text:
24/2010. (III. 4.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottságnak az országos népszavazás kitűzésére irányuló
kezdeményezés aláírásgyűjtő ívének hitelesítése tárgyában hozott határozata ellen benyújtott kifogás alapján
meghozta a következő határozatot: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 285/2007. (VIII. 23.) OVB határozatát megsemmisíti, és
az Országos Választási Bizottságot új eljárásra utasítja. Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. Az Országos Választási Bizottság (a továbbiakban: OVB) 285/2007. (VIII. 23.) OVB határozatával (a továbbiakban: OVBh.)
hitelesítette a magánszemély által benyújtott aláírásgyűjtő ív mintapéldányát, melyen a következő kérdés szerepelt:
„Egyetért-e Ön azzal, hogy akik ezt igénylik, vagy aktuálisan, elérhető gyógyszertár hiányában szükségük van rá, azok
se vásárolhassanak semmilyen gyógyszernek minősülő terméket – pl. egyes köhögés, nátha, fájdalom és lázcsillapító,
görcsoldó, bélműködést szabályozó szereket – gyógyszertáron kívül?.” Az OVBh. indokolása szerint az aláírásgyűjtő ív
a törvényben meghatározott formai, valamint a népszavazásra feltenni kívánt kérdésre vonatkozó tartalmi
követelményeknek eleget tesz. Az Alkotmánybírósághoz a törvényes határidőn belül kifogás érkezett, melyben a kifogás előterjesztője az OVBh.
megsemmisítését és az OVB új eljárásra utasítását kérte, mert a népszavazásra feltenni szándékozott kérdés nem felel
meg az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 13. §
(1) bekezdésében foglalt egyértelműség követelményének. Álláspontja szerint az írásjelek használata, a mondat
tagolása esetleges és értelemzavaró, az egyes szavak, mondatrészek, tagmondatok egymáshoz való viszonya nem
egyértelmű. A kérdés többszörösen összetett, így többféleképpen is értelmezhető. Emellett a gyógyszernek minősülő
termék fogalma nehezen értelmezhető. A kifogás előterjesztője hivatkozott arra is, hogy a kérdéssel érintett alanyi kör
nem tisztázott. II. Az Nsztv. kifogással érintett rendelkezése:
„13. § (1) A népszavazásra feltett konkrét kérdést úgy kell megfogalmazni, hogy arra egyértelműen lehessen
válaszolni.” III. A kifogás az alábbiak szerint megalapozott.
1. Az Alkotmánybíróságnak a jelen ügyben irányadó hatáskörét az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény
1. § h) pontjában foglaltaknak megfelelően a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.)
130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróságnak a kifogás alapján lefolytatott eljárása jogorvoslati eljárás. Ennek
során az Alkotmánybíróság – alkotmányos jogállásával és rendeltetésével összhangban – a beérkezett kifogás keretei
között azt vizsgálja, hogy az aláírásgyűjtő ív és a népszavazásra szánt kérdés megfelel-e a jogszabályi feltételeknek, és
hogy az OVB az aláírásgyűjtő ív hitelesítési eljárásában az Alkotmánynak és az irányadó törvényeknek megfelelően
járt-e el. 2. Az Alkotmánybíróság már több határozatában foglalkozott az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében foglalt a népszavazásra
feltenni kívánt kérdésekkel szemben támasztott egyértelműség követelményével. Az 51/2001. (XI. 29.)
AB határozatában a kérdés egyértelműségének vizsgálatához kapcsolódóan az alábbiakat állapította meg:
„[a]z Alkotmánybíróság álláspontja szerint a népszavazáshoz való jog alanyi jogi jellegéből következően és e politikai
jog teljesebb érvényesülése érdekében a népszavazásra szánt kérdés egyértelműségének megítélésekor jogorvoslati
eljárása során az Alkotmánybíróságnak megszorítóan kell értelmeznie saját hatáskörét. A népszavazáshoz való jog
érvényesülésének garanciája az egyértelműség. Az egyértelműség követelményének vizsgálata ebben
az összefüggésben azt jelenti, hogy a népszavazásra szánt kérdés egyértelműen megválaszolható-e, azaz eldöntendő
kérdés esetében arra »igen«-nel vagy »nem«-mel egyértelműen lehet-e felelni. Ahhoz azonban, hogy a választópolgár
a népszavazásra feltett kérdésre egyértelműen tudjon válaszolni, az szükséges, hogy a kérdés világos és kizárólag
egyféleképpen értelmezhető legyen. (...) A kérdés egyértelműségének megállapításakor az Alkotmánybíróságnak
vizsgálnia kell azt is, hogy a népszavazás eredménye alapján az Országgyűlés – az akkor hatályban lévő jogszabályok
szerint – el tudja-e dönteni, hogy terheli-e jogalkotási kötelezettség. Az eredményes népszavazással hozott döntés
az Országgyűlésnek az Alkotmány 19. § (3) bekezdés b) pontjában foglalt jogkörének – Alkotmányban rögzített –
alkotmányos korlátozása: az Országgyűlés köteles az eredményes népszavazásból következő döntéseket meghozni.
Az egyértelműség követelményéből csupán az következik, hogy a népszavazás eredménye alapján az Országgyűlés el
tudja-e dönteni: terheli-e jogalkotási kötelezettség, és ha igen, milyen.” [ABH 2001, 392, 396.]
Az Alkotmánybíróság a 24/2006. (VI. 15.) AB határozatában kifejtette, hogy nem feladata az elíráson alapuló nyelvtani
hibák, a megfogalmazás nyelvtani és stiláris helyességének megítélése. A népszavazási kérdések vizsgálatakor nem
önmagában a nyelvtani, helyesírási hibáknak van jelentősége, hanem annak, hogy a kérdésben értelemzavaró hiba
van-e [ABH 2006, 358, 360.]. A többszörösen összetett mondatokkal összefüggésben pedig az 52/2001. (XI. 29.)
AB határozatában rámutatott: „Önmagában az, hogy az aláírásgyűjtő íven szereplő kérdés több tagmondatból áll, nem
sérti az Nsztv. 13. § (1) bekezdésében foglalt egyértelműség követelményét. Ha azonban a kérdés több olyan
alkérdésből áll, amelyek ellentmondanak egymásnak, amelyek egymáshoz való viszonya nem egyértelmű vagy
amelyek nem következnek egymásból, illetve amelyek tartalmilag egymáshoz nem kapcsolódnak, nemcsak az Nsztv.
13. § (1) bekezdése sérül, hanem csorbul az Alkotmány 2. § (2) bekezdésén alapuló népszavazáshoz való jog is.
Minthogy a több, egymásnak ellentmondó vagy egymásból nem következő, illetve tartalmát tekintve egymástól
eltérő alkérdést tartalmazó kérdés a szavazólapon is egy kérdésként jelenik meg, a közvetlen politikai részvétel joga
nemcsak az ajánlási joggal összefüggésben, hanem a szavazáskor is csorbul.” (ABH 2001, 399, 405.)
Az Alkotmánybíróság jelen ügyben megállapította, hogy a népszavazásra feltenni kívánt kérdés tartalma szerint
álkérdés, és nem felel meg az egyértelműség követelményének. A kérdést alkotó tagmondatok egymáshoz való
viszonya és ezért tartalma nem nyilvánvaló („akik ezt igénylik, vagy aktuálisan, elérhető gyógyszertár hiányában
szükségük van rá”, illetve „azok se vásárolhassanak”), megértésüket a gondolatjelek közé beszúrt (nyelvtanilag hibás,
ezért valójában értelmetlen) felsorolás még nehezebbé teszi. Nem állapítható meg továbbá, hogy pontosan mely
személyek gyógyszertáron kívüli gyógyszervásárlásának kizárására irányul a kérdés.
A fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság az OVBh.-t a Ve. 130. § (3) bekezdése alapján megsemmisítette, és
az Országos Választási Bizottságot új eljárásra utasította. Az Alkotmánybíróság – figyelemmel az OVB határozatának a Magyar Közlönyben való megjelenésére – elrendelte
e határozatnak a Magyar Közlönyben való közzétételét. Budapest, 2010. március 2.
Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
335/2014. (IX. 10.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011.  évi
CLXII.  törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Szeredi Andrást
2014. szeptember 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2014. augusztus 19. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
10/2004. (II. 12.) KE határozata a Nemzeti Földalapkezelő Szervezet elnökének felmentéséről.
A Nemzeti Földalapról szóló 2001. évi CXVI. törvény
3. § (3) bekezdése alapján, a miniszterelnök javaslatára
Benedek Fülöpöt, a Nemzeti Földalapkezelő Szervezet
elnökét e tisztségéből
— 2004. január 31-i hatállyal — felmentem. Budapest, 2004. február 5.
Dr. Mádl Ferenc s. k.,
a Köztársaság elnöke


text:
259/2013. (VII. 9.) Korm. rendelete a 2013. június 4-én és 2013. június 10-én kihirdetett veszélyhelyzet megszüntetéséről.
A Kormány
az Alaptörvény 54. cikk (3) bekezdésében meghatározott hatáskörében, valamint
az Alaptörvény 53. cikk (2) bekezdésében meghatározott eredeti jogalkotói hatáskörében,
az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva
a következő rendeletet alkotja:
1. § Hatályát veszti
a) a veszélyhelyzet kihirdetéséről és az  ennek során teendő intézkedésekről szóló 177/2013. (VI. 4.)
Korm. rendelet,
b) a veszélyhelyzet kihirdetéséről és az  ennek során teendő intézkedésekről, valamint a  veszélyhelyzet
kihirdetéséről és az ennek során teendő intézkedésekről szóló 177/2013. (VI. 4.) Korm. rendelet módosításáról
szóló 191/2013. (VI. 10.) Korm. rendelet,
c) a 2013. június 4-én kihirdetett veszélyhelyzet meghosszabbításáról szóló 192/2013. (VI. 12.) Korm. rendelet,
d) a 2013. június 10-én kihirdetett veszélyhelyzet meghosszabbításáról szóló 219/2013. (VI. 24.) Korm. rendelet.
2. § Ez a rendelet 2013. július 20-án lép hatályba.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
22/2004. (III. 31.) OGY határozata az Állami Számvevőszék 2003. tevékenységéről szóló jelentés elfogadásáról.
1. Az Országgyűlés megállapítja, hogy az Állami Számvevőszék törvényi kötelezettségeinek eleget tett, az intézmény 2003. évi tevékenységéről szóló jelentést elfogadja.
2. Az Országgyűlés tudomásul veszi, hogy az államháztartás belső ellenőrzésének fejlesztése keretében megteremtődtek a költségvetési intézmények elemi beszámolói ellenőrzésének jogszabályi keretei. Felkéri a Kormányt, hogy a megbízhatósági ellenőrzések évenkénti és
teljes körű végrehajtására a 193/2003. (XI. 26.) Korm.
rendeletben meghatározott 2010. évi határidőt vizsgálja
felül és hozza előre.
A határozatot az Országgyűlés a 2004. március 29-i ülésnapján
fogadta el.
A határozatot az Országgyűlés a 2004. március 29-i ülésnapján
fogadta el.
3. Az Országgyűlés szükségesnek tartja, hogy — a kialakult gyakorlatot követve — az Állami Számvevőszék az
éves jelentésében értékelést adjon ellenőrzéseinek hasznosulásáról, javaslatainak valóra váltásáról. Ehhez a Kormánynak címzett számvevőszéki javaslatok megvalósításáról a Kormány felelős vezető útján adjon tájékoztatást az
Állami Számvevőszéknek.
4. Az Országgyűlés tudomásul veszi, hogy az Állami
Számvevőszék nemzetközi szerepvállalása keretében az
INTOSAI XVIII. Kongresszusára való felkészülés tervszerűen halad. Szükségesnek tartja, hogy az INTOSAI elnöksége magyarországi működtetésének pénzügyi fedezete az
Állami Számvevőszék 2005. évi költségvetésében rendelkezésre álljon.
Dr. Szili Katalin s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
1881/2016. (XII. 28.) Korm. határozata a Magyar–Szerb Kormányközi Kisebbségi Vegyes Bizottság V. ülésén fenntartott és elfogadott ajánlások jóváhagyásáról.
A Kormány
 1. jóváhagyólag tudomásul veszi a  Magyar–Szerb Kormányközi Kisebbségi Vegyes Bizottság 2016. április 4-én,
Szabadkán megtartott V. ülésén kidolgozott és elfogadott, valamint a  Magyar–Szerb Kormányközi Kisebbségi
Vegyes Bizottság előző ülésén elfogadott ajánlások teljesítésének állásáról folytatott kölcsönös tájékoztatást
követően fenntartott, az 1. mellékletben közzétett ajánlásokat;
2. felhívja a  miniszterelnök általános helyettesét mint a  nemzetpolitikáért felelős minisztert, hogy a  Magyar–Szerb
Kormányközi Kisebbségi Vegyes Bizottság ajánlásainak tudomásulvételéről értesítse az érintett feleket;
Felelős: a miniszterelnök általános helyettese
Határidő: a határozat közzétételét követő 15. nap
3. felhívja a feladat- és hatáskörrel rendelkező minisztereket, valamint felkéri a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság
elnökét, hogy az  1.  melléklet 1.  pontjában közzétett ajánlások végrehajtásának lehetőségét a  rendelkezésre álló
költségvetési források figyelembevételével vizsgálják meg az alábbiak szerint:
A) Az általános kérdések területén
1) az ajánlások 1. pontja tekintetében:
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: folyamatos
2) az ajánlások 4. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: folyamatos
3) az ajánlások 5. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: folyamatos
4) az ajánlások 6. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: folyamatos
5) az ajánlások 7. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 igazságügyi miniszter
Határidő: folyamatos
6) az ajánlások 9. pontja tekintetében:
Felelős: belügyminiszter
 igazságügyi miniszter
Határidő: folyamatos
7) az ajánlások 10. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: folyamatos
8) az ajánlások 11. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: folyamatos
9) az ajánlások 18. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: folyamatos
10) az ajánlások 19. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: folyamatos
B) Az oktatás területén
1) az ajánlások 1. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2017. június 30.
