text:
20/2011. (III. 30.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy Budakalász Nagyközség Önkormányzata Budakalász egyes ingatlanaira
vonatkozó önkormányzati elővásárlási jog elrendeléséről szóló 21/2004. (IX. 28.) KPVT számú rendelete
alkotmányellenes, ezért azt megsemmisíti.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. Az indítványozó Budakalász Nagyközség Önkormányzata Budakalász egyes ingatlanaira vonatkozó önkormányzati
elővásárlási jog elrendeléséről szóló 21/2004. (IX. 28.) KPVT számú rendelete (a továbbiakban: Ör.) egészének
megsemmisítését kérte. A támadott rendelet határozatlan időre elővásárlási jogot állapít meg az Ör.-ben felsorolt
ingatlanok tekintetében az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény
(a továbbiakban: Étv.) 25. §-a alapján. Az indítványozó álláspontja szerint az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében foglalt
jogorvoslathoz való jogot sérti, hogy az önkormányzat rendeleti formában valójában egyedi döntéseket pótol, amely
által ellehetetleníti a döntés elleni jogorvoslat igénybevételét. E miatt kérte a támadott Ör. egészének
megsemmisítését.
II. 1. Az Alkotmány érintett rendelkezése:
„57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan
bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot
– a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan – a jelen lévő országgyűlési képviselők
kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.”
2. Az Étv. érintett rendelkezései:
„25. § (1) A települési önkormányzatot elővásárlási jog illeti meg az építési szabályzatban és a szabályozási tervben
meghatározott településrendezési célok meg valósításához szükséges ingatlanok esetében.
(2)
(3) A fővárosban a fővárosi vagy azt a kerületi önkormányzatot illeti meg az elővásárlás joga, amely a megosztott
feladatkör alapján az adott településrendezési cél meg valósítója.
(4) Az (1)–(3) bekezdések szerinti elővásárlási jogot az önkormányzat köteles az ingatlan-nyilvántartásba
bejegyeztetni. Ha az elővásárlási jog fenntartásának indokai megszűnnek, az önkormányzatnak haladéktalanul kérni
kell az ingatlan-nyilvántartásból való törlést.
(5) Az önkormányzat (1)–(4) bekezdésekben szabályozott elővásárlási joga – az országos jelentőségű védett
természeti területen lévő és a műemléki ingatlanra vonatkozó elővásárlási jogot kivéve – a más jogszabályokon, illetve
szerződésen alapuló elővásárlási jogot megelőzi.
(6) Ha az önkormányzat az elővásárlási joga gyakorlásával kapcsolatos megkereséstől számított hatvan napon
belül nem nyilatkozik, az ingatlan elidegeníthető. A bejegyzett elővásárlási jogot az elidegenítés nem érinti.”
3. Az Ör. vizsgált rendelkezései:
„1. § Budakalász Nagyközség Önkormányzat a 17/2002. (X. 18.) sz. rendelettel elfogadott helyi építési szabályzat
rendelkezéseinek végrehajtása érdekében a 2. §-ban felsorolt ingatlanokra vonatkozóan a Budakalász Nagyközség
Önkormányzata javára, határozatlan időre, elővásárlási jogot állapit meg.
2. § Az elővásárlási joggal terhelt budakalászi ingatlanok a következők:
sorszám HRSZ / alszám felhasználás
célja sorszám HRSZ / alszám felhasználás
célja
(...)
3. § (1) Jelen rendelet a kihirdetés napján lép hatályba. A rendelet kihirdetésről a helyben szokásos módon a jegyző
gondoskodik.
(2) A jegyző gondoskodik az elővásárlási jog ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzéséről.
(3) E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg az alábbi rendeletek hatályukat vesztik:
a) Budakalász Nagyközség Önkormányzat 9/1999. (III. 31.) Kpvt. sz. rendelete Budakalász egyes ingatlanjaira
vonatkozó önkormányzati elővásárlási jog elrendeléséről
b) Budakalász Nagyközség Önkormányzat 23/1999. (XII. 30.) Kpvt. sz. rendelete Budakalász egyes ingatlanjaira
vonatkozó önkormányzati elővásárlási jog elrendeléséről szóló rendeletének módosításáról
c) Budakalász Nagyközség Önkormányzat 14/2000. (V. 15.) Kpvt. sz. rendelete Budakalász egyes ingatlanjaira
vonatkozó önkormányzati elővásárlási jog elrendeléséről
d) Budakalász Nagyközség Önkormányzat 4/2001. (II. 14.) Kpvt. sz. rendelete a 14/2000. (V. 15.) számú elővásárlási
jogról szóló rendelet módosításáról
e) Budakalász Nagyközség Önkormányzat 10/2002. (IV. 25.) Kpvt. sz. rendelete a 9/1999. (III. 31.) számú és 23/1999.
(XII. 30.) számú elővásárlási jogról szóló rendelet módosításáról
f) Budakalász Nagyközség Önkormányzat 11/2004. (VII. 05.) Kpvt. sz. rendelete Budakalász egyes ingatlanjaira
vonatkozó önkormányzati elővásárlási jog elrendeléséről szóló rendeletének módosításáról.”
III. Az indítvány megalapozott. 1. Az Alkotmánybíróság 43/2006. (X. 5.) AB határozatában (a továbbiakban: Abh.) vizsgálta az Étv. 25. §-át és egy
az alapján alkotott önkormányzati rendeletet, amely elővásárlási jogot állapított meg az önkormányzat
képviselő-testületének javára. A jogorvoslathoz való jog kapcsán kifejtette az elővásárlási jogot megállapító
rendeletről: „Az Alkotmány 57. §-ának (5) bekezdése szerint bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen áll
fenn a jogorvoslat joga. A jelen esetben azonban nem bírósági, közigazgatási és más hatósági döntésről van szó,
hanem települési önkormányzat képviselő-testületének rendeletéről, azaz jogszabályról. Az Alkotmánybíróság
az építésügyről szóló 1964. évi III. törvénynek – az Étv. 25. §-ában meghatározott rendelkezéseket nem tartalmazó
– szabályai alapján megalkotott önkormányzat képviselő-testületi rendelet vizsgálata alapján 1994-ben kimondta,
hogy alkotmányellenes az a szabályozás, amely »az ingatlantulajdont korlátozó egyedi döntések rendeleti formában
 való megjelentetésével gyakorlatilag kizárja a fellebbezés és a bírósági felülvizsgálat benyújtásának a lehetőségét, és
ezáltal sérti a tulajdonvédelemre is garanciát nyújtó jogorvoslat lehetőségét« [6/1994. (II. 18.) AB határozat, ABH 1994,
65, 67.]. A 45/1997. (IX. 19.) AB határozat azt állapította meg, hogy alkotmányellenes az a szabályozási mód, amelynél
több egyedi döntés összefoglalása jogszabályi, törvényi rendelkezés formájában jelenik meg, és ezzel kizárja a bírósági
felülvizsgálatot, sérti a jogorvoslat lehetőségét (ABH 1997, 311, 318.). Az 53/2002. (XI. 28.) AB határozat rendelkező
részében mondta ki, hogy az Országgyűlés jogalkotói feladatának elmulasztásával alkotmányellenes helyzetet idézett
elő azáltal, hogy a törvényi rendelkezés alapján védett természeti területek egyedi meghatározása során nem
biztosított önálló jogorvoslatot. A határozat indokolása rámutatott, hogy a tulajdonjog korlátozásának
az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzésével kapcsolatos jogorvoslati lehetőség nem pótolhatja a jogszabályi
formában történő védett területté nyilvánítással okozott sérelem bírósági felülvizsgálatát; »a védett természeti
területek egyedi megjelölésére vonatkozó döntésről alakisági követelményeknek megfelelő, önálló határozatba
foglalt és elkülönített döntés« hiányában nincs érdemi jogorvoslati lehetőség (ABH 2002, 327, 335.). Ugyanezt az elvet
érvényesítette a 33/2006. (VII. 13.) AB határozat, amely a fokozottan védett természeti területté nyilvánításnál
a jogszabályban – egyedi közigazgatási határozat nélkül – kimondott tulajdonjog-korlátozás tekintetében állapította
meg az Alkotmány 57. §-ának (5) bekezdésében meghatározott jogorvoslati jognak a megsértésével járó
alkotmányellenes helyzetet (ABK 2006. július). Az Étv. 25. §-ának (2) bekezdése alapján nem kerül sor olyan
közigazgatási határozat meghozatalára, amellyel szemben jogorvoslattal lehetne élni, hanem a települési
önkormányzat rendelete határozza meg, melyek azok a telkek, amelyekre a megjelölt településrendezési cél
meg valósítása érdekében elővásárlási jog keletkezik. A jogorvoslatra lehetőséget nem biztosító megoldás sérti
az Alkotmány 57. §-ának (5) bekezdését. Ezért az Alkotmánybíróság megállapította az Étv. 25. §-a (2) bekezdésének és
az ennek alapján megalkotott Ör.-nek az alkotmányellenességét.” (ABH 2006, 540, 548–549.)
Jelen ügyben a támadott Ör. is rendeleti formában állapítja meg az elővásárlási joggal terhelt ingatlanok körét, s
az abban felsorolt ingatlanokra az önkormányzat rendelete alapján az ingatlan-nyilvántartási hatóság feltünteti
az elővásárlási jogot. Az Ör. 3. § (2) bekezdése alapján a jegyző köteles gondoskodni az elővásárlási jog
ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzéséről. Mivel azonban az Ör. jogszabályi formában tartalmazza az elővásárlási
jog alapítását, e tárgyban nem születik olyan külön közigazgatási határozat, amely egyedi döntés ellen a tulajdonos
megfelelő jogorvoslattal élhetne. Mivel ez az Alkotmány 57. § (5) bekezdését sérti, az Alkotmánybíróság
megállapította az Ör. alkotmányellenességét és jelen határozat közzétételének napjával azt megsemmisítette.
A határozat Magyar Közlönyben történő közzététele az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 41. §-án
alapul.
Budapest, 2011. március 28. Dr. Holló András s. k., Dr. Kovács Péter s. k.,
alkotmánybíró alkotmánybíró


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
36/2019. (X. 15.) BM rendelete az állandó személyazonosító igazolvány tároló elemén elhelyezett szolgáltatásazonosító felhasználásával ellenőrizhető jogosultságok köréről.
A polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény 47.  § (2)  bekezdés f )  pontjában
kapott felhatalmazás alapján, a  Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 94/2018. (V. 22.) Korm. rendelet
40. § (1) bekezdés 22. pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § Az állandó személyazonosító igazolvány tároló elemén elhelyezett szolgáltatásazonosító
a) a kormányzati nyomat-menedzsment rendszer használatára,
b) a  személyszállítási szolgáltatásokról szóló törvényben meghatározott közlekedési szolgáltatások
igénybevételére és
c) a kormányzati kártyás beléptető rendszer használatára
való jogosultság ellenőrzésére használható fel.
2. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Dr. Pintér Sándor s. k.,
 belügyminiszter


text:
37/2010. (III. 26.) HM utasítása a Honvédelmi Minisztérium és a Csapatok Érdekvédelmi Szövetsége által kötött megállapodásban foglaltak végrehajtásáról szóló 32/2009. (V. 8.) HM utasítás hatályon kívül helyezéséről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló 2004. évi CV. törvény 52. § (1) bekezdésének f) pontja alapján a következő
utasítást adom ki: 1. § A Honvédelmi Minisztérium és a Csapatok Érdekvédelmi Szövetsége által kötött megállapodásban foglaltak
végrehajtásáról szóló 32/2009. (V. 8.) HM utasítást hatályon kívül helyezem.
2. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba és az azt követő napon hatályát veszti.
Budapest, 2010. március 22. Dr. Szekeres Imre s. k.,
honvédelmi miniszter


text:
29/2013. (X. 17.) AB határozata a közokiratokról, a közlevéltárakról és a magánlevéltári anyag védelméről szóló 1995. LXVI. törvény 35. § (8) bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapítására irányuló alkotmányjogi panasz elutasításáról.
Az Alkotmánybíróság tanácsa alkotmányjogi panasz tárgyában – dr. Juhász Imre alkotmánybíró párhuzamos
indokolásával, valamint dr. Kiss László alkotmánybíró különvéleményével – meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság a  köziratokról, a  közlevéltárakról és a  magánlevéltári anyag védelméről szóló 1995. évi
LXVI. törvény 35. § (8) bekezdése alaptörvény-ellenességének megállapítása iránt benyújtott alkotmányjogi panaszt
elutasítja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
I. [1] A Politikatörténeti Intézet Közhasznú Nonprofit Kft. és a  Magyar Szakszervezetek Országos Szövetsége
(a  továbbiakban: indítványozók) az  Abtv. 26.  § (2)  bekezdése alapján alkotmányjogi panasszal fordult
az  Alkotmánybírósághoz, amelynek keretében kérte a  köziratokról, a  közlevéltárakról és a  magánlevéltári anyag
védelméről szóló 1995. évi LXVI. törvény és az  elmúlt rendszer titkosszolgálati tevékenységének feltárásáról és
az  Állambiztonsági Szolgálatok Történeti Levéltára létrehozásáról szóló 2003. évi III. törvény módosításáról szóló
2012. évi LXI. törvény (a továbbiakban: Módtv.) 10. §-a alaptörvény-ellenességének megállapítását, és kihirdetésére
visszamenőleges hatályú megsemmisítését.
[2] Indítványozók érvelése szerint a  Módtv. támadott 10.  §-a ellentétes az  Alaptörvény XIII.  cikkével, B)  cikk
(2) bekezdésével, 38. cikk (2) bekezdésével, valamint VI. cikk (2) bekezdésével. Indokolásukban kifejtik, hogy a 2012.
június 1-jén hatályba lépett Módtv. 10.  §-a az  1944–1989 között működött Magyar Dolgozók Pártja (MDP) és
jogelődei, a Magyar Szocialista Munkáspárt (MSZMP), illetve ezek társadalmi szervezetei (Magyar Partizánszövetség,
Magyar Ellenállók és Antifasiszták Szövetsége, Magyar Nők Demokratikus Szövetsége, Magyar Nők Országos
Tanácsa), ifjúsági szervezetei (Magyar Demokratikus Ifjúsági Szövetség, Dolgozó Ifjúság Szövetsége, Kommunista
Ifjúsági Szövetség, Népi Kollégiumok Országos Szövetsége, Magyar Úttörők Szövetsége), valamint a Szakszervezetek
Országos Tanácsa, a szakszervezeti tanácsok és ágazati szakszervezetek iratai állami tulajdonba vételét rendelte el,
amelyből arra következtetnek, hogy a  jogalkotó nem veszi figyelembe az  eltérést a  tagnyilvántartások adatai és
az  állampárti működés során keletkezett iratanyag között. Álláspontjuk szerint a  Módtv. 10.  §-ának megalkotása
a  következő lépése ama folyamatnak, amely a  levéltári anyag védelméről és a  levéltárakról szóló 1969. évi
27. törvényerejű rendelet módosításáról szóló 1991. évi LXXXIII. törvény megalkotásával indult. Akkor ugyanis
a  tagnyilvántartások kivételével az  1948 és 1989 között működő MSZMP és MDP iratait vették állami tulajdonba.
A  Módtv. 10.  §-a által állami tulajdonba vett iratanyag egy része szakszervezeti tulajdonban volt – amelynek
kezelését letéti szerződés alapján a Politikatörténeti Intézet Közhasznú Nonprofit Kft. (a továbbiakban: PTI) látta el –,
másik része a PTI tulajdonát képezte.
[3] A Módtv. 10.  §-ában elrendelt állami tulajdonba vétel az  indítványozók értelmezése szerint jogilag két módon
történhetett: 1. az  érintett iratanyagot az  állam 2012. június 1-jén kisajátította, így állami tulajdonba került;
2. az  érintett iratokat keletkezésük napjára visszaható hatállyal nyilvánította állami tulajdonná. Az  alaptörvényellenességet megalapozó indokaikat az indítványozók mindkét értelmezési lehetőségre kifejtik.
[4] Ha az állam kisajátítás útján jutott az érintett iratanyag tulajdonához, akkor az indítványozók szerint a Módtv. 10. §-a
az  Alaptörvény XIII.  cikk (2)  bekezdésébe ütközik, ugyanis nem teljesülnek a  kisajátítás Alaptörvénybeli feltételei.
A  Módtv. egyrészt nem határozza meg a „nyomós közérdek” jellegét, amely indokolja a  kisajátítás elrendelését,
másrészt az indítványozók álláspontja szerint az érintett iratanyag kezelése a levéltári szabályok betartásával történt,
biztosítva azok kutathatóságát, hozzáférhetőségét. Nem tartalmaz a  Módtv. 10.  §-a teljes, feltétlen és azonnali
kártalanítást biztosító szabályt, sem a  kisajátítás módjára vonatkozó előírást. Mivel a  kisajátításról szóló 2007. évi
CXXIII. törvény csak ingatlanok kisajátítására tartalmaz rendelkezéseket, az  indítványozók szerint ingó kisajátítása
nem lehetséges.
[5] Az indítványozók szerint ha a  Módtv. 10.  §-a az  érintett iratokat keletkezésük napjára visszaható hatállyal
nyilvánította állami tulajdonná, akkor az  Alaptörvény B)  cikk (1)  bekezdésébe, valamint 38.  cikk (2)  bekezdésébe
ütközik. Az  Alaptörvény B)  cikkében deklarált jogállamiság elvéből következő jogbiztonság elve sérül azáltal,
hogy visszaható hatályú rendelkezés joghátrányt okoz; ezen kívül a  jogállamiság elvébe ütközik, hogy a  Módtv.
10.  §-a nincs összhangban a  közirat és magánirat törvényi fogalmával. Az  indítványozók az  Alaptörvény 38.  cikk
(2)  bekezdésének sérelmét abban látják, hogy nincs olyan sarkalatos törvény, amely az  érintett iratokat állami
tulajdonba tartozónak minősíti. Végül az  Alaptörvény VI.  cikk (2)  bekezdésébe ütközik, hogy a  Módtv. 10.  §-a
az említett szervezetek tagnyilvántartásait is állami tulajdonba vette.
[6] A Módtv. támadott 10.  §-a a  köziratokról, a  közlevéltárakról és a  magánlevéltári anyag védelméről szóló
1995. évi LXVI. törvény (a  továbbiakban: Ltv.) 35.  § (8)  bekezdése helyébe lépő rendelkezést állapította meg,
a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 12. § (1) bekezdése, valamint az Alkotmánybíróság gyakorlata alapján
az Alkotmánybíróság az Ltv. 35. § (8) bekezdésére tekintettel folytatta le a vizsgálatot.
[7] Az indítvány benyújtása után fogadta el az  Országgyűlés az  Alaptörvény negyedik módosítását, benne
az  Alaptörvény U)  cikk (10)  bekezdését. Erre tekintettel az  indítványozók 2013. március 20-án kiegészítették
indítványukat.
II. [8] 1. Az Alaptörvény indítvány elbírálásakor hatályos rendelkezései:
„B) cikk (2) Magyarország államformája köztársaság.”
„VI. cikk (2) Mindenkinek joga van személyes adatai védelméhez, valamint a közérdekű adatok megismeréséhez és
terjesztéséhez.”
„XIII. cikk (1) Mindenkinek joga van a tulajdonhoz és az örökléshez. A tulajdon társadalmi felelősséggel jár.
(2) Tulajdont kisajátítani csak kivételesen és közérdekből, törvényben meghatározott esetekben és módon, teljes,
feltétlen és azonnali kártalanítás mellett lehet.”
„38.  cikk (2) Az  állam kizárólagos tulajdonának és kizárólagos gazdasági tevékenységének körét, valamint
a  nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű nemzeti vagyon elidegenítésének korlátait és feltételeit
az (1) bekezdés szerinti célokra tekintettel sarkalatos törvény határozza meg.”
„U) cikk (10) A kommunista állampártnak, az annak közreműködésével létrehozott, illetve a közvetlen befolyása alatt
álló társadalmi és ifjúsági szervezeteknek, valamint a  szakszervezeteknek a  kommunista diktatúrában keletkezett
iratai az  állam tulajdonát képezik, azokat a  közfeladatot ellátó szervek irattári anyagához tartozó iratokkal azonos
módon, közlevéltárban kell elhelyezni.”
[9] 2. Az Ltv. indítvánnyal támadott rendelkezése:
„35.  § (8) Az  1944–1989 között működött Magyar Dolgozók Pártja (MDP) és jogelődei, Magyar Szocialista
Munkáspárt (MSZMP), ezek társadalmi szervezetei (Magyar Partizánszövetség, Magyar Ellenállók és Antifasiszták
Szövetsége, Magyar Nők Demokratikus Szövetsége, Magyar Nők Országos Tanácsa), ifjúsági szervezetei (Magyar
Demokratikus Ifjúsági Szövetség, Dolgozó Ifjúság Szövetsége, Kommunista Ifjúsági Szövetség, Népi Kollégiumok
Országos Szövetsége, Magyar Úttörők Szövetsége), valamint a Szakszervezetek Országos Tanácsa, a szakszervezeti
tanácsok és ágazati szakszervezetek iratai az  állam tulajdonát képezik. Az  iratok őrzési helye a  Magyar Nemzeti
Levéltár Országos Levéltára.”
III. [10] A szabályszerűen benyújtott alkotmányjogi panasz az alábbiak szerint befogadható.
 [11] 1. Az  Abtv. 56.  § (1)  bekezdése előírja, hogy az  alkotmányjogi panasz érdemi elbírálása előtt dönteni kell
befogadásáról. Az  alkotmányjogi panasz befogadásáról az  Alkotmánybíróság az  Abtv. 56.  § (1)  bekezdése alapján
– figyelemmel az  Abtv. 47.  § (1)  bekezdésére, 50.  § (1)  bekezdésére, valamint az  Alkotmánybíróság Ügyrendjének
5. § (1) és (2) bekezdéseire – tanácsban eljárva dönt. Az indítványozó gondoskodott az Abtv. 51. § (2)–(3) bekezdése
szerinti jogi képviseletéről, és az  Abtv. 30.  § (1)  bekezdésében foglaltakra tekintettel az  indítvány határidőben
benyújtottnak tekintendő, ugyanis a Módtv. 10. §-a 2012. június 1-jén lépett hatályba, a panasz pedig 2012. július
4-én érkezett az  Alkotmánybíróságra. Az  alkotmányjogi panasz megfelel az  Abtv. 52.  § (1)–(2)  bekezdésében
támasztott formai feltételeknek is, mivel tartalmazza az  Abtv. 26.  § (2)  bekezdése szerinti, az  Alkotmánybíróság
hatáskörére vonatkozó hivatkozást, valamint határozott kérelmet és a  támadott rendelkezés alaptörvényelleneségére vonatkozó részletes okfejtést is, továbbá a  panasz kifejezett kérelmet fogalmaz meg az  alaptörvényellenesnek vélt jogszabály megsemmisítésére.
[12] Az Abtv. 26.  § (2)  bekezdése szerint az  Alkotmánybíróság eljárása kivételesen akkor is kezdeményezhető, ha
az  alaptörvény-ellenes jogszabály rendelkezésének alkalmazása vagy hatályosulása folytán közvetlenül, bírói
döntés nélkül következett be a  jogsérelem és nincs a  jogsérelem orvoslására szolgáló jogorvoslati eljárás, vagy
a jogorvoslati lehetőségeit az indítványozó már kimerítette. Az indítványozók sérelmét közvetlenül az Ltv. támadott
rendelkezése okozza, amely ellen nem lehet élni jogorvoslattal. Az indítványozók érintettségüket a PTI Levéltárának
csatolt fond- és állagjegyzékével, valamint a két indítványozó közötti letéti megállapodással igazolták. A PTI fondés állagjegyzékében szereplő iratokat az Ltv. támadott rendelkezése értelmében ex lege állami tulajdonba vették,
ez kizárólag az indítványozókat érintette, senki mást. Az indítványozókat érintő joghatások a törvény erejénél fogva
következtek be, ellenük jogorvoslattal élni nem lehet.
[13] A fenti szempontok mérlegelése után az Alkotmánybíróság a panaszt befogadta és az Ügyrend 31. § (6) bekezdése
szerint érdemben elbírálta.
IV. [14] Az alkotmányjogi panasz nem megalapozott.
 [15] Az alkotmányossági vizsgálat során az  Alkotmánybíróságnak figyelemmel kellett lennie az  indítványozók által
megjelölt Alaptörvényi rendelkezéseken kívül az Alaptörvény U) cikk (10) bekezdésére is.
 [16] Az Alaptörvény U)  cikk (10)  bekezdésének beiktatásával az  indítvány elbírálásának jogi lehetőségei jelentősen
megváltoztak, mivel az  Alaptörvény említett bekezdése közvetlenül érinti az  Ltv. panasszal támadott 35.  §
(8)  bekezdését. Az  Alkotmánybíróság a  panaszt ennek alapján bírálta el és megállapította, hogy az  Ltv. 35.  §
(8)  bekezdése az  U)  cikk (10)  bekezdése alapján az  Alaptörvénnyel nem ellentétes. Az  Alaptörvény negyedik
módosítása indokolásából kiderül ugyanis, hogy az  U)  cikk (10)  bekezdésének beiktatása éppen a  támadott
Ltv. rendelkezés Alaptörvénynek való megfelelését kívánta biztosítani: „[a] törvény értelmében a  mindenkori
kommunista állampártnak, valamint az annak közreműködésével létrehozott, illetve a közvetlen befolyása alatt álló
társadalmi és ifjúsági szervezeteknek, valamint szakszervezeteknek a  kommunista diktatúrában keletkezett iratai
állami tulajdont képeznek és azokat a közfeladatot ellátó szervek irattári anyagához tartozó iratokkal azonos módon,
közlevéltárban kell elhelyezni, tekintettel arra, hogy e szervezetek a kommunista diktatúrában közfeladatot láttak el,
és indokolt az iratanyaguk egységes kezelése”.
[17] Az indítványozók az Alaptörvény negyedik módosítását követően benyújtott indítvány-kiegészítésükben továbbra
is az  Ltv. 35.  § (8)  bekezdésének alaptörvény-ellenességét állították, és kérték a  törvényhely megsemmisítését,
azzal, hogy szerintük az  U)  cikk (10)  bekezdése ellenére ellentétes az  Alaptörvény indítványban hivatkozott
rendelkezéseivel.
[18] Mivel az Alaptörvény U) cikk (10) bekezdése rendelkezik úgy, hogy az érintett iratanyag az állam tulajdonát képezi
mint közirat és közlevéltárban kell elhelyezni, az Ltv. 35. § (8) bekezdésének alkotmányellenessége nem állapítható
meg az Alaptörvény XIII. cikk (2) bekezdése, B) cikke, valamint VI. cikk (2) bekezdése alapján.
[19] Az Ltv. vitatott rendelkezésének Alaptörvénybe ütközése akkor sem lenne megállapítható, ha az  indítványozó
álláspontját elfogadva az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény eredeti indítványban felsorolt cikkeibe [XII.  cikk,
B)  cikk (2)  bekezdés, 38.  cikk (2)  bekezdés, VI.  cikk (2)  bekezdés] ütközőnek találná. Az  Alaptörvény U)  cikkének
(10) bekezdése ugyanis (mint lex specialis) ekkor is kizárná az Alaptörvénybe ütközés kimondását.
[20] Ezért az Ltv. támadott 35. § (8) bekezdése vizsgálatára irányuló indítványt az Alkotmánybíróság elutasította.
 [21] Az Alkotmánybíróság e  határozatának a  Magyar Közlönyben történő közzétételét az  Abtv. 44.  § (1)  bekezdés
második mondata alapján rendelte el. Budapest, 2013. október 14.
Dr. Kovács Péter s. k.,
tanácsvezető alkotmánybíró


text:
477/2009. (XII. 11.) OVB határozata.  Az Országos Választási Bizottság – 2009. december 7-én megtartott ülésén – a választási eljárásról szóló 1997. C. törvény (a továb biak ban: Ve.) 131/A. § b) pontjában foglalt hatáskörében eljárva Stekler Ottó, a Zöld Párt elnöke (1440 Budapest, Pf. 20) által benyújtott országos népi kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldányának hitelesítését megtagadja.
A határozat ellen – a Magyar Közlönyben való közzétételét követő 15 napon belül – az Alkotmánybírósághoz címzett
kifogást lehet benyújtani az Országos Választási Bizottságnál (1051 Budapest, Nádor u. 2.; levélcím: 1903 Budapest,
Pf. 314; fax: 06-1-441-1729).
Indokolás I. A beadványozó 2009. november 23-án aláírásgyűjtő ív mintapéldányát nyújtotta be az Országos Választási
Bizottsághoz hitelesítés céljából. Az aláírásgyűjtő íven a következő szerepelt:
„Kezdeményezzük a törvények olyan módosítását, hogy a halálbüntetés a választópolgárok többségének akarata esetén
visszaállítható legyen.”
Az országos népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továb biak ban: Nsztv.) 2. §-ának
rendelkezései értelmében az aláírásgyűjtő ívek mintapéldányát az aláírásgyűjtés megkezdése előtt – hitelesítés
céljából – be kell nyújtani az Országos Választási Bizottsághoz.
Az Országos Választási Bizottság megállapítja, hogy a kezdeményezés nem felel meg az Nsztv. 17. §-ában foglaltaknak,
amely szerint a népi kezdeményezésnek pontosan és egyértelműen kell tartalmaznia a megtárgyalásra javasolt
kérdést. Az aláírásgyűjtő ív mintapéldányán szereplő kérdés megfogalmazása megtéveszti a választópolgárokat.
A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény (a továb biak ban: Alkotmány) 28/D. §-a szerint
az országos népi kezdeményezés arra irányul, hogy az Országgyűlés a hatáskörébe tartozó kérdést tűzze napirendjére.
A beadványozó kezdeményezése azonban konkrét jogszabályi rendelkezések megváltoztatására irányul, nem
napirendre tűzésre. Így a kezdeményezés megfogalmazása a választópolgár számára azt a téves látszatot kelti, mintha
az aláírásgyűjtés alkalmával népszavazási kezdeményezést támogatna.
Az Nsztv. 18. § b) pontja értelmében az Országos Választási Bizottság megtagadja az aláírásgyűjtő ív hitelesítését, ha
a kezdeményezés megfogalmazása nem felel meg a törvény ben foglalt követelményeknek.
Fent leírtak alapján az Országos Választási Bizottság az aláírásgyűjtő ív mintapéldánya hitelesítésének megtagadásáról
döntött.
II. A határozat az Alkotmány 28/D. §-án, az Nsztv. 2. §-án, a 17. §-án és a 18. § b) pontján, a jogorvoslatról szóló
tájékoztatás a Ve. 130. §-ának (1) bekezdésén alapul.
Dr. Szigeti Péter s. k.,
az Országos Választási Bizottság elnöke


text:
1399/2014. (VII. 18.) Korm. határozata az ÉMOP-2.1.1/B-12-2012-0025 azonosító számú („Nyugattól-keletig a nógrádi erdőkben, az Ipoly Erdő Zrt. komplex ökoturisztikai fejlesztése” című) projekttel összefüggésben az IPOLY ERDŐ Zártkörűen Működő Részvénytársaság biztosítéknyújtási kötelezettség alóli egyedi mentesítéséről.
A Kormány
 1. megállapítja, hogy a) az IPOLY ERDŐ Zártkörűen Működő Részvénytársaság (a továbbiakban: kedvezményezett) az állam többségi
befolyása alatt álló gazdasági társaság,
b) a kedvezményezett az ÉMOP-2.1.1/B-12-2012-0025 azonosító számú, „Nyugattól-keletig a nógrádi erdőkben,
az  Ipoly Erdő Zrt. komplex ökoturisztikai fejlesztése” című projektre (a  továbbiakban: projekt) megítélt
támogatást a nemzeti vagyon fejlesztésére fordítja,
2. mentesíti a kedvezményezettet a projekt tekintetében a 2007–2013 programozási időszakban az Európai Regionális
Fejlesztési Alapból, az  Európai Szociális Alapból és a  Kohéziós Alapból származó támogatások felhasználásának
rendjéről szóló 4/2011. (I. 28.) Korm. rendelet 33. § (1) bekezdése szerinti biztosítéknyújtási kötelezettség alól,
3. felhívja a nemzetgazdasági minisztert, hogy a projekt tekintetében a 2. pont szerinti mentesítés érvényesítéséhez
szükséges intézkedéseket tegye meg.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
határidő: azonnal orbán viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1143/B/2009. AB végzés.  Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára, irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság a helyi adókról szóló 1990. évi
C. törvény 11. §–16. §-ai alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítvány tárgyában az eljárást megszünteti.
1. Indítványozó a helyi adókról szóló 1990. évi C. törvény (a továbbiakban: Hatv.) építményadót szabályozó
rendelkezései alkotmányellenességét állítja. Érvelése szerint a jogalkotó azzal, hogy a településekre bízza az építményadó kivetését alkotmányellenes helyzetet teremtetett,
mivel a helyi önkormányzatok egy része ezen jogával
visszaél, illetve diszkriminációt valósít meg a szabályozás
az ország különböző területein élők között. Mindez sérti az
Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében foglaltakat.
Megjegyzi az Alkotmánybíróság, hogy indítványozó
beadványában ugyan a Hatv. 11. §–22. §-ait jelöli meg, de
tartalmilag csak az építményadóra vonatkozó (11. §–16. §)
rendelkezéseket tartja alkotmányellenesnek, így az Alkotmánybíróság vizsgálatát ezen rendelkezések tekintetében
folytatta le.
2. Az Alkotmánybíróságnak elsőként abban a kérdésben
kellett állást foglalnia, hogy az indítvány tárgya az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, módosított és egységes szerkezetbe foglalt 2/2009.
(I. 12.) Tü. határozat [ABK 2009, január 3.; (a továbbiakban:
Ügyrend)] 31. § c) pontja értelmében „ítélt dolog”-nak tekinthető-e, és ezen a címen az eljárás megszüntetésének
van-e helye, mivel korábban a 67/1991. AB határozatában
[ABH 1991, 352, 357.; (a továbbiakban: Abh.)] az Alkotmánybíróság már vizsgálta a Hatv. egészét.
Az Ügyrend 31. § c) pontja szerint „ítélt dolog” címén
az eljárás megszüntetésének van helye, „ha az indítvány az
Alkotmánybíróság által érdemben már elbírált jogszabállyal azonos jogszabály (jogszabályi rendelkezés) felülvizsgálatára irányul, és az indítványozó az Alkotmánynak
ugyanarra a szakaszára, illetőleg alkotmányos elvére (értékére) – ezen belül – azonos alkotmányos összefüggésre hivatkozva kéri az alkotmánysértést megállapítani”. Az
Alkotmánybíróság gyakorlata szerint az indítványban felvetett kérdés akkor minősül ítélt dolognak, ha az újabb indítványt ugyanazon jogszabályi rendelkezés vonatkozásában, azonos okból vagy összefüggésben terjesztik elő
(1620/B/1991. AB határozat, ABH 1991, 972, 973.). Ha az
új indítványt más okra, más alkotmányossági összefüggésre alapítják, az Alkotmánybíróság az újabb indítvány érdemi vizsgálatába bocsátkozik [35/1997. (VI. 11.) AB határozat, ABH 1997, 200, 212.; 37/2004. (X. 15.) AB határozat, ABH 2002, 908, 911.]. Az Abh.-ban az Alkotmánybíróság többek között a Hatv. egészének – csak a jelen ügy
elbírálása szempontjából fontos kérdést említve – az
Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében megfogalmazott
diszkrimináció tilalma alkotmányos elvével való összeegyeztethetőségét vizsgálta, azon indítványozói állítás
alapján, miszerint a Hatv., amely a helyi adókra vonatkozó
lényeges szabályok megállapítását a helyi önkormányzatokra bízza, lehetőséget teremt arra, hogy „a teljesen azonos feltételekkel rendelkező állampolgárok területenként
különböző adókat viseljenek”.
Az Alkotmánybíróság az Abh.-ban többek között megállapította, hogy a helyi adók lényege – így a jelen esetben
az építményadóé is – a helyi közszolgáltatások szervezése
során felmerülő kiadásokhoz, valamint a helyi közterhekhez való hozzájárulás. A település fejlettségéhez, a lakosság igényeihez és teherviselő képességéhez, a közszolgáltatások színvonalához igazítottan a Hatv. keretein belül
maradva bevezetett helyi adók típusa, mértéke önkormányzatonként eltérő lehet, mivel a különböző feladatok
ellátása eltérő gazdasági feltételek meglétét teszi szükségessé. Ezzel az adóalanyok között területi alapon valóban
különbségek alakulnak ki, amelyek azonban sem az építményadó, sem más, a Hatv. által szabályozott helyi adó
esetén nem tekinthetők az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésébe ütköző megkülönböztetésnek. Ebben az esetben nem
személyek közötti hátrányos megkülönböztetésről van
szó, hanem az ország egyes települései közötti különbségeket tükröző, alkotmányi felhatalmazáson alapuló, helyi
szintű jogi szabályozásból eredő területi különbözőségről.
Az Alkotmánybíróság e határozatában hangsúlyozta továbbá, hogy „a hazai megoldás (…) megfelel annak az
európai standardnak, amelyet a Helyi Önkormányzatok
Európai Kartája 9. cikkelyének 3. §-ában úgy rögzít, hogy
„a helyi hatóságok pénzügyi forrásainak egy részét az
olyan helyi adók és díjak tegyék ki, amelyek mértékének
meghatározására – törvényadta keretek között – ezen hatóságoknak lehetőségük van” (ABH 1991, 352, 355.). Időközben ugyan a Hatv. egyes részletszabályait többször
módosították, az indítvány azonban nem a Hatv. valamely
részletszabályát, hanem a szabályozási koncepció lényegét: a helyi önkormányzatok építményadó-kivetési jogát
tartja alkotmányellenesnek. Hangsúlyozandónak tartja az
Alkotmánybíróság e helyütt is, hogy a helyi adók – köztük
az építményadó – tekintetében a jogalkotási hatáskör nem
a Hatv. indítványozó által hivatkozott rendelkezéseiből
(11. §–16. §), hanem az Alkotmány 44/A. § (1) bekezdés
d) pontjából vezethető le.
Az indítvány tehát a fent kifejtettek szerint már érdemben elbírált alkotmányossági problémát vet fel, így az indítvány ítélt dolognak minősül. Ezért az Alkotmánybíróság az eljárást az Ügyrend 31. § c) pontja alapján megszüntette.
Budapest, 2010. március 2. Dr. Holló András s. k.,
az Alkotmánybíróság helyettes elnöke


text:
208/2012. (VIII. 13.) KE határozata kitüntetés adományozásáról.
Az Alaptörvény 9. cikk (4) bekezdés f) pontja, továbbá a Magyarország címerének és zászlajának használatáról,
valamint állami kitüntetéseiről szóló 2011. évi CCII. törvény 18. § (1) bekezdése alapján – a miniszterelnök
előterjesztésére – a magyar–kínai kétoldalú kapcsolatok fejlesztése és elmélyítése érdekében végzett eredményes tevékenysége
elismeréseként Gao Jian, a Kínai Népköztársaság budapesti nagykövete részére,
a magyar–dán kétoldalú kapcsolatok fejlesztése és elmélyítése érdekében végzett eredményes tevékenysége
elismeréseként Mads Sandau-Jensen, a Dán Királyság budapesti nagykövete részére a
MAGYAR ÉRDEMREND KÖZÉPKERESZTJE polgári tagozata; a magyar–francia kapcsolatok fejlesztéséért, a Pécs–Lyon testvérvárosi szerződés megkötéséhez való
hozzájárulásáért, tiszteletbeli konzuli tevékenysége elismeréseként dr. Catherine Feidt, a Francia Köztársaság volt Pécs székhelyű tiszteletbeli konzulja részére a
MAGYAR ÉRDEMREND LOVAGKERESZTJE polgári tagozata kitüntetést adományozom. Budapest, 2012. július 26.
Áder János s. k.,
köztársasági elnök


text:
109/2014. (IX. 10.) ME határozata helyettes államtitkárok kinevezéséről.
A közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény 220. § (2) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva,
a nemzetgazdasági miniszter javaslatára
dr. Adorján Richárdot és
dr. Odrobina Lászlót a Nemzetgazdasági Minisztérium helyettes államtitkárává
– 2014. szeptember 1-jei hatállyal – kinevezem. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1589/2018. (XI. 22.) Korm. határozata az Országos Görpark Program megvalósításához szükséges intézkedésekről.
A Kormány
 1. egyetért az  Országos Görpark Program (a  továbbiakban: Program) 2019.  évben induló I.  ütemével, valamint
a Program 2020. évben induló II. ütemével;
 2. felhívja az  emberi erőforrások miniszterét és az  aktív Magyarországért felelős kormánybiztost, hogy dolgozza ki
a  Program I.  ütemének megvalósításához szükséges pályázati feltételeket, valamint a  támogatási és lebonyolítási
rendszerét;
Felelős: emberi erőforrások minisztere
aktív Magyarországért felelős kormánybiztos
Határidő: 2019. január 31.
 3. felhívja az  emberi erőforrások miniszterét, hogy – az  aktív Magyarországért felelős kormánybiztos bevonásával  –
a  Program I.  üteme keretében beérkezett pályázatok értékelését követően készítsen előterjesztést a  Kormány
részére a  II.  ütem megvalósításához szükséges további kormányzati intézkedésekről és a  részletes költségvetés
megállapításáról.
Felelős: emberi erőforrások minisztere
aktív Magyarországért felelős kormánybiztos
Határidő: 2019. április 15. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
394/2015. (IX. 16.) KE határozata dandártábornoki kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés e)  pontja, valamint a  rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos
állományának szolgálati jogviszonyáról szóló 2015. évi XLII. törvény 16.  § (1)  bekezdése és 32.  § (1)  bekezdése
alapján – a  belügyminiszter javaslatára – Tóth Tamás Tibor büntetés-végrehajtási ezredest 2015. szeptember 8-ai
hatállyal büntetés-végrehajtási dandártábornokká kinevezem.
Budapest, 2015. augusztus 17. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
177/2010. (X. 6.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottságnak az országos népszavazás kitűzésére irányuló kezdeményezés aláírásgyűjtő ívének hitelesítése tárgyában hozott határozata ellen benyújtott kifogás alapján meghozta a következő
határozatot: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 159/2010. (III. 11.) OVB határozatát helybenhagyja.
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. A választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) 130. § (1) bekezdése alapján magánszemélyek
kifogást nyújtottak be az Alkotmánybírósághoz az Országos Választási Bizottság (a továbbiakban: OVB) 159/2010.
(III. 11.) OVB határozata (a továbbiakban: OVBh.) ellen. Az OVB vitatott határozatában megtagadta annak az országos
népszavazás kezdeményezésére irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldányának a hitelesítését, amelyen a következő
kérdés szerepelt: „Egyetért-e azzal, hogy az Országgyűlés törvényben mondja ki: a polgármesteri, illetve
az alpolgármesteri tisztség egyidejű betöltetlensége illetőleg egyidejű tartós akadályoztatásuk esetén
a képviselőtestület (közgyűlés) ülését a korelnök hívja össze és vezeti?”
Az OVBh. indokolása megállapította, hogy a kezdeményezés nem felel meg az országos népszavazásról és népi
kezdeményezésről szóló 1998. évi III. törvény (a továbbiakban: Nsztv.) 13. § (1) bekezdésében foglalt egyértelműség
követelményének, mert a választópolgár számára a kérdés megfogalmazásából nem állapítható meg egyértelműen,
hogy a kezdeményező milyen jogállapotot kíván módosítani, márpedig a választópolgártól nem várható el a hatályos
szabályozási állapot ismerete. Az OVB azt is rögzítette határozata indokolásában, „hogy
a kezdeményezők – a népszavazásra feltenni kívánt kérdés súlyát, jelentőségét, hatását tekintve – nem a népszavazás
alkotmányos rendeltetésére, a közvetlen hatalomgyakorlás kivételességére, az állam életében betöltött szerepére és
súlyára tekintettel jártak el, így nem a népszavazás alkotmányos rendeltetésének megfelelően éltek népszavazáshoz
 való jogukkal”.
A kifogást tevők álláspontja szerint az OVBh. jogszabálysértő. Megítélésük szerint az OVB megalapozatlanul
hivatkozott az OVBh.-ban az Nsztv. 10. § b) és c) pontjára, valamint 13. § (1) bekezdésére. Érvelésük szerint
az aláírásgyűjtő ív mintapéldányán szereplő kérdés egyértelmű mind a választópolgárok, mind a jogalkotó számára;
arra irányul, „hogy a helyi önkormányzati képviselő-testület működése ne akadjon (hiúsuljon) meg a miatt, hogy nincs
olyan személy aki a testület ülését jogszerűen összehívhatja”. A kifogást tevők szerint az OVB megsértette a Ve. 29/B. §
(2) bekezdés e) pontját is, mivel az idézett érvet az OVBh. nem tartalmazza. Végül a kifogást tevők szerint az OVB
megsértette a Ve. 3. § d) pontját azáltal, hogy az Alkotmánybíróság nem normatív határozatában megjelenő
gyakorlatát követi a jóhiszemű és rendeltetésszerű joggyakorlás fogalmának értelmezésében. Mindezek alapján
az OVBh. megsemmisítését, és az OVB új eljárás lefolytatására való kötelezését kérik az Alkotmánybíróságtól.
II. A kifogás nem megalapozott.
1. Az Alkotmánybíróság hatáskörét a jelen ügyben az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 1. § h) pontja
alapján a Ve. 130. §-a határozza meg. Az Alkotmánybíróság eljárása ebben a hatáskörben jogorvoslati természetű.
Az Alkotmánybíróság az OVB határozatában, valamint a kifogásban foglaltak alapján azt vizsgálja, hogy az OVB
az aláírásgyűjtő ív hitelesítésének megtagadása során az Alkotmánynak és az irányadó törvényeknek megfelelően
járt-e el [63/2002. (XII. 3.) AB határozat, ABH 2002, 342, 344.]. Az Alkotmánybíróság feladatát e hatáskörben eljárva is
alkotmányos jogállásával és rendeltetésével összhangban látja el [25/1999. (VII. 7.) AB határozat, ABH 1999, 251, 256.].
2. Az OVB határozatában megállapította, hogy a népszavazásra feltenni javasolt kérdés nem felel meg az egyértelműség
követelményének [Nsztv. 13. § (1) bekezdése]. Ezzel egyetértve az Alkotmánybíróság a kifogást nem találta
megalapozottnak, és az OVBh.-t indokainak helyességére tekintettel, azonos indokok alapján helybenhagyta.
Az Alkotmánybíróság jelen határozatának közzétételét az OVB határozatnak a Magyar Közlönyben való megjelenésére
tekintettel rendelte el.
Budapest, 2010. október 4. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
382/2018. (VII. 31.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Rácz Lotti Anikót
a 2018. augusztus 1. napjától 2021. július 31. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2018. július 18. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
261/2008. (XII. 17.) KE határozata Bucsi-Szabó Edit rendkívüli és meghatalmazott nagyköveti kinevezéséről és megbízásáról.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdés c) pontjában foglalt
jogkörömben, a külügyminiszter előterjesztésére BucsiSzabó Editet kinevezem rendkívüli és meghatalmazott
nagykövetté és megbízom a Magyar Köztársaság madridi
nagykövetségének vezetésével.
Budapest, 2008. április 11. Sólyom László s. k.,
köztársasági elnök


text:
46/2010. (XI. 26.) KüM határozata a Magyar Köztársaság Kormánya és a Horvát Köztársaság Kormánya között a közös államhatárt keresztező szénhidrogén szállító vezetékek építésével, üzemeltetésével, fenntartásával, rekonstrukciójával és üzemzavar-elhárításával kapcsolatos együttműködésről szóló Megállapodás kihirdetéséről szóló 2010. XCI. törvény 2. és 3. §-ainak hatálybalépéséről.
A 2010. évi XCI. törvénnyel a Magyar Közlöny 2010. szeptember 21-i, 148. számában kihirdetett, a Magyar Köztársaság Kormánya és
a Horvát Köztársaság Kormánya között a közös államhatárt keresztező szénhidrogén szállító vezetékek építésével, üzemeltetésével,
fenntartásával, rekonstrukciójával és üzemzavar-elhárításával kapcsolatos együttműködésről szóló Megállapodás 11. Cikk
(1) bekezdése az alábbiak szerint rendelkezik a hatálybalépésről:
„Ez a Megállapodás azon későbbi diplomáciai jegyzék kézhezvételétől számított 70. (hetvenedik) napon lép hatályba,
amelyben a Szerződő Felek értesítették egymást arról, hogy a Megállapodás hatálybalépéséhez szükséges belső jogi
előírásaiknak eleget tettek.”
Az értesítés dátuma: 2010. október 28.
A hatálybalépés dátuma: 2011. január 6.
A fentiekre tekintettel, összhangban a 2010. évi XCI. törvény 5. § (2) bekezdésével megállapítom, hogy a Magyar
Köztársaság Kormánya és a Horvát Köztársaság Kormánya között a közös államhatárt keresztező szénhidrogén szállító
vezetékek építésével, üzemeltetésével, fenntartásával, rekonstrukciójával és üzemzavar-elhárításával kapcsolatos
együttműködésről szóló Megállapodás kihirdetéséről szóló 2010. évi XCI. törvény 2. és 3. §-ai 2011. január 6-án, azaz
kettőezer-tizenegy, január hatodikán hatályba lépnek; valamint összhangban az 5. § (3) bekezdésével a törvény 4. §-a
január 6-án, azaz kettőezer-tizenegy, január hatodikán hatályát veszti.
Martonyi János s. k.,
külügyminiszter


text:
102/2009. (X. 22.) AB végzése.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN!
Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság országos népszavazás kitűzésére irányuló kezdeményezés
aláírásgyűjtő ívének hitelesítése tárgyában hozott határozata ellen benyújtott kifogás alapján meghozta a következő
végzést: Az Alkotmánybíróság az Országos Választási Bizottság 173/2009. (V. 20.) OVB határozata ellen benyújtott kifogást
érdemi vizsgálat nélkül visszautasítja.
Az Alkotmánybíróság ezt a végzését a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás 1. Az Országos Választási Bizottság (a továb biak ban: OVB) a 173/2009. (V. 20.) OVB határozatával (a továb biak ban: OVBh.)
megtagadta annak az országos népszavazás kezdeményezésére irányuló aláírásgyűjtő ív mintapéldányának
a hitelesítését, amelyen a következő kérdés szerepel: „Egyet ért-e Ön azzal, hogy az országgyűlési képviselők képviselői
munkájukért a mindenkori minimálbér hatszorosát meg nem haladó összeget kaphassanak?” Az OVB megállapította,
hogy az aláírásgyűjtő íven feltett kérdés nem felel meg a népszavazásról és népi kezdeményezésről szóló 1998. évi
III. törvény (a továb biak ban: Nsztv.) 13. § (1) bekezdésében foglalt feltételnek, amely szerint a népszavazásra feltett
kérdést úgy kell megfogalmazni, hogy arra egyértelműen lehessen válaszolni. Az OVBh. indokolása szerint: „Nem
tisztázott (...), hogy az a kezdeményező által nevesített, «az országgyűlési képviselők képviselői munkájukért kapott
összeg» kitétel pontosan mit takar, vagyis milyen tételekből áll az az «összeg», amelynek értéke nem haladhatja meg
a mindenkori minimálbér hatszorosát.”
Az OVBh. a Magyar Közlöny 2009. évi 69. számában, 2009. május 20-án jelent meg. A választási eljárásról szóló 1997. évi
C. törvény (a továb biak ban: Ve.) 130. § (1) bekezdése szerint az OVB-nek az aláírásgyűjtő ív, ille tő leg a konkrét kérdés
hitelesítésével kapcsolatos döntése elleni kifogást a határozat közzétételét követő tizenöt napon belül lehet
benyújtani. A határozat ellen 2009. május 19-ei keltezéssel nyújtott be kifogást a hitelesítési eljárás kezdeményezője,
amely 2009. június 5-én, a közzétételtől számított 16. napon érkezett az OVB-hez.
2. A Ve. 77. § (5) bekezdése alapján a kifogást érdemi vizsgálat nélkül el kell utasítani, ha az elkésett, vagy nem tartalmazza
a 77. § (2) bekezdés a)–b) pontjában foglaltakat. [85/2008. (VI. 13.) AB végzés, ABH 2008, 1553, 1554.; 13/2009. (II. 13.)
ABK 2009. február, 154.] A Ve. 4. § (3) bekezdése értelmében – a törvény ben szabályozott más határidőkhöz
hasonlóan – az OVB határozata elleni kifogás benyújtására megállapított határidő is „jogvesztő”, és „a határidő utolsó
napján 16 órakor” jár le. A Ve. 4. § (4) bekezdése szerint továbbá a „napokban megállapított határidőket a naptári
napok szerint kell számítani”. Ezen túlmenően a Ve. 116. §-ának és 77. § (1) bekezdésének együttes alkalmazásával az is
megállapítható, hogy a kifogás „megérkezése” számít a benyújtás időpontjának. [36/2004. (X. 16.) AB végzés, ABH
2004, 1015, 1016.]
Mindezek alapján az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a kifogás elkésett, ezért nem tekinthető érdemben
elbírálhatónak. Az Alkotmánybíróság az elkésett kifogást az Abtv. 22. § (2) bekezdésében, valamint a Ve. 130. §
(1) bekezdésében, 116. §-ában, 77. § (5) bekezdésében foglaltak alapján érdemi vizsgálat nélkül visszautasította.
Az Alkotmánybíróság a végzés közzétételét az OVB határozatnak a Magyar Közlönyben való megjelenésére tekintettel
rendelte el.
Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
473/2016. (XII. 14.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló
2011. évi CLXII.  törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára –
dr. Szentirmay Andreát a 2017. január 1. napjától 2019. december 31. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2016. december 2. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
462/2015. (XII. 29.) Korm. rendelete a jelzáloghitel nyújtásával, közvetítéssel kapcsolatos eljárásra, a hiteltanácsadásra és a foglalkoztatottak szakmai ismereteire vonatkozó szabályokról.
A Kormány a fogyasztónak nyújtott hitelről szóló 2009. évi CLXII. törvény 30. § c) és d) pontjában kapott felhatalmazás alapján,
az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. A rendelet alkalmazási köre 1. § (1) E  rendelet előírásait a  fogyasztónak nyújtott hitelről szóló 2009. évi CLXII. törvény (a  továbbiakban: Fhtv.) hatálya
alá tartozó jelzáloghitel és ingatlanra vonatkozó pénzügyi lízing (a  továbbiakban együtt: jelzáloghitel) nyújtása,
közvetítése, továbbá a hiteltanácsadás esetén kell alkalmazni.
(2) E  rendeletben használt fogalmak értelmezése tekintetében az  Fhtv., valamint a  hitelintézetekről és a  pénzügyi
vállalkozásokról szóló törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
2. Általános követelmények jelzáloghitel nyújtása és közvetítése, valamint hiteltanácsadás esetén
2. § (1) A hitelező, a hitelközvetítő és a közvetítői alvállalkozó a jelzáloghitelek feltételeinek kialakításakor, a hiteltanácsadás,
valamint a  hitelszerződés megkötése során és kapcsolódó szolgáltatások nyújtása vagy közvetítése esetén
tisztességesen, becsületesen, átlátható módon, a  szakmai elvárásoknak megfelelően, a  fogyasztók érdekeit
figyelembe véve jár el. A  hitelszerződés megkötése során, a  hiteltanácsadás során és kapcsolódó szolgáltatások
nyújtása vagy közvetítése esetén a  fogyasztó által közölt információk – ideértve a  pénzügyi helyzetére
vonatkozó információkat is –, igények, továbbá a  fogyasztó személyes körülményei alapján a  tervezett futamidő
vonatkozásában alkotott ésszerű feltételezésekkel kell élni.
(2) A  foglalkoztatottak és a  hitelközvetítők díjazása során a  hitelezőnek, továbbá a  foglalkoztatottak és a  közvetítői
alvállalkozók díjazása során a  hitelközvetítőnek olyan javadalmazási politikát kell kialakítania, amely biztosítja
az (1) bekezdésben meghatározott eljárást.
(3) A  hitelképesség vizsgálatáért felelős, a  hiteldöntéseket meghozó foglalkoztatottakra vonatkozó javadalmazási
politikának – figyelembe véve a hitelező méretét és szervezeti felépítését – az alábbi elveknek kell megfelelnie:
a) összhangban van a  hatékony és eredményes kockázatkezeléssel, és nem ösztönözhet a  hitelező
kockázatvállalási limitjeit meghaladó kockázatok vállalására,
b) összhangban van a hitelező üzleti stratégiájával, célkitűzéseivel, értékeivel és hosszú távú érdekeivel és
c) az érdekkonfliktus elkerülését célzó intézkedéseket tartalmaz, ideértve annak előírását, hogy a javadalmazás
nem függhet az elfogadott hitelkérelmek számától vagy arányától.
 (4) Az  Fhtv. 3.  § 29.  pont c)  alpontjában meghatározott foglalkoztatott esetén a  hitelintézetekről és a  pénzügyi
vállalkozásokról szóló törvény és az e rendeletben meghatározott javadalmazási szabályok közül a szigorúbbat kell
alkalmazni.
(5) Ha a hitelező, a hitelközvetítő és a közvetítői alvállalkozó hiteltanácsadást nyújt a fogyasztó részére, az ebben részt
vevő foglalkoztatott személy javadalmazása nem befolyásolhatja a fogyasztó érdekeit szem előtt tartó eljárást, nem
függhet a jelzáloghitel szerződések tervezett számától és a szerződött összegtől.
3. Hiteltanácsadás 3. § (1) A hitelező, a hitelközvetítő vagy a közvetítői alvállalkozó egyértelműen tájékoztatja a fogyasztót, ha a hitelnyújtással
kapcsolatban hiteltanácsadást nyújt.
(2) A  hiteltanácsadás előtt vagy a  hiteltanácsadásra vonatkozó szerződés megkötése előtt a  hitelező, a  hitelközvetítő
vagy a közvetítői alvállalkozó papíron vagy más tartós adathordozón tájékoztatja a fogyasztót:
a) arról, hogy a hiteltanácsadás alapja
aa) kizárólag a hitelező saját termékköre vagy
ab) hitelközvetítő, közvetítői alvállalkozó esetén a megbízó hitelező termékkörére vonatkozó ajánlatok,
vagy a fogyasztó céljainak elérésére alkalmas, a piacon hozzáférhető minden lehetséges ajánlat,
b) ha a  hiteltanácsadásért díjat számít fel, a  fizetendő díj összegéről vagy – ha annak összege a  tájékoztatás
nyújtásakor még nem határozható meg – a díj kiszámításának közérthető, egyértelmű módjáról.
(3) Hiteltanácsadás esetén a hitelező, a hitelközvetítő vagy a közvetítői alvállalkozó bekéri a  fogyasztótól a személyes
körülményeire, pénzügyi helyzetére, céljaira és az  általa előnyben részesített feltételekre vonatkozó naprakész
információkat. A  hiteltanácsadás során a  hitelezőnek, a  hitelközvetítőnek vagy a  közvetítői alvállalkozónak
a  hitelszerződés tervezett futamideje alatt felmerülő esetleges kockázatok tekintetében ésszerű feltételezésekkel
kell élnie.
(4) Hiteltanácsadás esetén a  hitelező saját termékkörére vonatkozóan, a  jelzáloghitel közvetítői tevékenységet végző
függő közvetítő vagy a  közvetítői alvállalkozója a  közvetített termékkörre vonatkozóan kellően nagy számú
ajánlatot vesz figyelembe és ebből a (3) bekezdésben meghatározott információk alapján egy vagy több hitelt ajánl
a fogyasztó részére.
(5) Hiteltanácsadás esetén a  független hitelközvetítő vagy közvetítői alvállalkozója a  fogyasztó céljainak elérésére
alkalmas, a  piacon hozzáférhető minden lehetséges ajánlatot figyelembe vesz és ebből a  (3)  bekezdésben
meghatározott információk alapján egy vagy több hitelt ajánl a fogyasztó részére.
(6) Hiteltanácsadás esetén a  hitelező, a  hitelközvetítő vagy a  közvetítői alvállalkozó a  fogyasztó igényeinek és
körülményeinek mérlegelése alapján az  annak megfelelő hiteleket ajánlja. Az  ajánlatot papíron vagy más tartós
adathordozón kell a fogyasztó rendelkezésére bocsátani.
4. A foglalkoztatottak szakmai ismereteire vonatkozó követelmények jelzáloghitel nyújtása és
közvetítése, valamint hiteltanácsadás esetén
4. § (1) Jelzáloghitel nyújtása vagy közvetítése, valamint hiteltanácsadás esetén a hitelező, a hitelközvetítő és a közvetítői
alvállalkozó által foglalkoztatott személy csak olyan természetes személy lehet, aki
a) szakirányú felsőfokú iskolai végzettséggel, vagy
b) középiskolai végzettséggel és
ba) banki, befektetési termékértékesítő szakképesítéssel,
bb) pénzügyi termékértékesítő (bank, befektetés, biztosítás) szakképesítéssel,
bc) banki szakügyintézői szakképesítéssel,
bd) szakképesített bankreferens szakképesítéssel,
be) a Magyar Bankszövetség Felsőfokú Bankszakmai Oklevelével,
bf ) a ba)–be) alpontban foglaltakkal egyenértékű szakképesítéssel vagy
c) jogszabályban meghatározott, a  Felügyelet által kiadott közvetítői hatósági vizsga letételét igazoló
tanúsítvánnyal
rendelkezik.
 (2) Az (1) bekezdés a) pontja alkalmazásában szakirányú felsőfokú végzettségnek minősülnek:
a) a  felsőoktatásról szóló törvény szerint a  közgazdasági felsőoktatásban egyetemi vagy főiskolai szintű
szakképzettség, vagy a  felsőoktatásról szóló törvény szerint a  gazdaságtudományok képzési területen
alapképzésben vagy mesterképzésben közgazdász szakképzettség,
b) jogász szakképzettség,
c) könyvvizsgálói képesítés,
d) felsőfokú vagy posztgraduális bankszakmai képesítés,
e) a főiskolai vagy egyetemi szintű, illetve mesterképzésben szerezhető gazdasági agrármérnök szakképzettség
vagy műszaki menedzser alapképzési szakon, vagy gazdasági és vidékfejlesztési agrármérnök alapképzési
szakon szerezhető szakképzettség, és
f ) a felsőfokú végzettség birtokában szakirányú továbbképzésben, szakosító továbbképzésben a közgazdasági
felsőoktatásban szerzett bankszakmai szakképzettség vagy gazdasági, közgazdasági szakképzettség.
5. § (1) Jelzáloghitel nyújtása vagy közvetítése, valamint hiteltanácsadás esetén a hitelező, a hitelközvetítő és a közvetítői
alvállalkozó az  általa foglalkoztatott személyeknek a  (3)  bekezdésben meghatározott gyakorisággal belső képzést
biztosít, amelynek tartalmi követelményeit az 1. melléklet határozza meg.
(2) A  hitelezőnek, a  hitelközvetítőnek és a  közvetítői alvállalkozónak biztosítania kell, hogy a  belső képzés naprakész
legyen mind a  hatályos szabályozás, mind a  kínált jelzáloghitelek és a  kapcsolódó szolgáltatások feltételeinek
tekintetében.
(3) Az Fhtv. 3. § 29. pont a) és b) alpontjában meghatározott foglalkoztatottnak legalább évente, az Fhtv. 3. § 29. pont
c) alpontjában meghatározott foglalkoztatottnak legalább kétévente kell belső képzésen részt vennie és a szakmai
ismeretek elsajátításáról számot adnia.
(4) A  belső képzésre vonatkozó dokumentumokat és az  annak teljesítését igazoló dokumentumokat a  hitelező,
a hitelközvetítő és a közvetítői alvállalkozó a személyi feltételek meglétének igazolása céljából öt évig megőrzi.
6. § (1) Jelzáloghitel közvetítői tevékenységet végző függő közvetítő esetén a  4. és az  5.  §-ban foglalt rendelkezések
betartásáért a  vele jogviszonyban álló hitelező felel. Közvetítői alvállalkozó esetén a  4. és az  5.  §-ban foglalt
rendelkezések betartásáért a vele jogviszonyban álló közvetítő felel.
(2) A 4. és az 5. §-ban foglalt rendelkezések alkalmazandók
a) másik EGT-államban székhellyel rendelkező hitelező és jelzáloghitel közvetítői tevékenységet végző közvetítő
Magyarországon bejegyzett fióktelepének foglalkoztatottaira,
b) a  Magyarország területén székhellyel rendelkező hitelező és jelzáloghitel közvetítői tevékenységet végző
közvetítő által foglalkoztatottakra másik EGT-államban nyújtott pénzügyi szolgáltatás esetén.
7. § (1) A Felügyelet a 4. és az 5. §-ban foglalt rendelkezések betartásának ellenőrzése érdekében bekérheti a hitelezőtől,
a  hitelközvetítőtől és a  közvetítői alvállalkozótól a  belső képzés keretében a  foglalkoztatottak részére nyújtott
szakmai ismeretekre vonatkozó dokumentumokat.
(2) A határon átnyúló szolgáltatást végző hitelezők, jelzáloghitel közvetítői tevékenységet végző közvetítő és közvetítői
alvállalkozók által foglalkoztatottak szakmai ismereteire vonatkozó követelmények ellenőrzése érdekében
a Felügyelet együttműködik az érintett EGT-államok illetékes szervezeteivel.
5. Záró rendelkezések 8. § Ez a rendelet 2016. március 21-én lép hatályba.
9. § (1) E  rendelet 4.  §-ában meghatározott szakmai követelményeknek a  hitelező, a  hitelközvetítő és a  közvetítői
alvállalkozó által foglalkoztatott személynek 2019. március 21-éig nem kell megfelelnie, ha hitelezőnél,
hitelközvetítőnél, közvetítői alvállalkozónál, e  rendelet hatálybalépéséig vagy azt követően legalább másfél éves
jelzáloghitelezéssel kapcsolatos szakmai tapasztalatot szerzett.
(2) E  rendelet 4–6.  §-ában meghatározott követelményeknek a  2014. március 20-án már jelzáloghitelezéssel
kapcsolatos tevékenységet végző hitelezőnek, hitelközvetítőnek és közvetítői alvállalkozónak 2017. március 21-éig
kell megfelelnie.
10. § Ez a  rendelet a  lakóingatlanokhoz kapcsolódó fogyasztói hitelmegállapodásokról, valamint a  2008/48/EK és
a  2013/36/EU irányelv és az  1093/2010/EU rendelet módosításáról szóló 2014. február 4-i 2014/17/EU európai
parlamenti és tanácsi irányelvnek való megfelelést szolgálja.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
14/2010. (X. 29.) NFM rendelete a közbeszerzési és tervpályázati hirdetmények, a bírálati összegezések és az éves statisztikai összegezések mintáiról.
A közbeszerzésekről szóló 2003. évi CXXIX. törvény 404. § (2) bekezdés a) pontjában kapott felhatalmazás alapján az egyes
miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.) Korm. rendelet 84. §
a) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
Az Európai Unió Hivatalos Lapjában megjelenő hirdetmények 1. § (1) A közbeszerzésekről szóló 2003. évi CXXIX. törvény (a továbbiakban: Kbt.) IV. fejezete alkalmazásában a 43. §
(1) bekezdése szerinti előzetes összesített tájékoztatót tartalmazó hirdetmény mintáját a 2004/17/EK és a 2004/18/EK
európai parlamenti és tanácsi irányelveknek megfelelő, a közbeszerzési eljárások keretében megjelenő hirdetmények
közzétételére használandó szabványos űrlapok létrehozásáról szóló 2005. szeptember 7-i 1564/2005/EK bizottsági
rendelet (a továbbiakban: a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai
közösségi rendelet) I. melléklete tartalmazza. Az előzetes összesített tájékoztatót tartalmazó hirdetménynek
az ajánlatkérő honlapján történő közzététele esetén a hirdetményt szintén a közbeszerzési hirdetmények
közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai közösségi rendelet I. melléklete szerinti minta szerint kell
elkészíteni, azonban az Európai Unió Kiadóhivatala részére megküldendő, az Európai Unió Hivatalos Lapjában
közzétételre kerülő hirdetmény mintáját a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról
szóló európai közösségi rendelet VIII. melléklete tartalmazza. (2) A Kbt. IV. fejezete alkalmazásában a 49. § szerinti ajánlati felhívást tartalmazó hirdetmény és a 101. § (1) bekezdése
szerinti részvételi felhívást tartalmazó hirdetmény mintáját a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt
szabvány űrlapokról szóló európai közösségi rendelet II. melléklete tartalmazza.
(3) A Kbt. IV. fejezete alkalmazásában a 98. § (1) és (3) bekezdése szerinti, az eljárás eredményéről vagy
eredménytelenségéről szóló tájékoztatót tartalmazó hirdetmény mintáját a közbeszerzési hirdetmények
közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai közösségi rendelet III. melléklete tartalmazza. A Kbt.
VI. fejezete alkalmazásában a 250. § (4) bekezdése szerinti, az eljárás eredményéről vagy eredménytelenségéről szóló
tájékoztatót tartalmazó hirdetmény mintáját szintén a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány
űrlapokról szóló európai közösségi rendelet III. melléklete tartalmazza.
(4) A Kbt. IV. fejezete alkalmazásában a 21/B. § szerinti, a szerződés megkötéséről szóló tájékoztatót tartalmazó
hirdetmény mintáját a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai
közösségi rendelet III. melléklete tartalmazza. (5) A Kbt. IV. fejezete alkalmazásában – építési koncesszió esetén – a 138. § (2) bekezdése szerinti, az eljárást megindító,
felhívást tartalmazó hirdetmény mintáját a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról
szóló európai közösségi rendelet X. melléklete tartalmazza. (6) A Kbt. IV. fejezete alkalmazásában – a koncessziós jogosult eljárása esetén [144. § (1) bekezdése] – a 144. §
(3) bekezdése szerinti, az eljárást megindító, felhívást tartalmazó hirdetmény mintáját a közbeszerzési hirdetmények
közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai közösségi rendelet XI. melléklete tartalmazza.
2. § (1) A Kbt. V. fejezete alkalmazásában a 182. § (1) bekezdése szerinti időszakos előzetes tájékoztatót tartalmazó
hirdetmény mintáját a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai
közösségi rendelet IV. melléklete tartalmazza. A Kbt. V. fejezete alkalmazásában a 208. § (1) és (2) bekezdése szerinti,
meghívásos vagy tárgyalásos eljárás meghirdetésére is irányuló időszakos előzetes tájékoztatót tartalmazó
hirdetmény mintáját szintén a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai
közösségi rendelet IV. melléklete tartalmazza. A Kbt. 210. §-a (1) bekezdésének v) pontja tekintetében a közbeszerzési
hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai közösségi rendelet IV. melléklete szerinti
mintát kell érteni. Az időszakos előzetes tájékoztatót tartalmazó hirdetménynek az ajánlatkérő honlapján történő
közzététele esetén a hirdetményt szintén a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról
szóló európai közösségi rendelet IV. melléklete szerinti minta szerint kell elkészíteni, azonban az Európai Közösségek
Hivatalos Kiadványi Hivatala részére megküldendő, az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétételre kerülő
hirdetmény mintáját a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai
közösségi rendelet VIII. melléklete tartalmazza. (2) A Kbt. V. fejezete alkalmazásában a 189. § szerinti ajánlati felhívást tartalmazó hirdetmény és a 202. § szerinti részvételi
felhívást tartalmazó hirdetmény mintáját a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról
szóló európai közösségi rendelet V. melléklete tartalmazza. (3) A Kbt. V. fejezete alkalmazásában a 214. § (2) bekezdése szerinti, meghívásos vagy tárgyalásos eljárás meghirdetésére
irányuló előminősítési hirdetmény mintáját a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány
űrlapokról szóló európai közösségi rendelet VII. melléklete tartalmazza.
(4) A Kbt. V. fejezete alkalmazásában a 200. § (1) és (3) bekezdése, a 231. § (1) és (3) bekezdése, valamint a 237. § (1) és
(3) bekezdése szerinti, az eljárás eredményéről vagy eredménytelenségéről szóló tájékoztatót tartalmazó hirdetmény
mintáját a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai közösségi rendelet
VI. melléklete tartalmazza. A Kbt. VII. fejezete alkalmazásában [a 261. § (1) bekezdésére tekintettel] a 250. §
(4) bekezdése szerinti, az eljárás eredményéről vagy eredménytelenségéről szóló tájékoztatót tartalmazó hirdetmény
mintáját szintén a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai közösségi
rendelet VI. melléklete tartalmazza. (5) A Kbt. V. fejezete alkalmazásában a 21/B. § szerinti eljárásban [a 161/B. §-ra tekintettel] a szerződés megkötéséről szóló
tájékoztatót tartalmazó hirdetmény mintáját a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány
űrlapokról szóló európai közösségi rendelet VI. melléklete tartalmazza.
3. § A Kbt. IV. fejezete alkalmazásában a 41. § (4) bekezdése szerinti és V. fejezete alkalmazásában a 180. § (5) bekezdése
szerinti dinamikus beszerzési rendszerben használt egyszerűsített ajánlati felhívás mintáját a közbeszerzési
hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai közösségi rendelet IX. melléklete
tartalmazza. 4. § (1) A Kbt. IV. fejezete alkalmazásában a 157. § (1) bekezdése szerinti és V. fejezete alkalmazásában a 239. § (2) bekezdése
szerinti tervpályázati kiírást tartalmazó hirdetmény mintáját a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt
szabvány űrlapokról szóló európai közösségi rendelet XII. melléklete tartalmazza.
(2) A Kbt. IV. fejezete alkalmazásában a 159. § szerinti és V. fejezete alkalmazásában a 239. § (2) bekezdése szerinti,
a tervpályázati eljárás eredményéről vagy eredménytelenségéről szóló tájékoztatót tartalmazó hirdetmény mintáját
a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai közösségi rendelet
XIII. melléklete tartalmazza. (3) Az 1–4. § szerinti hirdetmények módosítását vagy visszavonását, valamint helyesbítését tartalmazó hirdetmény
mintáját a 11. melléklet tartalmazza. A Közbeszerzési Értesítőben megjelenő hirdetmények
5. § (1) A Közbeszerzési Értesítőben közzéteendő hirdetmények mintáit e rendelet mellékletei tartalmazzák.
(2) Ha a Kbt. 22. §-a szerinti ajánlatkérő a Kbt. 251. § (5) bekezdése alapján a Kbt. 2–5/A., 7–8. vagy 10. címe szerinti eljárást
alkalmaz, illetőleg a Kbt. 162. § szerinti ajánlatkérő a Kbt. 261. § (3) bekezdése alapján a Kbt. 12–18. és 20. címe szerinti
eljárást alkalmaz, az e rendelet 1–4. §-a szerinti hirdetmények alkalmazandóak, amelyek kizárólag a Közbeszerzési
Értesítőben jelennek meg a közbeszerzési hirdetmények közzétételénél használt szabvány űrlapokról szóló európai
közösségi rendelet szerinti minták fejlécének eltávolításával. 6. § (1) A Kbt. IV. fejezete alkalmazásában a Kbt. 138. § (3) bekezdése és a 144. § (4) bekezdése szerinti, az eljárás eredményéről
vagy eredménytelenségéről szóló tájékoztatót tartalmazó hirdetmény mintáját az 1. melléklet tartalmazza. A Kbt.
V. fejezete alkalmazásában a Kbt. a 231. § (1) és (2) bekezdése és a 237. § (1) és (2) bekezdése szerinti, az eljárás
eredményéről vagy eredménytelenségéről szóló tájékoztatót tartalmazó hirdetmény mintáját szintén az 1. melléklet
tartalmazza. A Kbt. VI. és VII. fejezete alkalmazásában [a Kbt. 261. § (1) bekezdésére, valamint a Kbt. 21/A. §-ára és a Kbt.
161/A. §-ára tekintettel] a Kbt. 250. § (5) bekezdése szerinti – az eljárás eredményéről vagy eredménytelenségéről
szóló – tájékoztatót tartalmazó hirdetmény mintáját szintén az 1. melléklet tartalmazza.
(2) A Kbt. IV. fejezete alkalmazásában a Kbt. 136/C. § (6) bekezdése szerinti, az eljárás eredményéről vagy
eredménytelenségéről szóló tájékoztatót tartalmazó hirdetmény mintáját a 2. melléklet tartalmazza.
7. § A Kbt. VI. és VII. fejezete alkalmazásában az egyszerű közbeszerzési eljárásban az ajánlattételi felhívást tartalmazó
hirdetmény mintáját [Kbt. 249. § (1) bekezdése] a 3. melléklet tartalmazza.
8. § Az e rendelet 7. § szerinti hirdetmények esetében a hirdetmény (illetőleg a dokumentáció) módosítását vagy
a hirdetmény visszavonását tartalmazó hirdetmény mintáját a 4. melléklet tartalmazza.
9. § (1) A Kbt. 307. § (1) bekezdése szerinti, a szerződés módosításáról szóló tájékoztatót tartalmazó hirdetmény mintáját
az 5. melléklet tartalmazza. (2) A Kbt. 307. § (1) bekezdése szerinti, a szerződés teljesítéséről szóló tájékoztatót tartalmazó hirdetmény mintáját
a 6. melléklet tartalmazza. Bírálati összegezések 10. § (1) Az ajánlatok elbírálására vonatkozó írásbeli összegezés mintáját [Kbt. 93. § (2) bekezdése, 136/C. § (5) bekezdése, 250. §
(3) bekezdés g) pontja] a 7. melléklet tartalmazza.
(2) A részvételi jelentkezések elbírálására vonatkozó írásbeli összegezés mintáját [Kbt. 116. § (2) bekezdése] a 8. melléklet
tartalmazza. Éves statisztikai összegezések 11. § (1) Az éves statisztikai összegezés mintáját a Kbt. IV. és VI. fejezete szerinti ajánlatkérők vonatkozásában [Kbt. 16. §
(1) bekezdése, valamint a Kbt. 160. § (2) bekezdése] a 9. melléklet tartalmazza.
(2) Az éves statisztikai összegezés mintáját a Kbt. V. és VII. fejezete szerinti ajánlatkérők vonatkozásában [Kbt. 16. §
(1) bekezdése, valamint a Kbt. 239. § (1) bekezdése] a 10. melléklet tartalmazza.
Egyéb rendelkezések 12. § (1) Ha az ajánlatkérő az Európai Unió Hivatalos Lapjában olyan hirdetmény közzétételét kéri, amelynek az Európai Unió
Hivatalos Lapjában történő közzététele nem kötelező, az adott közbeszerzési eljárásban alkalmazandó
hirdetményminta kitöltése és közzététele mellett, azzal azonos tartalommal az 1–4. §-ban meghatározott adott mintát
is megfelelően ki kell töltenie. (2) Ha az ajánlatkérő a Közbeszerzési Értesítőben olyan hirdetmény közzétételét kéri, amelynek a Közbeszerzési
Értesítőben történő közzététele nem kötelező az ajánlatkérő részéről, a 10. §-ban és a 11. §-ban meghatározott adott
mintát kell a Kbt.-ben foglaltaknak is megfelelően kitöltenie.
Hatálybalépés 13. § (1) E rendelet 2010. október 30-án lép hatályba.
(2) Ezt a rendeletet a hatálybalépését követően megkezdett közbeszerzésekre, közbeszerzési eljárások alapján megkötött
szerződésekre és tervpályázatokra kell alkalmazni, azzal, hogy a rendelet hatálybalépését megelőzően feladott, vagy
megküldött és hiánypótlásra történő felhívással, vagy javítással érintett azon eljárást megindító hirdetményre, amely
ismételt feladására, vagy megküldésére 2010. október 30-án vagy azt követően kerül sor, e rendelet rendelkezéseit kell
alkalmazni. (3) E rendelet 1. § (4) bekezdését, valamint a 2. § (5) bekezdését a rendelet hatálybalépését követően megkezdett
beszerzésekre, ezekkel kapcsolatban megkötött szerződésekre kell alkalmazni. Az Európai Unió jogának való megfelelés
14. § Ez a rendelet a következő uniós jogi aktusoknak való megfelelést szolgálja:
a) a Tanács 89/665/EGK irányelve (1989. december 21.) az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló
közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi,
rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról (2a. cikk); b) a Tanács 92/13/EGK irányelve (1992. február 25.) a vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban
működő vállalkozások beszerzési eljárásairól szóló közösségi szabályok alkalmazására vonatkozó törvényi,
rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról (2a. cikk); c) az Európai Parlament és a Tanács 2004/17/EK irányelve (2004. március 31.) a vízügyi, energiaipari, közlekedési és
postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak összehangolásáról (41–44. és 46. cikk);
d) az Európai Parlament és a Tanács 2004/18/EK irányelve (2004. március 31.) az építési beruházásra,
az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak
összehangolásáról (35. és 36., 58., 64., 69., 70. cikk);
e) a Bizottság 2005/51/EK irányelve (2005. szeptember 7.) a közbeszerzésről szóló 2004/17/EK európai parlamenti és
tanácsi irányelv XX. mellékletének, valamint a 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv
VIII. mellékletének módosításáról; f) az Európai Parlament és a Tanács 2007/66/EK irányelve (2007. december 11.) a 89/665/EGK és a 92/13/EGK tanácsi
irányelvnek a közbeszerzési szerződések odaítélésére vonatkozó jogorvoslati eljárások hatékonyságának javítása
tekintetében történő módosításáról (1. és 2. cikk). Hatályon kívül helyező rendelkezések
15. § Hatályát veszti a közbeszerzési és tervpályázati hirdetmények, a bírálati összegezések és az éves statisztikai
összegezések mintáiról szóló 5/2009. (III. 31.) IRM rendelet, azzal, hogy rendelkezéseit a 2010. október 30-át
megelőzően megkezdett közbeszerzésekre, közbeszerzési eljárások alapján megkötött szerződésekre,
tervpályázatokra alkalmazni kell. Dr. Fellegi Tamás s. k.,
nemzeti fejlesztési miniszter


text:
2019. LII. törvény a Magyarország Kormánya és a Horvát Köztársaság Kormánya között a katonai repülés és légvédelmi tevékenységek területén folytatott együttműködésről szóló Megállapodás kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e  törvénnyel felhatalmazást ad a  Magyarország Kormánya és a  Horvát Köztársaság Kormánya
között a  katonai repülés és légvédelmi tevékenységek területén folytatott együttműködésről szóló Megállapodás
kötelező hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés a Megállapodást e törvénnyel kihirdeti.
3. § A Megállapodás hiteles magyar és angol nyelvű szövege a következő:
„Megállapodás Magyarország Kormánya és a Horvát Köztársaság Kormánya között a katonai repülés
és légvédelmi tevékenységek területén folytatott együttműködésről
Magyarország Kormánya és a Horvát Köztársaság Kormánya (a továbbiakban: a Felek),
Hivatkozva a Budapesten 1992. december 16-án aláírt, a Magyar Köztársaság és a Horvát Köztársaság közötti baráti
kapcsolatokról és együttműködésról szóló Megállapodásra;
A törvényt az Országgyűlés a 2019. június 18-i ülésnapján fogadta el.
Figyelemmel az Észak-atlanti Szerződés tagállamai között fegyveres erőik jogállásáról szóló, Londonban 1951. június
19-én létrejött, Megállapodásra (a továbbiakban: NATO SOFA);
Hivatkozva a  Chicago-ban 1944. december 7-én aláírt, a  nemzetközi polgári repülésre vonatkozó Egyezményre
(a továbbiakban: ICAO Egyezmény);
Utalva a Brdo pri Kranju-ban 2011. május 5-én kelt, a közép-európai funkcionális légtér-tömb létrehozásáról szóló
Megállapodásra;
Alkalmazva az  EU Bizottság (EC) 2150/2005. számú, 2005. december 23-án kelt Rendeletét, amely lefekteti
a rugalmas légtérhasználat közös szabályait;
Figyelemmel a  Magyar Köztársaság Honvédelmi Minisztériuma és a  Horvát Köztársaság Védelmi Minisztériuma
között védelmi együttműködés tárgyában Barcson, 2009 szeptember 17-én aláírt Egyetértési Megállapodás
rendelkezéseire;
Hangsúlyozva az  országaik, mint az  Észak-atlanti Szerződés Szervezete (a továbbiakban: NATO) tagállamai közötti
légvédelmi együttműködés kibővítésének szükségességét;
Figyelembe véve a  NATO Integrált Légvédelmi és Rakétavédelmi Rendszerét és az  azzal kapcsolatos
kötelezettségeket;
A nemzetközi repülésbiztonság és biztonság fenntartása, a  nemzetközi terrorizmus elleni küzdelemben való
kölcsönös segítségnyújtás,az együttműködés valamint a döntéshozatali eljárások és azok feltételeinek végrehajtása
érdekében tett erőfeszítésként;
Elkötelezve magukat a nemzetközi légiforgalom biztonságának folyamatos ellenőrzése iránt;
Betartva a két ország releváns nemzeti jogszabályai légtérrendészetre vonatkozó rendelkezéseit;
Az alábbiakban állapodtak meg: 1. Cikk
Kifejezések és meghatározások
(1) E  Megállapodás alkalmazásában a „légijármű”, „vészhelyzeti fázis” „baleset” „incidens” és „légiforgalmi szolgálatok”
kifejezések ugyanazzal a jelentéssel bírnak, mint az ICAO Egyezmény 11. Mellékletében megállapított jelentés.
(2) E Megállapodás alkalmazásában az alább felsorolt kifejezések a következő jelentéssel bírnak:
a) NATO „Légtérrendészet“ békeidős feladat, amely a  Légtér Ellenőrző és Légi Vezetési Rendszer (ASACS),
a  Légi Vezetés és Irányítás és megfelelő légvédelmi eszközök alkalmazását, foglalja magában, ideértve
az elfogó vadászrepülőgépeket a NATO légtér integritásának megőrzése céljából;
b) „Légtérrendészeti repülőgép” gyorsreagálású készültségi elfogó vadászrepülőgép [Quick Reaction Alert
Interceptor–QRA(I)] felfegyverzett elfogó katonai vadászrepülőgép, amely légtérrendészeti feladat
végrehajtásában vesz részt, és a Felek államainak fegyeres erőihez tartozik;
c) „Légtérrendészeti feladat” az  elfogó vadászrepülőgép békeidőben végrehajtott olyan különleges feladata,
amelynek célja a  kijelölt NATO parancsnokság alá tartozó meghatározott légtér integritásának megőrzése
légtérsértés és/vagy a nemzeti légiközlekedési szabályok megszegése esetén;
d) „Harcérintkezés” a légtérrendészeti feladatot végző katonai légijármű konkrét tevékenysége, amely magában
foglalja a fedélzeti fegyverek alkalmazását az elfogott repülőgép megsemmisítésének céljából a NATINAMDS
szabályai és eljárásai szerint;
e) „A légtérrendészeti feladatot végrehajtó légijármű földi és légi kiszolgálása” a  repülőgépen elvégzett olyan
szolgáltatásokat jelent, amelyeket a  repülőgép üzemeltetőjétől különböző szervezet nyújt, és amelyekért
térítés számítható fel;
f ) „Határon átnyúló műveletek”: olyan légtérrendészeti feladat, amelynek során a  légtérrendészeti feladatot
végrehajtó repülőgép belép a másik Fél nemzeti légterébe;
g) „Nemzeti légtér” az adott Fél államának területe feletti légteret jelenti, földrajzilag a NATO légtér része;
h) „NATINAMDS” (NATO Integrált Légvédelmi és Rakétavédelmi Rendszer) valamennyi haderőnem
(légi, szárazföldi és tengeri haderők) egymást átfedő műveleteinek és képességeinek integrálása a Szövetség
területe, népessége és fegyveres erői elleni támadás elrettentése, illetve azok megvédése érdekében;
i) „Személyi állomány“ jelentése: a felek államai fegyveres/védelmi erőinek tagjai és ezen erőket kísérő polgári
alkalmazottai.
2. Cikk
Általános rendelkezések (1) A  Magyarország Kormánya nevében eljáró Honvédelmi Minisztérium és a  Horvát Köztársaság Kormánya nevében
eljáró Védelmi Minisztérium (a továbbiakban: a  Minisztériumok) felelnek a  jelen Megállapodás egyeztetéséért és
végrehajtásáért.
(2) A Minisztériumok megbízzák a jelen Megállapodás 4. Cikkében hivatkozott szervezeteket a jelen Megállapodásban
kikötött együttműködés tervezésével, megszervezésével és végrehajtásával.
3. Cikk
A Megállapodás célja (1) A jelen Megállapodás célja:
– Az együttműködés fő szabályainak meghatározása annak érdekében, hogy javítsák a NATINAMDS keretében
tevékenykedő légvédelmi készenléti erők tevékenységének hatékonyságát,
– A fő szabályok meghatározása és egyéb kérdések rendezése a  légtérrendészeti feladat végrehajtásával
kapcsolatban, ideértve a határon átnyúló műveleteket,
– a Felek személyi állománya képzésének elvi kidolgozása annak érdekében, hogy a  jelen Megállapodásban
rögzített, fent említettt célkitűzések megvalósuljanak.
 (2) A NATINAMDS keretein kívül végzett légtérrendészeti feladat nem képezi jelen Megállapodás tárgyát.
4. Cikk
Együttműködő szervezetek és testületek
A Felek létrehozzák és a másik Féllel közlik a kijelölt hatóságaik jegyzékét: a polgári légiforgalmi irányítást, a katonai légi
vezetést és irányítást, valamint a kutató-mentő központot. Bármely változást haladéktalanul közölni kell a másik Féllel.
5. Cikk
A Felek légtérrendészettel kapcsolatos felelősségi körei
(1) A légtérrendészeti feladatot végrehajtó repülőgépek, ideértve a légtérrendészeti kiképző repüléseket is, diplomáciai
engedély iránti kérelem vagy repülési terv benyújtása nélkül beléphetnek a  másik Fél nemzeti légterébe és
használhatják azt.
(2) Az  erő alkalmazása, beleértve az  egyik Fél felfegyverzett elfogó vadászrepülőjének harcérintkezését, a  másik Fél
nemzeti légterében a NATINAMDS szabályainak és eljárásainak megfelelően történhet .
(3) Ez  a  Cikk nem érinti a  NATINAMDS szabályai és eljárásai tekintetében az  alkalmazásra és a  harcérintkezésre
vonatkozó bármilyen nemzeti fenntartást.
(4) Az  ezen Cikk (1)  bekezdése szerinti repülések végrehajtására vonatkozó eljárást külön megállapodásban kell
meghatározni.
6. Cikk
A nemzeti légtér és repülőterek használata
(1) A  Felek államai nemzeti légterének és kijelölt repülőtereinek használatát, beleértve a  légtérrendészeti feladatot
a  NATINAMDS kereti között végrehajtó QRA(I) elfogó vadászrepülő leszállását és az  elfogott légi jármű földre
kényszerítését, az illetékes irányító egységeknek kell koordinálniuk.
(2) A  Felek kijelölt hatóságai alacsonyabb szintű megállapodásokat kötnek az  együttműködés részletes szabályainak
meghatározására.
(3) Bármely vészhelyzet esetén ezek a  légi járművek leszállásra a  másik Fél bármely rendelkezésre álló és megfelelő
nemzeti repülőterét használhatják az  illetékes katonai légi irányítási parancsnokság engedélyével és koordinációja
mellet, összhangban az  ICAO-egyezménnyel és a  vonatkozó nemzetközi megállapodásokkal, valamint annak
az államnak nemzeti jogszabályaival, amelynek területén az ilyen esemény bekövetkezett..
(4) A kijelölt repülőterek forgalmi adatainak változásairól a Felek haladéktalanul értesítik egymást.
7. Cikk
Kutató-mentő műveletek, légi balesetek kivizsgálása (1) Az egyik Fél államának területén előforduló légi baleset vagy incidens esetén a másik Fél diplomáciai engedély iránti
kérelem vagy repülési terv benyújtása nélkül küldhet katonai kutató-mentő légijárművet vagy azon Fél kérésére,
akinek nemzeti légterében a légi baleset vagy incidens bekövetkezett, vagy a másik fél kérésére.
(2) A  légtérrendészeti szolgálati feladatot végrehajtó repülőgépek részvétele során előforduló légi balesetek és
katasztrófák értékeléséből levont tapasztalatokat az  illetékes nemzeti hatóságok megosztják egymással a hasonló
események elkerülése érdekében.
(3) Abban az  esetben, ha az  egyik Fél államának terülén baleset vagy incidens ér egy légtérrendészeti feladatot
végrehajtó repülőgépet, a másik Fél repülésbiztonsági szakértői is részt vesznek a kivizsgálásban.
(4) Az ezen Cikk (1) bekezdése szerinti repülések végrehajtására vonatkozó eljárást külön megállapodás határozza meg.
8. Cikk
Kiképzés és látogatások (1) A  jelen Megállapodás 3. Cikkében kifejtett célok elérése és fenntartása érdekében a  Felek kölcsönösen biztosítják
a kiképzést és a látogatási lehetőségeket, beleértve a határokon átnyúló műveletekre vonatkozó kiképzést.
(2) A  közös képzési gyakorlatok kidolgozására és a  légtérrendészettel kapcsolatos egyéb technikai kérdésekre
vonatkozó részleteket alacsonyabb szintű megállapodásokban kell megállapítani.
9. Cikk
A légtérrendészeti feladatot végrehajtó repülőgépek földi és légi kiszolgálása
(1) A légtérrendészeti feladatot végrehajtó repülőgépek részére a másik Fél katonai repülőterein nyújtott szolgáltatások
megtérítésének módjára, valamint a  biztosított anyagokra és szolgáltatásokra nézve a  NATO-ban alkalmazandó
idevonatkozó eljárások az irányadók, kivéve, ha a Minisztériumok között létrejött külön megállapodás erről másként
rendelkezik.
(2) Mindkét Fél mentesíti a másik Felet a nemzeti légtér és repülőterek használatából fakadó, a légtérrendészeti feladat
végrehajtásával és arra történő kiképzéssel kapcsolatban felmerült illetékek vagy hasonló díjak megfizetésének
kötelezettsége alól.
(3) Az  ezen Cikk (1)  bekezdésében említett megállapodástól függetlenül, a  légtérrendészeti feladatot végrehajtó
repülőgép által a  másik Fél államának területén felhasznált fegyverzeti anyagok és műszaki felszerelés (rakéták,
lőszerek, pirotechnikai anyagok stb.) költségeinek megtérítését annak a  Félnek kell állnia, amelynek érdekében
a harcérintkezésre sor került.
10. Cikk
Kárrendezés
A jelen Megállapodás szerinti tevékenységekből származó kártérítési követeléseket a  NATO SOFA szerint- kell
kezelni.
11. Cikk
A Megállapodás nyelve
A jelen Megállapodás szerinti együttműködés nyelve az angol.
12. Cikk
Információcsere (1) A Felek kérésre egymás között információt cserélnek a következőkről:
a) repülőterek állapota,
b) a mindenkori aktuális légtérstruktúra,
c) a repülőgépek biztonsági berendezéseinek működőképessége,
d) időjárási viszonyok, különösen a veszélyes meteorológiai jelenségek előfordulása,
e) a repülés biztonságával kapcsolatos események.
(2) Az  ezen Cikk (1)  bekezdésében hivatkozott, a  nyilvánosan hozzáférhető és a  rendelkezésre álló forrásokból nem
beszerezhető lokátoradatok és információk cseréje külön megállapodásban szabályozandó.
(3) A  Felek az  egymással megosztott információt kizárólag katonai célokra és a  nemzeti légtérvédelem céljára
használják fel; más célokra nem használhatják fel és harmadik fél számára sem tehetik hozzáférhetővé.
13. Cikk
Záró rendelkezések (1) Jelen Megállapodás az  utolsó írásbeli értesítés kézhezvételétől számított harminc (30) nap múlva lép hatályba,
amellyel a  felek diplomáciai úton értesítették egymást a  hatálybalépéshez szükséges belső jogi eljárások
befejezéséről.
(2) Jelen Megállapodás határozatlan időre szól.
 (3) Jelen Megállapodás a  Felek kölcsönös írásbeli hozzájárulásával bármikor módosítható. E  módosítások jelen
Cikk (1) bekezdésével összhangban lépnek hatályba, és a Megállapodás szerves részét képezik.
 (4) E  Megállapodást mindkét Fél bármikor felmondhatja a  másik Félnek diplomáciai úton megküldött írásbeli
értesítéssel. Ilyen esetben a  felmondási értesítés kézhezvételétől számított hat (6) hónap múlva a  Megállapodás
megszűnik.
(5) E  Megállapodás megszűnése esetén annak releváns rendelkezései továbbra is érvényesek maradnak mindaddig,
amíg az  összes folyamatban levő tevékenység befejeződik, vagy a  jelen Megállapodás alapján végzett
tevékenységekből eredő valamennyi kérdés rendezése befejeződik.
(6) A jelen Megállapodás értelmezésével vagy alkalmazásával kapcsolatos bármely vitát a Felek közötti konzultációk és
tárgyalások keretében kell rendezni.
Készült Budapesten, 2019. április 08. napján, két eredeti példányban, mindkét példány magyar, horvát és angol
nyelven, valamennyi szöveg egyaránt hiteles. Eltérő értelmezés esetén az angol nyelvű szöveg az irányadó.
(signatures)” 4. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) A 2. § és a 3. § a Megállapodás 13. cikk (1) bekezdésében meghatározott időpontban lép hatályba.
 (3) A  Megállapodás, illetve a  2.  § és a  3.  § hatálybalépésének naptári napját a  külpolitikáért felelős miniszter annak
ismertté válását követően a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett közleményével állapítja meg.
5. § Az e törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről a honvédelemért felelős miniszter gondoskodik.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke