockázati súlyt kell alkalmazni, ha a kitettség és
a biztosíték azonos pénznemben áll fenn (denominált) és
a) a biztosíték készpénz vagy betét, vagy
b) a biztosíték központi kormány vagy központi bank
által kibocsátott – a sztenderd módszer szerint 0%-os kockázati súlyozású – hitelviszonyt megtestesítő értékpapír,
amelynek piaci értékét 20%-kal csökkentették.
(7) Az (5) és (6) bekezdés alkalmazásában központi kormány vagy központi bank által kibocsátott, hitelviszonyt
megtestesítő értékpapírnak minősül az olyan
a) regionális kormány vagy helyi önkormányzat által
kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapír is, amelyet a sztenderd módszer alkalmazásában – az 5. § (3) bekezdésének megfelelően – a központi kormánnyal szembeni kitettségként lehet kezelni, vagy
b) multilaterális fejlesztési bank vagy nemzetközi szervezet által kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapír, amelyhez a sztenderd módszer alkalmazása esetén – a
7. § (5) bekezdésének és a 8. §-nak megfelelően – 0%-os
kockázati súlyt lehet rendelni.
157. § (1) A pénzügyi biztosítékok átfogó módszerének alkalmazása esetén a pénzügyi biztosíték piaci értékét a
159–165. § szerinti volatilitási korrekciós tényezővel
kell módosítani annak érdekében, hogy figyelembevételre kerüljön a likvidációs időszakra becsült
árfolyamvolatilitás.
(2) A (3) bekezdésben meghatározott, tőzsdén kívüli
(OTC) származtatott ügylet esetén a devizanem eltérés
kezelésére, ha a fedezeti ügylet és a kitettség devizaneme eltér, akkor a 159–165. § szerinti, a biztosítékra vonatkozó volatilitási korrekciós tényezőt korrigálni kell a
deviza árfolyamvolatilitást tükröző korrekciós tényezővel.
(3) Az V. Fejezet szerinti, elismert, nettósítási megállapodás alá tartozó, tőzsdén kívüli (OTC) származtatott ügylet esetén, ha a fedezeti ügylet devizaneme eltér az alapügylet elszámolási devizanemétől, akkor az adott deviza
árfolyamának volatilitását tükröző volatilitási korrekciós
tényezőt kell alkalmazni. Ha a nettósítási megállapodás
alá tartozó alapügylethez vagy a fedezeti ügylethez több
devizanem kapcsolódik, akkor is csak egy volatilitási korrekciós tényezőt kell alkalmazni.
158. § (1) A 152–154. § alapján számított szabványosított nettósítási megállapodás alá tartozó ügylet kivételével, a
pénzügyi biztosítékok átfogó módszerének alkalmazása
esetén
a) a pénzügyi biztosíték figyelembe vehető, volatilitási
korrekciós tényezővel korrigált értékét a következő képlet
szerint kell kiszámítani:
CVA = C × 1–HC–HFX), b) a kitettség figyelembe vehető, volatilitási korrekciós
tényezővel korrigált értéket a következő képlet szerint kell
kiszámítani:
EVA = E (1 + HE), de tőzsdén kívüli (OTC) származtatott ügylet esetén az EVA = E, azzal, hogy a kitettség teljes
mértékben korrigált értékét a volatilitást és a biztosíték
kockázatcsökkentő hatását is figyelembe véve a következő
képlet szerint kell kiszámítani:
E = max {0, [EVA–CVAM]}. (2) Az (1) bekezdés értelmében
EVA: a kitettség volatilitással korrigált értéke,
CVA: a biztosíték volatilitással korrigált értéke,
CVAM: a CVA a 178–180. § rendelkezéseinek megfele
lő, a lejárati eltérésekre vonatkozó korrekcióval
módosított értéke,
HE: a 159–165. § szerint számított, a kitettségnek
megfelelő volatilitási korrekciós tényező,
HC: a 159–165. § szerint számított, a biztosítéknak
megfelelő volatilitási korrekciós tényező,
HFX: a 159–165. § szerint számított, a devizanem eltérésnek megfelelő volatilitási korrekciós
tényező,
E: a teljes mértékben korrigált kitettség érték,
figyelembe véve a volatilitás és a biztosíték kockázatmérséklő hatását.
(3) Az (1) bekezdés alkalmazásában E az a kitettség érték, amelyet a sztenderd vagy a belső minősítésen alapuló
módszer szerint állapítanának meg, ha a kitettség nem lenne hitelkockázati fedezettel ellátva. Sztenderd módszer alkalmazásakor az 1. melléklet szerinti mérlegen kívüli tételek esetén 100%-os ügyletkockázati súlyt kell alkalmazni
a kitettség érték meghatározására. Belső minősítésen alapuló módszer alkalmazásakor a 71. § (11)–(16) bekezdés
és a 72. § szerinti mérlegen kívüli tételek esetén – az ott
meghatározott hitelegyenértékesítési tényező és ügyletkockázati súly helyett – 100%-os hitelegyenértékesítési tényezőt kell figyelembe venni.
159. § (1) A volatilitási korrekciós tényező kiszámítható
a) a felügyeleti volatilitási korrekciós tényező mód
szerrel, vagy
b) a volatilitási korrekciós tényező saját becslésének
módszerével,
függetlenül attól, hogy a befektetési vállalkozás a kockázattal súlyozott kitettség érték számítása során a sztenderd
módszert vagy a belső minősítésen alapuló módszert alkalmazza.
(2) Ha a befektetési vállalkozás az (1) bekezdés b) pontja szerinti módszert alkalmazza, akkor azt – a nem jelentős
portfóliók kitettségei kivételével – valamennyi kitettségi
osztályára alkalmaznia kell.
(3) Ha a hitelkockázati fedezet több pénzügyi biztosítékot tartalmaz, akkor a volatilitási korrekciós tényezőt a következő képlet szerint kell számítani:
H = �ai Hi ahol:
ai: az adott elemnek a teljes biztosítékhoz viszonyí
tott aránya,
Hi: az adott elemre alkalmazandó volatilitási kor
rekciós tényező. 160. § (1) A felügyeleti volatilitási korrekciós tényező módszer esetén alkalmazandó volatilitási korrekciós tényezők
– napi újraértékelést feltételezve – a következők:
Hitelviszonyt
megtestesítő
értékpapír hitelminősítési
besorolása Hátralevő
futamidő 121. § (1) bekezdésének b) pontja szerinti kibocsátók
által kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok
volatilitási korrekciós tényezője 121. § (1) bekezdésének c) és d) pontja szerinti
kibocsátók által kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő
értékpapírok volatilitási korrekciós tényezője 20 napos
likvidációhoz szükséges
időtartam
(%) 10 napos
likvidációhoz szükséges
időtartam (%) 5 napos
likvidációhoz
szükséges
időtartam (%) 20 napos
likvidációhoz szükséges
időtartam
(%) 10 napos
likvidációhoz szükséges
időtartam (%) 5 napos
likvidációhoz
szükséges
időtartam (%) 1 �1 év 0,707 0,5 0,354 1,414 1 0,707
>1�5 év 2,828 2 1,414 5,657 4 2,828
> 5 év 5,657 4 2,828 11,314 8 5,657
2–3 �1 év 1,414 1 0,707 2,828 2 1,414
>1�5 év 4,243 3 2,121 8,485 6 4,243
> 5 év 8,485 6 4,243 16,971 12 8,485
Rövid lejáratú
hitelviszonyt
megtestesítő
értékpapír hitelminősítési
besorolása 121. § (1) bekezdésének b) pontja szerinti, rövid lejáratú
hitelminősítéssel rendelkező kibocsátók által kibocsátott,
hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok volatilitási korrekciós
tényezője 121. § (1) bekezdésének c) és d) pontja szerinti, rövid lejáratú
hitelminősítéssel rendelkező kibocsátók által kibocsátott,
hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok volatilitási korrekciós
tényezője 20 napos
likvidációhoz
szükséges időtartam
(%) 10 napos
likvidációhoz szükséges dőtartam
(%)
5 napos
likvidációhoz szükséges időtartam
(%) 20 napos
likvidációhoz
szükséges időtartam
(%) 10 napos
likvidációhoz szükséges időtartam
(%)
5 napos
likvidációhoz szükséges időtartam
(%) 1 0,707 0,5 0,354 1,414 1 0,707
2–3 1,414 1 0,707 2,828 2 1,414 Más biztosíték vagy kitettség típus
20 napos likvidációhoz
szükséges időtartam (%) 10 napos likvidációhoz
szükséges időtartam
(%) 5 napos likvidációhoz
szükséges időtartam (%) Elismert tőzsde fő indexében szereplő részvények,
átváltoztatható kötvények
21,213 15 10,607 Elismert tőzsdén jegyzett más részvények,
átváltoztatható kötvények
35,355 25 17,678 Készpénz 0 0 0 Arany 21,213 15 10,607
Devizanem eltérés volatilitás korrekciója 20 napos likvidációhoz szükséges időtartam
(%)
10 napos likvidációhoz szükséges időtartam
(%) 5 napos likvidációhoz szükséges időtartam
(%)
11,314 8 5,657 (2) Fedezett kölcsönügylet esetén a likvidációhoz szükséges időtartam húsz banki munkanap.
(3) A repóügylet – kivéve, ha az ügylet áruk vagy áruk
tulajdonjogához fűződő garantált jog átadásával jár –, értékpapír- vagy áru-kölcsönzési ügylet esetén a likvidációhoz szükséges időtartam öt banki munkanap,
(4) A (3) bekezdéstől eltérően, egyéb tőkepiac vezérelt
ügylet esetén a likvidációhoz szükséges időtartam tíz
banki munkanap.
(5) E § alkalmazásában a hitelminősítési besorolást a
38. § (1) bekezdése szerinti hitelminősítési besorolásként
kell értelmezni, figyelembe véve a 39. § (6) és (7) bekezdésében meghatározottakat is.
(6) A nem elismerhető értékpapírra vagy árura vonatkozó repóügylet, értékpapír- vagy áru-kölcsönzési ügylet
esetén az elismert tőzsdén jegyzett – elismert tőzsde fő indexében nem szereplő – értékpapírokhoz tartozó volatilitási korrekciós tényezőt kell alkalmazni.
(7) Ha ismert a kollektív befektetési forma portfóliója és
a portfólióban lévő kitettségek elismerhetők hitelkockázat-mérséklő tételként, akkor a kollektív befektetési értékpapírban fennálló kitettség esetén a volatilitási korrekciós
tényező a kollektív befektetési forma portfóliójában lévő
kitettségek volatilitási korrekciós tényezőinek a súlyozott
átlaga.
(8) Ha nem ismert a kollektív befektetési forma portfóliója, akkor a volatilitási korrekciós tényezőt úgy kell meghatározni, hogy a kollektív befektetési forma a kezelési
szabályzata által megengedett legmagasabb volatilitási
korrekciós tényezővel rendelkező kitettségi osztályba fektet be.
(9) befektetési vállalkozás által kibocsátott, a
121. § (2) bekezdése szerinti, hitelviszonyt megtestesítő
értékpapír volatilitási korrekciós tényezője megegyezik a
2-es, 3-as hitelminősítési besorolással rendelkező intézmény vagy vállalkozás által kibocsátott értékpapír volatilitási korrekciós tényezőjével.
161. § (1) A befektetési vállalkozás – ha megfelel a 162. és
163. §-ban meghatározott feltételeknek – a Felügyelet engedélyével alkalmazhatja a volatilitási korrekciós tényező
saját becslésének módszerét a biztosíték és a kitettség volatilitási korrekciós tényezőjének meghatározásakor.
(2) A befektetési vállalkozás az elismert hitelminősítő
szervezet legalább 2-es hitelminősítési besorolásával rendelkező hitelviszonyt megtestesítő értékpapír esetén – a
Felügyelet engedélyével – az értékpapír-kategóriákra számíthatja a volatilitási korrekciós tényezőt. A kategóriák
megállapításakor a befektetési vállalkozás figyelembe veszi az értékpapír kibocsátóját, az értékpapír külső
hitelminősítését, a hátralévő lejáratot és a korrigált
hátralévő átlagos futamidőt (duration).
(3) A (2) bekezdés szerinti volatilitási korrekciós tényező becslésének az egyes értékpapír-kategóriákba sorolt értékpapírok tekintetében reprezentatívnak kell lennie.
(4) A befektetési vállalkozás elismert hitelminősítő
szervezet legfeljebb 3-as hitelminősítési besorolásával
rendelkező hitelviszonyt megtestesítő értékpapír esetén a
volatilitási korrekciós tényezőt értékpapíronként határozza meg.
(5) A volatilitási korrekciós tényező saját becslésének
módszerét alkalmazó befektetési vállalkozás a biztosíték
vagy devizanem-eltérés volatilitását úgy határozza meg,
hogy nem veszi figyelembe a számítás során a fedezetlen
kitettség, a biztosíték, a deviza árfolyama közötti korrelációt.
162. § (1) A volatilitási korrekciós tényező kiszámítása során
99%-os megbízhatósági szintű, egyoldali konfidencia intervallumú becslést kell alkalmazni.
(2) Fedezett kölcsönügylet esetén a likvidációs időtartam húsz banki munkanap.
(3) A repóügylet – kivéve, ha az ügylet áruk vagy áruk
tulajdonjogához fűződő garantált jog átadásával jár –, értékpapír- vagy áru-kölcsönzési ügylet esetén a likvidációs
időtartam öt banki munkanap.
(4) A (3) bekezdésben nem szereplő egyéb tőkepiac vezérelt ügylet esetén a likvidációhoz szükséges időtartam
tíz banki munkanap.
(5) Ha az ügylethez – a (2)–(4) bekezdéstől eltérően – a
befektetési vállalkozás rövidebb vagy hosszabb likvidációs időtartammal számol, akkor a volatilitási korrekciós
tényezőt a következő képlet szerint kell módosítani:
HM = HN (TM/TN)
0,5, ahol:
TM: a befektetési vállalkozás által alkalmazott likvi
dációs időtartam,
HM: a likvidációs időtartamhoz tartozó volatilitás
korrekciós tényező,
HN: a TN likvidációs időtartamon alapuló volatilitási
korrekciós tényező. (6) A befektetési vállalkozásnak figyelembe kell vennie
az alacsonyabb minősítésű eszköz kisebb likviditását.
(7) A likvidációs időtartamot felfelé kell korrigálni, ha a
biztosíték likviditása nem megfelelő.
(8) Ha a múltbeli adatok alapján alulbecsülhető a volatilitás (ideértve más devizanemhez kötött devizát), akkor a
befektetési vállalkozásnak figyelembe kell ezt vennie a
stressz-teszt alkalmazása során.
(9) A volatilitási korrekciós tényező számításához használt múltbeli megfigyelési időszak legalább egy év
hosszúságú. A megfigyelési időszakra súlyozási vagy más
rendszert alkalmazó befektetési vállalkozás legalább egy
év időtartamú tényleges megfigyelési időszakot vesz
figyelembe, ami biztosítja, hogy az egyes megfigyelések
súlyozott átlagos időeltolódása ne legyen hat hónapnál kevesebb.
(10) A (9) bekezdéstől eltérően, a Felügyelet elrendelheti a befektetési vállalkozás számára a volatilitási korrekciós tényező számításánál a rövidebb megfigyelési időszak alkalmazását, ha az árak volatilitásának lényeges
növekedése ezt indokolttá teszi.
(11) A befektetési vállalkozás aktualizálja az adatállományát, és újraértékeli a volatilitási korrekciós tényezőt
a) legalább háromhavonta,
b) a piaci árak lényeges változásakor.
163. § (1) A befektetési vállalkozásnak a volatilitási becsléseit
a napi kockázatkezelési folyamataiban figyelembe kell
vennie, ideértve kitettségre irányadó belső határértékkel
kapcsolatos alkalmazást is.
(2) Ha az ügylethez – a 162. § (2)–(4) bekezdésétől eltérően – rövidebb vagy hosszabb likvidációs időtartam szükséges, akkor a volatilitási korrekciós tényező a 162. §
(5) bekezdése szerinti képlet alapján kell számítani.
(3) A befektetési vállalkozásnak eljárással kell rendelkeznie a volatilitási korrekciós tényező becslésére szolgáló rendszer működésére vonatkozó dokumentált szabályzatoknak és eljárásoknak való megfelelés nyomon követése, biztosítása és a becsléseknek a kockázatkezelési
folyamatba történő integrációja érdekében.
(4) A befektetési vállalkozásnak a volatilitási korrekciós tényező becslésére használt rendszerének független
felülvizsgálatát a belső ellenőrzési folyamat keretein belül, rendszeresen el kell végeznie. A volatilitási korrekciós
tényező becslését és annak a befektetési vállalkozás kockázatkezelési folyamatába történő illesztését szolgáló
rendszereket évente legalább egyszer felül kell vizsgálni,
amely felülvizsgálat legalább
a) a volatilitási korrekciós tényező becslésnek a napi
kockázatkezelésbe történő integrációjára,
b) a volatilitási korrekciós tényező becslésének folyamatában történt bármilyen lényeges változás jóváhagyására,
c) a volatilitási korrekciós tényező becslésére szolgáló
rendszer működtetéséhez használt adatforrások következetességének, időszerűségének és megbízhatóságának ellenőrzésére, ideértve az ilyen adatforrások függetlenségének vizsgálatát is,
d) a volatilitásra vonatkozó feltételezések pontosságára
és helyességére
terjed ki.
164. § (1) A 160. §-ban meghatározott volatilitási korrekciós
tényezőket kell alkalmazni, ha a befektetési vállalkozás a
biztosítékot naponta újraértékeli. Ha a befektetési vállalkozás alkalmazhatja a 161–163. §-ban meghatározott, a
volatilitási korrekciós tényező saját becslésének módszerét, akkor azokat a napi újraértékelés alapján kell először
kiszámítani.
(2) Ha az újraértékelés a napi gyakoriságnál ritkábban
történik, akkor nagyobb volatilitási korrekciós tényezőt
kell alkalmazni. A kiszámításhoz a napi újraértékelési volatilitási korrekciós tényezőt meg kell szorozni az alábbi
képlettel:
M �
� � ahol:
H: az alkalmazandó volatilitási korrekciós tényező,
HM: a napi újraértékelés esetén alkalmazandó volati
litási korrekciós tényező,
NR: a két újraértékelés közt ténylegesen eltelt banki
munkanapok száma,
TM: az adott típusú ügylet likvidációs időtartama.
165. § (1) A repóügylet, értékpapír- vagy árukölcsönzési ügylet esetén, ha a befektetési vállalkozás a felügyeleti volatilitási korrekciós tényező módszert vagy a volatilitási korrekciós tényező saját becslésének módszerét alkalmazza
és teljesülnek a (3) bekezdésben meghatározott feltételek,
akkor a befektetési vállalkozás a 161–166. §-ban meghatározott volatilitási korrekciós tényező helyett alkalmazhatja
a 0%-os volatilitási korrekciós tényezőt.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott 0%-os volatilitási korrekciós tényezőt a 153. és 154. §-ban meghatározott
belső modell módszert alkalmazó befektetési vállalkozás
nem alkalmazhatja.
(3) A befektetési vállalkozás az (1) bekezdésben meghatározott 0%-os volatilitási korrekciós tényezőt akkor
alkalmazhatja, ha
a) a kitettség és a biztosíték is készpénz vagy a sztenderd módszer szerint 0%-os kockázati súlyozású központi
kormány vagy központi bank által kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapír,
b) a kitettség és a biztosíték azonos pénznemben áll
fenn (denominált),
c) az ügylet lejárati ideje legfeljebb egy nap, vagy a befektetési vállalkozás a kitettséget és a biztosítékot is naponta, piaci áron értékeli vagy az ügylet napi elszámolású,
d) a partner által elmulasztott fedezet-kiegészítést megelőző utolsó piaci áron történő értékelés és a biztosíték érvényesítése közötti időszak legfeljebb négy banki munkanap,
e) a befektetési vállalkozás az ügyletet az adott ügylettípushoz kapcsolódó elszámolási rendszeren keresztül
számolja el,
f) a repóügylet, értékpapír- vagy árukölcsönzési ügylet
szerződéséhez kapcsolódó dokumentumok a piaci szokványoknak megfelelnek,
g) a szerződés biztosítja az ügylet azonnali lezárását, ha
a szerződő fél elmulasztja a készpénzzel vagy értékpapírral történő fizetési, fedezet-kiegészítési vagy más kötelezettségének teljesítését, és
h) a szerződő fél meghatározó piaci szereplő. (4) Ha másik EGT-államban vagy a magyar szabályozással legalább egyenértékű prudenciális szabályokat alkalmazó harmadik országban az (1)–(3) bekezdésben
meghatározott szabályokat alkalmazzák, akkor az Magyarországon is figyelembe vehető.
166. § (1) Sztenderd módszer alkalmazásakor a kitettség értéknek a 158. § szerinti teljes mértékben korrigált kitettség értéket (E) kell tekinteni. Mérlegen kívüli tételek esetén az
1. melléklet szerinti ügyletkockázati súly alkalmazása
nélkül vett kitettség érték alkalmazandó.
(2) A belső minősítésen alapuló módszer alkalmazásakor a III. Fejezet vonatkozásában nemteljesítéskori veszteségráta értékének a tényleges nemteljesítéskori veszteségráta értéket (LGD) kell tekinteni, és a következő képlet
szerint kell kiszámítani:
LGD = LGD × (E/E),
ahol:
LGD: a nemteljesítéskori veszteségráta a III. Fejezet
szerinti, biztosítékkal el nem látott kitettséghez
tartozó nemteljesítéskori veszteségráta,
E: a 158. § szerint kiszámított érték,
E: a 158. § szerint kiszámított érték.
167. § (1) A belső minősítésen alapuló módszer alkalmazása
esetén az ingatlant független ingatlanvagyon-értékelőnek
kell értékelnie, és az általa megállapított érték nem
haladhatja meg a piaci értéket.
(2) A független ingatlanvagyon-értékelőnek a befektetési vállalkozás számára a piaci értéket egyértelműen dokumentumokkal alá kell támasztania.
(3) Az ingatlan biztosítékként figyelembe vehető értéke
a piaci értékén vagy a fedezeti értékén alapul a 136. § szerinti felülvizsgálat és az ingatlan értékét csökkentő, az ingatlanhoz kapcsolódó jogból származó teher figyelembevételével.
168. § A belső minősítésen alapuló módszer alkalmazása esetén az ingó vagyontárgyat terhelő dologi biztosítékot
olyan piaci áron kell értékelni, amelyen a biztosíték egymástól független felek közötti, eladási és vételi szándék
esetén az értékelés időpontjában értékesíthető lenne.
169. § A követelést terhelő dologi biztosíték figyelembe vehető értéke a biztosíték szerződés szerinti értéke.
170. § (1) A (2)–(5) bekezdésben meghatározott módon kiszámított tényleges nemteljesítéskori veszteségráta értéket
(LGD) a III. Fejezet vonatkozásában nemteljesítéskori
veszteségráta értéknek kell tekinteni.
(2) Ha a biztosíték értékének a kitettség értékéhez viszonyított aránya a biztosítékkal fedezett szint előírt minimális mértéke (C) alá csökken, akkor a tényleges nemteljesítéskori veszteségráta értékének a III. Fejezet vonatkozásában a szerződő féllel szembeni, biztosítékkal el nem
látott kitettség nemteljesítéskori veszteségráta értékét kell
tekinteni.
(3) Ha a biztosítéknak a kitettség értékéhez viszonyított
aránya a teljes nemteljesítéskori veszteségráta csökkentés
elismeréséhez szükséges fedezettségi szint előírt minimális mértékét (C) eléri, akkor a tényleges nemteljesítéskori veszteségráta értéke a 13. táblázat meghatározott értékét
veszi fel.
(4) E § alkalmazásában, ha a teljes kitettség nem éri el a
teljes nemteljesítéskori veszteségráta csökkentés elismeréséhez szükséges fedezettségi szint előírt minimális mértékét (C), akkor a kitettséget két kitettségnek kell
tekinteni, amelyből
a) a teljes nemteljesítéskori veszteségráta csökkentés
elismeréséhez szükséges fedezettségi szint előírt minimális mértékét teljesítő rész az egyik kitettség,
b) a teljes kitettségnek az a) pontban meghatározott
részt meghaladó összeg a másik kitettség.
(5) A kitettség biztosítékkal ellátott részére alkalmazandó tényleges nemteljesítéskori veszteségráta értéket és
előírt fedezettségi szinteket a 13. táblázat szerint kell
figyelembe venni:
13. táblázat LGD nem
hátrasorolt vagy feltételes
követelések
esetén LGD
hátrasorolt vagy feltételes
követelések esetén A kitettség
előírt
minimális
fedezettség szintje
(C) A kitettség
előírt fedezettségi szintje a
teljes nemtel
jesítéskori
veszteségráta
csökkentés elismeréséhez (C) Ingatlan 35% 65% 30% 140%
Követelés 35% 65% 0% 125% Egyéb biztosíték 40% 70% 30% 140%
171. § (1) A 170. §-tól eltérően a Felügyelet engedélyével a befektetési vállalkozás a kitettségnek a Magyar Köztársaság területén elhelyezkedő ingatlanon alapított jelzálogjoggal fedezett részére – amely nem haladja meg az ingatlan piaci értékének 50%-át – 50%-os kockázati súlyt alkalmazhat, ha
a) a lakóingatlanon alapított jelzálogjog fedezet mellett
nyújtott hitelek esetén a veszteség bármely évben a lakóingatlanon alapított jelzálogjoggal fedezett aktuális teljes,
kintlévő hitelállomány legfeljebb 0,3%-a,
b) a lakóingatlannak nem minősülő ingatlanon alapított
jelzálogjog fedezet mellett nyújtott hitelek esetén a veszteség bármely évben a lakóingatlannak nem minősülő ingatlanon alapított jelzálogjoggal fedezett aktuális teljes,
kintlévő hitelállomány legfeljebb 0,3%-a,
c) az ingatlanon alapított jelzálogjog fedezet mellett nyújtott hitelek esetén a veszteség összesített értéke bármely évben a lakóingatlanon alapított jelzálogjoggal fedezett aktuális
teljes, kint lévő hitelállomány legfeljebb 0,5%-a, és
d) az ingatlanon alapított jelzálogjog fedezet mellett
nyújtott hitelek esetén a veszteség összesített értéke bármely évben a lakóingatlannak nem minősülő ingatlanon
alapított jelzálogjoggal fedezett aktuális teljes, kint lévő
hitelállomány legfeljebb 0,5%-a.
(2) Ha az (1) bekezdésben foglalt feltételek nem teljesülnek, akkor az 50%-os kockázati súly nem alkalmazható. Ha
az (1) bekezdésben foglalt feltételek legalább egy naptári
éven keresztül újra teljesültek, akkor az azt követő naptári évtől az (1) bekezdésben meghatározott kockázati súly alkalmazását a Felügyelet kérelemre ismételten engedélyezi.
(3) A 170. §-tól és az (1) bekezdéstől eltérően a befektetési
vállalkozás – külön engedélyezési eljárás nélkül – másik
EGT-állam területén elhelyezkedő ingatlanon alapított jelzálogjoggal teljes mértékben fedezett kitettséghez 50%-os kockázati súlyt rendelhet, ha az adott tagállamban az (1) bekezdés szerinti súlyozás alkalmazható és az (1) bekezdés
a)–d) pontjaiban foglalt feltételek teljesülnek.
172. § (1) Ha a befektetési vállalkozás a belső minősítésen alapuló módszert alkalmazza és a kitettséget a 117. § (2) be
kezdés szerinti pénzügyi biztosíték, ingatlan vagy ingó vagyontárgyat terhelő dologi biztosíték együttesen fedezi,
akkor a belső minősítésen alapuló módszer vonatkozásában nemteljesítéskori veszteségráta értéknek a (2) és
(3) bekezdés szerint számított tényleges nemteljesítéskori
veszteségráta értéket (LGD) kell tekinteni.
(2) A befektetési vállalkozás a kitettség volatilitási korrekciós tényezővel – a 158. § szerinti – korrigált kitettség
értékét úgy osztja meg, hogy az egyes részekhez csak azonos, a 117. § (2) bekezdése szerinti biztosítékot rendel, és
külön megjeleníti a fedezettel el nem látott részértéket.
(3) A kitettség (2) bekezdésnek megfelelően megosztott
részértékeire a tényleges nemteljesítéskori veszteségráta
értéket az egyes kitettség-részértékek fedezeteinek figyelembevételével kell meghatározni.
173. § (1) A 127. § a) pontja szerinti hitelkockázati fedezet, ha
megfelel a 138. § (1) bekezdés szerinti feltételeknek, akkor
harmadik fél hitelintézet által nyújtott garanciaként veendő figyelembe.
(2) A 127. § b) pontja szerinti hitelkockázati fedezet, ha
megfelel a 138. § (2) bekezdés szerinti feltételeknek, akkor
az életbiztosítási kötvényt a kötvényt kibocsátó által vállalt garanciaként kell tekinteni, ahol a hitelkockázati fedezet elismert értéke az életbiztosítási kötvény visszavásárlási értéke.
(3) A 127. § c) pontja szerinti hitelkockázati fedezetet a
kibocsátó harmadik fél befektetési vállalkozás által vállalt
garanciaként kell tekinteni, ahol a hitelkockázati fedezet
elismert értéke
a) az értékpapír névértéke, ha névértéken kerül visszavásárlásra, vagy
b) 121. § (2) bekezdésben meghatározott értékpapírokra vonatkozó értékelési módszer alapján kiszámított érték,
ha az értékpapír piaci áron kerül visszavásárlásra.
Előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet 174. §
(1) Az előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati
fedezet értéke az az összeg, amelynek kifizetését a hitelkockázati fedezetet nyújtó vállalja a hitelfelvevő nemteljesítése vagy más meghatározott kielégítési jog megnyílását
eredményező hitelesemény bekövetkezése esetre.
(2) Az olyan hitelderivatívánál, amelyik kielégítési jog
megnyílását eredményező hiteleseményként nem tartalmazza az alapkötelezettség hitelezési veszteséget eredményező átütemezését, ideértve a tőke, kamat vagy egyéb díj
elengedését, a fizetési halasztást, amelyik értékvesztés el
számolása vagy kockázati céltartalék képzése által módosíthatja az eredménykimutatást, annál
a) a hitelkockázati fedezet (1) bekezdés szerinti névértékét 40%-kal csökkenteni kell, ha az az összeg, amelynek
megfizetésére a hitelkockázati fedezet nyújtója kötelezettséget vállalt, nem haladja meg a biztosítékkal fedezett
kitettség értékét, vagy
b) a hitelkockázati fedezet értéke legfeljebb a kitettség
értékének 60%-a lehet, ha az az összeg, amelynek megfizetésére a hitelkockázati fedezet nyújtója kötelezettséget
vállalt, meghaladja a biztosítékkal fedezett kitettség értékét.
(3) Ha az előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet a kitettség devizanemétől eltérő devizában áll
fenn (denominált), azaz devizanem eltérés van, akkor a hitelkockázati fedezet értékét a következő képlet szerint kell
meghatározni:
G = G (1–HFX),
ahol: G: a hitelkockázati fedezet névértéke,
G: a devizaárfolyam-kockázattal korrigált hitel
kockázati fedezet névértéke,
HFX: a hitelkockázati fedezet és az alapkötelezettség
közti devizanem eltérés volatilitási korrekciós
tényezője azzal, hogy devizanem eltérés
hiányában G = G.
(4) Devizanem eltérés esetén alkalmazandó volatilitási
korrekciós tényező a 159–164. §-ban meghatározott felügyeleti volatilitási korrekciós tényező módszer vagy a
volatilitási korrekciós tényező saját becslésének módszere
alapján számítható ki.
175. § Ha a befektetési vállalkozás a hitelkockázatát ügyletrész-sorozatként ruházza át, akkor az értékpapírosításra
vonatkozó előírásokat kell alkalmazni. A kifizetések azon
érvényességi küszöbét – amely alatt veszteség esetén nem
történik kifizetés – egyenlőnek kell tekinteni a visszatartott, első veszteségviselési kategóriába tartozó pozíciókkal, és ez a kockázat részletekben történő átruházását
vonhatja maga után.
176. § (1) A hitelkockázatot sztenderd módszer szerint számító
befektetési vállalkozás esetén az előre nem rendelkezésre
bocsátott hitelkockázati fedezettel teljes mértékben ellátott kitettséghez (GA) tartozó kockázati súly, ahol
g: a hitelkockázati fedezetet nyújtóval szembeni
kitettségnek a sztenderd módszer szerinti
kockázati súlya
GA: a G 174. § (3) bekezdése szerint számított és a
178–180. §-ban meghatározott módon a lejárati
eltérések tekintetében korrigált értéke.
(2) Ha a hitelkockázati fedezet értéke nem éri el a kitettség értékét, valamint a fedezettel ellátott és el nem látott
részek kielégítési rangsorbeli besorolása azonos, azaz a
befektetési vállalkozás és a hitelkockázati fedezet nyújtója
a veszteséget arányosan viselik, akkor a tőkekövetelmény
a fedezettséggel arányosan csökkenthető. A kockázattal
súlyozott kitettség értékét a következő képlet szerint kell
kiszámítani:
kockázattal súlyozott kitettség érték = (E–GA) × r + GA × g,
ahol:
E: a kitettség értéke,
GA: a G 174. § szerint számított és a
178–180. §-ban meghatározott módon a lejárati
eltérés tekintetében korrigált értéke,
r: az ügyféllel szembeni kitettségnek a sztenderd
módszer szerint meghatározott kockázati súlya,
g: a hitelkockázati fedezetet nyújtóval szembeni
kitettségnek a sztenderd módszer szerint meghatározott kockázati súlya.
(3) A hitelkockázatot sztenderd módszer szerint számító
befektetési vállalkozás esetén, ha egy kitettség részben
vagy egészben EGT-állam központi kormánya vagy központi bankja által garantált, és a garancia a hitelfelvevő hazai pénznemében áll fenn (denominált) és a fedezettel ellátott kitettség a hitelfelvevő pénznemében finanszírozott,
akkor a fedezet mértékéig a 4. § (3) és (4) bekezdésében
meghatározott kockázati súly alkalmazható.
177. § (1) A hitelkockázatot belső minősítésen alapuló módszer alapján számító befektetési vállalkozás a számításai
során a kitettség fedezettel ellátott része esetén a nemteljesítési valószínűség az 50–58. § vonatkozásában a hitelkockázati fedezet nyújtójának a nemteljesítési valószínűsége,
vagy a hitelfelvevő és a hitelkockázati fedezetet nyújtó
nemteljesítési valószínűség értékei közötti, a befektetési
vállalkozás által meghatározott nemteljesítési valószínűség érték, ha megítélése szerint nem biztosítható a teljes
helyettesítés. Hátrasorolt kitettség és nem hátrasorolt, előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet esetén az 50–58. § vonatkozásában a nem hátrasorolt fedezetek nemteljesítéskori veszteségrátáját lehet figyelembe
venni.
(2) A kitettség fedezettel el nem látott részére vonatkozó nemteljesítési valószínűség a hitelfelvevőhöz rendelt
nemteljesítési valószínűség, a nemteljesítéskori veszteségráta pedig a fedezetlen kitettség nemteljesítéskori veszteségráta értéke.
(3) GA: a G 174. § szerint számított és a 178–180. §-ban
meghatározott módon a lejárati eltérés figyelembevételével
korrigált értéke.
Lejárati eltérés 178. § (1) A kockázattal súlyozott kitettség érték számítása során akkor fordul elő lejárati eltérés, ha a hitelkockázati fedezet hátralevő futamideje rövidebb, mint a fedezett kitettség hátralévő futamideje.
(2) Nem ismerhető el olyan három hónapnál rövidebb
hátralevő futamidejű hitelkockázati fedezet, amelynek lejárata rövidebb a fedezett kitettség lejáratánál.
(3) A (2) bekezdésben foglaltakon kívül, lejárati eltérés
esetén a hitelkockázati fedezet nem ismerhető el, ha
a) a fedezet eredeti futamideje nem éri el az egy évet,
vagy
b) a kitettség olyan rövid lejáratú kitettség, amely esetén a lejárati idő a 67. § (12) bekezdése szerint nem legalább egy évnek, hanem legalább egy napnak tekintendő.
Lejárat meghatározása 179. § (1) A fedezett kitettség tényleges lejárata az ügyfél teljesítési kötelezettségének időtartama, de legfeljebb öt év.
(2) A hitelkockázati fedezet lejárata a szerződésben
meghatározott azon időtartam, ameddig a hitelkockázati
fedezet hitelkockázati védelmet nyújt.
(3) Ha a hitelkockázati fedezetet nyújtó a szerződés
alapján egyoldalúan felmondhatja a fedezetet, akkor a lejárat az a legkorábbi időpont, amikor a hitelkockázati fedezetet nyújtója ezen jogával élhet.
(4) Ha a hitelkockázati fedezetet elfogadó a szerződés
alapján egyoldalúan felmondhatja a fedezetet, és a fedezetnyújtási megállapodás ösztönzőket tartalmaz a fedezet
lejárat előtti felmondására, akkor a lejárat az a legkorábbi
időpont, amelytől ezen jogával élhet.
(5) Ha egy hitelderivatíva esetén lehetőség van a hitelkockázati fedezet érvényesítésére az alapul szolgáló ügylethez
kapcsolódó nemfizetés esetére alkalmazandó türelmi idő letelte előtt, akkor a hitelkockázati fedezet lejárata csökkentendő a fedezethez kapcsolódó türelmi időszakkal.
Hitelkockázati fedezet értékelése 180. § (1) Pénzügyi biztosítékok egyszerű módszerét alkalmazó befektetési vállalkozás nem ismerheti el az előre rendel
kezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet, ha a kitettség és
a fedezet között lejárati eltérés van.
(2) Pénzügyi biztosítékok átfogó módszerét alkalmazó
befektetési vállalkozásnak az előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet és a kitettség lejáratát a hitelkockázati fedezet korrigált értékében az alábbi képlet szerint kell figyelembe vennie:
CVAM = CVA × (t–t) / (T–t), ahol:
CVA: a biztosíték 158. §-ban meghatározottak szerinti
volatilitással korrigált értéke és a kitettség értéke közül a kisebb, t a hitelkockázati fedezet lejáratáig a 181. § szerint számított hátralevő évek
száma és a T értéke közül a kisebb,
T: a kitettség lejáratáig – 179. § szerint számított – hátralevő évek száma, de legfeljebb 5 év,
CVAM: a CVA értékének a lejárati eltérés figyelembevételével korrigált értéke – amit a kitettség teljes
mértékben korrigált értékének (E) kiszámítására használt – a 160. §-ban meghatározott
képletben kell alkalmazni,
t: 0,25. (3) Pénzügyi biztosítékok átfogó módszerét alkalmazó
befektetési vállalkozásnak az előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet és a kitettség lejáratát a hitelkockázati fedezet korrigált értékében az alábbi képlet szerint kell figyelembe vennie:
ahol:
G: a hitelkockázati fedezet devizanem eltéréssel korrigált értéke,
GA: a G lejárati eltéréssel korrigált értéke, t a hitel
kockázati fedezet lejáratáig a 179. § szerint számított hátralevő évek száma és a T értéke, közül
a kisebb,
T: a kitettség lejáratáig – 179. § szerint számított – hátralevő évek száma, de legfeljebb 5 év,
GA: a 174–177. § alkalmazásában a hitelkockázati
fedezet értéke,
t: 0,25. Hitelkockázat-mérséklési technikák kombinációja
sztenderd módszer szerint
181. § (1) Ha a kockázattal súlyozott kitettség értéket sztenderd módszer szerint számító befektetési vállalkozás egy
kitettséget több hitelkockázati fedezet típussal fedez, akkor a befektetési vállalkozásnak a kitettséget úgy kell részekre osztania, hogy az egyes kitettség-részekhez egy hitelkockázati fedezet tartozzon. A kockázattal súlyozott ki
tettség értéket az egyes kitettség-részekre külön-külön
meg kell határoznia.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározottakat alkalmazza a
befektetési vállalkozás akkor is, ha egy hitelkockázati fedezet nyújtójának hitelkockázati fedezete több eltérő lejáratú részből áll.
Kosáron alapuló hitelkockázat-mérséklő technikák 182. § (1) Ha a befektetési vállalkozás kapott hitelkockázati
fedezete az első nemteljesítés esetén váltja ki a kifizetést
és ez a hitelkockázati esemény megszünteti a szerződést,
akkor a befektetési vállalkozás módosíthatja a kockázattal
súlyozott kitettség értéket és a várható veszteség értéket
úgy, hogy a kosárban szereplő követelések közül a legalacsonyabb, kockázattal súlyozott kitettség értéket veszi
figyelembe, ha a kitettség értéke nem haladja meg a hitelkockázati fedezet értékét.
(2) Ha a befektetési vállalkozás kapott hitelkockázati
fedezete az n-dik nemteljesítés esetén váltja ki a kifizetést,
a hitelkockázati fedezet kizárólag akkor vehető figyelembe a kockázattal súlyozott kitettség érték meghatározásakor, ha az 1-től az (n–1)-ig terjedő nemteljesítésre is fedezetet szerez vagy már (n–1) nemteljesítés fordult elő.
Ilyenkor az (1) bekezdésben meghatározott – az n-dik
nemteljesítéskor lehívható hitelderivatívák kezeléséhez
megfelelően módosított – módszert kell alkalmazni.
V. Fejezet PARTNER HITELKOCKÁZAT 183. § (1) A származtatott ügyleteteket be kell sorolni a következő típusokba
a) kamatlábszerződések:
aa) egyvalutás kamatláb swapügylet,
ab) bázis swapügylet,
ac) tőzsdén kívüli határidős kamatláb-megállapodás,
ad) tőzsdei határidős kamatlábügylet,
ae) vásárolt kamatláb-opció,
af) egyéb, hasonló jellegű szerződés,
b) devizaügyletek, arannyal kapcsolatos szerződések
ba) egyvalutás kamatláb swapügylet,
bb) tőzsdén kívüli határidős devizaszerződés,
bc) tőzsdei határidős devizaügylet,
bd) vásárolt devizaopció,
be) egyéb, hasonló jellegű szerződés,
bf) a ba)–be) alpontban szereplőhöz hasonló jellegű,
arannyal kapcsolatos szerződés, c) az a) pont aa)–ae) alpontjához és a b) pont ba)–bd)
alpontjához hasonló jellegű – így különösen a befektetési
vállalkozásokról, az árutőzsdei szolgáltatókról, valamint
az általuk végezhető tevékenységek szabályairól szóló
2007. évi CXXXVIII. törvény 6. §-ának d)–g) és i)–k)
pontjában meghatározott –, más referencia eszközt tartalmazó szerződés.
(2) A befektetési vállalkozás az (1) bekezdésének a) és
b) pontja szerinti származtatott ügyletek kitettség értékét a
(3)–(6) bekezdésben meghatározott eltéréssel
a) piaci árazás,
b) eredeti kitettség,
c) sztenderd, vagy
d) belső modell
módszer alkalmazásával határozza meg. (3) A befektetési vállalkozás az (1) bekezdésének
c) pontja szerinti származtatott ügyletek kitettség értékét a
(2) bekezdés a), c) vagy d) pontja szerinti módszer alkalmazásával határozza meg.
(4) Ha a befektetési vállalkozás a kereskedési könyvben
nyilvántartott pénzügyi eszközök tőkekövetelményét nem
e rendelet szerint számítja ki, akkor az eredeti kitettség
módszert nem alkalmazhatja.
(5) A befektetési vállalkozás a piaci árazás és a sztenderd módszert együttesen akkor alkalmazhatja, ha az egyik
módszert a 193. §-ban meghatározott ügyletek kitettség értékének meghatározására alkalmazza.
(6) A 195. § (2) bekezdésben meghatározott eltéréssel, a
Tpt. 181/A. §-ának (2) bekezdése szerinti vállalkozások
egymástól eltérő módszereket is alkalmazhatnak.
(7) A befektetési vállalkozás
a) az (1) bekezdésben meghatározott származtatott
ügyletek,
b) a repóügyletek,
c) az értékpapír- és árukölcsönzési ügyletek,
d) az értékpapír ügylethez kapcsolódó hitelek, és
e) a hosszú elszámolási idejű ügyletek
kitettség értékét belső modell módszer alkalmazásával is
meghatározhatja.
184. § (1) Ha a befektetési vállalkozás egy nem kereskedési
könyvben nyilvántartott kitettség kockázatát vagy a partner hitelkockázatát hitelderivatívával – mint hitelkockázati fedezettel – csökkenti, akkor a hitelkockázat tőkekövetelményének számítása során alkalmazhatja az 50. §
(3) bekezdésében vagy a 100–102. §-ban vagy
174–177. §-ban foglaltakat. Ebben az esetben a partner hitelkockázat kitettség értéke a hitelderivatíva esetén nulla.
(2) A befektetési vállalkozásnak a nem kereskedési
könyvben nyilvántartott, eladott, nemteljesítéskori-csereügylet miatt felmerülő partner hitelkockázat kitettség érté
ke nulla, ha a csereügylet a befektetési vállalkozás által
nyújtott hitelkockázati fedezet és a hitelkockázat tőkekövetelménye a nemteljesítéskori-csereügylet teljes névértékére vonatkozik.
(3) Egy adott ügyféllel szembeni partner hitelkockázat
kitettség értéke – bármely módszer alkalmazása esetén – az ügyfélhez tartozó valamennyi nettósítási halmazra
számított kitettségek értékének összegével egyenlő.
(4) A központi szerződő féllel kötött származtatott ügylet,
repóügylet, értékpapír- és árukölcsönzési ügylet, hosszú elszámolási idejű ügylet vagy értékpapír ügylethez kapcsolódó
hitel – amelyet a központi szerződő fél nem utasított
vissza – miatt felmerülő partner hitelkockázat kitettség értéke
nulla. A központi szerződő féllel szembeni hitelkockázati kitettségek értéke nulla, ha származtatott ügyletből, repóügyletből, értékpapír- és árukölcsönzési ügyletből, hosszú elszámolási idejű ügyletből, értékpapír ügylethez kapcsolódó hitelből vagy a Felügyelet által megállapított egyéb, a befektetési vállalkozásnak a központi szerződő féllel szemben fennálló kitettségből származik.
(5) A befektetési vállalkozás akkor alkalmazhatja a (4) bekezdésben foglaltakat, ha a központi szerződő fél napi szinten rendelkezik valamennyi résztvevővel szemben fennálló
partner hitelkockázat teljes mértékű fedezetével.
(6) A befektetési vállalkozás a hosszú elszámolási idejű
ügyletek partner hitelkockázatának kitettség értékét bármelyik módszerrel meghatározhatja. A hitelkockázat tőkekövetelményének meghatározására belső minősítésen alapuló módszert alkalmazó befektetési vállalkozás a hosszú
elszámolási idejű ügyletek esetén alkalmazhatja azokat a
kockázati súlyokat, amelyeket a hitelkockázat tőkekövetelményének sztenderd módszerrel történő meghatározása
esetén alkalmazhatna.
(7) Ha a befektetési vállalkozás a piaci árazás vagy az
eredeti kitettség módszert alkalmazza, akkor a számítás
során figyelembe vett, szerződéses összegnek teljes mértékben le kell fednie a szerződésből származó kockázatot.
Piaci árazás módszer 185. § (1) A piaci árazás módszer alkalmazása esetén a befektetési vállalkozás meghatározza a származtatott ügyletek helyettesítési költségét (piaci árak felhasználásával számított pótlási költséget), amely a pozitív értékkel rendelkező származtatott ügyletek mindenkori piaci értékével egyenlő.
(2) A befektetési vállalkozás meghatározza a származtatott
ügyletek lehetséges jövőbeni hitelkitettség értékét, amely az
egyes származtatott ügyletek szerződés szerinti értékének
(határidős tőzsdén kívüli kamatláb megállapodás és swap
esetén a tényleges elvi főösszegnek) és a 14. táblázatban található százaléknak a szorzatával egyenlő.
14. táblázat Hátralevő
futamidő Kamatlábszerződés Devizára és
aranyra
vonatkozó
szerződés Részvényre
vonatkozó
szerződés Nemesfémszerződés az arany
kivételével
Áruszerződés a nemesfém
kivételével Egy év vagy
rövidebb
0% 1% 6% 7% 10% Egy évnél
hosszabb és öt
évnél rövidebb
0,5% 5% 8% 7% 12% Öt évnél
hosszabb
1,5% 7,5% 10% 8% 15% (3) A hátralevő futamidő megegyezik a következő határnapig hátralevő idővel, ha a határnapon a szerződő felek
a származtatott ügylet feltételeit úgy módosítják, hogy annak piaci értéke nulla.
(4) Áruszerződésként kell kezelni azokat a származtatott ügyleteket, amelyek nem tartoznak a 14. táblázat egyik
kategóriájába sem.
(5) Az olyan szerződés esetén, ahol a tőke több alkalommal cserélődik, a 14. táblázatban található százalékokat
meg kell szorozni a szerződés szerint még hátralévő fizetések számával.
(6) A hátralévő futamidő a következő megállapításáig
hátralévő idővel azonos olyan szerződés esetén, ahol a
fennálló kitettséget egy meghatározott fizetési időpontot
követően teljesítik, és a futamidőt úgy állapítják meg újra,
hogy a szerződés piaci értéke nulla legyen a kifizetési időpontban.
(7) Ha a kamatláb-szerződés megfelel a (6) bekezdésben foglaltaknak és egy évnél hosszabb a hátralévő futamidő, akkor 0,5%-os szorzót kell alkalmazni.
(8) A piaci árazás módszer szerint a származtatott ügylet
kitettség értéke a helyettesítési költség és a lehetséges jövőbeni hitelkitettség értékének összege.
Eredeti kitettség módszer 186. § (1) Az eredeti kitettség módszer alkalmazása esetén a
kitettség értéke az egyes szerződések szerződéskötési értékének (tényleges elvi főösszeg) és a 15. táblázatban található százaléknak a szorzatával egyenlő.
15. táblázat Eredeti lejárati idő Kamatlábszerződés Devizaszerződés Egy év vagy rövidebb 0,5% 2%
Egy évnél hosszabb, két
évnél rövidebb 1% 5%
Kiegészítő kedvezmény
minden további év után 1% 3%
(2) A befektetési vállalkozás a kamatlábszerződés kitettség értékét az eredeti lejárati idő vagy a hátralévő futamidő alapján is meghatározhatja.
Sztenderd módszer 187. § (1) A sztenderd módszer csak tőzsdén kívüli (OTC)
származtatott ügyletek és a hosszú elszámolási idejű ügyletek esetén alkalmazható. A kitettség értéket minden nettósítási halmaz esetén külön kell kiszámítani. A számítás
során a hitelkockázati fedezet nem vehető figyelembe. A
sztenderd módszer alkalmazása esetén a kitettség értékét a
2. melléklet 1. pontja szerint kell meghatározni.
(2) A sztenderd módszer alkalmazása esetén elismert
biztosítéknak tekinthető a 121–122. § és a Kkr. 33. §-a szerint elismert biztosíték.
188. § (1) A befektetési vállalkozás a kifizetési részt kifizetési
lábnak tekinti, ha egy lineáris kockázati profilú, tőzsdén
kívüli (OTC) származtatott ügylet esetén a pénzügyi eszköznek kifizetés ellenében történő cseréjére kerül sor. Ha
az ügylet esetén kifizetést cserélnek kifizetésre, akkor a
cserét két kifizetési lábnak kell tekinteni. A kifizetési láb
az ügyletben rögzített – hitelkockázati fedezet figyelembevétele nélkül számított – bruttó kifizetés, ideértve az
ügylet értékét.
(2) A befektetési vállalkozás e §-ban és 189. §-ban meghatározott számítások során figyelmen kívül hagyhatja a
kifizetési lábból származó kamatkockázatot, ha a kifizetési
láb hátralévő lejárati ideje nem éri el az egy évet.
(3) A befektetési vállalkozás egy ügyletként kezelheti a
két kifizetési lábból álló ügyletet, ha az ügyletek azonos
pénznemben fennállóak (denomináltak).
(4) A befektetési vállalkozás az olyan lineáris kockázati
profilú ügyletet, ahol az alapul szolgáló pénzügyi eszköz
részvény, arany, egyéb nemesfém vagy áru, az adott pénzügyi eszközben fennálló pozícióként az adott pénzügyi
eszköz fedezeti halmazához rendeli, és a kifizetési lábához
tartozó kamatkockázatot az annak megfelelő (adott) kamatkockázati fedezeti halmazhoz rendeli hozzá. Ha a kifizetés láb nem hazai pénznemben fennálló (denominált),
akkor az adott – nem hazai – pénznemhez tartozó kockázati pozíciót is meg kell határozni, és azt annak fedezeti halmazához kell rendelni.
(5) A befektetési vállalkozás az olyan lineáris kockázati
profilú ügyletet, ahol az alapul szolgáló pénzügyi eszköz
hitelviszonyt megtestesítő értékpapír, az adott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírban fennálló kockázati po
zícióként a hitelviszonyt megtestesítő értékpapír fedezeti
halmazához rendeli és a kifizetési lábához tartozó kamatkockázatot az annak megfelelő fedezeti halmazhoz rendeli
hozzá. Ha az ügylet esetén kifizetést cserélnek kifizetésre
és az ügylet lineáris kockázati profilú, ideértve a nem hazai
pénznemben kifejezett, tőzsdén kívüli határidős (forward)
ügyletet is, akkor a kifizetési lábakhoz külön-külön kell
hozzárendelni a kamatkockázati pozíciót és azokat a megfelelő fedezeti halmazhoz kell rendelni. Ha a kifizetési láb
nem hazai pénznemben fennálló (denominált), akkor az
adott – nem hazai – pénznemhez tartozó kockázati pozíciót
is meg kell határozni, és azt annak fedezeti halmazához
kell rendelni. Ha az ügylet nem hazai pénznemben fennálló (denominált), akkor az adott – nem hazai – pénznemhez
tartozó kockázati pozíciót is meg kell határozni, és azt annak fedezeti halmazához kell rendelni. Nem hazai pénznemben kifejezett bázis swap-ügylet kitettség értéke nulla.
(6) A lineáris kockázati profilú ügylet kockázati pozíciója – a hitelviszonyt megtestesítő értékpapír kivételével – az
alapul szolgáló pénzügyi eszköz hazai pénznemben számított
piaci értékének és a mennyiségnek a szorzata.
(7) A hitelviszonyt megtestesítő értékpapír és a kifizetési láb kockázati pozíciója a még fennálló – hitelkockázati
fedezetet nem tartalmazó – hazai pénznemben kifejezett
bruttó kifizetések értékének és a hitelviszonyt megtestesítő értékpapír vagy a kifizetési láb korrigált hátralévő átlagos futamidejének (duration) a szorzata.
(8) A nemteljesítéskori csereügylet kockázati pozíciója
az alapul szolgáló hitelviszonyt megtestesítő értékpapír
névértékének és a nemteljesítéskori csereügylet hátralévő
lejárati idejének a szorzata.
(9) A nem lineáris kockázati profilú, tőzsdén kívüli
(OTC) származtatott ügylet – a hitelviszonyt megtestesítő
értékpapír kivételével – kockázati pozíciója az alapul szolgáló pénzügyi eszköz delta értéke.
(10) A nem lineáris kockázati profilú, tőzsdén kívüli
(OTC) származtatott ügylet esetén, ha az alapul szolgáló
pénzügyi eszköz hitelviszonyt megtestesítő értékpapír
vagy kifizetési láb, a kockázati pozíció az adott hitelviszonyt megtestesítő értékpapír vagy kifizetési láb delta ekvivalens értékének és a hitelviszonyt megtestesítő értékpapír vagy a kifizetési láb korrigált hátralévő átlagos futamidejének (duration) a szorzata.
(11) A kockázati pozíció megállapításakor a partnertől
kapott biztosítékot aznap esedékes származtatott ügylet
alapján fennálló követelésként (hosszú pozíció), és a kapott biztosítékot, mint a partnerrel szembeni, aznap esedékes kötelezettségként (rövid pozíció) kell minősíteni.
189. § (1) A befektetési vállalkozás a kockázati pozíció – ide
nem értve a hitelviszonyt megtestesítő értékpapír kockáza
ti pozícióját – mértékének és előjelének meghatározásakor
a névértéket vagy a 2. melléklet 2. pontja szerinti delta ekvivalens értéket kell alkalmaznia.
(2) A befektetési vállalkozás a hitelviszonyt megtestesítő értékpapír és a kifizetési láb esetén a kockázati pozíció
mértékének és előjelének meghatározásakor a névérték és
a korrigált hátralévő átlagos futamidő (duration) szorzatát
vagy a 2. melléklet 2. pontja szerinti delta érték és a korrigált hátralévő átlagos futamidő (duration) szorzatát alkalmazza azzal, hogy a származtatott eszközt az alapul szolgáló pénznemben kell kifejezni.
190. § (1) A befektetési vállalkozásnak a kockázati pozícióit
fedezeti halmazokba kell csoportosítania úgy, hogy minden egyes fedezeti halmaz esetén a 2. melléklet 3. pontja
szerint meg kell határoznia a kockázati pozíciók összegének abszolút értékét.
(2) Az ügyféltől biztosítékként kapott készpénzletét, kifizetési láb vagy alapul szolgáló hitelviszonyt megtestesítő
értékpapír kamatkockázatának meghatározásakor, ha arra
a Kkr. 3. számú melléklete alapján legfeljebb 1,60%-os
egyedi kockázatra vonatkozó tőkekövetelményt lehet hozzárendelni, akkor minden pénznem esetén a 2. melléklet 4.
pontja szerinti hat fedezeti halmaz egyikét kell hozzárendelni.
(3) Egy általános piaci kamatláb szintet megjelenítő referencia kamatlábhoz kötött, alapul szolgáló hitelviszonyt
megtestesítő értékpapírból vagy kifizetési lábból származó kamatkockázati pozíciónál, a hátralévő lejárati idő a kamatláb következő kiigazításáig fennmaradó időtartam.
(4) A (3) bekezdésben meghatározott feltételeken kívüli
esetben a hátralévő lejárati idő az alapul szolgáló hitelviszonyt megtestesítő értékpapír hátralévő lejárati ideje
vagy kifizetési láb esetén az ügylet hátralévő lejárati ideje.
(5) A nemteljesítéskori csereügylet alapjául szolgáló hitelviszonyt megtestesítő értékpapír minden egyes kibocsátójához egy fedezeti halmazt kell rendelni.
(6) Az olyan készpénzletét kamatkockázatának meghatározásakor, a) amelyet a partnertől biztosítékként kapott a befektetési vállalkozás és az ügyfélnek nincs alacsony egyedi kockázatú, fennálló kitettsége,
b) az olyan alapul szolgáló hitelviszonyt megtestesítő
értékpapír kamatkockázatának meghatározása esetén,
amelyhez Kkr. 3. számú melléklete alapján 1,60%-os értéknél magasabb egyedi kockázatra vonatkozó tőkekövetelményt kell hozzárendelni azzal, hogy
minden egyes kibocsátóhoz egy fedezeti halmazt kell rendelni.
(7) Ha egy kifizetési láb a (6) bekezdésben meghatározott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírt követ, akkor az
alapul szolgáló hitelviszonyt megtestesítő értékpapír minden egyes kibocsátójára egy fedezeti halmazt kell alkalmazni.
(8) A befektetési vállalkozás azonos fedezeti halmazba
sorolhatja az adott kibocsátóhoz tartozó hitelviszonyt
megtestesítő értékpapírhoz vagy az alapul szolgáló hitelviszonyt megtestesítő értékpapírhoz tartozó kockázati pozícióját, amelyet egy kifizetési láb követ vagy amely nemteljesítéskori csereügylet alapjául szolgál.
191. § (1) A hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokon kívül
az alapul szolgáló pénzügyi eszközök akkor sorolhatóak
be ugyanabba a fedezeti halmazba, ha azok azonos vagy
hasonló eszközök.
(2) A pénzügyi eszközök akkor hasonlóak, ha
a) részvények esetén, azonos kibocsátó részvényei az
zal, hogy a részvényindex külön kibocsátóként kezelendő,
b) nemesfémek esetén, azonos nemesfém azzal, hogy a
nemesfém-index külön nemesfémként kezelendő,
c) villamos áram esetén, azonosak a szolgáltatási jogok
és kötelezettségek, amelyek ugyanazon csúcs és nem
csúcsterhelésű időszakra vonatkoznak, bármely 24 órás
időszakban, és
d) áruk esetén, azonos áruk azzal, hogy az áruindex külön áruként kezelendő.
192. § A fedezeti halmazokra alkalmazandó partnerkockázati-szorzók (CCRM-ek) értékét a 2. melléklet 5. pontja szerint kell meghatározni.
193. § (1) Az olyan nem lineáris kockázati profilú ügylet, kifizetési láb és alapul szolgáló hitelviszonyt megtestesítő értékpapír esetén, amelyre a befektetési vállalkozás a piaci
kockázat minimális tőkekövetelményének meghatározására szolgáló modellel a deltát vagy a korrigált hátralévő
átlagos futamidőt (duration) nem lehet meghatározni, a
Felügyelet határozatban dönt a kockázati pozíció nagyságáról és az alkalmazható partner hitelkockázati szorzó értékéről.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérően a Felügyelet a piaci árazás szerinti módszer alkalmazását is előírhatja azzal, hogy
a nettósítás nem elismerhető, azaz a kitettség értéket úgy
kell meghatározni, mintha egy, az adott ügyletet tartalmazó nettósítási halmaz lenne.
194. § (1) A befektetési vállalkozásnak szabályzatban kell rögzítenie azon belső eljárásokat, amelyek az ügyletek fedezeti halmazba történő besorolását megelőző ellenőrzésre
vonatkoznak annak érdekében, hogy az adott ügylet alapja
az e rendelet szerinti szerződéses nettósítási követelményeknek eleget tevő, érvényes és érvényesíthető szerződés
legyen.
(2) Ha a befektetési vállalkozás a partner hitelkockázat
mérséklésére biztosítékot alkalmaz, akkor szabályzatban
kell meghatároznia azokat a belső eljárásokat, amelyekkel
a biztosíték kockázatmérséklő hatásának kiszámítását
megelőzően ellenőrzi az elismerhető hitelkockázati fedezetre vonatkozó követelmények teljesülését.
Belső modell módszer 195. § (1) A befektetési vállalkozás a Felügyelet engedélyével
a 183. § (7) bekezdésének
a) a) és e) pontja,
b) b)–e) pontja, vagy
c) a)–e) pontja
szerinti ügyletek kitettség értékét belső modell módszer alkalmazásával határozhatja meg.
(2) Ha a kitettség a kockázat és a méret szempontjából
nem jelentős, akkor a befektetési vállalkozásnak nem kell
alkalmaznia a belső modell módszerét.
(3) A Felügyelet engedélyével a belső modell módszer
fokozatosan is bevezethető a különböző ügylettípusok esetén, ha a fokozatos bevezetés időtartama alatt a befektetési
vállalkozás a piaci árazás vagy a sztenderd módszert is alkalmazza.
(4) Ha a befektetési vállalkozás a tőzsdén kívüli (OTC)
származtatott ügyletek, és a hosszú elszámolási idejű ügyletek esetén nem alkalmazhatja a belső modell módszert,
akkor a piaci árazás vagy a sztenderd módszert kell alkalmaznia. A Tpt. 181/A. §-ának (2) bekezdése szerinti vállalkozások esetén a piaci árazás és a sztenderd módszer
együttes alkalmazása lehetséges azzal, hogy egy adott vállalkozáson belül az együttes alkalmazás feltétele, hogy a
193. §-ban meghatározott ügyletre csak az egyik módszer
kerül alkalmazásra.
(5) A belső modell módszert alkalmazó befektetési vállalkozás mérlegfőösszegének legalább 20%-os csökkenése esetén, a Felügyelet engedélyével térhet át a piaci árazás
vagy sztenderd módszer alkalmazására.
(6) Ha a belső modell módszert alkalmazó befektetési
vállalkozás nem teljesíti a belső modell módszer alkalmazásához szükséges feltételeket és követelményeket, akkor
a jogszerű működés helyreállításáról kilencven napon belül köteles a Felügyeletnek intézkedési tervet benyújtani.
Kitettség érték 196. § (1) A kitettség értéket nettósítási halmazonként kell
meghatározni.
(2) A modellnek alkalmasnak kell lennie
a) a nettósítási halmaz piaci értékében – a piaci válto
zók, ideértve a kamatláb-, devizaárfolyam-változása
miatti – bekövetkező változások előre jelezhető eloszlásának,
b) a nettósítási halmaz kitettség értékének – a piaci változók változása esetén – egy adott jövőbeni időpontra vonatkozó
meghatározására.
(3) A (2) bekezdés tekintetében a biztosíték kiegészítési
megállapodást kötött partnerek esetén a modell a biztosíték jövőbeni változásait is figyelembe veheti.
(4) A befektetési vállalkozás a 121–122. § és a Kkr. 33. §-a
alapján elismerhető pénzügyi biztosítékokat is figyelembe
veheti a nettósítási halmaz piaci értékében bekövetkező változások előre jelezhető eloszlásának meghatározása során, ha
a belső modell módszer alkalmazására vonatkozó követelmények a biztosíték esetén is teljesülnek.
197. § A belső modell módszere alkalmazásakor a kitettség értéket a 3. mellékletben meghatározottak szerint kell kiszámítani.
198. § (1) A 3. melléklet 1. pontjától eltérően a Felügyelet engedélyével a befektetési vállalkozás saját becslése alapján legalább 1,2-es értékű alfa(�) értéket alkalmazhat, ahol alfa(�)
az összes ügyfél partner hitelkockázatának átfogó teljes szimulációjából számított belső tőke és a várható pozitív kitettség értéken alapuló belső tőke aránya azzal, hogy a várható
pozitív kitettséget rögzítettnek kell tekinteni.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásakor a befektetési vállalkozásnak az alfa(�) értékre vonatkozó saját becslésekor
figyelembe kell vennie az összes ügyfél partner hitelkockázatának átfogó teljes szimulációjából számított belső tőkében az ügyletek vagy az ügyletek portfóliója piaci értékének sztochasztikus változásának eloszlását befolyásoló
tényezőket. Az alfa(�) saját becslésnek figyelembe kell
vennie a portfóliók szemcsézettségét, tagoltságát is.
(3) Az (1) bekezdés szerinti aránynak a modellezési
módszerrel, a paraméterekre vonatkozó előírásokkal és a
portfólió összetételével konzisztensnek kell lennie. Az alkalmazott módszernek a befektetési vállalkozás belső tőkére vonatkozó megközelítése tekintetében dokumentáltnak és az ügyvezetés által felülvizsgáltnak kell lennie.
(4) A befektetési vállalkozásnak a saját becsléseit és
modelljének kockázatát a portfólió változásának függvényében felül kell vizsgálnia.
(5) A piaci és a hitelkockázat közös modellezésénél alkalmazott piaci tényezők volatilitását és korrelációját, egy
kedvezőtlen gazdasági fordulat esetén a volatilitásban és a
korrelációban bekövetkező lehetséges növekedésként, a
hitelkockázatban kell megjeleníteni.
(6) A biztosítéki megállapodáshoz tartozó nettósítási
halmaz esetén a befektetési vállalkozásnak a várható pozitív kitettség érték meghatározása során a következőket kell
alkalmaznia:
a) tényleges várható pozitív kitettség érték, a biztosítéki megállapodás figyelmen kívül hagyásával,
b) a biztosítéki határérték – ha pozitív – és a kockázati
periódus alatt a kitettség értékében bekövetkező lehetséges növekedést megjelenítő hozzáadott érték, vagy
c) ha a várható kitettség érték becslésekor a modell tükrözi a biztosíték-kiigazítás hatásait, akkor a Felügyelet engedélyével alkalmazható a 3. melléklet 2. pontja szerinti
várható kitettség érték.
(7) A (6) bekezdés b) pontja szerinti hozzáadott értéket
a kockázati periódus alatti nulla-értékű kitettség értékből
származó, a nettósítási halmaz kitettségében bekövetkező
várható növekedésként kell számítani. A repóügyletekből
álló nettósítási halmaz esetén – napi piaci értékelés és napi
biztosíték-kiigazítás mellett – öt munkanap, nem repóügyletekből álló nettósítási halmaz esetén tíz munkanap fogadható el a kockázat biztosíték-kiigazítási időszakaként.
A partner hitelkockázat ellenőrzésének szervezeti
feltételei 199. §
(1) A befektetési vállalkozásnak önálló szervezeti egységgel kell rendelkeznie a partner hitelkockázatra vonatkozó irányítási rendszer kiépítésére, működtetésére és az
alkalmazott modell folyamatos, ügyvezetés általi felülvizsgálatának és ellenőrzésének biztosítására.
(2) Az (1) bekezdés szerinti szervezeti egységnek
a) ellenőriznie kell az alkalmazott modellhez felhasz
nált adatok integritását,
b) a befektetési vállalkozásnak a kockázatmérési mo
delljéről jelentéseket és elemzéseket kell készítenie, ideértve a kockázati kitettségek, a hitelezési- és a kereskedési
limitek mértéke közötti összefüggés értékelését,
c) függetlennek kell lennie a kockázatok vállalásáért,
megújításáért és kereskedéséért felelős szervezeti egységtől,
d) megfelelő emberi erőforrással kell rendelkeznie, és
e) az igazgatóság, az ügyvezetés részére történő jelen
tési kötelezettségnek kell eleget tennie. (3) Az (1) bekezdés szerinti szervezeti egység feladatait
a befektetési vállalkozás napi hitelkockázat kezelési eljárási feladataiba integráltan végzi. A szervezeti egység által
készített jelentések, elemzések integráns részét képezik a
belső tervezési és jelentési rendszernek.
(4) Az (1) bekezdés szerinti szervezeti egység a befektetési vállalkozás partner hitelkockázatának alakulását és a
kockázat mérséklésének módját és mértékét naponta köteles jelenteni az ügyvezetésnek.
200. § (1) A befektetési vállalkozásnak a partner hitelkockázatra kezelése érdekében megfelelő és integrált szabályzattal, eljárással és rendszerekkel kell rendelkeznie, amely
magába foglalja a partner hitelkockázat azonosítását, értékelését, kezelését és jelentését.
(2) A befektetési vállalkozás partner hitelkockázat kezelési szabályzatának tartalmaznia kell a partner hitelkockázathoz kapcsolódó piaci, likviditási, jogi és működési
kockázatot is. A befektetési vállalkozásnak az üzleti döntése meghozatala előtt vizsgálnia kell az ügyfél hitelképességét, a teljesítési és teljesítés előtti hitelkockázatot, valamint kezelnie kell a felmerülő partner hitelkockázatot az
egyes ügyfelek és a befektetési vállalkozás portfóliójának
szintjén.
(3) Az ügyvezetésnek tájékoztatnia kell a befektetési
vállalkozás igazgatóságát az összes olyan változásról,
vagy a partner hitelkockázat kezelési szabályzattól való eltérésről, amelyek befolyásolják a partner hitelkockázat
alakulását. Az ügyvezetésnek folyamatosan biztosítania
kell a partner hitelkockázathoz kapcsolódó minősítési
rendszerek megfelelő működését. Az ügyvezetés legalább
háromhavonta beszámol az igazgatóságnak a piaci környezet és az esetleges működési problémák partner hitelkockázat meghatározására szolgáló modellben való megjelenítéséről.
(4) A befektetési vállalkozás partner hitelkockázat kezelési rendszerének illeszkednie kell a hitelezési és kereskedési limitekhez, amely limiteknek következetesen a hitelezők, a kereskedők, és az ügyvezetés által áttekinthető
módon kell a befektetési vállalkozás kockázatértékelési
modelljéhez kapcsolódnia.
(5) A befektetési vállalkozás partner hitelkockázat értékelésének magában kell foglalnia a hitellimitek napi és napon belüli felhasználásának mérését. A befektetési vállalkozásnak meg kell állapítania az aktuális kockázat hitelkockázati fedezettel és fedezet nélkül vett értékét. A befektetési vállalkozásnak portfólió- és ügyfél szinten ki kell
számítania, és figyelemmel kell kísérnie a kitettség-csúcsértékét vagy a lehetséges kitettségnek a befektetési vállalkozás által választott konfidencia-intervallumon belül vett
értékét. A befektetési vállalkozásnak figyelembe kell vennie a pozíciók koncentrációját, ideértve a piaci, az ágazati
vagy a csoport szintet is.
(6) A befektetési vállalkozás a kockázatértékelési modell napi kimeneti adatain alapuló partner hitelkockázat
elemzések kiegészítéseként rendszeres időközönként – legalább évente – stressz-tesztet készít. Az ügyvezetés folyamatosan ellenőrzi a stressz-teszt eredményeit,
és szükség esetén javaslatot tesz a partner hitelkockázatra
vonatkozó szabályzatok és limitek módosítására.
(7) Ha a stressz-teszt magas érzékenységet mutat a körülmények egy jól meghatározható csoportjával szemben,
akkor a befektetési vállalkozás ügyvezetésének a kockázatok kezelése érdekében azonnali lépéseket kell tennie.
(8) A befektetési vállalkozásnak a partner hitelkockázat
kezelési rendszer működése tekintetében a szabályzatokat,
az ellenőrzést és az eljárásokat rendszeresen felül kell
vizsgálnia.
(9) A befektetési vállalkozás partner hitelkockázat kezelési rendszerének jól dokumentáltnak kell lennie, és biztosítania kell a partner hitelkockázat mérésére alkalmazott,
tapasztalaton (empirikus vizsgálaton) alapuló módszerek
magyarázatát.
201. § (1) A befektetési vállalkozás saját belső ellenőrzési eljárása keretében rendszeresen elvégzi a partner hitelkockázat kezelési rendszere független felülvizsgálatát, amelyet a
199. § (1)–(3) bekezdése szerinti és a (2) bekezdés szerinti
független ellenőrző egység végez el.
(2) A partner hitelkockázat kezelési rendszer felülvizsgálata kiterjed:
a) a partner hitelkockázat kezelési rendszer és eljárás
dokumentáltságára,
b) a partner hitelkockázat ellenőrző egység szervezeti
felépítésére,
c) a partner hitelkockázat értékelésnek a napi kockázatkezelésbe történő integráltságára,
d) a front-office és a back-office által alkalmazott kockázati árazási modellek és értékelési rendszerek jóváhagyására vonatkozó eljárásra,
e) a partner hitelkockázat értékelési eljárásban bekövetkezett jelentős – a kitettség érték szempontjából 10%-ot
meghaladó – változás jóváhagyására,
f) a kockázatértékelési modell által lefedett partner hitelkockázatok körére,
g) a vezetői információs rendszer integritására,
h) a partner hitelkockázati adatok pontosságára és tel
jességére, i) a modellek működtetésére felhasznált adatforrások
konzisztenciájának, időszerűségének és megbízhatóságának – ideértve ezen adatforrások függetlenségét – értékelésére alkalmazott ellenőrzési eljárásra,
j) a volatilitási és korrelációs feltételezések pontosságára és megfelelőségére,
k) az értékelés és a kockázat átalakítására vonatkozó
számítások pontosságára, és
l) a modell pontosságának utólagos teszteléssel történő
ellenőrzésére.
Használati teszt 202. § (1) A tényleges várható pozitív kitettség érték kiszámításához alkalmazott modell által meghatározott kitettség-eloszlást integrálni kell a befektetési vállalkozás napi
partner hitelkockázat kezelési eljárásába. A modell kimeneti értékeinek meg kell jelennie a befektetési vállalkozás
hitelbírálatában, belső tőke allokálásában, partnerkockázat kezelésében és vállalatirányításában.
(2) A befektetési vállalkozásnak a partner hitelkockázat
kezelési eloszlás meghatározására alkalmazott modellje
tekintetében folyamatos és visszakövethető nyilvántartással kell rendelkeznie. A befektetési vállalkozásnak a várható pozitív kitettség érték számításához alkalmazott modellje tekintetében az alkalmazási kérelem benyújtását
megelőző legalább egy éven át meg kell felelnie a várható
pozitív kitettség érték modellre meghatározott minimum
követelményeknek.
(3) A partner hitelkockázati kitettség eloszlás meghatározására alkalmazott modellnek a partner hitelkockázat
kezelés – ideértve az azonosítását, értékelését, kezelését és
jelentését – részének kell lennie. A partner hitelkockázat
kezelés magában foglalja a hitellimit felhasználásának és a
belső tőke allokációjának értékelését. A befektetési vállalkozásnak a várható pozitív kitettségen túl a jelenlegi kitettségeket is értékelnie kell. A befektetési vállalkozásnak értékelnie kell a jelenlegi kitettségnek a hitelkockázati fedezettel és fedezet nélkül vett értékét. A befektetési vállalkozás használati tesztje akkor megfelelő, ha a befektetési vállalkozás más partner hitelkockázati kitettségre vonatkozó – ideértve a kitettség-csúcsérték vagy a jövőbeni lehetséges kitettség – mérést is alkalmaz, amelyet a várható pozitív kitettség számításához használt modell által becsült
kitettség eloszlásra alapítva számít ki.
(4) A befektetési vállalkozásnak a várható kitettség érték napi becslésére alkalmas rendszerrel kell rendelkeznie
kivéve, ha a partner hitelkockázati kitettség ritkább számításokat igényel. A befektetési vállalkozásnak a várható kitettség értékét olyan előrejelzési horizontok időprofilja
mentén számítja ki, amely visszatükrözi a jövőbeli pénz
áramlások és a szerződések lejáratának időbeli szerkezetét, és összhangban van a kitettség összetételével, nagyságrendjével.
(5) A kitettségeket a nettósítási halmazba tartozó összes
szerződés megszűnéséig kell értékelni, figyelemmel kísérni és ellenőrizni. A befektetési vállalkozásnak olyan eljárással kell rendelkeznie, amely a partner hitelkockázatot
azonosítja és ellenőrzi abban az esetben is, ha a kitettség
túllépi az egyéves horizontot. A kitettség előre jelzett növekedésének a befektetési vállalkozás belső tőke modellje
bemeneti értékének kell lennie.
Stressz-teszt 203. § (1) A befektetési vállalkozásnak a partner hitelkockázat
tőkemegfelelési felméréséhez megbízható stressz-tesztelési eljárásokat kell alkalmaznia. A stressz-tesztelés eredményét össze kell hasonlítani a várható pozitív kitettség
értékelésével, és a befektetési vállalkozás belső tőkemegfelelés értékelési folyamatának részét kell képeznie.
(2) A stressz-tesztelési eljárás célja
a) a befektetési vállalkozás hitelkockázati kitettségeit
esetleges kedvezőtlenül befolyásoló gazdasági feltételekben történő jövőbeni változások és lehetséges események
azonosítása, és
b) a befektetési vállalkozás a) pontban meghatározott
változásokkal szembeni ellenálló képességének felmérése.
(3) A befektetési vállalkozásnak a partner hitelkockázati kitettségeit stressz-tesztelnie kell, ideértve a piaci és a hitelkockázati tényezők együttes stressz-tesztelését. A partner hitelkockázatra vonatkozó stressz-tesztnek figyelembe
kell vennie a koncentrációs kockázatot, a piaci- és a hitelkockázat korrelációs kockázatát és a partner hitelkockázati
pozíció likvidációja miatti piacbefolyásoló hatás kockázatát. A stressz-teszt felméri a piacbefolyásoló hatásnak a befektetési vállalkozás saját pozíciójára gyakorolt hatását is,
és ezt a hatást beépíti a partner hitelkockázat értékelésébe.
Rossz irányú kockázat 204. § (1) A 199. § (4) bekezdése szerinti jelentésnek tartalmaznia kell az általános rossz irányú kockázat növekedését eredményező kitettségeket.
(2) A befektetési vállalkozásnak az egyedi rossz irányú
kockázat eseteinek azonosítására és ellenőrzésére vonatkozó szabályzatában meghatározott eljárást az adott ügylet
teljes futamideje alatt alkalmaznia kell.
Modellel szembeni követelmények 205. § (1) A modellnek időszerűen, teljes mértékben és következetesen meg kell jelenítenie az ügylet feltételeit és egyéb
körülményeit, amelyek kiterjednek az értékre, a lejáratra,
az alapul szolgáló eszközre, biztosíték-kiigazítási és nettósítási intézkedésekre.
(2) Az (1) bekezdés szerinti feltételeket és körülményeket tartalmazó adatbázist rendszeresen felül kell vizsgálni.
(3) A nettósítási intézkedés elismerésére vonatkozó eljárás érvényességének és érvényesíthetőségének jogi
szakvéleménnyel alátámasztottnak kell lennie.
(4) Az ügylet feltételeit és egyéb körülményeit csak belső ellenőrzést követően lehet a modellben alkalmazni, továbbá a modell és a forrásadatok rendszere között hivatalos egyeztetési eljárásokat kell fenntartani annak folyamatos ellenőrzésére, hogy az ügylet feltételei és körülményei
a várható pozitív kitettség értékben megfelelően és következetesen megjelenjenek.
206. § (1) A modellnek az aktuális kitettség számításához aktuális piaci adatokat kell tartalmaznia. Ha a befektetési
vállalkozás a volatilitás és a korreláció becslésére múltbeli
adatokat alkalmaz, akkor az alkalmazott idősornak legalább háromévesnek kell lennie és negyedévente vagy
gyakrabban a piaci feltételek változása mentén frissíteni
kell, és a gazdasági feltételek skáláját le kell fednie.
(2) Az adatokat üzletágaktól függetlenül kell beszerezni, a modellben időszerűen és teljes körűen meg kell jeleníteni, továbbá legalább negyedévente a teljes adatbázist
felül kell vizsgálni.
(3) A befektetési vállalkozásnak az adatok integritását
biztosító fejlett eljárással is rendelkeznie kell, amely megtisztítja az adatokat a hibás, rendellenes adatoktól.
(4) Ha a modell közvetett piaci adatokra – ideértve az
olyan termékeket, amelyek esetén nem áll rendelkezésre
legalább három év hosszúságú múltbeli adatsor – is támaszkodik, akkor a belső szabályzatokban meghatározott
eljárásnak azonosítania kell a közvetett adatokat, és a befektetési vállalkozásnak írásban rögzítenie kell, hogy a
közvetett adat következetesen tartalmazza a kedvezőtlen
piaci feltételek esetén fennálló kockázatot.
(5) Ha a modell a számítások során figyelembe veszi a
biztosítéknak a nettósítási halmaz piaci értékében bekövetkező változásra gyakorolt hatását, akkor a befektetési
vállalkozásnak a biztosíték volatilitásának modellezésére
megfelelő múltbeli adattal kell rendelkeznie.
(6) A modellt a befektetési vállalkozás szabályzatainak
és eljárásainak megfelelően belső, igazgatóság általi jóváhagyási eljárásnak kell alávetni, amely meghatározza azokat a vizsgálatokat, amelyek biztosítják a modell integritását és azon feltételek azonosítását, amelyek között a feltevések sérülnének vagy a várható pozitív kitettség érték
alul lenne becsülve. A belső jóváhagyási eljárás során a
modell átfogó felülvizsgálatát kell végrehajtani.
207. § (1) A befektetési vállalkozásnak figyelemmel kell kísérnie a kockázatokat, és olyan eljárásokat kell alkalmaznia,
amelyek kiigazítják a várható pozitív kitettség érték becslését, ha a kockázatok jelentős mértékűek.
(2) A befektetési vállalkozásnak
a) azonosítania és kezelnie kell az egyedi rossz irányú
kockázatait,
b) legalább negyedévente össze kell vetnie a várható
pozitív kitettség érték egyéves becslését a kitettség teljes
élettartamára vonatkozó várható pozitív kitettség értékkel,
ha egy év után növekvő kockázati profilú kitettségről van
szó,
c) legalább negyedévente össze kell vetnie a pótlási
költséget – azaz az aktuális kitettség értéket – a megvalósult kockázati profillal, ha egy évnél rövidebb hátralévő lejárati idővel rendelkező kitettségről van szó, továbbá az
összehasonlítást alátámasztó adatokat legalább öt évig kell
tárolnia.
(3) A befektetési vállalkozásnak szabályzatban kell rögzítenie azon belső eljárásokat, amelyek biztosítják, hogy a
befektetési vállalkozás az ügyletnek a nettósítási halmazba
történő besorolása előtt a szerződéses nettósításra e rendeletben előírt feltételek teljesülését ellenőrizze.
(4) Ha a befektetési vállalkozás a partner hitelkockázatot biztosíték alkalmazásával mérsékli, akkor olyan belső
szabályzattal kell rendelkeznie, amely előírja a biztosíték
elismerhetőségére vonatkozó feltételek ellenőrzését is.
A várható pozitív kitettség érték modelljével
szembeni követelmények
208. § (1) A befektetési vállalkozás várható pozitív kitettség
érték modellje akkor alkalmazható, ha:
a) megfelel a Kkr.-ban meghatározott a belső modellek
használatára vonatkozó minimum követelményeknek,
b) előrejelzi a partnerkockázati kitettség értékeléséhez
szükséges kamatlábat, devizaárfolyamot, részvényárfolyamot, árut és más piaci kockázati tényezőket,
c) a piaci kockázati tényezőkre ható jövőbeni sokkhatás esetén a partnerkockázati kitettség számításához alkal
mazott árazási modelleket a modell jóváhagyásának keretében tesztelték azzal, hogy az opciók árazási modelljének
figyelembe kell vennie, hogy az opciók értéke a piaci kockázati tényezőkhöz viszonyítva nem lineáris,
d) a várható pozitív kitettség modell tartalmazza az
ügyletre vonatkozó adatokat és a biztosítékkal való ellátottság hatásainak figyelembevételéhez szükséges ügyleti
adatokat, ideértve a biztosíték jövőbeni aktuális összegét,
e) a modell megfelel a biztosítékokra vonatkozó elismerhetőségi követelményeinek, és figyelembe veszi a biztosítéki megállapodások természetét, ideértve annak egyoldalúságát vagy kétoldalúságát, a biztosíték lehívásának
gyakoriságát, a kitettség fedezetlenségének időtartamát, a
biztosíték nélküli kitettség befektetési vállalkozás által elfogadható küszöbértékét és az átruházott összeget,
f) az ügyfél reprezentatív portfóliójának értékelése folyamatos és múltbeli utótesztelésen alapul,
g) a befektetési vállalkozás az ügyfél reprezentatív
portfóliói tekintetében negyedévente legalább egyszer
utótesztelést végez azzal, hogy a reprezentatív portfóliókat
a befektetési vállalkozás kockázati tényezőinek és korrelációinak alapján választja ki.
(2) Ha az (1) bekezdés szerinti utótesztelés azt jelzi,
hogy a modell nem pontos, akkor a Felügyelet visszavonja
a modellre vonatkozó engedélyt, vagy a modell azonnali
javítását biztosító intézkedéseket ír elő.
SZERZŐDÉSES NETTÓSÍTÁS Elismerhető nettósítási megállapodások 209. § (1) A szerződéses nettósítás tekintetében
a) az ügyfél olyan természetes vagy gazdálkodó szer
vezet, amely jogosult szerződéses nettósítási megállapodást kötni, és
b) a termékek közötti szerződéses nettósítási megállapodás olyan a befektetési vállalkozás és egy ügyfél között
létrejött szerződés, amely egyetlen jogi kötelezettség keretében az összes kétoldalú megállapodást és a különböző
termékkategóriákhoz tartozó ügyleteket tartalmazza azzal,
hogy a termékek közötti szerződéses megállapodás a kétoldalú alapon végrehajtott nettósításra vonatkozhat.
(2) A termékek közötti nettósítás alkalmazásában különböző termékkategóriának minősül:
a) a repóügylet, fordított repóügylet, értékpapír- és árukölcsönzési ügylet,
b) az értékpapír ügylethez kapcsolódó hitel, és
c) a 185. § szerinti származtatott ügylet.
(3) A tőkekövetelmény számítása során a következő
szerződéses nettósítási típusok kockázatmérséklő hatása
ismerhető el:
a) a befektetési vállalkozás és ügyfele közötti kétoldalú
adósságmegújítási szerződés, amelynek alapján a kölcsönösen fennálló követelések és kötelezettségek egymással
szemben automatikusan oly módon kerülnek beszámításra, hogy az adósságmegújítás egyetlen nettó összeget határoz meg, amely így jogilag kötelező erejű, egyetlen új szerződést képez a korábbi szerződések megszüntetésével,
b) olyan, befektetési vállalkozások, hitelintézetek termékek közötti szerződéses nettósítási megállapodásai,
amelyekre a belső modell módszer alkalmazható azzal,
hogy a Tpt. 181/A. § (2) bekezdése szerinti vállalkozások
tekintetében az ügyletek közötti nettósítás e rendelet tekintetében nem vehető figyelembe.
Az elismerés feltételei 210. § (1) A szerződéses nettósítás kockázatmérséklésként akkor ismerhető el a tőkekövetelmény számítása során, ha
a) a befektetési vállalkozás rendelkezik az ügyfelével
szemben olyan szerződéses nettósítási megállapodással,
amely egyetlen jogi kötelezettséget jelent, kiterjed minden
benne foglalt ügyletre oly módon, hogy az ügyfél nemteljesítése esetén a befektetési vállalkozás követelése vagy
kötelezettsége a beszámított ügyletek pozitív és negatív
piaci értékei nettó összege,
b) a befektetési vállalkozás a Felügyeletnek benyújtja
írásos jogi szakvéleményét az a) pont szerinti szerződéses
nettósítási megállapodás érvényességéről és érvényesíthetőségéről,
c) a befektetési vállalkozás rendelkezik a szerződéses
nettósítás jogi érvényessége ellenőrzésére szolgáló eljárással, ideértve a kapcsolódó jogszabályok lehetséges változásának figyelemmel kísérését is,
d) a befektetési vállalkozás dokumentációja mindenre
kiterjedő és naprakész,
e) a partnerek összesített hitelkockázati kitettség értékének értékelése során a nettósítás hatásai figyelembe vannak véve és a befektetési vállalkozás a partner hitelkockázatát ennek mentén kezeli, és
f) minden egyes ügyféllel szembeni hitelkockázat
összesítésre kerül az ügyletek közötti egyetlen jogi kitettség keretében azzal, hogy az összesítést figyelembe veszi a
hitelkorlátok és a belső tőke tekintetében.
(2) A szerződéses nettósítás kockázatmérséklő hatása a
tőkekövetelmény számítása során nem ismerhető el, ha a
szerződésnek van olyan kikötése (walkaway clause),
amely alapján az egyik fél nemteljesítése esetén a másik
félnek lehetősége van korlátozott teljesítésre vagy nemteljesítésre, még akkor is, ha a nemteljesítő nettó hitelező.
(3) Az (1) bekezdésben rögzített feltételeken kívül a termékek közötti szerződéses nettósítási megállapodásnak
eleget kell a következő feltételeknek is tenni a kockázatmérséklő hatása elismerhetősége érdekében:
a) az (1) bekezdés a) pontja szerinti nettó összegnek a
kétoldalú szerződéses nettósítási megállapodás pozitív és
negatív értékeinek és az egyedi ügyletek piaci árazás szerinti, pozitív és negatív értéknek a nettó összeget kell tekinteni,
b) az (1) bekezdés b) pontja szerinti írásbeli, indokolással ellátott jogi szakvéleménynek ki kell térnie a termékek
közötti szerződéses nettósítási megállapodás érvényességére és érvényesíthetőségére, továbbá az egyedi kétoldalú
szerződéses nettósítási megállapodás dologi rendelkezéseivel kapcsolatos nettósítási megállapodás hatásaira,
c) a befektetési vállalkozásnak olyan eljárással kell
rendelkeznie az (1) bekezdés c) pontja vonatkozásában,
amely biztosítja a nettósítási halmazba tartozó ügylet jogi
szakvéleménnyel való lefedettségét,
d) a befektetési vállalkozásnak meg kell felelnie a kétoldalú szerződéses nettósítási megállapodás és a hitelkockázati fedezet elismerhetőségére vonatkozó feltételeknek
a termékek közötti nettósítási megállapodás figyelembevétele tekintetében, ideértve az egyes kétoldalú
szerződéses megállapodást és az egyedi ügyletet is.
Az elismerés hatásai 211. § (1) A sztenderd módszer és a belső modell módszer alkalmazásakor a nettósításnak a (2) és (3) bekezdésben
meghatározott feltételeket kell teljesítenie.
(2) Az adósságmegújítási szerződések által rögzített
egyedi nettó összegek súlyozhatóak azzal, hogy
a) a piaci árazás alkalmazásakor a pótlási költséget és
az egyes ügylet szerződés szerinti értékét vagy az alapul
szolgáló értéket lehet megkapni az adósságmegújítási
szerződés figyelembevételével,
b) az eredeti kitettség alkalmazásakor a szerződéskötési érték – a 15. táblázat figyelembevételével – számítható
ki az adósságmegújítási szerződés figyelembevételével.
(3) Egyéb nettósítási megállapodások esetén
a) a piaci árazás módszer alkalmazásakor a nettósítási
megállapodásba tartozó szerződések
aa) aktuális pótlási költsége meghatározása során a
megállapodásból származó aktuális feltételezett nettó helyettesítési költséget lehet figyelembe venni azzal, hogyha
a nettósítás nettó kötelezettséget eredményez a befektetési
vállalkozás nettó pótlási költsége meghatározása során,
akkor az aktuális pótlási költséget nullának kell tekinteni,
ab) lehetséges jövőbeni hitelkitettség mutatóját a
4. melléklet 1. pontjában meghatározott képlet szerint lehet
csökkenteni,
b) az eredeti kitettség módszer alkalmazásakor a nettósítási megállapodásban figyelembe vett tökéletesen illesz
kedő szerződéseket egyedi szerződéshez tartozó szerződéskötési értékkel lehet figyelembe venni azzal, hogy a
szerződéskötési értéket a 15. táblázat százalékos értékeivel kell megszorozni, és a nettósítási megállapodásba foglalt minden más szerződés esetén az alkalmazandó szorzószámok a 4. melléklet 2. pontjában meghatározott táblázatban feltüntetett mértékre csökkenthetőek.
(4) A (3) bekezdés a) pontjának 2. alpontjában alkalmazott lehetséges jövőbeni hitelkitettség számítási képlete
során a nettósítási megállapodásban szereplő, tökéletesen
illeszkedő szerződéseket egyedi szerződéshez tartozó
szerződéskötési értékkel lehet figyelembe venni.
(5) A (3) és (4) bekezdés alkalmazásában tökéletesen illeszkedő szerződések olyan tőzsdén kívüli határidős ügyletek (forward), amelyekben a szerződés szerinti érték
megfelel a pénzáramlásoknak, ha a pénzáramlások ugyanabban az értékelési időpontban részben vagy egészben
ugyanabban a pénznemben válnak esedékessé.
VI. Fejezet ÉRTÉKPAPÍROSÍTÁS 212. § (1) Ha az eszközátruházó befektetési vállalkozástól az
értékpapírosított kitettségeihez tartozó jelentős – az értékpapírosítás alapjául szolgáló kitettség értékének 75%-át
meghaladó – hitelkockázat kerül átruházásra, akkor
a) hagyományos értékpapírosítás esetén nem kell
figyelembe vennie a kockázattal súlyozott kitettség érték
és várható veszteség érték számítása során azokat a kitettségeket, amelyeket értékpapírosított, és
b) szintetikus értékpapírosítás esetén az értékpapírosított kitettségek kockázattal súlyozott kitettség értékét és
várható veszteség értékét az e rendeletben meghatározottak szerint számítja ki.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásakor az eszközátruházó
befektetési vállalkozásnak az értékpapírosításba bevonható pozíciókra kell kockázattal súlyozott kitettség értéket
számítania.
(3) Ha az eszközátruházó befektetési vállalkozás az
(1) bekezdés szerinti jelentős hitelkockázatot nem ruházza
át, akkor az érintett értékpapírosításban szereplő pozícióira kockázattal súlyozott kitettség értéket nem kell számítania azzal, hogy a pozíciók alapjául szolgáló kitettségeket
úgy kell kezelni, hogy azok nincsenek értékpapírosítva.
213. § (1) Ha az értékpapírosítási ügyletben különböző ügyletrész-sorozatokkal szembeni kitettség található, akkor min
den egyes ügyletrész-sorozattal szembeni kitettséget külön értékpapírosítási pozícióként kell kezelni.
(2) Értékpapírosítási pozíciónak tekintendő az olyan értékpapírosítási ügyletből eredő kitettség is, amely származtatott kamatlábszerződésből vagy devizaügyletből
ered.
(3) Értékpapírosítási pozíció esetén a hitelkockázati fedezetet nyújtót úgy kell kezelni, hogy az értékpapírosítási
pozícióval ő rendelkezik. Ha az értékpapírosítási pozíció
elismert hitelkockázati fedezet, akkor a pozícióra a
116. §-ban foglaltak alkalmazhatóak.
214. § (1) Az értékpapírosított kitettség kockázattal súlyozott
kitettség értékét a 212. § szerint számító, eszközátruházó
és szponzor befektetési vállalkozása szerződésben rögzített kötelezettségeit meghaladóan nem adhat támogatást az
értékpapírosításhoz az értékpapírosítási pozícióval rendelkező (befektető) potenciális vagy tényleges veszteségeinek csökkentése érdekében.
(2) Ha az eszközátruházó és a szponzor befektetési vállalkozás nem felel meg az (1) bekezdésben meghatározott
feltételeknek, akkor
a) valamennyi értékpapírosított kitettségére legalább
annyi tőkével kell rendelkeznie, mint amennyit értékpapírosítás alapjául szolgáló kitettségre kell számítani, és
b) nyilvánosságra kell hoznia a szerződésen kívüli támogatás tényét és ennek tőkére gyakorolt hatását.
Hagyományos értékpapírosítás 215. § (1) Hagyományos értékpapírosítást kezdeményező befektetési vállalkozásnak az értékpapírosított kitettségeire
nem kell meghatároznia a kockázattal súlyozott kitettség
értékét és a várható veszteség értékét, ha az értékpapírosított kitettségekhez tartozó jelentős – az értékpapírosítás
alapjául szolgáló kitettség értékének 75%-át meghaladó – hitelkockázatot harmadik félre ruházta át, és az átruházás teljesíti az alábbi követelményeket:
a) az értékpapírosítás dokumentációja megfelel az ügylet gazdasági tartalmának,
b) az értékpapírosított kitettségek jogilag elkülönülnek
az eszközátruházó befektetési vállalkozástól és hitelezőitől (ideértve a csőd- és a felszámolási eljárást is) és ezt jogi
szakvélemény is alátámasztja,
c) az eszközátruházó befektetési vállalkozásnak sem
közvetlen, sem közvetett ellenőrzése nincs az értékpapírosítási ügylet alapjául szolgáló, átruházott kitettségek felett,
ide nem értve az adósságszolgálattal kapcsolatos beszedési jogokat vagy kötelezettségeket,
d) a maradék pozícióra vonatkozó visszavásárlási jog
kikötése esetén annak gyakorlásáról az eszközátruházó befektetési vállalkozás saját mérlegelési jogkörében dönthet,
e) a maradék pozícióra vonatkozó visszavásárlási jog
kizárólag akkor gyakorolható, ha az értékpapírosított kitettségek eredeti értékének legfeljebb 10%-ára kell már
csak fizetést teljesíteni,
f) a maradék pozícióra vonatkozó visszavásárlási jog
nem teheti lehetővé veszteségek hitelminőség javítási pozíciókra vagy a befektetők által tartott más pozíciókra történő allokálásának elkerülését, és nem célja a hitelminőség
javítása, és
g) az értékpapírosítási ügyletre vonatkozó dokumentáció nem tartalmaz olyan rendelkezést, amely
ga) a lejárat előtti visszafizetés esetét kivéve az eszközátruházó befektetési vállalkozástól megköveteli az értékpapírosítás pozíciójának javítását, ideértve az alapul szolgáló kitettségek megváltoztatását vagy a befektetők részére történő fizetendő hozam növelését az értékpapírosított
kitettségek hitelminőségének romlása esetén, vagy
gb) az értékpapírosításhoz kapcsolódó pozíciók birtokosai (befektetők) részére fizetendő hozamot az alapul
szolgáló kitettségek halmazának (pooljának) hitelminőségében bekövetkezett romlás esetén növeli.
(2) Az (1) bekezdés c) pontjának alkalmazásában ellenőrzésnek minősül, ha a eszközátruházó befektetési vállalkozás:
a) az átruházott kitettségeket nyereség realizálása érdekében a különleges célú gazdasági egységtől visszavásárolhatja, vagy
b) köteles visszavenni az átruházott kockázatot. Szintetikus értékpapírosítás
216. § Szintetikus értékpapírosítást kezdeményező befektetési
vállalkozás az értékpapírosított kitettségeihez tartozó kockázattal súlyozott kitettség értéket és várható veszteség értéket a 217–219. § szerint számíthatja ki, ha jelentős – az
értékpapírosítás alapjául szolgáló kitettség értékének
75%-át meghaladó – hitelkockázatot ruház át harmadik
félre hitelkockázati fedezet alkalmazása mellett, és az átruházás teljesíti az alábbi követelményeket:
a) az értékpapírosítás dokumentációja megfelel az ügylet gazdasági tartalmának,
b) a hitelkockázat átruházását biztosító hitelkockázati
fedezet megfelel a IV. Fejezetben rögzített elismerhetőségi feltételeknek azzal, hogy a hitelkockázati fedezet nyújtója nem lehet különleges célú gazdasági egység,
c) a hitelkockázat átruházási szerződés nem tartalmaz
olyan feltételt, amelyik
ca) küszöbértékeket határoz meg, amelyek értékét el
nem érő veszteséget okozó hitelesemények előfordulása
nem váltja ki a szintetikus értékpapírosítást szolgáló hitelkockázati fedezet érvényesítését,
cb) lehetővé teszi a szintetikus értékpapírosítást szolgáló hitelkockázati fedezetet nyújtó számára a fedezet felmondását az alapul szolgáló kitettségek hitelminőségének
romlásakor,
cc) az eszközátruházó befektetési vállalkozástól megköveteli az értékpapírosítás pozícióinak javítását, ide nem
értve a lejárat előtti visszafizetést, és
cd) alapján az eszközátruházó befektetési vállalkozásnak a szintetikus értékpapírosítást szolgáló hitelkockázati
fedezethez kapcsolódó költségeit vagy az értékpapírosítási
pozíciók birtokosai részére fizetendő hozamot növeli az
alapul szolgáló kitettségek halmazának (pooljának) hitelminőségében bekövetkező romlása esetén, és
d) a szintetikus értékpapírosítást szolgáló hitelkockázati fedezet – jogi szakvéleménnyel alátámasztva – valamennyi irányadó joghatóság előtt érvényes és érvényesíthető.
217. § (1) A 216. §-ban meghatározott feltételek teljesülése
esetén az eszközátruházó befektetési vállalkozásnak az értékpapírosított kitettségek kockázattal súlyozott kitettség
értékének kiszámításakor – a 219. §-ban foglaltakra is figyelemmel – a II. és III. Fejezetben foglaltak helyett a
16–33. §-ban vagy 223–245. §-ban meghatározott módszereket kell alkalmaznia.
(2) A kockázattal súlyozott kitettség érték belső minősítésen alapuló módszerrel történő számítása esetén a
216. §-ban meghatározott feltételeknek eleget tevő értékpapírosított kitettség várható veszteség értéke nulla.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben foglaltak az értékpapírosított kitettségek teljes halmazára (pooljára) vonatkoznak.
218. § (1) A 219. §-ra is figyelemmel, az eszközátruházó befektetési vállalkozásnak a kockázattal súlyozott kitettség
értéket az értékpapírosítás összes ügyletrész-sorozatára a
16–33. §-ban vagy 223–245. §-ban meghatározott módszer szerint kell kiszámítania, ideértve a hitelkockázat-mérséklés elismerésének feltételeit is.
(2) Ha egy ügyletrész-sorozatot előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet alkalmazásával ruháznak át harmadik félre, akkor az eszközátruházó befektetési
vállalkozásnak a kockázattal súlyozott kitettség érték kiszámításakor a harmadik fél kockázati súlyát kell figyelembe vennie az adott ügyletrész-sorozat esetén.
219. § (1) A kockázattal súlyozott kitettség érték számításakor
figyelembe kell venni az ügyletrész-sorozat hitelkockázati
fedezete és az értékpapírosított kitettségek lejárati eltérését.
(2) A kockázattal súlyozott kitettség érték számításakor
az értékpapírosított kitettségek lejárata az értékpapírosítás
alapjául szolgáló leghosszabb lejáratú kitettség lejárata, de
legfeljebb öt év.
(3) A hitelkockázati fedezet lejáratát a II. és III. Fejezetben foglaltak szerint kell meghatározni.
(4) Az eszközátruházó befektetési vállalkozásnak a
kockázattal súlyozott kitettség érték számításakor az ügyletrész-sorozatra vonatkozó minden olyan lejárati eltérést
figyelmen kívül kell hagynia, amelyekre a 16–33. §-ban
vagy 225–247. §-ban meghatározottak szerint 1250%-os
kockázati súlyt rendel. A fennmaradó ügyletrész-sorozatoknál a lejárati eltéréseket az e rendeletben foglaltak
figyelembevételével az 5. mellékletben meghatározott
képlet alapján kell kiszámítani.
Külső hitelminősítés 220. § (1) Értékpapírosítási pozíció kockázati súlyának meghatározására külső hitelminősítő szervezet hitelminősítése
akkor alkalmazható, ha a Felügyelet a külső hitelminősítő
szervezetet az értékpapírosítási pozíció hitelminősítése
szempontjából elismeri.
(2) Az értékpapírosítási pozíció kockázattal súlyozott
kitettség értékének meghatározásához az elismert külső
hitelminősítő szervezet hitelminősítésének – a II. és
III. Fejezetben foglaltakon túl – a következő feltételeket is
teljesítenie kell:
a) nincs lejárati eltérés a hitelminősítés során figyelembe vett fizetési mód és azon fizetési mód között, amelyre az adott értékpapírosítási pozíciót létrehozó szerződés
alapján a tőkekövetelményt számító befektetési vállalkozás jogosult,
b) a hitelminősítés a piac számára nyilvánosan elérhető, és azt a külső hitelminősítő szervezet minősítési kategóriák közötti elmozdulási arányokat mutató migrációs
mátrixa tartalmazza.
(3) Értékpapírosítási pozíció kockázattal súlyozott kitettség értékének meghatározásához az elismert külső hitelminősítő szervezet hitelminősítése elismerhetőségének
további feltétele, hogy a külső hitelminősítő szervezet az
értékpapírosítás terén is megfeleljen a hitelesség és piaci
elfogadás követelményének.
221. § (1) A befektetési vállalkozásnak az alkalmazott, elismert külső hitelminősítő szervezet által készített hitelminősítéseket az értékpapírosítási pozícióira vonatkozóan
folyamatosan és következetesen kell alkalmaznia.
(2) A befektetési vállalkozás nem alkalmazhatja egy elismert külső hitelminősítő szervezet hitelminősítését egy
ügyletrész-sorozatban levő pozíciókra és egy másik elismert külső hitelminősítő szervezet hitelminősítését egy
másik ügyletrész-sorozatban levő pozíciókra ugyanabban,
az elsőként említett külső hitelminősítő szervezet által minősített vagy nem minősített struktúrában.
(3) Ha az elismert hitelkockázati fedezetet közvetlenül
egy különleges célú gazdasági egység számára nyújtják, és
ezt a fedezetet az elismert külső hitelminősítő szervezet az
értékpapírosítási pozíció hitelminősítésekor figyelembe
veszi, akkor az ennek figyelembevételével meghatározott
hitelminősítéshez tartozó kockázati súly alkalmazható. Ha
a hitelminősítéskor figyelembe vett hitelkockázati fedezet
nem elismert vagy a hitelkockázati fedezetet nem a különleges célú gazdasági egység számára nyújtják, de közvetlenül az értékpapírosítási pozícióhoz kapcsolódik, akkor a
hitelminősítést a kockázati súlyozáshoz nem lehet alkalmazni.
222. § (1) A Felügyeletnek az elismert külső hitelminősítő
szervezet hitelminősítésének hitelminősítési besoroláshoz
történő rendelésekor a figyelembe kell vennie a kockázatnak az egyes hitelminősítésekben kifejezett besorolási fokozatai közötti eltéréseket, amelynek legalább a nemteljesítési valószínűséget, a nemteljesítéskori veszteségrátát és
a hitelminősítés tartalmát kell kifejeznie.
(2) A Felügyelet a hitelminősítési besorolások meghatározásakor az azonos kockázati súlyozású pozíciókat azonos mértékű kockázati szinthez rendeli.
Az értékpapírosítási pozíció kitettség értéke 223. § (1) Ha a befektetési vállalkozás a kockázattal súlyozott
kitettség értéket a II. Fejezet szerint számítja ki, akkor a
mérlegen belüli értékpapírosítási pozícióhoz tartozó kitettség értéke a mérleg szerinti érték.
(2) Ha a befektetési vállalkozás a kockázattal súlyozott
kitettség értéket a III. Fejezet számítja ki, akkor a mérlegen
belüli értékpapírosítási pozícióhoz tartozó kitettség értéke
az értékvesztés elszámolása és kockázati céltartalék képzése előtti bruttó érték.
(3) Mérlegen kívüli tétel esetén a kitettség értéke a mérlegen kívüli tétel értékének és az e Fejezet szerinti ügyletkockázati súlynak a szorzata azzal, hogy ha e rendelet
másként nem rendelkezik, az ügyletkockázati súly 100%.
224. § A 223. §-ban foglaltaktól eltérően a származtatott ügyletből származó értékpapírosítási pozíció kitettség értékét
a partnerkockázatról szóló kormányrendelet szerint kell
megállapítani.
225. § Ha az értékpapírosítási pozíciónak van előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezete, akkor a pozíció kitettség értéket a IV. Fejezetben foglaltaknak megfelelően
módosítani lehet az e Fejezetben meghatározott eltérésekkel.
Egymást átfedő pozíciók 226. § (1) Ha egy értékpapírosítási ügylet egymást átfedő pozícióval rendelkezik, akkor a kockázattal súlyozott kitettség
értékének meghatározásakor az átfedés mértékéig csak azt
a pozíciót vagy pozíciórészt kell figyelembe venni, amelyikhez nagyobb kockázattal súlyozott kitettség érték tartozik.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában az átfedés azt jelenti, hogy a pozíciók részben vagy egészben ugyanazon kockázattal szembeni kitettségből származnak.
BELSŐ MINŐSÍTÉSEN ALAPULÓ MÓDSZER 227. § (1) A kockázattal súlyozott kitettség értéket belső minősítésen alapuló módszerrel számító befektetési vállalkozásnak
a) a minősítésen alapuló módszert kell alkalmaznia a
minősített pozíciók, vagy olyan értékpapírosítási pozíciók
esetén, amelyeknél lehetőség van a származtatott minősítés alkalmazására,
b) a felügyeleti képlet módszert kell alkalmaznia a nem
minősített pozíciók esetén, kivéve, ha a Felügyelet engedélyével a belső értékelési módszert alkalmazhatja az
ABCP programban nem minősített pozíciója esetén.
(2) Az eszközátruházó befektetési vállalkozáson vagy a
szponzor hitelintézeten kívüli befektetési vállalkozás a
Felügyelet engedélyével alkalmazhatja a felügyeleti képlet módszert. (3) Ha
a) az eszközátruházó befektetési vállalkozás vagy
szponzor hitelintézet nem tudja kiszámítani a KIRB értéket, és nem alkalmazhatja az ABCP programhoz kapcsolódó pozíciók esetén a belső értékelési módszert,
b) az a) ponton kívüli befektetési vállalkozás nem kapott engedélyt a felügyeleti képlet módszere, és az ABCP
programhoz kapcsolódó pozíciók esetén a belső értékelési
módszer alkalmazására,
akkor az olyan, nem minősített pozícióra, amely esetén
nincs lehetőség a származtatott minősítés alkalmazására,
1 250%-os kockázati súlyt kell alkalmazni.
228. § A befektetési vállalkozás a nem minősített pozíciókhoz
azon minősített pozíciókhoz (a továbbiakban: referencia-pozíció) tartozó hitelminősítéssel egyenértékű származtatott hitelminősítést alkalmazhat, amely pozíciók az
adott értékpapírosítási pozícióhoz képest alárendeltek és
az adott pozícióhoz viszonyított alárendelt pozíciók sorrendjében a legelső helyen állnak, ha
a) a referencia-pozíciók a nem minősített értékpapírosítási pozíciókhoz képest minden tekintetben alárendeltek,
b) a referencia-pozíciók lejárata nem rövidebb, mint az
adott nem minősített pozíciók lejárata, és
c) a származtatott minősítéseket rendszeresen felülvizsgálja a befektetési vállalkozás annak érdekében, hogy
azok visszatükrözzék a referencia-pozíciók hitelminősítésében bekövetkező változásokat.
229. § A Felügyelet engedélyével a befektetési vállalkozás a
230–232. §-ban meghatározott követelmények teljesülése
esetén az ABCP programban levő nem minősített pozícióhoz a 233. § szerinti származtatott minősítést alkalmazhat.
230. § (1) Az ABCP program keretében kibocsátott kereskedelmi értékpapírokban levő pozícióknak elismert külső hitelminősítő szervezet által minősített pozícióknak kell lenniük.
(2) A befektetési vállalkozás pozícióra vonatkozó belső
minősítésének legalább egy elismert külső hitelminősítő
szervezet nyilvánosan hozzáférhető értékelési módszereit
kell tükröznie az értékpapírosított kitettségek fedezete
mellett kibocsátott értékpapírok minősítésére vonatkozóan.
(3) A (2) bekezdés szerinti belső értékelési módszertan
alapelveinek meg kell felelnie azoknak az elismert külső hitelminősítő szervezetek módszertani alapelveinek, amelyek
az ABCP program keretében kibocsátott kereskedelmi értékpapírok hitelminősítését végezték. A pozíció minősítésének
meghatározásánál alkalmazott mennyiségi elemeknek – így
különösen a stressz-tényezőknek – az adott elismert külső hitelminősítő szervezet minősítési módszertanában alkalmazott
következetesség elvének is meg kell felelniük.
(4) A belső értékelésen alapuló módszer kialakításakor
a befektetési vállalkozásnak figyelembe kell vennie az
ABCP program kereskedelmi értékpapírjait minősítő elismert külső hitelminősítő szervezetek által nyilvánosságra
hozott vonatkozó minősítési módszereket, amelyet a befektetési vállalkozásnak nyilván kell tartania, és a 231. §
szerint rendszeresen felül kell vizsgálnia.
(5) A befektetési vállalkozásnak a belső értékelésen alapuló módszertanában hitelminősítési kategóriákat kell kialakítania, amelyeket dokumentált módon meg kell feleltetnie az elismert külső hitelminősítő szervezetek által
meghatározott hitelminősítési kategóriáknak.
(6) A befektetési vállalkozásnak a belső értékelésen alapuló módszer alkalmazását integrálnia kell a kockázatkezelési folyamatokba, ideértve a döntéshozatali, a vezetői
információs és a tőkeallokációs folyamatokat is.
(7) A Felügyelet engedélyével el lehet tekinteni a külső
hitelminősítő szervezet minősítési módszertanának beépítésére vonatkozó követelménytől, ha az adott értékpapírosítás sajátosságából – így különösen annak egyedi szerkezetéből – adódóan nem áll rendelkezésre nyilvánosan hozzáférhető külső hitelminősítő szervezet minősítési módszertana.
231. § (1) A befektetési vállalkozás könyvvizsgálójának, elismert külső hitelminősítő szervezetnek vagy a befektetési
vállalkozás belső ellenőrzési vagy kockázatkezelési feladatokat ellátó szervezeti egységének rendszeresen – legalább évente – felül kell vizsgálnia a belső minősítési folyamatokat, és a befektetési vállalkozás ABCP programban lévő pozíciókra vonatkozó hitelminősítéseit.
(2) Ha az (1) bekezdés szerinti felülvizsgálatot a befektetési vállalkozás belső ellenőrzési vagy kockázatkezelési
feladatokat ellátó szervezeti egysége végzi, akkor a szervezeti egységnek függetlennek kell lennie az ABCP program üzletágtól, és nem állhat kapcsolatban az ügyféllel.
232. § (1) A befektetési vállalkozásnak folyamatosan értékelnie kell a belső értékelési módszere eredményét, és módo
sítania kell a módszertant, ha a kitettségek teljesítménye
rendszeresen eltér a belső minősítések által jelzettektől.
(2) Az ABCP program kockázatvállalási feltételeit a befektetési vállalkozásnak a hitelezési és befektetési szabályzatában kell rögzítenie.
(3) Egy eszköz megvásárlásával kapcsolatos döntés során az ABCP programnak figyelembe kell vennie
a) a megvásárlandó eszköz típusát,
b) a likviditási hitelkeretekből és hitelminőség javítás
ból keletkező kitettségek típusát és pénzbeli értékét,
c) a veszteségek megoszlását,
d) az átruházott eszközök jogi és gazdasági elválasztá
sát az eszközöket átruházó személytől. (4) A (2) és (3) bekezdésben meghatározottakon túl el
kell végezni az eszközt eladó kockázatvállalási feltételeinek, fizetési képességének és beszedési folyamatainak felülvizsgálatát, továbbá a következők elemzését is:
a) múltbeli és várható pénzügyi teljesítmény,
b) aktuális piaci pozíció,
c) jövőben várható versenyképesség,
d) tőkeszerkezet,
e) pénzáramlás,
f) kamatfedezet,
g) adósságminősítés.
(5) Az ABCP program kockázatvállalási feltételeinek
tartalmaznia kell minimális eszköz-elismerhetőségi követelményeket, amelyek
a) kizárják a késedelemben levő vagy az olyan eszközök megvásárlását, amelyeknél nemteljesítés van,
b) korlátozzák az egy ügyfélre, földrajzi területre vonatkozó koncentrációt, és
c) korlátozzák a beszerzendő eszközök futamidejét. (6) Az ABCP programnak olyan beszedési szabályzatokkal és folyamatokkal kell rendelkeznie, amelyek figyelembe veszik a működését és a hitelminőségét. Az ABCP
programnak különböző módszerekkel csökkentenie kell
az eladó kockázatait, ideértve az aktuális hitelminőségen
alapuló olyan feltételeket, amelyek kizárják a tőke többszörös számbavételét.
(7) Az ABCP program keretében megvásárolandó eszközök halmazára (pooljára) vonatkozó összesített veszteségbecslésnek figyelembe kell vennie az összes lehetséges
kockázatot, így különösen a hitelkockázatot és a felhígulási kockázatot. Ha az eladó által biztosított hitelminőség javítás mértéke kizárólag a hitellel kapcsolatos veszteségre
vonatkozik, külön tartalékot kell képezni a felhígulási
kockázatra, ha ez a kockázat a kitettségek adott halmaza
(poolja) esetén jelentős. Ezen túl a szükséges hitelminőség
javítási szint meghatározásakor az ABCP programnak
több éves múltbeli adatokat kell áttekintenie, ideértve a
veszteségeket, a késedelmeket, a behajthatóságot és a
követelések megtérülési idejét.
(8) Az ABCP programnak az eszközök megvásárlására – az alapul szolgáló portfólió lehetséges hitelminő
ség-romlásának mérséklése érdekében – feltételeket kell
előírnia. 233. §
A befektetési vállalkozásnak a nem minősített pozícióit
a 230. § (5) bekezdés szerinti minősítési kategóriák egyikébe kell besorolnia (származtatott minősítés). Ha ez a
származtatott minősítés az értékpapírosítási ügylet végrehajtásakor a 6. melléklet 1. táblázata szerint legalább 8-as
hitelminősítési besorolásnak feleltethető meg, akkor a pozíció kockázattal súlyozott kitettség értékének meghatározásakor olyan hitelminősítésnek kell tekinteni, mint egy
elismert külső hitelminősítő szervezet hitelminősítése.
Maximális kockázattal súlyozott kitettség érték 234. § (1) Ha a befektetési vállalkozás meg tudja határozni a
KIRB értékét, akkor az értékpapírosítási pozícióra vonatkozóan kiszámított kockázattal súlyozott kitettség érték
felső korlátja – a (4) bekezdésben meghatározott eltéréssel – e rendelet alapján a kockázattal súlyozott kitettség érték 8%-ának megfelelő tőkekövetelményt eredményező
érték és a hozzá kapcsolódó várható veszteség összege,
amelyet úgy kell meghatározni, hogy a kitettségeket nem
értékpapírosították, és azokat a befektetési vállalkozás
számviteli mérlege tartalmazza.
(2) A kockázattal súlyozott kitettség érték számításába
történő figyelembevétele helyett a befektetési vállalkozás
az 1 250%-os kockázati súlyú értékpapírosítási pozíció kitettség értékét levonhatja a szavatoló tőkéből.
(3) A (2) bekezdés alkalmazásában, ha a befektetési vállalkozás a kockázattal súlyozott kitettség érték számítására a
238. §-ban meghatározott felügyeleti képlet módszerét alkalmazza, és L < Kirbr, [L + T] > Kirbr, a pozíciót két külön pozíciónak kell tekinteni, amelyek közül a magasabb rangú esetén az L értéke megegyezik a Kirbr értékével.
(4) Ha az eszközátruházó befektetési vállalkozás az értékpapírosítási pozíció kitettség értékét levonja a szavatoló tőkéből, akkor az értékpapírosítási pozícióra vonatkozóan a kockázattal súlyozott kitettség érték felső korlátjának meghatározásához a befektetési vállalkozás az (1) bekezdés szerinti értékből levonja a szavatoló tőkéből levont
érték 12,5-del megszorzott értékét.
Minősítésen alapuló módszer 235. § (1) A minősítésen alapuló módszer alkalmazásakor a
befektetési vállalkozásnak a minősített értékpapírosítási
pozíció kockázattal súlyozott kitettség értékét úgy kell
meghatároznia, hogy a kitettség értékét meg kell szoroznia
a Felügyelet által a hitelminősítéshez rendelt hitelminősítési besoroláshoz tartozó, 1,06-dal megszorzott kockázati
súllyal a 6. melléklet 1. és 2. táblázata szerint.
(2) Az értékpapírosítási pozícióhoz tartozó hitelkockázat mérséklést a 240. és 241. § szerint lehet elismerni.
Felügyeleti képlet módszere 236. § (1) A 239. §-ban meghatározott eltéréssel, a felügyeleti
képlet módszere alkalmazásakor az értékpapírosítási pozíció kockázati súlya 7% vagy a 7. mellékletben meghatározott kockázati súly közül a magasabbat kell alkalmazni.
(2) Az értékpapírosítási pozícióhoz tartozó hitelkockázat mérséklést a 240. és 242. § szerint lehet elismerni.
Likviditási hitelkeretek 237. § A kizárólag általános piaci zavar bekövetkezése és a
21. §-ban meghatározott feltételek teljesülése esetén lehívható likviditási hitelkeret értékére 20%-os hitelegyenértékesítési tényezőt lehet alkalmazni.
238. § Az olyan likviditási hitelkeret értékére, amely teljesíti a
23. §-ban meghatározott feltételeket 0%-os hitelegyenértékesítési tényezőt lehet alkalmazni.
239. § (1) Ha a befektetési vállalkozás számára gyakorlati
szempontból nem megvalósítható az értékpapírosított kitettség kockázattal súlyozott kitettség értékének kiszámítása úgy, hogy azok nem lennénk értékpapírosítva, a Felügyelet engedélyével kettő évig a (2)–(5) bekezdésben
meghatározott módszer alkalmazható a likviditási hitelkeretben lévő, nem minősített értékpapírosítási pozíció kockázattal súlyozott kitettség értékének meghatározására, ha
a likviditási hitelkeret teljesíti a 21. §-ban és a 237. §-ban
meghatározott feltételeket.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott esetben a likviditási
hitelkeret által képviselt értékpapírosítási pozíciókra – a hitelkockázat tőkekövetelményének sztenderd módszere alapján számított – azt a legmagasabb kockázati súlyt kell alkalmazni, hogy azok nincsenek értékpapírosítva.
(3) Ha a likviditási hitelkeret eredeti futamideje legfeljebb egy év, akkor a pozíció kitettség értékének meghatározásához 50%-os hitelegyenértékesítési tényezőt lehet alkalmazni a likviditási hitelkeret értékére vonatkozóan.
(4) Ha a likviditási hitelkeret teljesíti a 237. §-ban meghatározott feltételeket, akkor 20%-os hitelegyenértékesítési tényezőt lehet alkalmazni.
(5) A (3) és (4) bekezdésben meghatározott eseteken kívül 100%-os hitelegyenértékesítési tényezőt kell alkalmazni.
Hitelkockázat mérséklés 240. § (1) Előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetként olyan fedezet ismerhető el, amely a II. Fejezet szerint is elismerhető.
(2) Elismert, előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetet az nyújthat, aki megfelel az e rendeletben foglalt feltételeknek.
241. § Ha a befektetési vállalkozás az értékpapírosítási pozíció
kockázattal súlyozott kitettség értéket a minősítésen alapuló módszer szerint számítja ki, és az értékpapírosítási
pozíciónak van elismert hitelkockázati fedezete, akkor a
kitettség értékét, a kockázattal súlyozott kitettség értékét a
116–131. §-ban foglaltaknak megfelelően a II. Fejezet szerint módosítani lehet a hitelkockázati fedezet figyelembevételével.
242. § (1) Ha a befektetési vállalkozás az értékpapírosítási pozíció kockázattal súlyozott kitettség értékét a felügyeleti
képlet módszere szerint számítja ki, és az értékpapírosítási
pozíciónak teljes mértékben van hitelkockázati fedezete,
akkor a befektetési vállalkozásnak a (2) és (3) bekezdés
szerint kell meghatároznia a pozíció tényleges kockázati
súlyát. A pozíció tényleges kockázati súlya a pozíció kockázattal súlyozott kitettség értékének és pozíció kitettség
értékének hányadosa 100-zal megszorozva.
(2) Ha az értékpapírosítási pozíciónak előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezete van, akkor a pozíció kockázattal súlyozott kitettség értékének meghatározásához a pozíció előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezetének figyelembevételével számított kitettség
értéket – azaz az E értéket, az értékpapírosítási pozíció
összegét E-nek tekintve – meg kell szorozni a tényleges
kockázati súllyal.
(3) Ha az értékpapírosítási pozíciónak előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezete van, akkor a pozíció kockázattal súlyozott kitettség értékének meghatározásához a GA értéket – azaz a fedezet devizanem- és lejárati eltérések figyelembevétele melletti összeget – meg kell
szorozni a hitelkockázati fedezetet nyújtó kockázati súlyával, és az így kapott eredményhez hozzá kell adni az értékpapírosítási pozíció GA értékkel csökkentett összegének a
tényleges kockázati súllyal megszorzott értékét.
243. § (1) Ha a befektetési vállalkozás az értékpapírosítási pozíció kockázattal súlyozott kitettség értékét a felügyeleti
képlet módszere szerint számítja ki, és az értékpapírosítási
pozíciónak csak részben van hitelkockázati fedezete,
amely az első veszteségviselő kategóriára vagy az értékpapírosítási pozícióval arányos veszteségekre vonatkozik,
akkor a befektetési vállalkozás alkalmazhatja a 242. §-ban
foglalt rendelkezéseket.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározottakon kívül, ha az
értékpapírosítási pozíciónak csak részben van hitelkockázati fedezete és a befektetési vállalkozás a felügyeleti képlet módszerét alkalmazza, akkor az értékpapírosítási pozíciót legalább kettő pozíciónak kell tekinteni és a hitelkockázati fedezettel el nem látott részt kell az alacsonyabb hitelminősítésű pozíciónak tekinteni.
(3) A (2) bekezdés szerinti alacsonyabb hitelminősítésű
pozíció kockázattal súlyozott kitettség értékének meghatározásakor a 7. mellékletben foglaltakat kell alkalmazni azzal, hogy a T értéket e-ra kell korrigálni előre rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet esetén, és (T-g)-re
előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet
esetén úgy, hogy
a) e az E-nak az alapul szolgáló halmaz (pool) elvi
főösszegéhez viszonyított aránya, ahol E az értékpapírosított pozíciónak a II. Fejezet szerint, a hitelkockázati fedezet figyelembevételével számított kitettség értéke, az értékpapírosított pozíció összegét E-nek tekintve,
b) g a hitelkockázati fedezet – azaz az esetleges devizanem- és lejárati eltérések figyelembevétele melletti – értékének az értékpapírosított kitettségek értékéhez viszonyított aránya, és
előre nem rendelkezésre bocsátott hitelkockázati fedezet
esetén a hitelkockázati fedezetet nyújtó kockázati súlyát
kell alkalmazni a pozíció azon részére, amely kívül esik a
T – e bekezdés szerint – korrigált értékén.
244. § (1) A lejárat előtti visszafizetést biztosító rendelkezést
tartalmazó, rulírozó megállapodásból származó kitettségek értékpapírosítása esetén az eszközátruházó befektetési
vállalkozásnak az értékpapírosítási pozíció kockázattal súlyozott kitettség értékét a 24–32. ban foglaltaknak megfelelően – a (2)–(5) bekezdésben meghatározott eltéréssel – kell kiszámítania.
(2) E § alkalmazásában eszközátruházót megillető rész
a) a lehívott összegek feltételezett halmazának (pooljá
nak) az értékpapírosítási ügylet során átruházott kitettség
értéke, amelynek az értékpapírosítási ügyletben átruházott
teljes halmazhoz (poolhoz) viszonyított aránya határozza
meg a tőke és kamat fizetéséből eredő pénzáramlás és más
vonatkozó olyan összegek arányát, amelyek nem állnak
rendelkezésre az értékpapírosítási ügyletben értékpapírosítási pozícióval rendelkező felek számára történő kifizetés céljából, és
b) azon hitelkeretek le nem hívott összegei halmazának
(pooljának) a kitettség értéke, amelyből a lehívott összegeket az értékpapírosítás során átruházták, és amelynek az
ilyen le nem hívott részek teljes összegéhez viszonyított
aránya megegyezik az a) pont szerinti kitettség értékének a
lehívott összegek halmaza (poolja) értékpapírosítás során
átruházott összegének a kitettség értékéhez viszonyított
arányával.
(3) E § alkalmazásában a befektetőket megillető rész a
(2) bekezdés a) pontja alá nem tartozó lehívott összegek
halmaza (poolja) feltételezett részének kitettség értéke, és
azon – a (2) bekezdés b) pontja alá nem tartozó – hitelkeretek le nem hívott összegei halmazának (pooljának) kitettség értéke, amely hitelkeretből lehívott összegeket az értékpapírosítás során átruháznak.
(4) Az eszközátruházót megillető rész nem lehet alárendelve a befektetőket megillető résznek.
(5) Az eszközátruházó befektetési vállalkozásnak a
(2) bekezdés a) pontja szerinti eszközátruházót megillető
részre vonatkozó kitettsége értékpapírosítási pozíció helyett az értékpapírosított kitettségek olyan arányos kitettségének minősül, mintha azokat nem értékpapírosították
volna. A (2) bekezdés b) pontja szerinti hitelkeretek le nem
hívott összegeinek arányos részét úgy kell tekinteni, hogy
azokat az eszközátruházó értékesítette.
A kockázattal súlyozott kitettség érték csökkentése 245. §
(1) Az értékpapírosítási pozíció kockázattal súlyozott
kitettség értéke csökkenthető az adott pozícióra a befektetési vállalkozás által elszámolt értékvesztés vagy képzett
céltartalék 12,5-szeresével.
(2) Ha az értékpapírosítási pozícióra 1 250%-os kockázati súly alkalmazandó, akkor az elszámolt értékvesztést
vagy képzett céltartalékot nem lehet figyelembe venni a
63. § szerinti várható veszteségek kezelésekor.
VII. Fejezet ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 246. §
(1) Ez a rendelet a kihirdetését követő harmadik napon
lép hatályba.
(2) A befektetési vállalkozásnak az e rendeletben foglaltakat 2009. január 1-jétől kell alkalmaznia.
(3) E rendelet 92. §-ának (9) bekezdése, 93. §-ának
(6) bekezdése, 96. §-ának (5) bekezdése és 99. §-ának
(3) bekezdése 2012. december 31-én hatályát veszti azzal,
hogy az abban foglaltakat a 2012. december 31-ig kérelmezett engedélyezési eljárás során a befektetési vállalkozás kérelmére alkalmazni lehet.
247. § (1) A 4. § (3) bekezdésétől eltérően 2012. december
31-ig az EGT-állam központi kormányával vagy központi
bankjával szembeni, bármely tagállam nemzeti pénznemében fennálló (denominált) és finanszírozott kitettséghez
0%-os kockázati súlyt kell rendelni.
(2) A 45. §-tól eltérően 2010. december 31-ig a fedezett
kötvényhez 11,25%-os nemteljesítéskori veszteségrátát
lehet rendelni, ha
a) a 14. § (1) bekezdés a)–c) pontja szerint meghatározott, a kötvények biztosítékául szolgáló eszközök egyes
hitelminőségi besorolásúak,
b) a 14. § (1) bekezdés d)–e) pontjában meghatározott
eszközt biztosítékként alkalmazza és ezen eszközt kibocsátó intézmény fennálló fedezett kötvény állománya értékének legfeljebb 10%-a az adott eszköz,
c) a 14. § (1) bekezdés f) pontjában meghatározott eszközt nem alkalmazza biztosítékként, vagy
d) a fedezett kötvény hitelminősítését egy elismert külső
hitelminősítő szervezet végzi, amely az általa adható legkedvezőbb hitelminősítési kategóriában sorolja a fedezett kötvényt.
(3) A Tpt. 285/A. § (5) bekezdésében meghatározott feltételeknek megfelelő és 2007. december 31. előtt kibocsátott kötvénnyel szemben a 14. § (4) bekezdése szerinti kedvezőbb súlyozás a kötvény lejáratáig alkalmazható.
(4) 2010. december 31-ig a 13. § (5) bekezdésétől eltérően, a 116. § szerint el nem ismerhető, de a Felügyelet által megfelelőnek tekintett hitelkockázat-mérséklő tétel is
elismerhető hitelkockázati fedezetként, annak nyújtója
legalább három éve nyújt hitelkockázati fedezetet.
(5) Az olyan, lakóingatlanon alapított jelzálogjoggal fedezett lakossággal szembeni kitettség, amelyhez nem kapcsolódik központi kormány garanciavállalása súlyozott átlagos nemteljesítéskori veszteségráta 2010. december
31-ig legalább 10%.
248. § 2012. december 31-ig a 170. § (5) bekezdésében található táblázattól eltérően a fedezettségi szintektől
függően
a) 30%-os nemteljesítéskori veszteségráta érték rendelhető a lakóingatlannak nem minősülő ingatlannal kapcsolatos pénzügyi lízing ügylethez tartozó nem hátrasorolt
kitettséghez,
b) 35%-os nemteljesítéskori veszteségráta érték rendelhető a vagyontárggyal kapcsolatos pénzügyi lízing
ügylethez tartozó nem hátrasorolt kitettséghez, és
c) 30%-os nemteljesítéskori veszteségráta érték rendelhető az olyan nem hátrasorolt kitettséghez, amelynek a hitelkockázati fedezete ingatlan.
249. § Ez a rendelet a következő uniós jogi aktusnak való megfelelést szolgálja:
az Európai Parlament és a Tanács 2006/49/EK irányelve
(2006. június 14.) a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről (átdolgozott szöveg).
Módosuló jogszabályok 250. § (1) A Kkr. 6. §-a a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
„(5) Az intézmény a kereskedési szándékkal tartott repó
típusú, határidős kereskedéshez kapcsolódó pozícióit akkor tarthatja nyilván a kereskedési könyvben, ha azok
megfelelnek a 3. §-ban foglaltaknak és minden repó típusú, határidős kereskedéshez kapcsolódó pozíciót a kereskedési könyvben tartanak nyilván.”
(2) A Kkr. 13. számú mellékletének 10. pontja helyébe a
következő rendelkezés lép:
„10. Ha az értékelési korrekciók/tartalékok a tárgyévben jelentős veszteségekhez vezetnek, akkor ennek összegét az intézmény szavatoló tőkéjéből le kell vonni. Ugyanígy kell eljárni abban az esetben is, ha az intézmény által
alkalmazott számviteli előírások szerint számítottakat
meghaladó értékelési korrekciók/tartalékok vezetnek jelentős veszteségekhez.”
Gyurcsány Ferenc s. k.,
miniszterelnök