2) az ajánlások 2. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2017. június 30.
3) az ajánlások 3. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: folyamatos
4) az ajánlások 4. pontja tekintetében:
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2017. június 30.
5) az ajánlások 5. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: folyamatos
6) az ajánlások 6. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2017. június 30.
7) az ajánlások 11. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2017. június 30.
8) az ajánlások 13. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: folyamatos
9) az ajánlások 15. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: azonnal
10) az ajánlások 16. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: folyamatos
C) A kultúra és tájékoztatás területén
1) az ajánlások 1. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 nemzetpolitikáért felelős miniszter
Határidő: folyamatos
2) az ajánlások 2. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
 nemzetpolitikáért felelős miniszter
Határidő: folyamatos
3) az ajánlások 3. pontja tekintetében:
Felelős: Miniszterelnökséget vezető miniszter
 emberi erőforrások minisztere
Határidő: folyamatos
4) az ajánlások 4. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: folyamatos
5) az ajánlások 5. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: folyamatos
6) az ajánlások 6. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 nemzetpolitikáért felelős miniszter
Határidő: folyamatos
7) az ajánlások 9. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 nemzetpolitikáért felelős miniszter
Határidő: folyamatos
8) az ajánlások 10. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2017. június 30.
9) az ajánlások 15. pontja tekintetében:
Felelős: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság elnöke
Határidő: folyamatos
10) az ajánlások 16. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: folyamatos
11) az ajánlások 18. pontja tekintetében:
Felelős: honvédelmi miniszter
Határidő: 2017. június 30.
12) az ajánlások 19. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: folyamatos
13) az ajánlások 20. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: 2017. június 30.
14) az ajánlások 21. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 Miniszterelnökséget vezető miniszter
Határidő: folyamatos
4. felhívja a  feladat- és hatáskörrel rendelkező minisztereket, hogy az  1.  melléklet 2.  pontjában közzétett ajánlások
végrehajtásának lehetőségét a  rendelkezésre álló költségvetési források figyelembevételével vizsgálják meg
az alábbiak szerint:
1) az ajánlások 8. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2017. június 30.
2) az ajánlások 9. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 nemzetgazdasági miniszter
Határidő: folyamatos, illetve a felmerülés ütemében
3) az ajánlások 11. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2017. június 30.
4) az ajánlások 13. pontja tekintetében:
Felelős: külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: folyamatos
5) az ajánlások 14. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 nemzetpolitikáért felelős miniszter
Határidő: folyamatos
6) az ajánlások 15. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
 nemzetpolitikáért felelős miniszter
Határidő: folyamatos
7) az ajánlások 16. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2017. június 30.
8) az ajánlások 17. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: 2017. június 30.
9) az ajánlások 18. pontja tekintetében:
Felelős: emberi erőforrások minisztere
Határidő: folyamatos
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
101/2010. (X. 21.) OGY határozata az iskolai Nemzeti Összetartozás Napja bevezetéséről, a magyarországi és a külhoni magyar fiatalok közti kapcsolatok kialakításáról és erősítéséről a közoktatásban, valamint a Magyarország határain kívül élő magyarság bemutatásáról.
1. A Magyarországon és a határon túl élő magyarság kapcsolatainak erősítése, egymás jobb megismerése érdekében
az Országgyűlés felkéri a Kormányt, hogy
a) készítse elő iskolai emléknap bevezetését a 2010/2011-es tanévtől a Nemzeti Összetartozás Napján, amely
emléknap a trianoni döntésről szóló iskolai megemlékezések mellett a Kárpát-medencei magyar testvériskolai és
diákközösségi kapcsolatok elmélyítését segíti elő;
b) tekintse át a szomszédos országokba irányuló iskolai tanulmányi kirándulások, a Kárpát-medencei magyar
testvériskolák együttműködésének, különösen a cseretáborozásoknak a tapasztalatait, és ezek alapján készítsen
országos programot abból a célból, hogy valamennyi közoktatásban tanuló magyar fiatal legalább egyszer
a magyar állam támogatásával eljusson a szomszédos országok magyarlakta területeire, és cserekapcsolatok
keretében minél több külhoni magyar diák juthasson el Magyarországra, továbbá tegyen javaslatot a program
2013-ig pályázati úton, azt követően normatív módon történő finanszírozására;
c) vizsgálja meg annak lehetőségét, hogy a Nemzeti Erőforrás Minisztérium bevonásával 2012. december 31-ig
létrejöjjön a Magyarság Háza, amely a Magyarország határain kívül élő magyar közösségeket, a nemzeti
teljesítmény legfontosabb példáit bemutató anyanyelvi, oktatási és közművelődési intézmény, a Nemzeti
Összetartozás Napja iskolai megemlékezéseit és a tanulmányi kirándulásokat támogató módszertani központ.
2. Az Országgyűlés felkéri a Kormányt, hogy 2010. december 31-ig tegyen javaslatot azon jogszabályok módosítására,
indokolt esetben új jogszabályok alkotására, amelyek a fentiek szakmai és finanszírozási hátterét biztosítják.
3. Ez a határozat a közzététele napján lép hatályba.
Dr. Kövér László s. k.,
az Országgyűlés elnöke


text:
407/2013. (X. 1.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011.  évi
CLXII.  törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Kovács Ritát
2013. október 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2013. szeptember 23. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
206/2014. (V. 29.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII.  törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Zajácz Lászlót
2014. június 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2014. május 26. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
2018. XX. törvény a Magyarország Kormánya és a Szingapúri Köztársaság Kormánya közötti légiközlekedési megállapodás kötelező hatályának elismerésére adott felhatalmazásról és kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e törvénnyel felhatalmazást ad a Magyarország Kormánya és a Szingapúri Köztársaság Kormánya
közötti légiközlekedési megállapodás (a továbbiakban: Megállapodás) kötelező hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés a Megállapodást e törvénnyel kihirdeti.
3. § A Megállapodás hiteles angol nyelvű szövege és annak hivatalos magyar nyelvű fordítása a következő:
A törvényt az Országgyűlés a 2018. június 20-i ülésnapján fogadta el.
LÉGIKÖZLEKEDÉSI MEGÁLLAPODÁS MAGYARORSZÁG KORMÁNYA ÉS A SZINGAPÚRI KÖZTÁRSASÁG
KORMÁNYA KÖZÖTT
Magyarország Kormánya, valamint a Szingapúri Köztársaság Kormánya (a továbbiakban: egyenként „Magyarország”
és Szingapúr”, együttesen pedig „Szerződő Felek”);
A Chicagóban, 1944. december 7-én aláírásra megnyitott, a  Nemzetközi Polgári Repülésről szóló Egyezmény
részeseiként;
Figyelembe véve az  Európai Közösség és Szingapúr között a  légijáratok egyes vonatkozásairól szóló, 2006. június
9-én aláírt megállapodást;
Kívánatosnak tartva a repülésbiztonság és légiközlekedés-védelem legmagasabb fokának biztosítását a nemzetközi
légiközlekedésben és kifejezésre juttatva a  személy- és vagyonbiztonságot veszélyeztető, a  légiközlekedés
működését károsan befolyásoló és a közvéleménynek a polgári repülésbe vetett bizalmát aláásó olyan cselekedetek,
illetve azokkal való fenyegetések miatti aggodalmukat, amelyek a légijárművek biztonsága ellen irányulnak,
Kívánatosnak tartva a  légügyi hatóságaik közötti műszaki együttműködés előmozdítását a  repülésbiztonság és
a légiközlekedés-védelem nemzetközi légiközlekedésben történő fenntartása céljából; és
Azon óhajtól vezérelve, hogy az említett Egyezményt kiegészítő új Megállapodást kössenek a területeik közötti és
azokon túli légijáratok létrehozása és működtetése céljából;
az alábbiakban állapodtak meg:
1. CIKK
Fogalommeghatározások
A Megállapodás szempontjából, kivéve, ha a szöveg másként rendelkezik:
(a) „légiszállítás” kifejezés utasok, poggyász, áru és posta légijárművel történő nyilvános fuvarozását jelenti
elkülönülten vagy együttesen, térítés vagy díj ellenében;
(b) a „légügyi hatóság” kifejezés Magyarország esetében a  légügyi főigazgatót, valamint Szingapúr esetében
a  közlekedési minisztert és/vagy Szingapúr Polgári Légiközlekedési Hatóságát, illetve mindkét esetben
bármely olyan személyt vagy testületet jelent, aki/amely jelenleg a fent említett hatóság által gyakorolható
tevékenység vagy hasonló tevékenység ellátására jogosult;
(c) a „Megállapodás” kifejezés a jelen Megállapodást, annak Függelékét és azok bármely módosításait jelenti;
(d) a „Légijármű Üzembentartási Engedély” kifejezés a légitársaság részére kiadott dokumentumot jelenti, amely
megerősíti, hogy a kérdéses légitársaság rendelkezik az engedélyben meghatározott repülési tevékenységek
vonatkozásában a légijármű biztonságos üzemben tartásának biztosításához szükséges szakmai képességgel
és szervezettséggel;
(e) a „Chicagói Egyezmény” kifejezés a  Chicagóban, 1944. december 7-én aláírásra megnyitott Nemzetközi
Polgári Repülésről szóló Egyezményt jelenti, beleértve az Egyezmény 90. cikke alapján elfogadott valamennyi
Függeléket, valamint az  Egyezmény 90. és 94.  cikke alapján az  Egyezmény vagy a  Függelékek bármely
módosítását, amennyiben ezek a Függelékek és módosítások mindkét Szerződő Fél számára hatályba léptek;
(f ) a „kijelölt légitársaság” olyan légitársaságot jelent, amelyet a jelen Megállapodás 3. cikke alapján kijelöltek és
engedélyeztek;
(g) a „viteldíj” kifejezés az utasok, a poggyász vagy az áru szállításáért a kijelölt légitársaságok által felszámított
díjakat, valamint az  ilyen díjak alkalmazásának feltételeit jelenti, azonban a  posta szállításáért fizetendő
térítés vagy feltételek nélkül;
(h) a „terület” kifejezés egy állam vonatkozásában a Chicagói Egyezmény 2. cikkében meghatározott jelentéssel
bír;
(i) a „használati díjak” kifejezés az  illetékes hatóság által a  légitársaságoktól szedett, vagy általa
engedélyezetten, a  repülőtér eszközeinek és berendezéseinek, vagy a  léginavigációs berendezéseknek
vagy a  repülésbiztonsági berendezéseknek vagy szolgáltatásoknak a  használatáért szedett díjat jelenti,
beleértve a  légijármű, annak személyzete, az utasok és áruk vonatkozásában a kapcsolatos szolgáltatásokat
és berendezéseket is;
(j) a „légijárat”, „nemzetközi légijárat”, „légitársaság” és „nem kereskedelmi célból történő leszállás” kifejezések
a Chicagói Egyezmény 96. cikkében meghatározott jelentéssel bírnak;
(k) az „ICAO” a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetet jelenti;
(l) a „meghatározott útvonalak” kifejezés a  jelen Megállapodás Függelékében meghatározott útvonalakat
jelenti;
(m) az „Európai Unió tagállama” kifejezés azt az  államot jelenti, amely jelenleg vagy a  jövőben az  Európai Unió
létrehozásáról szóló szerződés szerződő fele;
(n) a jelen Megállapodásban „Magyarország állampolgárai”-ra vonatkozó hivatkozások, a 14. cikk kivételével, úgy
értelmezendők, mint az Európai Unió tagállamainak állampolgáraira történő hivatkozás;
(o) a jelen Megállapodásban „Magyarország légitársaságai”-ra vonatkozó hivatkozások úgy értelmezendők, mint
Magyarország által kijelölt légitársaságokra történő hivatkozás; és
(p) a jelen Megállapodásban az  „EU Szerződések”-re vonatkozó hivatkozások úgy értelmezendők, mint
az Európai Unióról szóló Szerződésre és az Európai Unió működéséről szóló Szerződésre történő hivatkozás.
2. CIKK
Forgalmi jogok nyújtása (1) Mindegyik Szerződő Fél megadja a  másik Szerződő Félnek a  jelen Megállapodásban meghatározott jogokat
a menetrend szerinti nemzetközi légijáratok meghatározott útvonalakon történő üzemeltetésére.
(2) Az egyes Szerződő Felek által kijelölt légitársaságok – a  megállapodás szerinti légijárat meghatározott útvonalon
történő üzemeltetése során – az alábbi jogokat élvezik:
(a) a másik Szerződő Fél területének leszállás nélküli átrepülésének joga;
(b) nem kereskedelmi célból történő leszállások joga a másik Szerződő Fél területén;
(c) rendeltetésüknek megfelelően az  (1)  bekezdésben foglalt útvonalakban meghatározott pontokon történő
leszállások joga a meghatározott útvonalakon lévő pontokról érkező vagy oda induló utasok, poggyász, áru
és posta elkülönülten vagy együttesen történő felvétele és leadása céljából; és
(d) a jelen Megállapodásban másként meghatározott jogok.
 (3) Egy megállapodás szerinti légijárat meghatározott útvonalon történő üzemeltetése során az  egyes Szerződő
Felek által kijelölt légitársaságok a fentiekben meghatározott jogokon kívül, valamelyik vagy mindegyik járaton és
az egyes légitársaságok választása alapján
(a) bármelyik vagy mindkét irányban üzemeltethetnek járatokat;
(b) különböző járatszámokat egy légijármű üzemeltetése keretein belül egyesíthetnek;
(c) közbenső vagy túli pontokat, illetve a  Szerződő Felek területein lévő pontokat szolgálhatnak ki
az útvonalakon, bármilyen kombinációban és bármilyen sorrendben;
(d) bármelyik pontot vagy pontokat kihagyhatnak;
(e) az útvonalakon lévő bármelyik pontban áttehetik a  forgalmat bármelyik légijárművükről bármelyik másik
légijárművükre; és
(f ) a területükön bármelyik ponton túli pontot kiszolgálhatnak a légijármű vagy a járatszám megváltoztatásával
vagy megváltoztatása nélkül, és ezeket a szolgáltatásokat közvetlenül az utazóközönség számára kínálhatják
és reklámozhatják;
útirány vagy földrajzi korlátozás nélkül, nyitott útvonalakon, bármilyen légijármű-típussal, és a  jelen
Megállapodásban másként engedélyezhető forgalom lebonyolítására vonatkozó bármilyen jog elvesztése nélkül;
azzal a feltétellel, hogy ezek a járatok a légitársaságo(ka)t kijelölő Szerződő Fél területéről indulnak.
(4) Az egyes Szerződő Felek a jelen Megállapodás 3. cikkében kijelöltektől eltérő légitársaságai ugyanúgy élvezik a jelen
cikk 2. bekezdésének (a) és (b) albekezdéseiben meghatározott jogokat.
(5) A jelen cikk egyetlen rendelkezése sem értelmezhető oly módon, mintha az  egyik Szerződő Fél kijelölt
légitársaságának jogot adna arra, hogy a  másik Szerződő Fél területén utasokat, poggyászt, árut és postai
küldeményeket vegyen fel elkülönülten vagy együttesen az  adott másik Szerződő Fél területén lévő más pontra,
térítés vagy díj ellenében történő szállítás céljából, azaz kabotázsjogot.
3. CIKK
Kijelölés és engedélyezés (1) Mindegyik Szerződő Félnek joga van egy vagy több légitársaságot kijelölni a  megállapodás szerinti légijáratok
üzemeltetésére minden egyes meghatározott útvonalon, valamint ezen kijelöléseket visszavonni vagy
megváltoztatni. Az ilyen kijelöléseket írásban kell megtenni, és diplomáciai csatornákon keresztül kell azokat a másik
Szerződő Félhez továbbítani.
(2) Ilyen kijelölés és a  kijelölt légitársaság(ok) részéről az  üzemeltetési engedélyekre és a  műszaki engedélyekre
vonatkozóan előírt formában és módon benyújtott kérelmek kézhezvétele esetén mindegyik Szerződő Fél a lehető
legkisebb eljárási késedelem mellett kiadja a megfelelő felhatalmazásokat és engedélyeket, feltéve, hogy:
(a) a Magyarország által kijelölt légitársaság esetén:
(i) Magyarország területén jegyezték be az  Európai Uniót létrehozó Szerződés értelmében, valamint
az  Európai Unió egy tagállama által kibocsátott, az  európai uniós joggal összhangban kiadott
érvényes Működési Engedéllyel rendelkezik; és
(ii) az Európai Unió a  Légijármű Üzembentartási Engedély kiállításáért felelős tagállama tényleges
szabályozói felügyeletet gyakorol és tart fenn a  légitársaság felett, valamint az  illetékes légügyi
hatóságot a kijelölésben egyértelműen meghatározták; és
(iii) a légitársaság központi ügyvezetésének a helye az Európai Unió azon tagállamának a területén van,
amelytől a légitársaság az érvényes működési engedélyt kapta; és
(b) a Szingapúr által kijelölt légitársaság esetén:
(i) Szingapúr tényleges szabályozói felügyeletet gyakorol a légitársaság felett; és
(ii) a légitársaság központi ügyvezetésének a helye Szingapúrban van; és
(c) a kijelölt légitársaság megfelel a kérelmet vagy kérelmeket elbíráló Szerződő Fél által a nemzetközi légijáratok
üzemeltetésére általában és ésszerűen alkalmazott törvényekben és rendelkezésekben előírt feltételeknek.
(3) A légitársaság kijelölését és engedélyezését követően a  légitársaság megkezdheti a  megállapodás szerinti
légijáratok üzemeltetését, feltéve, hogy a  légitársaság betartja a  jelen Megállapodás minden alkalmazandó
rendelkezését.
4. CIKK
Az üzemeltetési engedélyek visszavonása vagy felfüggesztése
(1) Mindegyik Szerződő Fél elutasíthatja, visszavonhatja, felfüggesztheti vagy korlátozhatja a másik Szerződő Fél által
kijelölt légitársaság üzemeltetési engedélyét vagy műszaki engedélyét, amennyiben:
(a) a Magyarország által kijelölt légitársaság esetén:
(i) a légitársaságot nem Magyarország területén jegyezték be az  Európai Uniót létrehozó Szerződés
értelmében, vagy nem rendelkezik az Európai Unió egy tagállama által kibocsátott, az európai uniós
joggal összhangban kiadott érvényes Működési Engedéllyel; vagy
(ii) az Európai Uniónak a  Légijármű Üzembentartási Engedély kiállításáért felelős tagállama nem
gyakorol vagy nem tart fenn tényleges szabályozói felügyeletet a  légitársaság felett, vagy
az illetékes légügyi hatóságot nem határozták meg egyértelműen a kijelölésben; vagy
(iii) a légitársaság központi ügyvezetésének a helye nem az Európai Unió azon tagállamának a területén
van, amelytől a légitársaság az érvényes működési engedélyt kapta; vagy
(iv) kimutatható, hogy a  jelen Megállapodás szerinti forgalmi jogoknak azon az  útvonalon történő
gyakorlásával, amely az Európai Unió egy másik tagállamában lévő pontot foglal magába, beleértve
az  olyan légijárat üzemeltetését is, amelyet közvetlen légijáratként értékesítenek, vagy amely más
módon közvetlen légijáratnak minősül, a  légitársaság ténylegesen megkerülné a  Szingapúr és
az  Európai Unió adott másik tagállama közötti megállapodás által biztosított forgalmi jogokra
vonatkozó korlátozásokat; vagy
(v) a kijelölt légitársaság az Európai Unió egyik tagállama által kibocsátott Üzembentartási Engedéllyel
rendelkezik, Szingapúr és az  Európai Unió adott tagállama között nincs kétoldalú légiközlekedési
megállapodás, és kimutatható, hogy a javasolt üzemeltetéshez szükséges forgalmi jogok nem állnak
kölcsönösen Szingapúr kijelölt légitársasága(i) rendelkezésére;
(b) a Szingapúr által kijelölt légitársaság esetén:
(i) Szingapúr nem gyakorol tényleges szabályozói felügyeletet a légitársaság felett; vagy
(ii) a légitársaság központi ügyvezetésének a helye nem Szingapúrban van;
(c) amennyiben az adott légitársaság nem tartja be az említett jogokat biztosító Szerződő Fél által általában és
ésszerűen alkalmazott törvényeket és rendelkezéseket; vagy
(d) ha a légitársaság más módon, nem a jelen Megállapodásban előírt feltételekkel összhangban üzemel; vagy
(e) ha a  másik Szerződő Fél elmulasztja betartani vagy alkalmazni a  repülésbiztonsági és a  légiközlekedés
védelmi előírásokat a jelen Megállapodás 11. és 12. cikkével összhangban.
 (2) A jelen cikk 1. bekezdésében foglalt jogának gyakorlása során Szingapúr nem különbözteti meg az  Európai Unió
tagállamainak légitársaságait állampolgársági alapon.
 (3) Hacsak a törvények és rendelkezések további be nem tartásának megakadályozása céljából a jelen cikk 1. bekezdése
szerinti azonnali visszavonás vagy felfüggesztés, illetve feltételek előírása nem szükséges, ezen jogok csak a másik
Szerződő Féllel – a jelen Megállapodás 21. cikkével összhangban – folytatott konzultáció után gyakorolhatók.
5. CIKK
Kapacitás (1) Mindegyik Szerződő Fél tisztességes és egyenlő lehetőségeket biztosít mindkét Szerződő Fél kijelölt légitársaságai
számára a versenyben, a jelen Megállapodásban foglalt nemzetközi légiszállítás területén.
(2) Mindegyik Szerződő Fél lehetővé teszi mindegyik kijelölt légitársaság számára az  általa kínált nemzetközi
légiszállítás gyakoriságának és kapacitásának meghatározását. Ezzel a joggal összhangban egyik Szerződő Fél sem
korlátozza egyoldalúan a forgalom volumenét, a légijárat gyakoriságát vagy rendszerességét, vagy a másik Szerződő
Fél által üzemeltetett légijárművek típusát vagy típusait, kivéve, ha az  vámeljárási, műszaki, üzemeltetési vagy
környezetvédelmi okból válik szükségessé az Egyezmény 15. cikkével összhangban álló egységes feltételek alapján.
(3) Egyik Szerződő Fél sem vethet ki a  másik Szerződő Fél kijelölt légitársaságaira első elutasítási követelményt,
forgalommegosztást, haszonelmaradási díjat, vagy bármilyen más olyan kapacitásra, a  járat gyakoriságára vagy
a forgalomra vonatkozó követelményt, amely összeegyeztethetetlen a jelen Megállapodás céljaival.
6. CIKK
Menetrendek
A légijáratok meghatározott útvonalakon történő bevezetése előtt legalább harminc (30) nappal mindegyik
Szerződő Fél kijelölt légitársaságainak jóváhagyásra be kell nyújtaniuk a  másik Szerződő Fél légügyi hatóságához
a  tervezett légijáratok menetrendjeit, megjelölve azok gyakoriságát, a  légijármű típusát és az  érvényességi
időszakot. Ez  a  követelmény a  menetrendek bármelyik módosítására is vonatkozik. Különleges esetekben a  fent
nevezett hatóságok jóváhagyásának függvényében ez a határidő csökkenthető.
7. CIKK
Viteldíjak (1) Mindegyik Szerződő Fél lehetővé teszi, hogy az  egyes kijelölt légitársaságok a  légiközlekedési szolgáltatás
nyújtására vonatkozó viteldíjakat a  piacon érvényes kereskedelmi szempontok alapján állapítsák meg. Egyik
Szerződő Fél sem követelheti meg légitársaságaitól a  más légitársaságokkal való konzultációt az  általuk a  jelen
Megállapodás szerint nyújtott légiközlekedési szolgáltatásra felszámított vagy felszámítani tervezett viteldíjak
tekintetében.
(2) Egyik Szerződő Fél sem engedheti meg, hogy a  két fél légitársasága(i) olyan viteldíjakat számítsanak fel vagy
felszámítani tervezzenek, amelyek:
(a) a piaci előnnyel történő visszaélés miatt túlzott mértékűek; vagy
(b) amelyek alkalmazása olyan versenyellenes magatartást eredményez, amelynek tényleges, valószínű
vagy nyilvánvalóan szándékolt hatása a  verseny megakadályozása, korlátozása vagy torzítása, illetve egy
versenytárs kiszorítása az útvonalról.
(3) A légitársaságok által felszámított viteldíjakat egyik Szerződő Félhez sem kell benyújtani, illetve egyik Szerződő
Félnek sem kell azokat jóváhagynia.
8. CIKK
Vám- és adómentesség (1) Bármelyik Szerződő Fél kijelölt légitársaságai által a  nemzetközi légijáratokon üzemeltetett légijárműveket,
valamint azok szokásos felszereléseit, üzemanyagát és kenőanyagait, a  légijárművek készleteit, beleértve az  adott
légijárművek fedélzetén lévő ételeket, italokat és dohányárut, a  másik Szerződő Fél területére történő belépéskor
– mindegyik Szerződő Fél nemzeti jogszabályainak megfelelően és a  kölcsönösség alapján a  lehető legteljesebb
mértékben – behozatali/kiviteli vámok megfizetése nélkül engedik be, feltéve, hogy az  említett felszerelések,
eszközök és készletek – újbóli kivitelükig – a légijármű fedélzetén maradnak.
(2) A nyújtott szolgáltatásoknak megfelelő díjak kivételével mindegyik Szerződő Fél mentesíti a  behozatali/kiviteli
vámok megfizetése alól az alábbiakat:
(a) bármelyik Szerződő Fél területén fedélzetre vett készletek, az említett Szerződő Fél hatóságai által rögzített
határértékeken belül, amely készleteket a  másik Szerződő Fél kijelölt légitársaságai által valamelyik
nemzetközi légijáraton üzemeltetett légijármű fedélzetén történő felhasználásra szántak;
(b) a nemzetközi légijáratokon üzemeltetett légijárművek karbantartásához vagy javításához valamelyik
Szerződő Fél területére belépő tartalék alkatrészek és szokásos fedélzeti felszerelések;
(c) bármelyik Szerződő Fél kijelölt légitársaságai számára szánt, a  nemzetközi légijáratokon üzemeltetett
légijárművek ellátására szolgáló üzemanyag és kenőanyagok, még akkor is, ha ezeket a  készleteket
a Szerződő Fél azon területe fölött megtett út bármelyik részén kívánják felhasználni, amelyen a készleteket
a fedélzetre vették; és
(d) bármelyik Szerződő Fél kijelölt légitársaságai által használt szükséges okmányok, beleértve a  fuvarozási
okmányokat, a  légi fuvarleveleket és a  reklámanyagokat, valamint a  repülőtér területén belül kereskedelmi
és üzemeltetési célból a  kijelölt légitársaságok által esetlegesen felhasználható gépjárművek, anyagok és
felszerelések, feltéve, hogy ezek az anyagok és felszerelések az utasok és az áruk szállítására szolgálnak.
(3) A szokásos fedélzeti felszerelések, valamint bármelyik Szerződő Fél kijelölt légitársasága által üzemeltetett
légijárművek fedélzetén tartott anyagok és készletek a  másik Szerződő Fél területén csak az  adott terület
vámhatóságainak jóváhagyásával rakhatók ki. Ebben az esetben ezek az anyagok és készletek – újbóli kivitelükig –
az  említett hatóságok felügyelete alá helyezhetők, vagy a  vámrendelkezésekkel összhangban más módon
távolíthatóak el.
(4) A jelen cikkben biztosított mentességek abban az  esetben is igénybe vehetők, ha az  egyik Szerződő Fél kijelölt
légitársaságai megállapodást kötöttek más légitársaságokkal a  jelen cikk 1. és 2. bekezdésében meghatározott
felszereléseknek a  másik Szerződő Fél területén történő kölcsönzésére vagy átadására, feltéve, hogy a  másik
légitársaság a másik Szerződő Féltől hasonló mentességeket kapott.
9. CIKK
A törvények alkalmazása (1) Bármelyik Szerződő Fél azon törvényei és rendelkezései, amelyek a  nemzetközi légijáratokba részt vevő
légijárművek saját területre történő belépését és onnan történő kilépését, valamint a légijárművek e területen belül
történő üzemeltetését és repülését szabályozzák, a  másik Szerződő Fél kijelölt légitársaságainak légijárműveire is
alkalmazandók.
(2) Bármelyik Szerződő Fél azon törvényei és rendelkezései, amelyek az  utasok, a  személyzet és az  áru saját területre
történő belépésével, ott-tartózkodásával és kilépésével kapcsolatosak, ideértve a postai küldeményeket is, például
a  bevándorlásra, a  vámokra, a  valutára, az  egészségre és a  karanténra vonatkozóan, a  másik Szerződő Fél kijelölt
légitársaságának légijárművein szállított utasokra, személyzetre, árura és postai küldeményekre is alkalmazandók,
amíg azok az említett területen belül vannak.
(3) A jelen cikkben meghatározott törvények és rendelkezések alkalmazása során egyik Szerződő Fél sem biztosíthat
kedvezményt a  saját vagy valamely más légitársaság részére a  hasonló nemzetközi légijáratokba bekapcsolódó
másik Szerződő Fél kijelölt légitársaságával szemben.
10. CIKK
Közvetlen átmenő forgalom
Bármelyik Szerződő Fél területén közvetlen átmenő forgalomban résztvevő, és a  repülőtér erre a célra fenntartott
területét el nem hagyó utasok, poggyász és áru legfeljebb egyszerűsített ellenőrzésnek vethetők alá. Bármelyik
Szerződő Fél területén közvetlen átmenő forgalomban résztvevő, és a  repülőtér erre a  célra fenntartott területét
el nem hagyó utasok, poggyász és áru – a  légiközlekedés védelme, a  kábítószer-ellenőrzés, a  jogellenes belépés
megakadályozása céljából vagy különleges körülmények miatt – további vizsgálatnak is alávethetőek. A közvetlen
átmenő forgalomban résztvevő poggyász és áru mentességet élvez a vámok és más hasonló adók alól.
11. CIKK
A légiközlekedés védelme (1) A Szerződő Felek, összhangban a  nemzetközi jog szerinti jogaikkal és kötelezettségeikkel megerősítik azt, hogy
a  polgári légiközlekedés biztonságának jogellenes cselekményektől való megvédésére vonatkozó egymás
iránti elkötelezettségük jelen Megállapodás elválaszthatatlan részét képezi. A  nemzetközi jog szerinti jogaik és
kötelezettségeik általános jellegének korlátozása nélkül a  Szerződő Felek különösen az  alábbi egyezmények
légiközlekedés-védelmi rendelkezéseivel összhangban lépnek fel: a  légijárművek fedélzetén elkövetett
bűncselekményekről és egyéb cselekményekről szóló, 1963. szeptember 14-én, Tokióban aláírt egyezmény,
a  légi járművek jogellenes hatalomba kerítésének leküzdéséről szóló, 1970. december 16-án, Hágában aláírt
egyezmény, a  polgári repülés biztonsága elleni jogellenes cselekmények leküzdéséről szóló, 1971. szeptember
23-án, Montrealban aláírt egyezmény, illetve a  polgári repülés biztonsága elleni jogellenes cselekmények
leküzdéséről szóló egyezményt kiegészítő, a  nemzetközi polgári repülést szolgáló repülőterek elleni jogellenes és
erőszakos cselekmények visszaszorításáról szóló, 1988. február 24-én, Montrealban aláírt jegyzőkönyv, a plasztikus
robbanóanyagok megjelöléséről és azok felderítéséről szóló, 1991. március 1-jén, Montrealban aláírt egyezmény,
valamint bármilyen más, mindkét Szerződő Félre kötelezően érvényes, a  polgári légiközlekedés-védelmét
szabályozó többoldalú megállapodás.
(2) A Szerződő Felek felkérés esetén minden lehetséges és szükséges segítséget megadnak egymásnak a  polgári
légijárművek jogellenes hatalomba kerítésére irányuló cselekmények és más, a  légijárművek, azok utasai és
személyzete, a  repülőterek és léginavigációs berendezések biztonsága elleni jogellenes cselekmények, valamint
bármely más, a polgári légiközlekedés védelme ellen irányuló fenyegetés megakadályozása érdekében.
(3) A Szerződő Felek – kölcsönös kapcsolataikban – az  ICAO által meghatározott, és a  Chicagói Egyezmény
Függelékeiként megjelölt légiközlekedés védelmi rendelkezésekkel összhangban cselekednek, amennyiben az ilyen
légiközlekedés védelmi rendelkezések a  Szerződő Felekre alkalmazandók. Mindegyik Szerződő Fél megköveteli,
hogy a meghatározott útvonalakon a megállapodás szerinti légijáratok üzemeltetésére általa kijelölt légitársaságok
és a  saját területén lévő repülőterek üzemben tartói az  említett légiközlekedés védelmi rendelkezésekkel
összhangban cselekedjenek.
(4) Mindegyik Szerződő Fél egyetért azzal, hogy kijelölt légitársaságaitól megköveteli a másik Szerződő Fél által az adott
másik Szerződő Fél területére történő belépésre vonatkozóan előírt, a fenti (3) bekezdésben említett légiközlekedés
védelmi rendelkezések betartását. A  Magyarországról történő indulás vagy a  Magyarország területén történő
tartózkodás során a  kijelölt légitársaságoknak – az  Európai Unió alkalmazandó jogával összhangban – be kell
tartaniuk a légiközlekedés-védelmi rendelkezéseket, amelyek megkülönböztetéstől mentes módon alkalmazandók.
A  Szingapúrból történő indulás vagy a  Szingapúr területén történő tartózkodás során a  kijelölt légitársaságoknak
– a Szingapúrban hatályos törvényekkel összhangban – be kell tartaniuk a légiközlekedés védelmi rendelkezéseket.
Mindegyik Szerződő Fél biztosítja a megfelelő intézkedések saját területén történő hatékony megtételét a légijármű
védelmére, valamint az  utasok, a  személyzet, a  kézipoggyászok, a  poggyászok, az  áruk és a  légijármű készletei
beszállást, illetve berakodást megelőzően, illetve annak során történő ellenőrzése érdekében. Mindegyik Szerződő
Fél kedvezően fogadja a  másik Szerződő Félnek egyes konkrét fenyegetések elhárítását célzó, indokolható,
különleges védelmi intézkedések megtételére vonatkozó kérelmeit.
(5) A polgári légijármű jogellenes hatalomba kerítése, illetve ennek veszélye fennállása esetén, vagy más, a  légijármű,
az  utasok és a  személyzet, a  repülőterek vagy a  léginavigációs berendezések biztonsága elleni jogellenes
cselekmények esetén a  Szerződő Felek segítséget nyújtanak egymásnak a  kommunikáció elősegítésével és
más – az  adott körülmények között az  ilyen esemény vagy ennek veszélye gyors és biztonságos módon történő
megszüntetését célzó – megfelelő intézkedések megtételével.
(6) Amennyiben az egyik Szerződő Fél azon vélekedése, hogy a másik Szerződő Fél nem a jelen cikk rendelkezéseinek
megfelelően járt el, megalapozottnak bizonyul, az  első Szerződő Fél légügyi hatóságai azonnal konzultációt
kérhetnek a  másik Szerződő Fél légügyi hatóságaitól. Amennyiben a  kéréstől számított tizenöt (15) napon belül
nem sikerül kielégítő megegyezésre jutni, az  alapot szolgáltat a  jelen Megállapodás 4.  cikke 1. bekezdésének
alkalmazására. Szükséghelyzetben ez a Szerződő Fél a tizenöt (15) nap lejárta előtt is tehet átmeneti intézkedéseket
a  jelen Megállapodás 4.  cikk 1. bekezdése alapján. A  jelen bekezdés alapján meghozott bármely intézkedést
haladéktalanul be kell szüntetni, amint a másik Szerződő Fél megfelel a jelen cikk védelmi rendelkezéseinek.
(7) Mindegyik Szerződő Fél bármely időpontban konzultációt kérhet bármely, a hajózó személyzetre, a légijárművekre
vagy az üzemeltetésre vonatkozó védelmi követelmények másik Szerződő Fél által történő alkalmazása tárgyában.
Az ilyen konzultációkat a kérést követő harminc (30) napon belül kell megtartani.
12. CIKK
Biztonsági és forgalmi előtéri ellenőrzés (1) Mindegyik Szerződő Fél bármely időpontban konzultációt kérhet bármely, a  légi berendezésekre, a  hajózó
személyzetre, a légijárművekre vagy az üzemeltetésre vonatkozó biztonsági követelmények másik Szerződő Fél által
történő alkalmazása tárgyában. Az ilyen konzultációkat a kérést követő harminc (30) napon belül kell megtartani.
(2) Amennyiben az  ilyen konzultációkat követően az  egyik Szerződő Fél megállapítja, hogy a  másik Szerződő
Fél az  említett területek valamelyike esetében nem tart meg és nem alkalmaz hathatósan olyan biztonsági
követelményeket és előírásokat, amelyek a Chicagói Egyezmény szerint abban az időben megállapítható minimális
követelményekkel legalább azonosak, a  másik Szerződő Felet értesíti ezekről és a  minimális követelményeknek
való megfeleléshez szükségesnek ítélt intézkedésekről, és a  másik Szerződő Fél megteszi a  megfelelő javító
intézkedéseket. Amennyiben a  másik Szerződő Fél tizenöt (15) napon vagy más, kölcsönösen megállapított
hosszabb határidőn belül nem teszi meg a  megfelelő intézkedéseket, az  jogalapot biztosít a  jelen Megállapodás
4. cikk 1. bekezdésének alkalmazására.
(3) A Chicagói Egyezmény 33.  cikkében említett kötelezettségek sérelme nélkül a  Felek egyetértenek abban,
hogy az  egyik Szerződő Fél légitársasága(i) által, vagy nevében bérleti szerződés alapján a  másik Szerződő Fél
területére vagy területéről üzemeltetett légijárat bármely légijárművét a  másik Szerződő Fél meghatalmazott
képviselői jogosultak a  másik Szerződő Fél területén ellenőrizni a  fedélzeten, és a  légijármű környezetében mind
a  légijármű, mind a  légijármű személyzete dokumentumai érvényességének, illetve a  légijármű és felszerelései
szemrevételezhető állapotának ellenőrzése céljából (jelen cikk alkalmazásában: „forgalmi előtéri ellenőrzés”), feltéve,
hogy ez nem vezet indokolatlan késéshez.
(4) Ha bármely ilyen forgalmi előtéri ellenőrzés vagy ellenőrzés-sorozat alapján
(a) súlyos aggály merül fel a  tekintetben, hogy egy légijármű vagy egy légijármű üzemeltetése nem felel meg
a Chicagói Egyezmény szerint akkor meghatározott minimális előírásoknak; vagy
(b) súlyos aggály merül fel a  tekintetben, hogy ténylegesen nem alkalmazzák és nem tartják be a  Chicagói
Egyezmény szerint meghatározott biztonsági előírásokat;
a forgalmi előtéri ellenőrzést lefolytató Szerződő Fél a Chicagói Egyezmény 33. cikkének alkalmazásában levonhatja
azt a  következtetést, hogy azok a  követelmények, amelyek szerint kiadták vagy érvényesítették a  légijármű vagy
annak személyzete számára szóló bizonyítványokat vagy engedélyeket, vagy azok a  követelmények, amelyek
szerint a légijárművet üzemeltetik, nem felelnek meg a Chicagói Egyezmény szerint meghatározott minimum-, vagy
a feletti követelményeknek.
(5) Abban az  esetben, ha az  egyik Szerződő Fél légitársasága(i) által üzemeltetett légijárművön a  jelen cikk
(3)  bekezdésével összhangban lévő forgalmi előtéri ellenőrzés lefolytatásának lehetőségét megtagadja
e  légitársaság(ok) képviselője, a  másik Szerződő Fél ebből arra következtethet, hogy a  jelen cikk 4. bekezdésben
meghatározott típusú súlyos aggály merül fel, és levonja az adott bekezdésben hivatkozott következtetéseket.
(6) Mindegyik Szerződő Fél fenntartja magának a  jogot ahhoz, hogy haladéktalanul felfüggessze vagy módosítsa
a  másik Szerződő Fél légitársaságának vagy légitársaságainak üzemeltetési engedélyét, ha az  első Szerződő Fél
a  forgalmi előtéri ellenőrzés vagy ellenőrzés-sorozat eredményeként, a  forgalmi előtéri ellenőrzés megtagadása,
konzultáció alapján, vagy egyéb módon megállapítja, hogy azonnali intézkedés szükséges a  légitársaság
biztonságos működése céljából.
(7) Az egyik Szerződő Fél által a  jelen cikk (2) vagy (6)  bekezdése szerint tett intézkedéseket meg kell szüntetni, ha
az intézkedések foganatosításának alapja megszűnt.
13. CIKK
Szabályozói felügyelet
Amennyiben Magyarország olyan légitársaságot jelöl ki, amelynek szabályozói felügyeletét az  Európai Unió egy
másik tagállama látja el és tartja fenn, Szingapúrnak a jelen Megállapodás 12. cikkében hivatkozott jogai ugyanúgy
érvényesek a  repülésbiztonsági előírásoknak az  Európai Unió másik érintett tagállama által történő átvételével,
gyakorlásával vagy fenntartásával kapcsolatban, valamint az  említett légitársaság üzemeltetési engedélyezésével
kapcsolatban.
14. CIKK
Bizonyítványok és engedélyek elismerése (1) Az egyik Szerződő Fél törvényei és rendelkezései, illetve Magyarország esetében az  Európai Unió jogszabályai és
rendelkezései alapján kiállított vagy érvényesített, érvényességi idejükön belüli légialkalmassági bizonyítványokat,
személyzet-alkalmassági bizonyítványokat és szakszolgálati engedélyeket a  másik Szerződő Fél a  megállapodás
szerinti légijáratok üzemeltetése szempontjából érvényesnek ismeri el, feltéve, hogy a  bizonyítványokat vagy
engedélyeket a  Chicagói Egyezmény alapján megállapított legalacsonyabb vagy annál magasabb szintű
követelményeknek megfelelően, és azokkal összhangban adták ki, vagy érvényesítették.
(2) Mindazonáltal mindegyik Szerződő Fél fenntartja a jogot, hogy a területe feletti átrepülés vagy a területén történő
leszállás szempontjából ne ismerje el a  másik Szerződő Fél által a  saját állampolgárainak kiadott személyzet
alkalmassági bizonyítványokat és engedélyeket.
15. CIKK
Együttműködési kereskedelmi megállapodások (1) A megállapodás szerinti légijáratok meghatározott útvonalakon történő üzemeltetése és fenntartása során
mindegyik Szerződő Fél kijelölt légitársaságainak joga van együttműködési kereskedelmi megállapodásokat,
például üléshely-bérletre („blocked-space”) vagy közös üzemelésre („code-share”) vonatkozó megállapodásokat
kötni:
(a) ugyanazon Szerződő Fél bármely légitársaságával vagy légitársaságaival;
(b) a másik Szerződő Fél bármely légitársaságával vagy légitársaságaival; és
(c) egy harmadik ország légitársaságával vagy légitársaságaival;
feltéve, hogy ezeknél a megállapodásoknál minden légitársaság:
(i) rendelkezik a megfelelő felhatalmazással;
(ii) megfelel az ilyen megállapodások esetében általában alkalmazott követelményeknek; és
(iii) minden eladott jegy vonatkozásában a  légitársaság az  értékesítési ponton tájékoztatja a  vásárlót, hogy
melyik légitársaság üzemelteti ténylegesen a  légijárat minden egyes szakaszát, és a  vásárló melyik
légitársasággal vagy légitársaságokkal lép szerződéses kapcsolatba.
16. CIKK
Bérlet (1) Bármelyik Szerződő Fél megakadályozhatja azon bérelt légijárművek jelen Megállapodás szerinti légijáratokon
történő igénybe vételét, amelyek nem felelnek meg a jelen Megállapodás 11. és 12. cikkének.
(2) A Szerződő Felek kijelölt légitársaságai igénybe vehetnek bármely harmadik ország vállalkozásától, légitársaságától
bérelt személyzettel ellátott légijárműveket (úgynevezett teljes bérlet formájában igénybe vett légijárműveket),
feltéve, hogy ennek eredményeképpen a bérbeadó légitársaság nem gyakorol olyan forgalmi jogokat, amelyekkel
nem rendelkezik.
17. CIKK
A bevételek átutalása (1) A Szerződő Felek kijelölt légitársaságainak jogában áll, hogy a  légiszállítási szolgáltatások értékesítéséből és
a  légiszállításhoz közvetlenül kapcsolódó tevékenységekből a  másik Szerződő Fél területén szerzett, a  helyi
kiadásokon felül megmaradó többletbevételt átváltsák, és szabadon átváltható valutában saját területükre utalják.
Az azonnali átváltás és átutalás korlátozás nélkül engedélyezett, az adott bevételek átváltásra és átutalásra történő
bemutatásának időpontjában érvényes, a  folyó műveletek esetében alkalmazható átváltási árfolyamon, továbbá
a bankok által általában felszámított költségek kivételével az átváltás és az átutalás nem jár semmilyen költséggel.
(2) A „légiszállításhoz közvetlenül kapcsolódó tevékenységek” kifejezés magában foglalja a  légiszolgáltatások
nyújtásához szorosan kapcsolódó tevékenységeket, például a  repülőtér és a  szálloda közötti autóbuszjáratot, és
– amennyiben engedélyezett – más légitársaságok részére nyújtott földi kiszolgálási tevékenységeket.
18. CIKK
Kereskedelmi tevékenységek (1) Mindegyik Szerződő Fél kijelölt légitársaságai jogosultak arra, hogy a másik Szerződő Fél belépéssel, tartózkodással
és foglalkoztatással kapcsolatos törvényeivel és rendelkezéseivel összhangban bevigyék és fenntartsák a  másik
Szerződő Fél területén a  légiszállítás biztosításához szükségesnek ítélt saját igazgatási, műszaki, üzemeltetési és
egyéb szakszemélyzetüket.
(2) Az egyik Szerződő Fél területén hatályos, vonatkozó törvényeknek és rendelkezéseknek megfelelő kereskedelmi
nyilvántartásba vétel alapján a  másik Szerződő Fél kijelölt légitársaságai jogosultak arra, hogy közvetlenül vagy
a  légitársaság választása szerinti ügynökök vagy más közvetítők révén nemzetközi légiközlekedési és kapcsolódó
termékeket értékesítsenek és adjanak el az  első Szerződő Fél területén, ideértve mind az  on-line, mind pedig
az off-line irodák létesítésének jogát is. Az „on-line iroda” kifejezés azt a helyzetet írja le, amikor az iroda egy kijelölt
légitársaság által közvetlenül kiszolgált városban helyezkedik el, míg az „off-line iroda” kifejezés olyan irodát jelent,
amely egy kijelölt légitársaság által nem közvetlenül kiszolgált városban található.
(3) Mindegyik légitársaság jogosult az  ilyen légiszállítást értékesíteni, és bármely személy helyi valutában vagy
bármelyik szabadon átváltható valutában szabadon megvásárolhatja ezeket a szolgáltatásokat.
19. CIKK
Használati díjak (1) Egyik Szerződő Fél sem vet ki vagy engedélyez kivetni a  másik Szerződő Fél kijelölt légitársaságára vagy
légitársaságaira olyan használati díjakat, amelyek magasabbak a hasonló nemzetközi légijáratokat üzemeltető saját
légitársaságokra kivetett használati díjaknál.
(2) Mindegyik Szerződő Fél ösztönzi a  használati díjakról folytatott konzultációkat saját illetékes díjmegállapító
hatóságai vagy díjmegállapító testületei és az  említett díjmegállapító hatóságok által nyújtott szolgáltatásokat
és berendezéseket igénybe vevő légitársaságok között, adott esetben e  légitársaságok képviseleti szervezetein
keresztül. A használati díjak tervezett módosítási javaslatairól ésszerű időn belül értesíteni kell a használókat, hogy
azoknak lehetőségük legyen a  díjak módosítása előtti véleménynyilvánításra. Ezen kívül mindegyik Szerződő
Fél ösztönzi saját államának illetékes díjmegállapító hatóságait és a  használókat a  használati díjakkal kapcsolatos
megfelelő információk kicserélésére.
20. CIKK
Intermodális szállítás
A 2.  cikk (5)  bekezdése rendelkezéseinek sérelme nélkül mindegyik Szerződő Fél kijelölt légitársasága(i) és
megfelelő engedéllyel rendelkező közvetett árufuvarozói korlátozás nélkül alkalmazhatnak a  nemzetközi
áruszállító légijáratokkal kapcsolatban bármilyen felszíni áruszállítást a  Szerződő Felek területein belül vagy
kívül lévő bármilyen pontból vagy pontba, ideértve a  vámlétesítményekkel rendelkező összes repülőtérre vagy
repülőtérről történő szállítást is, és az  alkalmazható törvények és rendelkezések alapján adott esetben ideértve
a vámőrizetben lévő áruk szállításának jogát is. Az ilyen áru, akár felszíni, akár légi úton szállítják is azt, hozzáféréssel
kell rendelkezzen a  repülőtéri vámkezeléshez és vámlétesítményekhez. A kijelölt légitársaság(ok) dönthetnek úgy,
hogy saját maguk végzik a felszíni szállítást, vagy más felszíni fuvarozókkal kötött megállapodások alapján teljesítik
azt, ideértve a más légitársaságok és a  légi áruszállítás közvetett szolgáltatói által üzemeltetett felszíni szállítást is.
Az ilyen intermodális áruszállítás egységes, közvetlen áron kínálható a kombinált légi és felszíni szállításhoz, feltéve,
hogy a fuvarozókat nem tévesztik meg az ilyen szállítással kapcsolatos tényeket illetően.
21. CIKK
Konzultációk, információcsere és statisztika (1) Bármelyik Szerződő Fél bármely időpontban kérhet konzultációkat a  jelen Megállapodás végrehajtásával,
értelmezésével, alkalmazásával vagy módosításával, vagy a jelen Megállapodás betartásával kapcsolatban. Az ilyen
konzultációkat, amelyek a légügyi hatóságok között jöhetnek létre, az írásbeli kérés másik Szerződő Fél által történő
kézhezvételétől számított harminc (30) napon belül kell megkezdeni, kivéve, ha a  Szerződő Felek másképpen
egyeznek meg.
(2) Bármelyik légügyi hatóság kérésére a Szerződő Felek légügyi hatóságai a lehető leghamarabb információt cserélnek
az  általuk kijelölt légitársaságoknak nyújtott jelenlegi engedélyeket illetően a  másik Szerződő Fél területére,
területén keresztül, vagy területéről üzemeltetett légijáratokra vonatkozóan. Fentiekbe beleértendők a  javasolt
útvonalakon üzemeltetendő légijáratokra vonatkozó érvényes bizonyítványok és engedélyek másolatai, valamint
a módosítások vagy a mentességet igazoló okiratok.
(3) Bármelyik Szerződő Fél légügyi hatóságai ellátják a  másik Szerződő Fél légügyi hatóságait, azok kérésére minden
értelemszerűen elvárható, a másik Szerződő Fél területéről vagy területére szállított forgalomról készített időszakos
kimutatással vagy más adatszolgáltatással.
22. CIKK
Vitás kérdések rendezése (1) A Szerződő Felek között a jelen Megállapodás értelmezésével vagy alkalmazásával kapcsolatban felmerülő bármely
vitát a Szerződő Felek először konzultációk útján vagy diplomáciai csatornákon keresztül kísérlik meg rendezni.
(2) Amennyiben a  Szerződő Felek tárgyalások útján nem tudnak megegyezni, a  vitát döntéshozatalra bármelyik
Szerződő Fél kérésére három (3) választottbíróból álló testület elé terjesztik, amely az alábbiak szerint alakul meg:
(a) a választottbírósági eljárásra irányuló kérés átvételétől számított harminc (30) napon belül mindegyik
Szerződő Fél egy-egy választottbírót jelöl ki. Egy harmadik állam állampolgárát, aki a  választottbíróság
elnökeként jár majd el, a  két választottbíró megállapodása alapján jelölik ki harmadik választottbíróvá,
a második választottbíró kinevezésétől számított hatvan (60) napon belül;
(b) ha a  jelen cikk (2)  bekezdés (a)  pontjában meghatározott határidőkön belül nem kerül sor kinevezésre,
akkor bármelyik Szerződő Fél írásban kérheti az  ICAO Tanácsának elnökét a  szükséges kinevezés harminc
(30) napon belül történő megtételére. Ha az  elnök állampolgársága azonos valamelyik Szerződő Fél
állampolgárságával, akkor az alelnököt kell felkérni a kinevezés megtételére. Ha az alelnök állampolgársága
azonos valamelyik Szerződő Fél állampolgárságával, akkor az  ICAO Tanácsának rangsorban következő, nem
azonos állampolgárságú tagját kell felkérni a kinevezés megtételére.
(3) Ha a  jelen cikk másképpen nem rendelkezik, vagy ha a  Szerződő Felek nem állapodnak meg másképpen,
a választottbírói testület határozza meg bíráskodásának kereteit és határozza meg saját eljárását. A választottbírói
testület utasítására vagy bármelyik Szerződő Fél írásbeli kérésére a  választottbírói testület teljessé válásától
számított legkésőbb harminc (30) napon belül megbeszélést kell tartani az  eldöntendő pontos kérdések és
a követendő konkrét eljárások meghatározása céljából.
(4) Ha a  Szerződő Felek másképpen nem állapodnak meg, vagy ha a  választottbírói testület nem írja elő másként,
mindegyik Szerződő Fél a  választottbírói testület teljessé válásától számított negyvenöt (45) napon belül
emlékeztetőt nyújt be. Mindegyik Szerződő Fél a  másik Szerződő Fél emlékeztetőjének benyújtásától számított
hatvan (60) napon belül választ nyújthat be. A választottbírói testület – bármelyik Szerződő Fél kérésére vagy saját
belátása szerint – a válaszok esedékességét követő harminc (30) napon belül meghallgatást tart.
(5) A választottbírói testület igyekszik a meghallgatás befejezését követő harminc (30) napon belül, vagy ha nem került
sor meghallgatásra, akkor a két válasz benyújtását követő harminc (30) napon belül írásbeli döntést hozni. A döntést
többségi szavazással hozzák meg.
(6) A Szerződő Felek az átvételtől számított tizenöt (15) napon belül kérhetik a döntés indokolását, az indokolást pedig
az arra irányuló kéréstől számított tizenöt (15) napon belül kell kiadni.
(7) A választottbírói testület döntése a Szerződő Felekre nézve kötelező.
 (8) Mindegyik Szerződő Fél maga viseli az  általa kijelölt választottbíró költségeit. A  választottbírói testület egyéb
költségeit egyenlő arányban kell a  Szerződő Felek között megosztani, ideértve az  ICAO Tanács elnökénél,
alelnökénél vagy tagjánál a  jelen cikk (2)  bekezdés (b)  pontjában említett eljárások végrehajtása során felmerült
költségeket is.
23. CIKK
A Megállapodás módosítása (1) A jelen Megállapodás Szerződő Felek által egyeztetett bármely módosítása akkor lép hatályba, ha mindkét
Szerződő Fél alkotmányos követelményeivel összhangban megtörtént a  módosítások jóváhagyása és diplomáciai
jegyzékváltással megerősítették ezt.
(2) Ha légiszállítással kapcsolatos többoldalú megállapodás lép hatályba mindkét Szerződő Fél vonatkozásában, akkor
a  Szerződő Felek a  jelen Megállapodásban és a  kérdéses másik megállapodásban meghatározott kötelezettségei
között fennálló ellentmondások esetén azon rendelkezés(ek)et kell előnyben részesíteni, amelyek a  kijelölt
légitársaságok számára (i) a  jogok nagyobb mértékű gyakorlását, (ii) nagyobb légiközlekedés-védelmet és (iii) és
nagyobb repülésbiztonságot biztosítanak, amennyiben a Szerződő Felek nem állapodnak meg másképpen, vagy ha
a szöveg másként nem rendelkezik.
24. CIKK
Nyilvántartásba vétel
A jelen Megállapodást és annak bármelyik későbbi módosítását, azok hatálybalépésekor, nyilvántartásba kell venni
az ICAO-nál.
25. CIKK
Felmondás (1) A (2) bekezdésben foglaltak sérelme nélkül a jelen Megállapodás határozatlan időre jön létre.
 (2) Bármelyik Szerződő Fél bármikor írásban értesítheti a  másik Szerződő Felet a  jelen Megállapodás felmondására
vonatkozó döntéséről. Ezt az  értesítést egyidejűleg az  ICAO-hoz is el kell juttatni. A  jelen Megállapodás tizenkét
(12) hónappal azt követően szűnik meg, hogy a másik Szerződő Fél kézhez vette az értesítést, hacsak az értesítést
ezen időszak lejárta előtt megegyezés alapján vissza nem vonják. Amennyiben a másik Szerződő Fél nem ismeri el
az értesítés kézhezvételét, úgy kell tekinteni, mintha az értesítést az ICAO által történő kézhezvétel után tizennégy
(14) nappal kapta volna meg.
26. CIKK
Hatálybalépés (1) A jelen Megállapodás és annak bármelyik módosítása a diplomáciai úton küldött későbbi értesítés kézhezvételétől
számított 30. napon lép hatályba, amikor mindkét Szerződő Fél értesítette egymást arról, hogy a hatálybalépéshez
szükséges, megfelelő belső eljárásaik befejeződtek.
(2) A jelen Megállapodás hatálybalépésekor a  jelen Megállapodás a  Magyar Köztársaság Kormánya és a  Szingapúri
Köztársaság Kormánya között létrejött, 1990. március 9-én Szingapúrban aláírt Légiközlekedési Megállapodás
helyébe lép.
Ennek hiteléül alulírottak, akiket erre Kormányaik megfelelően felhatalmaztak, aláírták a jelen Megállapodást.
Készült Szingapúrban, 2017. évben, szeptember hónapban, 26. napon, két példányban, angol nyelven.
Magyarország Kormánya részéről A Szingapúri Köztársaság Kormánya részéről
FÜGGELÉK I. jegyzék Magyarország kijelölt légitársasága(i) által üzemeltetendő útvonalak:
Indulási pontok Közbenső pontok Rendeltetési pontok Túli pontok
Bármely pont
Magyarországon Bármely pont Szingapúr Bármely pont
II. jegyzék
A Szingapúri Köztársaság kijelölt légitársasága(i) által üzemeltetendő útvonalak:
Indulási pontok Közbenső pontok Rendeltetési pontok Túli pontok
Szingapúr Bármely pont Bármely pont
Magyarországon Bármely pont
MEGJEGYZÉSEK:
 (1) Az I. és a II. jegyzékben meghatározott útvonalakon lévő bármelyik pont valamelyik vagy mindegyik járat esetében
kihagyható bármelyik Szerződő Fél kijelölt légitársaságának vagy légitársaságainak választása szerint, feltéve, hogy
ezek a járatok az adott légitársaságo(ka)t kijelölő Szerződő Fél területéről indulnak.
(2) Mindegyik Szerződő Fél kijelölt légitársaságának vagy légitársaságainak jogában áll, hogy a  másik Szerződő Fél
területén végződjenek légijáratai.”
4. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) A 2. § és 3. §, valamint a 6. § a Megállapodás 26. cikk (1) bekezdésében meghatározott időpontban lép hatályba.
 (3) A Megállapodás, a  2.  § és 3.  §, valamint a  6.  § hatálybalépésének naptári napját a  külpolitikáért felelős miniszter
– annak ismertté válását követően – a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett közleményével állapítja meg.
5. § E törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről a közlekedésért felelős miniszter gondoskodik.
6. § Hatályát veszti a magyar–szingapúri légiközlekedési egyezmény kihirdetéséről szóló 28/1992. (II. 13.) Korm. rendelet.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
1688/2017. (IX. 22.) Korm. határozata az Európa Tanács Moneyval országjelentésben Magyarország részére megfogalmazott pénzmosás elleni ajánlások végrehajtásáról készített akciótervről.
A Kormány
 1. az 1. mellékletben foglaltak szerint elfogadja az Európa Tanács Moneyval országjelentésben Magyarország részére
megfogalmazott pénzmosás elleni ajánlások végrehajtásáról készített akciótervet (a továbbiakban: akcióterv);
 2. felhívja az érintett minisztereket az akciótervben meghatározott feladatok végrehajtására;
Felelős: az érintett miniszterek
Határidő: az akciótervben megjelölt határidők
3. szakterületüket érintően felkéri a  legfőbb ügyészt, az  Országos Bírósági Hivatal elnökét, a  Magyar Nemzeti
Bank elnökét, a  Magyar Ügyvédi Kamara elnökét, a  Magyar Országos Közjegyzői Kamara elnökét és a  Magyar
Könyvvizsgálói Kamara elnökét az akcióterv végrehajtásában való közreműködésre.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
2104/2017. (XII. 28.) Korm. határozata a Dealogic Hungary Korlátolt Felelősségű Társaság átlátható szervezetté történő minősítéséről.
A Kormány
 1. megismerte a  Dealogic Hungary Korlátolt Felelősségű Társaság (székhelye: 1062 Budapest, Eiffel Square Irodaház,
Teréz körút 55–57. B. ép. 5. em.; cégjegyzékszáma: 01-09-948545) tulajdonosi struktúrájának felépítését, és
 2. az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény (a továbbiakban: Áht.) 50.  § (2)  bekezdésében meghatározott
hatáskörében eljárva megállapítja, hogy a Dealogic Hungary Korlátolt Felelősségű Társaság (székhelye:
1062 Budapest, Eiffel Square Irodaház, Teréz körút 55–57. B. ép. 5. em.; cégjegyzékszáma: 01-09-948545)
költségvetési támogatások szempontjából az Áht. 50. § (1) bekezdés c) pontjában foglaltaknak megfelel.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
35/2012. (VIII. 15.) KIM rendelete az ügyész polgári eljárásbeli részvételével kapcsolatos költség előlegezésének és viselésének részletes szabályairól.
A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 395. § (4) bekezdés m) pontjában kapott felhatalmazás alapján, az egyes
miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 12. §
a) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva, az egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm.
rendelet 73. § b) pontjában meghatározott feladatkörében eljáró nemzetgazdasági miniszterrel és
az egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm.
rendelet 84. § d) pontjában meghatározott feladatkörében eljáró nemzeti fejlesztési miniszterrel
egyetértésben a következőket rendelem el: 1. § (1) E rendeletben foglalt szabályokat kell alkalmazni, ha törvény rendelkezése alapján az ügyész pervesztessége esetén az
állam köteles megfizetni a perköltséget vagy annak egy részét.
(2) E rendelet szabályai irányadóak az ügyésznek a polgári nemperes eljárásokban történő részvétele esetén is.
2. § A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 76. § (4) bekezdésének megfelelően a bíróság az ügyésznek
a felmerült költség előlegezésére történő kötelezését mellőzve, a költségmentesség alkalmazásáról a bírósági
eljárásban című 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 12. és 12/A. §-a szerint intézkedik a költség előlegezése érdekében.
3. § Ha a perköltség megfizetésére az államot kötelezték,
a) a bírósági gazdasági hivatal által előlegezett költséget az állam viseli,
b) az ellenfél javára megítélt perköltséget az ügyben első fokon eljárt bíróság székhelye szerint illetékes bírósági
gazdasági hivatal (a továbbiakban: gazdasági hivatal) fizeti meg a jogosultnak.
4. § (1) A perköltség jogosultnak történő megfizetése érdekében az első fokon eljárt bíróság a jogerőre emelkedést követő
30 napon belül megküldi a gazdasági hivatalnak a) a perköltséget tartalmazó jogerős határozat kiadmányát,
b) – ha ilyen rendelkezésre áll – a jogosultnak a fizetési számla számát és a számlatulajdonos nevét is tartalmazó
nyilatkozatát arról, hogy a perköltség megfizetését átutalással kéri, valamint
c) – ha ilyen rendelkezésre áll – a jogosult által tett nyilatkozatot az összeg átvételére meghatalmazott nevéről
(megnevezéséről) és postai címéről. (2) A perköltség megfizetése az (1) bekezdés b) pontjában foglalt esetben átutalással, egyébként kiutalással történik
a) a jogosult részére a bírósági határozatban lévő, vagy
b) az (1) bekezdés c) pontja szerint meghatalmazottnak a nyilatkozatban szereplő
címére a kifizetéshez szükséges iratok kézhezvételétől számított 15 napon belül.
(3) Ha a perköltség kifizetése a jogosult által megadott adatok téves volta miatt eredménytelen vagy a jogosult az
összeget nem veszi át, a kifizetés – ha annak akadálya elhárul – az elévülési időn belül kérelemre teljesítendő.
(4) Ha a bíróság a jogerős határozat végrehajthatóságát felfüggesztette, csak ennek megszüntetését követően van helye
a kifizetés iránti intézkedésnek; erről a bíróság szükség esetén soron kívül értesíti a gazdasági hivatalt.
5. § Ez a rendelet a kihirdetését követő második hónap 1. napján lép hatályba.
6. § (1) Ha a bíróság a perköltség megfizetésére 2008. január 1. napja és e rendelet hatálybalépésének időpontja közötti
időszakban kötelezte az államot, és a perköltség kifizetésére e rendelet hatálybalépéséig még nem került sor,
a rendeletet úgy kell alkalmazni, hogy a) a bíróság a jogosult kérelmére intézkedik a 4. §-ban meghatározott iratoknak a gazdasági hivatal részére történő
megküldése iránt, és b) a jogosultnak a kérelmében meg kell jelölnie a kiutaláshoz vagy átutaláshoz szükséges adatokat és nyilatkoznia
kell arról, hogy a perköltség megfizetésére még nem került sor.
(2) Ha a perköltségre vonatkozó követelés elévülési ideje 2008. január 1. napja és e rendelet hatálybalépésének időpontja
között telt volna le, és a kifizetés azért nem történt meg, mert a jogosult nem a megfelelő kötelezettől kérte, akkor úgy
kell tekinteni, hogy igényét e jogszabály hatálybalépéséig menthető okból nem tudta érvényesíteni.
Dr. Navracsics Tibor s. k.,
közigazgatási és igazságügyi miniszter


text:
1630/2012. (XII. 18.) Korm. határozata a rendkívüli kormányzati intézkedésekre szolgáló tartalékból történő előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 21. § (6) bekezdése alapján Budapest V. kerület Erzsébet
téri Kulturális Központ és Park fejlesztésének II. ütemének megvalósítása elnevezésű beruházás befejezése érdekében,
a beruházás továbbtervezésének, további engedélyeztetésének, valamint egyéb előkészítő feladatoknak a fedezetére
65,0 millió forint 1. melléklet szerinti átcsoportosítását rendeli el elszámolási, a fel nem használt rész tekintetében
visszafizetési kötelezettséggel a Magyarország 2012. évi központi költségvetéséről szóló 2011. évi CLXXXVIII. törvény
(a továbbiakban: Kvtv.) 1. melléklet XI. Miniszterelnökség fejezet, 1. Miniszterelnökség cím javára, a Kvtv. 1. melléklet
XI. Miniszterelnökség fejezet, 3. Rendkívüli kormányzati intézkedések cím terhére.
Felelős: átcsoportosításért: nemzetgazdasági miniszter Határidő: azonnal Felelős: elszámolásért és a visszafizetési kötelezettségért: Miniszterelnökséget vezető államtitkár
Határidő: 2013. június 30. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
882/E/2002. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő h a t á r o z a t o t: Az Alkotmánybíróság a Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. IV. törvénnyel összefüggő, mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányuló indítványt, amely szerint a törvényalkotó az Alkotmány 16. §-át és 67. § (1) bekezdését sértő alkotmányellenes helyzetet idézett elő azzal, hogy nem minősítette bűncselekménynek az azonos nemű 18. év feletti és 14–18. év közötti személyek szexuális kapcsolatát, amennyiben közöttük függő, illetve alárendelt helyzet van, elutasítja.
I. 1. Az indítványozó a Büntető Törvénykönyvről szóló
1978. évi IV. törvénnyel (a továbbiakban: Btk.) összefüggő mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség
megszüntetése iránt fordult az Alkotmánybírósághoz.
Álláspontja szerint azt követően, hogy az Alkotmánybíróság a 37/2002. (IX. 4.) AB határozatban (ABH 2002,
230., a továbbiakban: Abh1.) megsemmisítette a Btk. 199.
§-át, büntetőjogi szankció nélkül maradtak azok a „homoszexuális” magatartások, amelyek 14–18 éves személyeket érintenek olyan élethelyzetekben, amelyekben a fiatalkorú és a felnőtt között függő, alárendeltségi viszony van.
A törvényalkotó e magatartások büntetlenül hagyásával az
Alkotmány 16. §-ából és a 67. § (1) bekezdéséből folyó
jogalkotási kötelezettségét elmulasztotta, ami alkotmányellenes helyzetet idézett elő.
2. Az Alkotmánybíróság – figyelemmel az új Büntető
Törvénykönyv akkor folyamatban volt előkészítésére –
megkereste az igazságügy-minisztert.
II. Az indítványban hivatkozott jogszabályi rendelkezések: 1. Az Alkotmány rendelkezései:
„16. § A Magyar Köztársaság különös gondot fordít az
ifjúság létbiztonságára, oktatására és nevelésére, védelmezi az ifjúság érdekeit.”
„67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről
arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő
testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.”
2. A Btk. megsemmisített rendelkezése:
„Természet elleni fajtalanság
199. § Az a tizennyolcadik életévét betöltött személy,
aki ennél fiatalabb, azonos nemű személlyel fajtalankodik,
bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.”
III. Az indítvány nem megalapozott. 1. Az Alkotmánybíróság a jelen ügyben – azonosan a
964/B/2005. AB határozattal (ABK 2010. szeptember,
1075, 1075–1076.) elbírált ügyhöz – azokból a korábbi határozataiból indult ki, amelyekben a hiányzó vagy hiányosnak vélt büntető anyagi jogi szabályozás tekintetében
fejtette ki az álláspontját. Az Alkotmánybíróság több határozatban fogalmazta meg, hogy a bűncselekménnyé nyilvánításnál széles körben érvényesül a törvényhozó szabadsága. A határozatok elvi mondandóját a hátrányos
megkülönböztetés tilalma büntetőjogi szankcionálásának
alkotmányossági kérdéseiről szóló 41/2007. (VI. 20.) AB
határozat összegezte (ABH 2007, 551, 558–561.), aminek
a jelen ügyben releváns megállapításai a következők:
Az Alkotmánybíróság – az egyébként nem büntetőjogi
tárgyú – 21/1996. (V. 17.) AB határozatban az erkölcsi
alapú magatartásokkal összefüggésben rögzítette, hogy a
bűncselekmények megállapítása törvényhozói kompetencia, és így a demokratikus többségi vélemény érvényesülésének tere; kivételes esetekben azonban itt is érvényesülhet az alkotmánybírósági kontroll (ABH 1996, 74, 82.).
Ezt megerősítette a 20/1999. (VI. 25.) AB határozat: „Valamely magatartás bűncselekménnyé nyilvánítása [csakúgy, mint szabálysértéssé nyilvánítása (987/B/1990/3. AB
határozat, ABH 1991, 527, 530.)], ezzel kapcsolatban társadalomra veszélyességének mérlegelése a jogalkotó feladata. (...) Az Alkotmánybíróság nem jogosult arra, hogy
új bűncselekményi tényállások megállapítására kötelezze
a jogalkotást, sem arra, hogy különös részi tényállások
részleges megsemmisítésével addig nem büntetendő magatartásokat is büntethetővé tegyen.” (ABH 1999, 159,
163.)
Az Alkotmánybíróság általánosságban is megerősítette,
hogy a jogalkotónak széles körű mérlegelési joga van – az
Alkotmányból fakadó követelmények megtartása és a büntetőjog dogmatikai szabályainak figyelembevétele mellett – adott magatartás bűncselekménnyé nyilvánításában,
súly szerinti differenciálásában, illetve a felelősség körének és a felelősség alóli mentesülésnek a differenciálásában (167/B/2000. AB határozat, ABH 2002, 1113, 1121.).
A törvényhozó szabadságát az Alkotmánybíróság határozatai más megközelítésben is részletezték. Adott magatartás bűncselekményi és szabálysértési alakzatának elhatárolása kérdésében az Alkotmánybíróság a 871/B/1994.
AB határozatban megállapította: valamely jogellenes cselekmény – annak társadalomra veszélyességére tekintettel – szabálysértéssé, illetőleg bűncselekménnyé nyilvánítása a jogalkotó hatásköre (ABH 2000, 582, 587.). A társadalmilag káros magatartások szabálysértésként vagy bűncselekményként való szankcionálásával kapcsolatosan az
1233/B/1995. AB határozatban az Alkotmánybíróság kifejtette: önmagában az a megoldás, illetve szabályozási
mód, hogy a Btk. akár az elkövetői, akár a sértetti oldalon
meghatározott személyi kört emel ki, és ehhez fűzi a bűncselekmény törvényi tényállásának megvalósulását vagy
valamely minősítő körülmény létrejöttét, nem kifogásolható, ez a jogalkotó kompetenciájába tartozik. Ennek oka a
védett jogi tárgyak eltérő voltával, avagy az egyes bűncselekményfajták speciális, kiemelt jellegével függ össze, sőt
gyakran azzal is, hogy valamely alanyi tényező hiányában
egy magatartás nem valósít meg bűncselekményt. Az elkövetők vagy a sértettek személyi körének kiemelése alkotmányjogi szempontból nem tekinthető a törvény előtti
egyenlőség sérelmének és nem minősíthető sem pozitív,
sem negatív diszkriminációnak, amennyiben a megkülönböztetés nem önkényes vagy nem ésszerűtlen. (ABH 2000,
619, 620.) Az általános jogegyenlőség alapelvként való
deklarálása és a hátrányos megkülönböztetés tilalma tehát
nem értelmezhető akként, hogy az egyes bűncselekmények (büntetendő emberi magatartások) eltérő jellegéből,
természetéből, avagy a büntetőjog által védett jogi tárgyak
különbözőségéből fakadóan egyes elkövetői vagy sértetti
kategóriákat ne lehessen eltérő szabályozás alá vonni
(ABH 2000, 619, 621.).
A törvényhozó szabadságát hangsúlyozta az Alkotmánybíróság az 1427/B/1995. AB határozatban is. Az
egyes bűncselekmények, és ezeken belül az alapeset, valamint a minősített eset szabályozása, a törvényi tényállási
elemek, az egyes elkövetési magatartások, ezeken belül az
egyes fordulatok, a kiemelt minősítő körülmények, valamint mindezekhez igazodóan a törvényi büntetési tételek
meghatározása, a jogalkotó – a törvényhozás – hatáskörébe tartozik. Alkotmányos követelmény természetesen,
hogy a büntetőjogi szabályozás ne sértse az Alkotmány
rendelkezéseit, különösen pedig, hogy ne sértse az Alkotmány által deklarált emberi jogokat, valamint a jogállamiság, és ezen belül a jogbiztonság elvét. Az Alkotmány
egyetlen rendelkezéséből sem vezethető le azonban olyan
követelmény, hogy a jogalkotó milyen módon és arányban
szankcionálja valamely bűncselekmény alapesetét és minősített esetét, bűntetti és vétségi alakzatát, és az sem,
hogy milyen, egymástól eltérő elkövetési magatartásokat
von azonos büntetési tétel alá. (ABH 2000, 624, 626.)
2. Az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 49. §-ában meghatározott mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség akkor állapítható meg, ha a jogalkotó a jogszabályi felhatalmazásból származó jogalkotói
feladatát elmulasztotta, és ezzel alkotmányellenességet
idézett elő. Az Alkotmánybíróság nemcsak akkor állapít
meg alkotmányellenes mulasztást, ha az adott tárgykörre
vonatkozóan semmilyen jogszabály nincs, hanem akkor is,
ha az adott kérdésben van ugyan szabályozás, de alapvető
jogok érvényesüléséhez szükséges garanciák hiányoznak,
illetve, ha a hiányos szabályozás alapvető jogok érvényesítését veszélyezteti. A mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapításához két feltételnek kell
együttesen megvalósulnia: a jogalkotó mulasztásának és
az ennek folytán előidézett alkotmányellenes helyzetnek.
[62/2006. (XI. 23.) AB határozat, ABH 2006, 697, 704.]
Az Alkotmánybíróság ennek megítélésében az Abh1.-
ben, valamint az Alkotmány 16. §-ával és 67. § (1) bekezdésével összefüggésben kifejtett tételeket vette alapul.
2.1. Az Alkotmánybíróságnak az Abh1.-ben tett megállapításai közül a jelen ügyben a következők kiemelése
indokolt.
„A Btk. 199. § alkotmányosságának kérdésében az Alkotmánybíróság – az indítványok fő érvelésének megfelelően – nem a valamely magatartás bűncselekménnyé nyilvánítása vizsgálatánál szokásosan alkalmazott általános
alapjogi, ún. szükségesség/arányosság teszt alapján döntött [ennek lényege összefoglalva: 18/2000. (VI. 6.) AB
határozat, ABH 2000, 117, 123–124.], hanem a testvérek
közötti fajtalanság büntetendőségének alkotmányossági
megítélésénél alkalmazott ún. ésszerűségi teszt szempontjai szerinti elemzést végezte el. Ennek első lépéseként az
Alkotmánybíróság megállapította, hogy a szabályozás
szempontjából kik tekinthetők homogén csoportnak. Ezt
követően vizsgálta, hogy a büntetéssel fenyegetett magatartás meghatározásakor a törvényalkotó az alkotmányos
követelményeknek megfelelően különböztetett-e a 18 éven
felüli elkövetők, illetve a 14–18 év közötti sértettek (dogmatikailag: passzív alanyok) között: mindegyikük szempontjait hasonló figyelemmel és méltányossággal értékelte-e akkor, amikor az egyetértő, kölcsönös beleegyezésen
alapuló homoszexuális kapcsolatot büntetni rendelte, a heteroszexuális kapcsolatot viszont nem.” (ABH 2002, 230,
243–244.)
„A törvényalkotó a Btk. 199. §-ában meghatározott
bűncselekmény jogi tárgyát az ifjúság egészséges irányú
szexuális fejlődésében határozza meg. Az Alkotmány
67. § (1) bekezdése alapján e korosztály minden egyes tagjával szemben fennáll az állam alkotmányos kötelezettsége, hogy védelmet nyújtson a megfelelő testi, szellemi és
erkölcsi fejlődéshez, így az egészséges szexuális fejlődéshez is. A védelem jogi felelősségi eszközei között helye
van a büntetőjogi büntetésnek is. A büntetőjog eszközei is
szükségesek lehetnek annak érdekében, hogy az állam
megóvja e korosztályt egyrészt a személyiségfejlődésre
káros hatásoktól, másrészt az olyan kockázatvállalásoktól,
amelyekkel kapcsolatban életkoránál (az ettől függően feltételezett testi, szellemi, erkölcsi és társadalmi érettségénél) fogva nem képes megismerni és értékelni sem a választható lehetőségeket, sem pedig választása következményeit saját személyiségére, illetve későbbi életére és
társadalmi beilleszkedésére [21/1996. (V. 17.) AB határozat, ABH 1996, 74.].” (ABH 2002, 230, 244.)
„Az Alkotmánybíróság e döntésben is megerősíti, hogy
az ifjúság egészséges szexuális fejlődését szolgáló büntetőjogi eszközök meghatározása törvényhozói kompetencia, így a demokratikus többségi vélemény és érzület érvényesülésének tere [21/1996. (V. 17.) AB határozat, ABH
1996, 74, 82.]. A törvényhozó azonban köteles figyelembe
venni azokat a korlátokat is, amelyek az Alkotmány
70/A. § (1) bekezdéséből következnek. (…)
A büntető törvénnyel történő megkülönböztetésnek kellő súlyú alkotmányos indokon kell alapulnia. A jelen ügyben az Alkotmánybíróság ilyen indokot nem állapított
meg. Az Alkotmány 67. § (1) bekezdéséből következő állami kötelezettség sem elegendő súlyú alkotmányos indok
arra, hogy a gyermekek egészséges szexuális érését a felnőttek befolyásától büntetőjogilag védő szabályok a védett kort különbözően határozzák meg csupán attól függően, hogy a szexuális kapcsolat azonos vagy különböző
nemű személyek között létesül.
A heteroszexuális és a homoszexuális érés folyamatában meglévő esetleges eltéréseket kétségtelenül felerősíti
a homoszexuális kapcsolatot meg nem értéssel, illetve elutasítással fogadó társadalmi környezet. [Ezt igen részletesen elemezte az Alkotmánybíróság a 21/1996. (V. 17.) AB
határozatban, ABH 1996, 74.] Különbségek mutathatóak
ki a fiúk és a lányok között is a serdülőkori személyiségfejlődésében. Történelmileg ezek az eltérések vezettek – többek között – a férfiak és a nők közötti szexuális kapcsolat
eltérő büntetőjogi megítéléséhez az európai országok
többségében.
Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint azonban ezek
a különbségek nem jelentenek ésszerű és objektív igazolást arra, hogy az állam különbözőképpen határozza meg a
védett kort. Sem az Alkotmány 67. § (1) bekezdéséből, illetve 15. §-ából, sem pedig – az Alkotmány 7. § (1) bekezdésére figyelemmel – a gyermekek jogaival kapcsolatos
nemzetközi kötelezettségvállalásból (a Gyermek jogairól
szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi LXIV. törvény) nem
következik, hogy az állam önmagában a szexuális irányultság alapján különböző mértékben avatkozzon be ebbe a komplex, az ember személyiségének kiteljesedése
szempontjából rendkívül fontos és bonyolult folyamatba a
jogi felelősség rendjében legszigorúbb és az alapvető
emberi jogokat szükségképpen érintő büntető hatalom eszközeivel.
Természetesen a törvényhozó megítélésére tartozik,
hogy a büntetőjogi szabályozás megfelel-e a gyermekek
védelmével kapcsolatos állami kötelezettségnek, vagy pedig vannak olyan, a fiatalkorú és a felnőtt közötti függő,
alárendeltségi viszonyból adódó élethelyzetek, amelyek
ben a 14–18 éves korosztályokat további magatartások
bűncselekménnyé nyilvánításával kell védeni a 18 éven felüliekkel létesített szexuális kapcsolatok ellen. Az Alkotmánybíróság ezúttal is hangsúlyozza: nem jogosult arra,
hogy új bűncselekményi tényállások megállapítására kötelezze a jogalkotást, sem arra, hogy különös részi tényállások részleges megsemmisítésével addig nem büntetendő
magatartásokat is büntethetővé tegyen.” (ABH 2002, 230,
244–246.)
2.2. Az Alkotmánybíróság a tartás elmulasztása bűncselekményének büntethetőségét megszüntető ok alkotmányossági vizsgálatakor az 1091/B/1999. AB határozatban
(ABH 2002, 1018., a továbbiakban Abh2.) megállapította:
„Az Alkotmány 67. §-a a gyermek oldaláról közelítve deklarálja a védelemhez és gondoskodáshoz való jogot, amely
jog egyben kötelezettséget keletkeztet a család, a társadalom és az állam oldalán. A kötelezettség alanyainak ezzel
kapcsolatos konkrét magatartását, feladatait, a velük
szemben megfogalmazott elvárásokat számos törvény és a
hozzájuk kapcsolódó végrehajtási szabály-együttes tartalmazza. (…)
A jogi szabályozásból is kitűnően a gyermekekről való
gondoskodás komplex feladat, amely magában foglalja
többek között a gyermekjóléti alapellátások biztosítását, a
megfelelő oktatási és egészségügyi alrendszerek működtetését éppen úgy, mint a gyermekek családban történő nevelkedésének elősegítését. Ebben a rendszerben az egyes
kötelezettek feladatainak nagyságrendje és eszközei között szükségképpen súlypontbeli eltolódások vannak. Az
Alkotmány 16. §-a a kötelezettségek alanyai közül az államot az alaptörvény szintjén is kiemeli, amikor államcélként előírja, hogy az államnak különös gondot kell fordítania az ifjúság létbiztonságára és védelmeznie kell az ifjúság érdekeit.
Az Alkotmány e két rendelkezésének összevetéséből kitűnik, hogy az állam a gyermekek 67. § (1) bekezdésében
biztosított jogainak érvényesülését a 16. §-ban előírt kötelezettségeinek teljesítésével tudja hatékonyan szolgálni.
Az állam oldalán a gyermeki jogok érvényesítése jogi aktivizmust kíván meg, vagyis a jogrendszer alakítása során
tekintettel kell lenni a különböző jogágak – jelen esetben a
családjog és a büntetőjog – normatív és intézményes
összefüggéseire. A jogrendszer egészének működésében
pedig tükröződnie kell a különböző állami feladatok teljesítéséből fakadó jogi és jogon kívüli érdekek kiegyensúlyozott összemérésének. Ennek érdekében az Alkotmányban megfogalmazott elvek mentén mindenekelőtt a jogalkotó feladata az egyes jogágak intézmény- és eszközrendszerének olyan alakítása, amely lehetővé teszi fent megjelölt államcél és a jogok biztosításának összehangolását.”
(ABH 2002, 1081, 1085–1086.)
3. A törvényhozó az Abh1. után valóban nem alkotott
olyan bűncselekményi tényállást, amelyben a 18 év feletti
személyek 14–18 év közötti személlyel létesített szexuális
viszonyát büntetni rendeli, amennyiben a 14–18 év közötti
fiatal a felnőttkorú nevelése, felügyelete, gondozása vagy
gyógykezelése alatt áll. E tényezőket a Btk. az erőszakos
közösülés (197. §), a szemérem elleni erőszak (198. §), valamint a megrontás (201–202. §) és a kerítés (207. §) tényállásánál súlyosabb büntetést érdemlő körülménynek tekinti. A Btk. 202/A. § pedig büntetni rendeli azt, aki a
14–18 év közötti személlyel ellenszolgáltatás fejében közösül vagy fajtalankodik.
Az Alkotmánybíróság az Abh1 és Abh2.-ben kifejtett
elveket és megállapításokat fenntartva, valamint a Btk.
szabályait figyelembe véve úgy ítélte meg, hogy az indítványozó által igényelt – egyébként a diszkrimináció tilalmának meg nem felelő – törvényi szabályozás elmaradása nem alkotmányellenes helyzetet előidéző mulasztás.
A 18. éven felüliek és 14–18 év közötti fiatalok konszenzuális szexuális kapcsolatából azon magatartások kiválasztása, amelyeket bűncselekményként szankcionálni
kell, a törvényhozó feladata. Ennek megoldása során természetesen szem előtt kell tartania az Alkotmány rendelkezéseit, ezek között az Alkotmány 16. §-át és 67. § (1) bekezdését is, de figyelemmel kell lennie az Alkotmány 54. §
bekezdésében rögzített emberi méltósághoz való jogra és a
70/A. § (1) bekezdésében megfogalmazott diszkrimináció-tilalomra is.
A fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság a Btk.-val
összefüggő mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megállapítására irányuló indítványt elutasította.
Budapest, 2010. december 14. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
526/2015. (XII. 7.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII.  törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Surányi Katalint
2015. december 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2015. november 20. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
1153/2012. (V. 16.) Korm. határozata a Magyary Program Egyszerűsítési Programjának aláírási címpéldány és cégkivonat csatolására vonatkozó feladatának végrehajtásáról.
1. A Kormány felhívja a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy terjessze a Kormány elé a cégnyilvánosságról,
a bírósági cégeljárásról és a végelszámolásról szóló 2006. évi V. törvény és azzal összefüggő egyéb törvények
módosításáról szóló törvényjavaslathoz kapcsolódóan a kormányrendeleti szintű jogszabály-módosításokat.
A jogszabály-módosítások célja egyrészt annak biztosítása, hogy a közigazgatási hatósági ügyekben az eljáráshoz
szükséges iratként csupán azokban az esetekben legyen előírva címpéldány (aláírás-minta) alkalmazása, ahol azt az
eljárás valóban indokolja, másrészt az, hogy a cég cégkivonatának, valamint – ha azt megfelelő módon
a cégbírósághoz benyújtotta, – a cég képviselője aláírási címpéldányának (aláírás-mintájának) csatolása alól
közigazgatási hatósági eljárásban mentesüljön a cégnyilvántartásba bejegyzett cég.
Határidő: a törvényjavaslathoz igazodva folyamatos, de legkésőbb 2013. január 31.
Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter 2. A Kormány felhívja a minisztereket, hogy a cégnyilvánosságról, a bírósági cégeljárásról és a végelszámolásról szóló
2006. évi V. törvény és azzal összefüggő egyéb törvények módosításáról szóló törvényjavaslathoz kapcsolódóan,
a feladatkörükbe tartozó törvényi szintű, valamint miniszteri rendeleti szintű jogszabály-módosításokat – az
1. pontban meghatározott cél megvalósítása érdekében – készítsék elő, és intézkedjenek a törvényjavaslat
elfogadását követően azok Országgyűléshez történő benyújtásáról, kihirdetéséről. Határidő: a törvényjavaslathoz igazodva folyamatos, de legkésőbb 2012. december 31.
Felelős: érintett miniszterek 3. A Kormány felkéri a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy az egyszerűsítés megvalósításához szükséges
informatikai fejlesztéseket a KEK KH bevonásával valósítsa meg.
Határidő: 2012. szeptember 30. Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter
4. A Kormány felhívja a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy vizsgálja meg és tájékoztassa a Kormányt arról,
hogy az aláírási címpéldány helyett a cég képviselőjének aláírásképe a személyiadat- és lakcímnyilvántartásból, az
útlevelet vagy a kártyaformátumú vezetői engedélyt kezelő hatósági nyilvántartásokból beszerezhető-e, továbbá
elemezze a megvalósításhoz szükséges technikai, pénzügyi és egyéb feltételeket.
Határidő: 2013. október 31. Felelős: közigazgatási és igazságügyi miniszter, a pénzügyi feltételek vizsgálata tekintetében
a nemzetgazdasági miniszter bevonásával Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
80/2010. (V. 5.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdése j) pontja, valamint a Magyar Köztársaság kitüntetéseiről szóló 1991. évi XXXI. törvény 2. §
(1) bekezdése alapján a miniszterelnök elő ter jesz tésére
az elmúlt évtizedekben közel félezer magyar szakember nemzetközileg elismerten világszínvonalú képzéséhez
nyújtott segítségéért, szakmai támogatásáért, valamint a hasonló magyar egyetemekkel kiépített széles körű
együttműködéséért
Anatolij Vasziljevics Torkunovnak, a Moszkvai Állami Nemzetközi Kapcsolatok Egyeteme rektorának a
MAGYAR KÖZTÁRSASÁGI ÉRDEMREND
középkeresztje, polgári tagozata; a magyar energetikai piac átalakításában elért eredményei elismeréseként
Emmerich Endresz-nek, az ELMŰ–ÉMÁSZ Nyrt. elnökének, az RWE–ENBW
Magyarország Kft. ügyvezetőjének a
MAGYAR KÖZTÁRSASÁGI ÉRDEMREND
tisztikeresztje, polgári tagozata; a magyar–német gazdasági kapcsolatok, különösen a kis- és középvállalati együttműködés fejlesztése érdekében
végzett több évtizedes tevékenysége elismeréseként
Hanns Eberhard Schleyer-nek, a Német Kézműipari Szövetség főtitkárának a
MAGYAR KÖZTÁRSASÁGI ÉRDEMREND
lovagkeresztje, polgári tagozat kitüntetést adományozom.
Budapest, 2010. április 21. Sólyom László s. k.,
köztársasági elnök


text:
913/2008. (HK 13.) MH HEK PK intézkedése Egységes NATO Előírás [STANAG 2873 – Az egészségügyi biztosítás működésének elvei nukleáris, biológiai és kémiai környezetben – 4. kiadás – AMedP 7(D)] nemzeti bevezetéséről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 110. § (2) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján – figyelemmel az egységesítési, szabványosítási tevékenységről és a NATO egységesítési dokumentumok kezeléséről és feldolgozásáról szóló 1/2000.
(HK 2.) HM utasításra, valamint az Egységes NATO Előírások elfogadásáról szóló 10/2008. (HK 7.) HVKF első
helyettesi közleményére – az egészségügyi szakfeladatok
egységes elvek szerint történő végrehajtása érdekében az
Egységes NATO Előírás [STANAG 2873 – Az egészségügyi biztosítás működésének elvei nukleáris, biológiai és
kémiai környezetben – 4. kiadás – AmedP 7(D)] nemzeti
bevezetésére az alábbiak szerint
intézkedem: 1. Az intézkedés hatálya kiterjed a Magyar Honvédség
katonai szervezeteire és teljes személyi állományára.
2. A STANAG 2873 – Az egészségügyi biztosítás működésének elvei nukleáris, biológiai és kémiai környezetben – 4. kiadás – AmedP 7(D) – című dokumentumot ezen
intézkedés mellékleteként eredeti angol nyelven bevezetem.
3. A dokumentum alapvető célja az egészségügyi biztosítás tervezésének támogatása ABV körülmények között
működő fegyveres erők egészségvédelmének és az adott
misszió sikerének biztosítása céljából. Lényeges szempont, hogy a tervezés során a hangsúlyt az ABV esemény
bekövetkezését megelőző intézkedésekre kell helyezni
az ABV esemény bekövetkezése utáni helyzetelemzéssel,
reagálással szemben.
4. Az intézkedés 2008. július 31-én lép hatályba.
Dr. Németh András orvos dandártábornok s. k.,
MH egészségügyi főnök


text:
6/2019. (I. 18.) ME határozata helyettes államtitkár kinevezéséről.
A közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény 220. § (2) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva,
az innovációért és technológiáért felelős miniszter javaslatára
dr. Schweickhardt Gyula Leventét – 2019. január 21-ei hatállyal –
az Innovációs és Technológiai Minisztérium helyettes államtitkárává kinevezem.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök