text:
2003. LXXXII. törvény az élelmiszerekről.
Az Országgyűlés annak érdekében, hogy meghatározza
az élelmiszer-vállalkozások működésének feltételeit, biztosítva ezzel a fogyasztók egészségének, érdekeinek, valamint a piaci verseny tisztaságának védelmét, a fogyasztók
megfelelő tájékoztatását és az élelmiszereknek az Európai
Unió tagállamai közötti szabad áramlását, illetve segítve az
élelmiszerek nemzetközi kereskedelmét, a következő törvényt alkotja:
A törvényt az Országgyűlés a 2003. október 20-i ülésnapján fogadta el.
Általános rendelkezések 1. § (1) A törvény hatálya az élelmiszereknek a Magyar
Köztársaság területén történő előállítására, illetve forgalomba hozatalára terjed ki.
(2) A törvény hatálya nem terjed ki az élelmiszerek
magánháztartásban, saját fogyasztásra történő előállítására.
(3) E törvény előírásait a külön jogszabályokban foglalt
rendelkezésekkel együtt kell alkalmazni.
2. § E törvény alkalmazásában: 1. Élelmiszer: az európai élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszer-biztonsági
Hatóság létrehozásáról és az élelmiszer-biztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, az Európai Parlament és a Tanács 178/2002/EK rendeletének (a továbbiakban: 178/2002/EK rendelet) 2. cikke szerint élelmiszernek
minősülő anyag, illetve termék.
2. Új élelmiszer: az új élelmiszerekről és az új élelmiszerösszetevőkről szóló, az Európai Parlament és a Tanács
258/97/EK rendelete (a továbbiakban: 258/97/EK rendelet) 1. cikkének 2. pontja szerint új élelmiszernek minősülő
élelmiszer.
3. Nyers élelmiszer: olyan élelmiszer, amely eredeti állapotát lényegesen megváltoztató élelmiszer-előállítási műveletek nélkül alkalmas, illetve kerül végső fogyasztásra.
4. Feldolgozott élelmiszer: olyan élelmiszer, amelyet eredeti állapotát lényegesen megváltoztató élelmiszer-előállítási műveletekkel hoztak végső fogyasztásra kész állapotba.
5. Forgalomba hozott élelmiszer: a 178/2002/EK rendelet 3. cikkének 8. pontja szerint forgalomba hozatalra került élelmiszer.
6. Vendéglátó termék: olyan étel, ital, cukrászati, hidegkonyhai készítmény, amelyet az előállítás helyén, ideiglenes árusítóhelyen, tálalókonyhán vagy házhoz szállítva értékesítenek a végső fogyasztó számára.
7. Élelmiszer-vállalkozás: a 178/2002/EK rendelet
3. cikkének 2. pontja szerinti élelmiszer-vállalkozás.
8. Élelmiszer-vállalkozó: a 178/2002/EK rendelet 3. cikkének 3. pontja szerinti élelmiszer-vállalkozó.
9. Élelmiszer-előállítás: a feldolgozott élelmiszer előállítása érdekében történő tisztítási, osztályozási, előkészítési, gyártástechnológiai, csomagolási, tárolási és szállítási
műveletek összessége vagy ezek részműveletei.
10. Élelmiszer-előállító: a feldolgozott élelmiszert előállító élelmiszer-vállalkozó. 11. Élelmiszer-előállító hely: az a létesítmény, amelyben
élelmiszer-előállítás folyik.
12. Élelmiszer forgalomba hozatal: a 178/2002/EK rendelet 3. cikkének 8. pontja szerinti forgalomba hozatali
tevékenység.
13. Élelmiszer-forgalmazó: a 178/2002/EK rendelet
3. cikkének 8. pontja szerinti forgalomba hozatali tevékenységet végző élelmiszer-vállalkozó.
14. Élelmiszer-forgalmazó hely: az a létesítmény, amelyben élelmiszer forgalomba hozatal folyik.
15. Vendéglátó: a vendéglátó terméket előállító élelmiszer-vállalkozó. 16. Fogyasztó: az élelmiszer végső fogyasztója, valamint
az élelmiszert tevékenységéhez felhasználó élelmiszervállalkozó.
17. Végső fogyasztó: a 178/2002/EK rendelet 3. cikkének
18. pontja szerinti végső fogyasztó.
18. Élelmiszer-biztonság: annak biztosítása a termelés,
az élelmiszer-előállítás, a tárolás és forgalomba hozatal
teljes folyamatában, hogy az élelmiszer nem veszélyezteti
a végső fogyasztó egészségét, ha azt a rendeltetési célnak
megfelelően készíti el és fogyasztja.
19. Élelmiszer-minőség: az élelmiszer azon tulajdonságainak összessége, amelyek alkalmassá teszik az élelmiszert a rá vonatkozó előírásokban rögzített, valamint a
fogyasztók által elvárt igények kielégítésére.
20. Élelmiszer-összetevő: olyan anyag, az élelmiszeradalékanyagot is beleértve, amelyet az élelmiszer előállítása során alkalmaztak és változatlan vagy módosult formában jelen van az élelmiszerben.
21. Élelmiszer-adalékanyag: minden olyan természetes
vagy mesterséges anyag — tekintet nélkül arra, hogy van-e
tápértéke vagy sem —, amelyet élelmiszerként önmagában
nem fogyasztanak, alapanyagként nem használnak, és amelyet az élelmiszerhez az előkészítés, a kezelés, a feldolgozás, a csomagolás, a szállítás vagy a tárolás folyamán adnak
hozzá abból a célból, hogy a termék érzékszervi, kémiai,
fizikai és mikrobiológiai tulajdonságait kedvezően befolyásolja; hozzáadása azt eredményezi vagy eredményezheti,
hogy önmaga vagy származéka az élelmiszer összetevőjévé
válik.
22. Élelmiszer-megjelenítés: az élelmiszer külső tulajdonságainak (például forma, alak, méret), a csomagolása
módjának és anyagának, valamint forgalomba hozatala
környezetének, illetve bármely tájékoztatási eszközzel a
fogyasztók rendelkezésére bocsátott információk összessége.
23. Élelmiszer-csomagolás: olyan anyag, amelyet az élelmiszerek burkolására, megóvására, kezelésére, szállítására
és megjelenítésére használnak az élelmiszer-előállítás bármely szakaszában a nyersanyagtól a feldolgozott termékig,
az élelmiszer-vállalkozótól a fogyasztóig.
24. Hatósági élelmiszer-ellenőrzés: az erre kijelölt hatóságok által végrehajtott olyan ellenőrzés, amelynek célja
annak megállapítása, hogy az élelmiszerek, az élelmiszerösszetevők, valamint azok a személyek, anyagok és tárgyak,
amelyek az élelmiszerekkel érintkeznek, megfelelnek-e a
fogyasztók egészségének, érdekeinek (beleértve a fogyasztók tájékoztatását), valamint a piaci verseny tisztaságának
védelmére vonatkozó, illetve más jogszabályoknak.
Az élelmiszer-vállalkozás létesítésének és működésének
feltételei 3. § Élelmiszer-vállalkozás olyan helyen és módon létesíthető, amely biztosítja, hogy az élelmiszer biztonsága,
minősége és a környezet védelme a külön jogszabályok
szerinti követelményeknek megfeleljen.
4. § Az élelmiszer-vállalkozás működése során:
a) a környezetnek, a berendezéseknek, az eszközöknek,
a technológiának, a felhasznált élelmiszer-összetevők minőségének, az alkalmazott személyek egészségének, szakképesítésének, illetve szaktudásának alkalmasnak kell lennie a megfelelő minőségű és biztonságos élelmiszer garantálására,
b) olyan minőségbiztosítási, élelmiszer-biztonsági,
nyomon követési, termék-visszahívási rendszereket vagy
ilyen rendszerek elemeit kell működtetni, amellyel biztosítható az élelmiszer megfelelő minősége és biztonsága.
5. § (1) Az élelmiszer-előállítónak és a vendéglátónak az
általa előállított élelmiszerről gyártmánylapot kell vezetnie.
(2) A gyártmánylapnak tartalmaznia kell:
a) az élelmiszer egységnyi mennyiségre, illetve adagra
számított anyagösszetételét,
b) az előállítási eljárás rövid leírását,
c) az élelmiszer összetételi jellemzőit.
6. § (1) Az élelmiszer-előállítónak a működése megkezdését — az élelmiszer forgalomba hozatalának megkezdésével egyidejűleg — szüneteltetését, megszűnését — a szünetelés kezdő napjával, illetve a megszűnés napjával egyidejűleg — írásban be kell jelentenie az illetékes megyei
(fővárosi) állategészségügyi és élelmiszer-ellenőrző állomásnak (a továbbiakban: állomás).
(2) Az (1) bekezdés szerinti bejelentésnek tartalmaznia
kell:
a) az élelmiszer-előállító nevét, címét,
b) az élelmiszer-előállítás helyét,
c) az élelmiszer-előállító tevékenységi körét,
d) az előállított élelmiszerrel kapcsolatos minőségi
követelményeket. (3) Az élelmiszer-előállító helynek működési engedélyt
az élelmiszer-előállítás megkezdése előtt a külön jogszabályban meghatározott esetekben, az ott megjelölt
hatóságtól kell kérni.
7. § (1) A nyers, a feldolgozott és a forgalomba hozott
élelmiszernek biztonságosnak, megfelelő minőségűnek
kell lennie.
(2) Az Európai Gazdasági Térség Szerződő Államaiban
jogszerűen előállított, illetve forgalomba hozott élelmiszer
a Magyar Köztársaság területén forgalomba hozható.
(3) A Magyar Köztársaságban export céljára előállított
élelmiszereknek — kivéve, ha az importáló ország hatályos
előírásai vagy illetékes hatóságai másként nem követelik
meg — meg kell felelniük a vonatkozó magyar előírásoknak.
8. § (1) Új élelmiszer forgalomba hozatalának a
258/97/EK rendelet 4. cikke szerinti engedélyezését a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztériumnál kell kérelmezni.
(2) A kérelem elsődleges értékelését a Fodor József
Országos Közegészségügyi Központ Országos Élelmezésés Táplálkozástudományi Intézetének szakvéleménye
alapján a Magyar Élelmiszer-biztonsági Hivatal végzi.
Csomagolás, a fogyasztók tájékoztatása 9. § (1) A csomagolásnak védenie kell az élelmiszert a
szennyeződéstől, a biztonságot, a tápértéket és minőséget
csökkentő hatásoktól.
(2) A csomagolás a fogyasztók egészségére nem jelenthet veszélyt.
(3) A csomagolásnak alkalmasnak kell lennie az újrafelhasználásra, hulladékának hasznosítására, illetve ártalmatlanítása esetén környezeti szennyező hatásának a lehető legkisebbnek kell lennie.
(4) A csomagolásnak olyannak kell lennie, hogy felnyitása vagy megsértése nélkül az élelmiszer ne legyen változtatható.
10. § (1) A forgalomba hozatalra kerülő élelmiszer csomagolásán magyar nyelven, közérthetően, egyértelműen,
jól olvashatóan fel kell tüntetni a fogyasztók tájékoztatásához szükséges — az élelmiszerek jelöléséről szóló külön
jogszabályokban meghatározott — jelöléseket.
(2) Az élelmiszer megjelenítése és a fogyasztót tájékoztató jelölés nem tévesztheti meg a fogyasztót.
Hatósági élelmiszer-ellenőrzés 11. § (1) A hatósági élelmiszer-ellenőrzés szakterületek
szerint megosztott, külön jogszabályban meghatározott
feladatait
a) az állomások,
b) az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat
megyei (fővárosi), illetve városi (fővárosi kerületi) intézetei (a továbbiakban együtt: intézet),
c) a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség és a fogyasztóvédelmi felügyelőségek
látják el. (2) A hatósági élelmiszer-ellenőrzést végző személyek
és a külön jogszabályban foglaltak szerint az Európai
Bizottság szakértői jogosultak különösen
a) az élelmiszer-vállalkozás területére belépni,
b) az élelmiszer-vállalkozó birtokában lévő, az ellenőr
zés tárgyát képező iratokat, adathordozókat megismerni és
azokról másolatot, illetve kivonatot készíteni,
c) a vizsgálatok céljára térítésmentesen mintát venni. 12. § A 11. § (1) bekezdése szerinti hatóságok (a továbbiakban: élelmiszer-ellenőrző hatóságok) e törvény szerinti ellenőrző munkáját a Magyar Élelmiszer-biztonsági
Hivatal koordinálja. Ennek keretében kerül sor különösen
a) az ellenőrzési tervek, illetve módszerek egyeztetésére, összehangolására,
b) szükség szerint összehangolt, közös ellenőrzések
szervezésére, c) az ellenőrzési tapasztalatok, illetve az ellenőrzési
jelentések kicserélésére.
13. § Az élelmiszer-ellenőrző hatóság a jogszabályi előírások megszegése esetén
a) az élelmiszer-vállalkozás vagy annak egy része, illetve bizonyos tevékenysége működését megtilthatja, újbóli
működését feltételhez kötheti,
b) az élelmiszer forgalomba hozatalát megtilthatja, feltételhez kötheti vagy elrendelheti az élelmiszer megsemmisítését,
c) a szabálysértésekre vonatkozó külön jogszabály
alapján pénzbírságot, illetve helyszíni bírságot szabhat ki.
14. § (1) Az élelmiszer-ellenőrző hatóság minőségvédelmi bírságot szab ki, ha eljárása során megállapítja, hogy az
előállított, illetve forgalomba hozott élelmiszer nem felel
meg az előírt, illetve a jelölésen feltüntetett jellemzőknek.
(2) A minőségvédelmi bírságot a hibát előidéző előállítónak, vendéglátónak, illetve forgalmazónak kell megfizetni. Amennyiben a hiba előidézőit nem lehet megállapítani, a minőségvédelmi bírságot annak kell megfizetni,
akinél a kifogásolt terméket a hatóság megtalálta.
(3) A minőségvédelmi bírság mértéke:
a) fogyasztó egészségét veszélyeztető élelmiszer-biz
tonsági hiba esetén a kifogásolt tétel értékének másfélszerese,
b) a fogyasztó érdekeit veszélyeztető összetételi, minőségi hiba esetén a kifogásolt tétel értéke,
c) a fogyasztó valósághű tájékoztatását veszélyeztető
jelölési hiba esetén a kifogásolt tétel értékének 60%-a,
de legalább ötvenezer forint. (4) A tétel értéke az adott élelmiszer-előállító, illetve
-forgalmazó helyen a mintavétel időpontjában alkalmazott
egységár és a tétel mennyiségének szorzata.
(5) A minőségvédelmi bírság a 13. §-ban foglalt intézkedésekkel együtt is kiszabható.
15. § (1) A minőségvédelmi bírságot az azt kiszabó élelmiszer-ellenőrző hatóság számlájára kell befizetni. A befolyt összeg az ellenőrzési és vizsgálati módszerek folyamatos fejlesztésére használható fel, a konkrét felhasználásról
— az intézet esetében az országos tisztifőorvos javaslatára — az élelmiszer-ellenőrző hatóságot felügyelő miniszter dönt.
(2) A bírság meg nem fizetése esetén a kiszabott összeget
késedelmi pótlék terheli, amelynek mértéke a mindenkor
érvényes jegybanki alapkamat kétszerese. A bírságot és a
késedelmi pótlékot adók módjára kell behajtani, amelyről
az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal gondoskodik.
Az élelmiszer-szabályozás 16. § (1) Az élelmiszer-szabályozásban biztosítani kell a
nemzetközi szervezetek — mindenekelőtt a FAO/WHO
Codex Alimentarius (a továbbiakban: Codex) — előírásainak, illetve ajánlásainak figyelembevételét.
(2) A magyar Codex munka szakmai irányítása a Codex
Alimentarius Magyar Nemzeti Bizottság feladata.
(3) A Codex Alimentarius Magyar Nemzeti Bizottság
15 tagból áll, akiket az élelmiszer-vállalkozások, a tudomány, a fogyasztók és a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium, az Egészségügyi, Szociális és Családügyi
Minisztérium, valamint a Gazdasági és Közlekedési
Minisztérium képviselőiből a FAO Magyar Nemzeti
Bizottság elnöke nevez ki.
(4) A Codex Alimentarius Magyar Nemzeti Bizottság
titkársági feladatait a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési
Minisztérium látja el.
17. § (1) Az élelmiszerekre vonatkozó kötelező előírásokat és ajánlásokat a Magyar Élelmiszerkönyv tartalmazza.
(2) A Magyar Élelmiszerkönyv
a) I. kötete a 20. § (3) és (4), (6)—(13) bekezdésében
fel nem sorolt területeken az Európai Közösség irányelveinek átvételével készült előírásokat és nemzeti termékleírásokat,
b) II. kötete a nemzetközi szervezetek ajánlásai és a
hazai adottságok figyelembevételével készült ajánlott
irányelveket,
c) III. kötete — a Hivatalos Élelmiszer-vizsgálati Módszergyűjtemény — az Európai Közösség irányelveinek átvételével készült vizsgálati módszer-előírásokat, továbbá
ajánlott magyar nemzeti szabványokat (MSZ), illetve ajánlott vizsgálati módszer irányelveket
tartalmazza. 18. § (1) A Magyar Élelmiszerkönyv előírásait és irányelveit a Magyar Élelmiszerkönyv Bizottság dolgozza ki.
(2) A Magyar Élelmiszerkönyv Bizottság 15 tagból áll,
akiket az élelmiszer-vállalkozások, a tudomány, az élelmiszer-ellenőrzés, a fogyasztóvédelmi szervezetek, a Magyar
Élelmiszer-biztonsági Hivatal, a Földművelésügyi és
Vidékfejlesztési Minisztérium, az Egészségügyi, Szociális
és Családügyi Minisztérium, a Gazdasági és Közlekedési
Minisztérium, valamint a Környezetvédelmi és Vízügyi
Minisztérium képviselőiből — az egészségügyi, szociális és
családügyi miniszter, a gazdasági és közlekedési miniszter,
valamint a környezetvédelmi és vízügyi miniszter egyetértésével — a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter
nevezi ki.
(3) A Magyar Élelmiszerkönyv Bizottság tagjai közül
elnököt, elnökhelyettest és titkárt választ. Működési szabályzatát maga alakítja ki, és azt a földművelésügyi és
vidékfejlesztési miniszter hagyja jóvá.
(4) A Magyar Élelmiszerkönyv Bizottság az egyes szakterületek előírás és irányelv tervezetei kidolgozására a
(2) bekezdésben foglaltak szerint szakbizottságokat hoz
létre.
(5) A Magyar Élelmiszerkönyv Bizottság működésével
kapcsolatos titkársági feladatokat a Földművelésügyi és
Vidékfejlesztési Minisztérium látja el.
19. § A földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter a
Magyar Élelmiszerkönyv Bizottság javaslata alapján a Magyar Élelmiszerkönyv
a) I. kötete előírásainak és III. kötetének az Európai
Közösség irányelveinek átvételével készült előírásainak
sorszámát, jelét, címét, a kötelező alkalmazás időpontját,
és amennyiben közösségi jogszabályt vesz át, annak számát
— a gazdasági és közlekedési miniszter, az egészségügyi,
szociális és családügyi miniszter egyetértésével — rendelettel kiadja,
b) II. kötete és III. kötetének nem az Európai Közösség
irányelveinek átvételével készült irányelvei jelét és címét a
Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium hivatalos lapjában megjelenteti.
Záró rendelkezések 20. § (1) Ez a törvény a Magyar Köztársaságnak az
Európai Unióhoz történő csatlakozásáról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésének napján
lép hatályba.
(2) E törvény hatálybalépésével egyidejűleg hatályát
veszti a) az élelmiszerekről szóló 1995. évi XC. törvény, valamint az azt módosító 2001. évi LIV. törvény,
b) a géntechnológiai tevékenységről szóló 1998. évi
XXVII. törvény 33. §-ának (3) bekezdése,
c) az egyes, egészségügyet és a társadalombiztosítást
érintő törvények módosításáról szóló 2002. évi LVIII. törvény 41. §-a, 49. §-a (4) bekezdésének h) pontja,
d) az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény
246. §-a (1) bekezdésének c) pontjában a ,,valamint az
élelmiszerekről szóló 1995. évi XC. törvény 27. §-a (2) bekezdésének b) pontja’’ szövegrész, valamint
e) a védjegyek és a földrajzi árujelzők oltalmáról szóló
1997. évi XI. törvény 119. §-ának b) pontja.
(3) Felhatalmazást kap a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter, hogy az egészségügyi, szociális és
családügyi miniszterrel, valamint a gazdasági és közlekedési miniszterrel együttes rendeletben szabályozza
a) az élelmiszerek jelölését,
b) az élelmiszerek hatósági ellenőrzésének szabályait,
c) az élelmiszer-előállítás feltételeit,
d) az ivóvíz és az ásványvíz palackozásának és forgalom
ba hozatalának szabályait, valamint
e) a szükséges engedélyek és vizsgálatok díját, továbbá
a díjak megfizetésének és felhasználásának módjait, a
pénzügyminiszter egyetértésével.
(4) Felhatalmazást kap a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter, hogy az egészségügyi, szociális és családügyi miniszterrel, valamint a gazdasági és közlekedési miniszterrel együttes rendeletben szabályozza az élelmiszerelőállítás és forgalomba hozatal élelmiszer-higiéniai feltételeit.
(5) Felhatalmazást kap a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter, hogy a gazdasági és közlekedési miniszter, valamint az egészségügyi, szociális és családügyi
miniszter egyetértésével rendelettel kiadja a Magyar Élelmiszerkönyv kötelező előírásait.
(6) Felhatalmazást kap a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter, hogy a gazdasági és közlekedési miniszterrel egyetértésben rendeletben szabályozza a mezőgazdasági termékek és élelmiszerek különleges tulajdonsága
tanúsításának működését.
(7) Felhatalmazást kap a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter, hogy rendeletben szabályozza
a) a gyümölcs és zöldség ellenőrzését, valamint
b) a kiváló minőségű élelmiszerek megfelelőségének
tanúsítását. (8) Felhatalmazást kap az egészségügyi, szociális és
családügyi miniszter, hogy a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszterrel, valamint a gazdasági és közlekedési
miniszterrel együttes rendeletben szabályozza
a) az élelmiszerek tápanyag-összetételére vonatkozó
állításokat, valamint b) a technológiai segédanyagokat.
(9) Felhatalmazást kap az egészségügyi, szociális és családügyi miniszter, hogy a gazdasági és közlekedési miniszterrel, valamint a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszterrel együttes rendeletben szabályozza a vendéglátás
higiéniai feltételeit.
(10) Felhatalmazást kap az egészségügyi, szociális és
családügyi miniszter, hogy a földművelésügyi és vidék
fejlesztési miniszterrel egyetértésben rendeletben szabályozza az élelmiszerek mikrobiológiai szennyezettségének
megengedhető mértékét, valamint a radioaktív és vegyi
szennyezettséggel kapcsolatos előírásokat.
(11) Felhatalmazást kap az egészségügyi, szociális és
családügyi miniszter, hogy rendeletben szabályozza
a) a különleges táplálkozási célú élelmiszerekre, valamint b) az étrend-kiegészítőkre vonatkozó előírásokat.
(12) Felhatalmazást kap a gazdasági és közlekedési miniszter, hogy az egészségügyi, szociális és családügyi miniszterrel, valamint a földművelésügyi és vidékfejlesztési
miniszterrel együttes rendeletben szabályozza az élelmiszerek forgalomba hozatalának és a vendéglátó termékek
előállításának feltételeit.
(13) Felhatalmazást kap a gazdasági és közlekedési miniszter, hogy a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszterrel együttes rendeletben szabályozza az előrecsomagolt
élelmiszerek megengedett tömeg- és térfogatértékeit és
azok ellenőrzési módszereit.
Mádl Ferenc s. k., Mandur László s. k.,
a Köztársaság elnöke az Országgyűlés alelnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1881/2013. (XI. 28.) Korm. határozata az ukrajnai magyar központi katonai temető létrehozása érdekében a Honvédelmi Minisztérium és a Külügyminisztérium fejezetek közötti előirányzat-átcsoportosításról.
A Kormány az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33. § (1) bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
az  ukrajnai magyar központi katonai temető létrehozása érdekében 1,5 millió forint egyszeri átcsoportosítását
rendeli el a Magyarország 2013. évi központi költségvetéséről szóló 2012. évi CCIV. törvény (a továbbiakban: Kvtv.)
1.  melléklet XIII. Honvédelmi Minisztérium fejezet, 1. Honvédelmi Minisztérium cím, 1. Honvédelmi Minisztérium
igazgatása alcím terhére, a  Kvtv. 1.  melléklet XVIII. Külügyminisztérium fejezet, 2. Külképviseletek igazgatása cím
javára az 1. melléklet szerint.
Felelős: honvédelmi miniszter
 külügyminiszter
 nemzetgazdasági miniszter
határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
132/2016. (IV. 29.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Maár Zsuzsannát
2016. május 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2016. április 15. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
54/2016. (V. 12.) ME határozata a Magyarország Kormánya és a Szerb Köztársaság Kormánya között a közös vízgyűjtőkön és a határvizeken történő együttműködésről szóló Egyezmény létrehozására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (1) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
a belügyminiszter, valamint a külgazdasági és külügyminiszter előterjesztése alapján
 1. egyetértek a  Magyarország Kormánya és a  Szerb Köztársaság Kormánya között a  közös vízgyűjtőkön és
a határvizeken történő együttműködésről szóló Egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) létrehozásával;
 2. felhatalmazom a  belügyminisztert, hogy – az  érintett miniszterekkel egyetértésben – a  tárgyalásokon részt vevő
személyeket kijelölje;
 3. felhatalmazom a  belügyminisztert vagy az  általa kijelölt személyt, hogy a  tárgyalások eredményeként előálló
szövegtervezetet kézjegyével lássa el; A Magyar Közlönyt az Igazságügyi Minisztérium szerkeszti.
A szerkesztésért felelős: dr. Salgó László Péter.
A szerkesztőség címe: Budapest V., Kossuth tér 4.
A Magyar Közlöny hiteles tartalma elektronikus dokumentumként a http://www.magyarkozlony.hu
honlapon érhető el.
A Magyar Közlöny oldalhű másolatát papíron kiadja a Magyar Közlöny Lap- és Könyvkiadó.
Felelős kiadó: Köves Béla ügyvezető.
4. felhívom a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy az  Egyezmény létrehozásához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki;
5. felhívom a belügyminisztert, a külgazdasági és külügyminisztert, valamint az igazságügyért felelős minisztert, hogy
az  Egyezmény létrehozását követően az  Egyezmény szövegének végleges megállapítására való felhatalmazásról
szóló határozat tervezetét haladéktalanul terjesszék a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
836/B/2008. AB végzés.  Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítvány alapján meghozta a következő
v é g z é s t: Az Alkotmánybíróság a hajózási képesítésekről szóló
15/2001. (IV. 27.) KöViM rendelet 4. § (1) bekezdése, valamint a vízi közlekedés rendjéről szóló 39/2003. (VI. 13.)
GKM rendelet módosításáról szóló 15/2008. (VII. 31.)
KHEM rendelet alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt visszautasítja.
I. 1. Az indítványozó első beadványában az egyes
hajózási tárgyú miniszteri rendeletek módosításáról
szóló 3/2008. (VI. 3.) KHEM rendelet (a továbbiakban:
KHEM r.) 3. §-a alkotmányellenességének megállapítását
és megsemmisítését kérte. Álláspontja szerint ez a rendelkezés ellentétes a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény
(a továbbiakban: Jat.) 20., 29., 31. és 43. §-ával. A kifogásolt rendelkezés a hajózási képesítésekről szóló 15/2001.
(IV. 27.) KöViM rendelet (a továbbiakban: KöViM r.)
4. §-át módosította, ami az indítványozó szerint rengeteg
kishajóst érint kedvezőtlenül, hiszen a módosítás előtt a
hajó önálló vezetésére jogosító képesítés megszerzése viszonylag egyszerű volt. A módosítással azonban megszűnt
a hajózási vizsgára való egyéni felkészülés lehetősége, arra már csak szervezett keretek között, jóváhagyott képzés
keretében van lehetőség, amit szerinte csak „egy szűk csoport gazdasági érdeke” indokol. A Jat. megjelölt §-aival ellentétesnek tartja azt is, hogy a módosítás során az érintett
civilszervezeteket figyelmen kívül hagyták, nem vehettek
részt az előkészítésben, a véleményezésben, noha erre ko
rábban (például 1992-ben) sor került, illetve kifogásolta
azt is, hogy a módosítás átmeneti időt sem biztosított a felkészülésre.
2. Az Alkotmánybíróság főtitkára az indítványozót
többször hiánypótlásra hívta fel, melyre válaszul az indítványozó megjelölte az Alkotmány 32/A. § (3) bekezdését,
64. §-át és 70/C. § (1) bekezdését. Jelezte továbbá, hogy
indítványát kiterjeszti a víziközlekedés rendjéről szóló
39/2003. (VI. 13.) GKM rendelet módosításáról szóló
15/2008. (VII. 31.) KHEM rendeletre is, azonban erre vonatkozóan semmiféle indokolást nem adott elő.
3. Az indítványozó ugyan a KHEM r. 3. §-a alkotmányossági vizsgálatát kérte, azonban az Alkotmánybíróság
– kialakult gyakorlatát figyelembe véve – az eljárást a módosító szabályt magába foglaló (inkorporáló) rendelkezésre nézve, azaz a KöViM r. 4. § (1) bekezdésére folytatta le
[többek között: 28/2005. (VII. 14.) AB határozat, ABH
2005, 290.; 67/2006. (XI. 29.) AB határozat, ABH 2006,
971.]. Magából az indítvány tartalmából is az a következtetés vonható le, hogy az indítványozó is ezt a rendelkezést
érzi sérelmesnek.
II. Az indítvány érdemi elbírálásra alkalmatlan. 1. Az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 22. § (2) bekezdése szerint
az indítványnak a kérelem alapjául szolgáló ok megjelölése mellett határozott kérelmet kell tartalmaznia. Az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló, többször módosított és egységes szerkezetbe
foglalt 2/2009. (I. 12.) Tü. határozat (ABK 2009. január,
3., a továbbiakban: Ügyrend) 21. § (1) bekezdése szerint
az Alkotmánybíróság eljárására irányuló indítványnak határozott kérelmet kell tartalmaznia, és meg kell jelölnie a
kérelem alapjául szolgáló okot [Abtv. 22. § (2) bekezdés].
A (2) bekezdés szerint pedig az (1) bekezdésnek megfelelően az indítványnak tartalmaznia kell a vizsgálandó jogszabály megjelölése mellett az Alkotmánynak azokat a
rendelkezéseit, amelyeket – az indítványozó állítása szerint – a hivatkozott jogszabály sért, valamint az Abtv.-nek
és egyéb törvényeknek azokat a rendelkezéseit, amelyekből az indítványozó jogosultsága és az Alkotmánybíróság
hatásköre megállapítható. Az Alkotmánybíróság már több
határozatában kifejtette: az Abtv. 22. § (2) bekezdése értelmében az indítványban meg kell jelölni a kérelem alapjául szolgáló okot. Nem elegendő az Alkotmány egyes rendelkezéseire hivatkozni: az indítványban meg kell indokolni, hogy az Alkotmány egyes felhívott rendelkezéseit a
felülvizsgálni kért jogszabály miért és mennyiben sérti
[654/H/1999. AB végzés, ABH 2001, 1645.; 472/B/2000.
AB végzés, ABH 2001, 1655.; 494/B/2002. AB végzés,
ABH 2002, 1783.]. Nem elegendő tehát valamely tör-
vénnyel való ellentétre hivatkozni, meg kell jelölni az Alkotmány valamely rendelkezését, melyet a kifogásolt jogszabály sért. Az Alkotmánybíróság a 496/B/1990. AB határozatában kimondta, hogy a Jat. „egyes rendelkezéseinek figyelmen kívül hagyása önmagában nem vezet az
elfogadott törvény vagy egyéb jogszabály alkotmányellenessége megállapításához, hanem csak akkor, ha egyben
az Alkotmány valamely szabályaiba ütközik.” [ABH
1991, 425, 427.] A Jat. megsértése tehát csak akkor valósít
meg alkotmánysértést, ha egyúttal alkotmányi rendelkezésbe is ütközik.
2. Az indítványozót az Alkotmánybíróság főtitkára hiánypótlásra hívta fel, melyre válaszul megjelölte az Alkotmány 64. §-át és 70/C. § (1) bekezdését, mellyel indítványozói jogosultságát kívánta igazolni, azonban továbbra
sem jelölte meg az Alkotmány azon §-át, melyet szerinte a
KöViM rendelet 4. § (1) bekezdése sért. Erre tekintettel az
Alkotmánybíróság az indítványozót határidő tűzésével ismételten hiánypótlásra hívta fel, melyre a megadott határidőn belül válasz nem érkezett.
3. Az indítványozó kérelmeiben megjelölte a KöViM r.
4. § (1) bekezdését, mely szerinte ellentétes a Jat. felsorolt
§-aival, azonban többszöri hiánypótlási felhívásra sem je
lölte meg, hogy a támadott rendelkezés az Alkotmány
mely §-át miért és mennyiben sérti. Kérte továbbá az indítványozó a víziközlekedés rendjéről szóló 39/2003.
(VI. 13.) GKM rendelet módosításáról szóló 15/2008.
(VII. 31.) KHEM rendelet alkotmányossági vizsgálatát is,
azonban ezzel kapcsolatban sem alkotmányi rendelkezést
nem jelölt meg, és nem adott elő indokolást arra vonatkozóan, hogy miért kéri a rendelet megsemmisítését.
Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint érdemi vizsgálat nélkül visszautasítja azokat az indítványokat,
amelyek nem felelnek meg az Abtv. által támasztott követelményeknek.
Erre tekintettel az Alkotmánybíróság az indítványt az
Ügyrend 29. § d) pontja alapján visszautasította.
Budapest, 2009. szeptember 22. Dr. Balogh Elemér s. k., Dr. Bragyova András s. k.,
alkotmánybíró előadó alkotmánybíró


text:
256/2013. (VII. 5.) Korm. rendelete egyes egészségügyi dolgozók és egészségügyben dolgozók illetmény- vagy bérnövelésének, valamint az ahhoz kapcsolódó támogatás igénybevételének részletes szabályairól.
A Kormány az egészségügyi tevékenység végzésének egyes kérdéseiről szóló 2003. évi LXXXIV. törvény 28. § (3) bekezdés a) és
b) pontjában,
a 12.  §, a  17.  § és a  9.  melléklet tekintetében az  emberi alkalmazásra kerülő gyógyszerekről és egyéb, a  gyógyszerpiacot
szabályozó törvények módosításáról szóló 2005. évi XCV. törvény 32. § (4) bekezdés e) pont ea) alpontjában,
a 13–16.  § és a  8.  melléklet tekintetében a  kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997.  évi LXXXIII.  törvény
83. § (2) bekezdés a) pontjában,
a 18. § tekintetében a Magyarország 2013. évi központi költségvetéséről szóló 2012. évi CCIV. törvény 5. § (5) bekezdésében és
77. § (1) bekezdés a) pontjában,
a 19–22.  § és a  10.  melléklet tekintetében az  egészségügyi tevékenység végzésének egyes kérdéseiről szóló 2003.  évi
LXXXIV. törvény 28. § (3) bekezdés c) pontjában
kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény 15.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a  következőket
rendeli el:
1. Az egészségügyi ágazati előmeneteli szabályok hatálya alá tartozó munkakörök
1. § (1) Az  egészségügyi tevékenység végzésének egyes kérdéseiről szóló 2003.  évi LXXXIV.  törvényben (a  továbbiakban:
Eütev.) meghatározott egészségügyi ágazati előmeneteli szabályok hatálya alá tartozó, az Eütev.
a) 11/A. § (4) bekezdése szerinti orvosi,
b) 11/A. § (5) bekezdése szerinti egészségügyi szakdolgozói és egyes egészségügyben dolgozói,
c) 11/A. § (6) bekezdése szerinti, felsőfokú végzettséggel betölthető, valamint
d) 11/A. § (6a) bekezdése szerinti gyógyszerészi
munkaköröket az 1. melléklet tartalmazza.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti munkakörök megnevezése és tartalma tekintetében a  közalkalmazottak jogállásáról
szóló 1992.  évi XXXIII.  törvény egészségügyi intézményekben történő végrehajtásáról szóló 356/2008. (XII. 31.)
Korm.  rendeletben (a  továbbiakban: Kjt. vhr.), valamint a  gyógyintézetek működési rendjéről, illetve szakmai
vezető testületéről szóló jogszabályban foglaltak az  irányadóak. A  közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992.  évi
XXXIII.  törvény (a  továbbiakban: Kjt.) hatálya alá nem tartozó foglalkoztatott esetében a  munkáltató megállapítja,
hogy az egészségügyi dolgozó vagy az egészségügyben dolgozó munkaköre a munkakör tartalma, foglalkoztatási
osztályba sorolása alapján melyik közalkalmazotti munkakörnek felel (feleltethető) meg. Az 1. melléklet 5. pontjában
foglalt munkakört betöltő foglalkoztatott az egészségügyi szakképesítéséhez igazodóan, abban az esetben jogosult
bérnövelésre, ha munkaköri feladataként egészségügyi tevékenységet is végez.
(3) A  Kjt. hatálya alá nem tartozó, az  (1) és a  (2)  bekezdés szerinti munkakörben alkalmazott foglalkoztatottak
tekintetében az  Eütev. 11/A.  § (4) és (5)  bekezdésének a  végrehajtása, valamint az  Eütev. 29/C.  § (1)  bekezdése
szerinti átsorolás során a  foglalkoztatott munkabérét olyan módon kell megállapítani, mintha a  foglalkoztatottra
a Kjt. rendelkezései lennének irányadóak. A Kjt. hatálya alá nem tartozó foglalkoztatottak esetében a jogviszonyban
töltött idő számításánál a  Kjt.-nek a  közalkalmazotti jogviszonyban töltött idő megállapítására vonatkozó
rendelkezéseit kell alkalmazni, azzal az  eltéréssel, hogy a  béremelésre tekintettel elvégzendő besorolás
szempontjából jogviszonyban töltött időnek kell tekinteni az  1992. június 30-át követően, közfinanszírozott
egészségügyi szolgáltatónál, az  egészségügyi ágazati előmeneteli szabályok hatálya alá tartozó munkakörben
töltött időt is.
2. Az egészségügyi ágazati előmeneteli szabályok hatálya alá tartozó ellátások, szolgáltatások
2. § (1) Az  Eütev. 11/A.  § (2)  bekezdés a)  pontjának a  hatálya alá tartoznak a  fekvő- vagy járóbeteg-szakellátáson kívül
a következő egészségügyi szolgáltatások:
a) mentés,
b) betegszállítás,
c) vérellátás.
(2) Ha egészségügyi ágazati előmeneteli szabályok hatálya alá tartozó egészségügyi intézményben az  1.  §
(1)  bekezdése szerinti munkakörben foglalkoztatott személy a  munkaköre keretei között egészségügyi
tevékenységnek nem minősülő tevékenységet is végez, vagy az (1) bekezdésben foglalt ellátásokon, egészségügyi
szolgáltatásokon kívül más ellátási formában vagy más egészségügyi szolgáltatás nyújtásában is részt vesz, rá
az  egészségügyi ágazati előmeneteli szabályokat abban az  esetben kell alkalmazni, ha az  (1)  bekezdésben foglalt
ellátások, szolgáltatások nyújtása legalább a munkaideje felében történik.
(3) Az egészségügyi ágazati előmeneteli szabályokat kell alkalmazni arra az egészségügyi szakképesítéssel rendelkező
egészségügyi tevékenységet végző oktatóra, akit nem kizárólag oktatási, kutatási szakfeladaton, oktatási, kutatási
tevékenység végzésére irányuló, a közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény felsőoktatásban való
végrehajtásáról és a felsőoktatási intézményekben történő foglalkoztatás egyes kérdéseiről szóló kormányrendelet
hatálya alá tartozó munkakörben foglalkoztatnak.
(4) Az  1.  § (1) és (3)  bekezdése alkalmazásában a  Magyar Honvédség hivatásos és szerződéses állományába tartozók
esetében a  munkaköröket a  honvédek jogállásáról szóló 2012.  évi CCV.  törvény egyes rendelkezéseinek
végrehajtásáról szóló miniszteri rendeletben foglaltak szerint, az egészségügyi fegyvernemi (szakági) azonosítóval
kell meghatározni.
(5) Az  egészségügyi ágazati előmeneteli szabályok hatálya alá tartozó egészségügyi szolgáltatók jegyzékét
a 2. melléklet tartalmazza.
3. A támogatás igénylése és mértéke 3. § (1) Az  egészségügyi ágazati előmeneteli szabályok hatálya alá tartozó egészségügyi dolgozót vagy egészségügyben
dolgozót foglalkoztató egészségügyi szolgáltató munkáltató az  Eütev. 30.  §-a szerinti támogatás iránti igényét
a  3.  melléklet szerinti tartalommal elektronikus úton nyújtja be a  Gyógyszerészeti és Egészségügyi Minőség- és
Szervezetfejlesztési Intézet (a továbbiakban: GYEMSZI) részére.
(2) A  munkáltató által 2013. szeptember 1-jétől az  illetmény- vagy bérnövelés biztosítása érdekében igényelhető
támogatás havi mértéke megegyezik az
a) Eütev. 11/A. § (4) bekezdése szerinti foglalkoztatott esetében a 4. mellékletben szereplő összeg,
b) Eütev. 11/A. § (5) bekezdése szerinti foglalkoztatott esetében az 5. mellékletben szereplő összeg,
c) Eütev. 11/A. § (6) bekezdése szerinti foglalkoztatott esetében 41 435 Ft,
d) Eütev. 11/A. § (6a) bekezdése szerinti foglalkoztatott esetében 75 820 Ft
és annak a kifizetőt terhelő közterhei együttes mértékével.
(3) A kérelem elektronikusan kitöltendő példányát a GYEMSZI bocsátja a munkáltató rendelkezésére.
4. § (1) A  2013. szeptember 1-je és 2014. február 28-a közötti időszakban a  2013. július 1-jei munkáltatói foglalkoztatási
adatok alapján havonta utalványozandó bruttó támogatási összeget szolgáltatói és havi bontásban a  GYEMSZI
– az  igény megalapozottságának megállapítását követően – 2013. szeptember 20-áig továbbítja az  Országos
Egészségbiztosítási Pénztár (a továbbiakban: OEP) részére.
(2) 2014. március 1-jétől a  havonta utalványozandó bruttó támogatási összeget szolgáltatói és havi bontásban
a GYEMSZI – az igény megalapozottságának megállapítását követően –
a) az adott év március 1-je és augusztus 31-e közötti időszakra vonatkozóan az adott év január 1-jei munkáltatói
foglalkoztatási adatok alapján adott év február 20-áig, és
b) az adott év szeptember 1-je és az adott évet követő év február 28-a közötti időszakra vonatkozóan az adott
év július 1-jei munkáltatói foglalkoztatási adatok alapján adott év augusztus 21-éig
továbbítja az OEP részére.
(3) A munkáltató a 3. § (1) bekezdésében meghatározott igénybejelentését a GYEMSZI által meghatározott, legalább
5 munkanapos határidővel megállapított időpontig nyújtja be a GYEMSZI részére. A GYEMSZI által meghatározott
időpont nem lehet későbbi, mint a GYEMSZI-nek az OEP tájékoztatására irányuló határnapját megelőző 5. nap.
(4) Az  igénylésnek megfelelő támogatási összeget – a  GYEMSZI adatszolgáltatása alapján – az  OEP havonta
utalványozza a munkáltatónak.
(5) Az e rendeletben foglalt támogatás fedezetéül az egészségügyi szolgáltatások Egészségbiztosítási Alapból történő
finanszírozásának részletes szabályairól szóló 43/1999. (III. 3.) Korm. rendelet (a  továbbiakban: FinR.) 5. számú
melléklete szerinti Célelőirányzatok jogcímen belül az illetmény- és bérnövelés fedezeteként nevesített előirányzat
szolgál.
(6) A munkáltató a 2013. január–szeptember hónapra ténylegesen kifizetett összegekkel 2013. október 15-éig elszámol
a 6. melléklet szerinti tartalommal a GYEMSZI felé.
(7) A (6) bekezdésben foglalt elszámolás teljesítését követően az elszámolás a tárgyévet megelőző év október hónaptól
a tárgyév szeptember hónapjáig tartó időszakra a ténylegesen kifizetett összegekkel október 15-ig esedékes.
4. Ellenőrzés 5. § (1) A GYEMSZI a támogatás iránti igényt – az igénylés adattartalmát is ide értve –, valamint a ténylegesen megvalósított
béremelést is ellenőrzi, amelynek eredményéről az OEP-et is tájékoztatja. A GYEMSZI az ellenőrzés keretében annak
adattartalmát érintően – hatáskörében eljárva – kiegészítő adatokat kérhet a munkáltatótól.
(2) A  munkáltató az  egészségügyi szakfeladataiban, ellátási területében vagy finanszírozásában beállt, a  támogatás
iránti igényét öt százalékot elérő mértékben érintő változás esetén új igényt köteles benyújtani.
(3) A  GYEMSZI az  ellenőrzéseinek megállapításait, valamint a  (2)  bekezdés alapján bejelentett igények alapján
a támogatási összeg tekintetében fennálló változásokat összesítve, intézményi bontásban küldi meg az OEP részére.
(4) Amennyiben a  GYEMSZI az  ellenőrzése során megállapítja, hogy a  munkáltató jogosulatlanul vett igénybe vagy
használt fel támogatást, az  OEP a  jogosulatlanul igénybe vett vagy felhasznált támogatást a  GYEMSZI-től kapott
értesítés megállapításai alapján
a) amennyiben az értesítés az adott hónap 20-áig beérkezik az OEP-hez, az adott hónapot követő hónapban,
b) amennyiben az  értesítés az  adott hónap 20-át követően érkezik be az  OEP-hez, az  adott hónapot követő
második hónapban
esedékes támogatási összegből levonja. (5) A  GYEMSZI az  értesítést a  (4)  bekezdés a) és b)  pontjában foglalt finanszírozási szabályra figyelemmel, annak
megfelelően készíti el és küldi meg az OEP részére.
(6) A  támogatások elszámolásának utólagos – adott esetben helyszíni szemle útján történő – ellenőrzése céljából
minden támogatásban részesített foglalkoztató köteles részletes – jogosult személyenkénti bontású – nyilvántartást
vezetni az  érintett egészségügyi dolgozók jogviszonyának típusáról, munkaidejéről, az  egészségügyi ágazati
előmeneteli szabályokat érintő, munkavégzési kötelezettséggel nem járó időszakokról és azok jogcíméről,
munkaköri és béradatairól.
5. Záró rendelkezések 6. § (1) Ez a rendelet – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – 2013. július 15-én lép hatályba.
 (2) A 7. § (2) bekezdése, a 18. §, valamint a 2. mellékletben foglalt táblázat 6., 36. és 143. pontja 2013. szeptember 1-jén
lép hatályba. 7. § (1) Hatályát veszti az  egyes egészségügyi dolgozók és egészségügyben dolgozók 2012.  évi illetmény- vagy
bérnövelésének, valamint az  ahhoz kapcsolódó támogatás igénybevételének részletes szabályairól szóló
138/2012. (VI. 29.) Korm. rendelet.
(2) Hatályát veszti a 8. § és a 7. melléklet.
6. Átmeneti rendelkezések 8. § (1) A  munkáltató a  2013. január–augusztus hónapra felmerülő visszamenőleges illetmény- vagy bérnövelésre
tekintettel járó támogatás iránti igényét 2013. augusztus 15-éig nyújtja be a GYEMSZI részére.
(2) A  munkáltató által a  2013. január 1-je és 2013. augusztus 31-e közötti időszakra vonatkozó visszamenőleges
illetmény- vagy bérnövelés biztosítása érdekében igényelhető támogatás összege megegyezik az  egészségügyi
dolgozót, illetve egészségügyben dolgozót a  visszamenőleges illetmény- vagy bérnövelés keretében az  Eütev.
szerint megillető mértékű béremelési összegnek a kifizetőt terhelő adókkal és járulékokkal megnövelt mértékével.
(3) Az (1) bekezdés szerinti igénybejelentésre a 4. § (3) bekezdésében foglaltakat kell alkalmazni.
 (4) A (2) bekezdésben foglalt támogatáson felül, a munkáltató által a 2013. július 15-e és 2013. augusztus 31-e közötti
időszakra vonatkozóan az  Eütev. szerint igényelhető támogatás mértéke megegyezik az  egészségügyi ágazati
előmeneteli szabályok hatálya alá tartozó foglalkoztatottját az Eütev. 29. §-a alapján megillető folyamatos illetményvagy bérnövelés – kifizetőt terhelő közterhekkel együttesen értendő – mértékével, illetve – az Eütev. 29. § (19) és
(20)  bekezdésének az  alkalmazása körében, 2012. június 30-át, illetve 2012. december 31-ét követően létesített
foglalkoztatási jogviszony esetén – a 7. mellékletben vagy az Eütev. 3. mellékletében foglalt mértékkel.
(5) A  4.  § (4)  bekezdésében foglaltaktól eltérően a  (2) és a  (4)  bekezdés szerinti támogatásnak – a  GYEMSZI
adatszolgáltatása alapján – az  OEP általi utalványozására a  2013. szeptember hónapban esedékes támogatás
utalványozásával egyidejűleg kerül sor.
9. § (1) Az  Almási Balogh Pál Kórház, a  Nagyatádi Kórház, valamint a  Bugát Pál Kórház 2013. július 15-én illetmény- vagy
bérnövelésre jogosult munkakörben álló foglalkoztatottja, valamint az  ezen munkáltatóknál 2013. július 15-e és
augusztus 31-e között munkába lépő foglalkoztatott a  2012. január 1-je és 2013. augusztus 31-e közötti időszak
tekintetében eseti kereset-kiegészítésre jogosult.
(2) Az (1) bekezdés szerinti foglalkoztatottat megillető eseti kereset-kiegészítés összege megegyezik azzal az összeggel,
amely a  foglalkoztatottat 2012. január 1-jétől megillette volna, ha az  egészségügyi ágazati előmeneteli szabályok
hatálya alatt állt volna a 2012. január 1-je és 2013. augusztus 31-e közötti jogosultsági időszakban.
(3) Az  eseti kereset-kiegészítés biztosítására az  (1)  bekezdés szerinti munkáltató támogatást igényelhet, amelynek
fedezetéül a FinR. 5. számú melléklete szerinti Célelőirányzatok jogcímen belül az Egyes egészségügyi intézmények
egészségügyi dolgozóinak kereset-kiegészítése előirányzat szolgál.
(4) Az  eseti kereset-kiegészítésre jogosult foglalkoztatottakról az  eseti kereset-kiegészítés biztosításához szükséges
adatokat az (1) bekezdés szerinti munkáltató 2013. augusztus 15-éig küldi meg a GYEMSZI részére.
(5) A bruttó támogatási összeg utalványozására a 8. § (5) bekezdésében foglaltakat kell alkalmazni.
10. § (1) A Nemzetközi Pető András Közhasznú Nonprofit Kft.-nek az egészségügyi ágazati előmeneteli rendszer hatálya alá
tartozó, e rendelet hatálybalépésének napján jogviszonyban álló foglalkoztatottja az  illetmény- vagy bérnövelésre
2012. január 1-jétől, de legfeljebb a munkáltatónál fennálló, az egészségügyi ágazati előmeneteli rendszer hatálya
alá tartozó foglalkoztatási jogviszonya időtartamára jogosult.
(2) Az (1) bekezdés alapján illetmény- vagy bérnövelésre jogosult foglalkoztatott az egészségügyi ágazati előmeneteli
rendszer alapján egyébként járó visszamenőleges és folyamatos illetmény- vagy bérnövelésre az  e  §-ban
meghatározottak szerint egyösszegű illetmény- vagy bérnövelésként (a  továbbiakban együtt: egyösszegű
illetménynövelés) jogosult.
(3) Az  (1)  bekezdés szerinti munkáltató illetmény- vagy bérnövelésre jogosult foglalkoztatottja részére
az  egyösszegű illetménynövelés összegét a  2013. augusztusi bér (illetmény) kifizetésével egyidejűleg kell kifizetni
2013. szeptember hónapban.
(4) Az  (1)  bekezdés szerinti munkáltató által a  2012. január 1-je és 2013. augusztus 31-e közötti időszakra vonatkozó
egyösszegű illetménynövelés biztosítása érdekében igényelhető támogatás összege megegyezik az  egészségügyi
dolgozót, illetve egészségügyben dolgozót az Eütev. szerint megillető mértékű emelési összegnek a kifizetőt terhelő
adókkal és járulékokkal megnövelt mértékével.
(5) Az egyösszegű illetménynövelés igénybejelentésére a 4. § (1) és (3) bekezdésében foglaltakat kell alkalmazni.
 (6) A 4. § (4) bekezdésében foglaltaktól eltérően a  (4) bekezdés szerinti támogatásnak – a GYEMSZI adatszolgáltatása
alapján – az  OEP általi utalványozására a  2013. szeptember hónapban esedékes támogatás utalványozásával
egyidejűleg kerül sor.
11. § Az Eütev. 29.  § (16)  bekezdésének az  alkalmazásában az  ott meghatározott kinevezésben meghatározott
illetmény vagy munkaszerződésben meghatározott alapbér, továbbá a  Kjt. 2012. június 30-án hatályos
szabályainak alapulvételével meghatározott besorolási osztályhoz és fokozathoz tartozó garantált illetmény
összegének a  megállapítása során – az  ügyeleti díj, az  Eütev. 14/B.  §-a szerinti pótlék, a  készenléti díj, valamint
a  rendkívüli munkavégzés bérpótlékának alapjaként – a  2012. június 30-át követő, az  egészségügyi ágazati
illetmény- vagy bérnöveléstől függetlenül esedékessé vált átsorolások és a munkáltatónál egyébként megvalósult
munkabéremelések összegét figyelembe kell venni.
7. A jogalkotásra vonatkozó európai uniós követelményekre utaló rendelkezések
12. § A 17.  § és a  9.  melléklet tervezetének a  műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási
eljárás megállapításáról és az  információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó szabályok megállapításáról
szóló 1998. június 22-i 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 8–10.  cikke szerinti előzetes bejelentése
megtörtént.
8. Módosító rendelkezések 13. § A FinR. 21. § (4) bekezdése a következő mondattal egészül ki:
„A védőnői szolgáltató az  e  bekezdés szerinti havi díjazása 12%-ának megfelelő összeget köteles közvetlenül
a védőnő díjazására fordítani.”
14. § A FinR. a következő 76. §-sal egészül ki:
„76.  § Az  egyes egészségügyi dolgozók és egészségügyben dolgozók illetmény- vagy bérnövelésének, valamint
az ahhoz kapcsolódó támogatás igénybevételének részletes szabályairól szóló 256/2013. (VII. 5.) Korm. rendelettel
megállapított 21. § (4) bekezdésében meghatározott, a 21. § (4) bekezdése szerinti havi díjazás 12%-ának megfelelő
összeg a védőnőt – a 2013. június 30-ával őt megillető díjazásán felül – első alkalommal a 2013. július hónapra járó
díjazásával illeti meg, amennyiben ezen összeget eddig az időpontig nem fordították a védőnő díjazására.”
15. § A FinR. 21. § (11) bekezdésében az „A fix összegű díj 15%-a területi pótlék,” szövegrész helyébe az „A fix összegű díj
15%-a a védőnőt közvetlenül megillető területi pótlék,” szöveg lép.
16. § A FinR. 5. számú melléklete helyébe a 8. melléklet lép.
17. § A kábítószerekkel és pszichotróp anyagokkal, valamint az új pszichoaktív anyagokkal végezhető tevékenységekről,
valamint ezen anyagok jegyzékre vételéről és jegyzékeinek módosításáról szóló 66/2012. (IV. 2.) Korm. rendelet
(a továbbiakban: KábszR.) 1. melléklete a 9. melléklet szerint módosul.
18. § (1) A  költségvetési szerveknél és az  egyházak közcélú tevékenységet folytató intézményeinél foglalkoztatottak
2013.  évi kompenzációjáról szóló 408/2012. (XII. 28.) Korm. rendelet (a  továbbiakban: Kr.1.) 3.  § (2)  bekezdése
helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Az  (1)  bekezdés a) és d)  pontjában foglaltaktól eltérően a  2.  § vonatkozásában nem kell illetményként
figyelembe venni az  egészségügyi tevékenység végzésének egyes kérdéseiről szóló 2003.  évi LXXXIV.  törvény
(a továbbiakban: Eütev.) alapján az egészségügyi ágazati előmeneteli szabályok hatálya alá tartozó foglalkoztatott
illetményének az Eütev. 11/A. § (4)–(6a) bekezdése alapján járó növelését.”
(2) A Kr.1. 3. §-a a következő (2a) bekezdéssel egészül ki:
„(2a) A (2) bekezdés alkalmazásában
a) az Eütev. 11/A. § (4) vagy (5) bekezdése alapján járó növelésnek kell tekinteni az egyes egészségügyi dolgozók
és egészségügyben dolgozók illetmény- vagy bérnövelésének, valamint az  ahhoz kapcsolódó támogatás
igénybevételének részletes szabályairól szóló 256/2013. (VII. 5.) Korm. rendelet 4.  melléklete vagy 5.  melléklete
szerinti összeget,
b) az  Eütev. 11/A.  § (6) vagy (6a)  bekezdése alapján járó növelésnek kell tekinteni az  Eütev. 11/A.  § (6) vagy
(6a) bekezdésében meghatározott összeget.”
19. § A közszférában alkalmazandó nyugdíjpolitikai elveknek az  egészségügyi dolgozók vonatkozásában történő
érvényesítéséről és végrehajtásáról szóló 124/2013. (IV. 26.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Kr.2.) 2. §-a a következő
(8) bekezdéssel egészül ki:
„(8) A  (3) és a  (7)  bekezdés alkalmazása során a  nyugdíjfolyósító szerv az  egészségügyi dolgozót egyébként
megillető pénzellátás havi összegéről ad tájékoztatást, függetlenül attól, hogy az  egészségügyi dolgozó részére
megállapított pénzellátás összegére a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény 67. §-a alapján végrehajtás
elrendelésére került sor.”
20. § A Kr.2. 6. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Az OEP az egészségügyi dolgozó jövedelem-kiegészítése, valamint annak az Eütev. szerinti adó- és járulékterhei
után e  rendelet szerint igényelhető támogatás rendelkezésre bocsátása érdekében szerződést köt az  OEP-pel
megkötött, hatályos finanszírozási szerződéssel nem rendelkező, jövedelem-kiegészítésre jogosult egészségügyi
dolgozót foglalkoztató költségvetési szerv munkáltatóval.”
21. § A Kr.2. 2.  § (6)  bekezdésében a  „további jogviszonyára tekintettel a  Tny. 22/A.  §-a szerinti nyugdíjnövelésben
részesült” szövegrész helyébe a  „nyugdíjának összege a  nyugdíjfolyósító szerv határozata alapján módosult”
szöveg lép.
22. § A Kr.2. 3. melléklete a 10. melléklet szerint módosul.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
32/2009. (XII. 31.) FVM utasítása a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatal Szervezeti és Működési Szabályzatának kiadásáról.
1. A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatal szervezetének, működésének és
ügyrendjének szabályozása érdekében a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatal
Szervezeti és Működési Szabályzatát (a továbbiakban: Szabályzat) ezen utasítás mellékleteként kiadom.
2. Ez az utasítás a közzététele napján lép hatályba, ezzel egyidejűleg hatályát veszti a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei
Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatal 2007. január 31-én kelt Szervezeti és Működési Szabályzata.
Gráf József s. k.,
földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter


text:
340/2010. (HK 18.) MH MK intézkedése a „Központi Tapasztalat-adatbázis Működtetési Kézikönyv” című főnökségi kiadvány hatályba léptetéséről.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 110. § (2) bekezdésében, valamint a
szolgálati könyvek és főnökségi kiadványok kiadásának
rendjéről szóló 93/2006. (HK. 18) HM utasítás 4. §. (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján – figyelemmel a
165/2008. (HK 20.) HM HVKF intézkedés (a továbbiakban: Intézkedés) 11. f) pontjában meghatározottakra – a
„Központi Tapasztalat-adatbázis Működtetési Kézikönyv”című főnökségi kiadvány hatályba léptetéséről az
alábbi
intézkedést adom ki: 1. Az intézkedés hatálya a 74/2008. (HK 15.) HM utasítás és az Intézkedés alapján a Magyar Honvédség Műveleti
Tapasztalat-feldolgozó Rendszerének működtetésében
érintett HM szervekre, a honvédelmi miniszter közvetlen
alárendeltségébe, közvetlen, illetve fenntartói irányítása,
valamint felügyelete alá tartozó szervezetekre, továbbá a
Magyar Honvédség katonai szervezeteire terjed ki.
2. A „Központi Tapasztalat-adatbázis Működtetési Kézikönyv”című főnökségi kiadványt ezen intézkedés mellékleteként kiadom.
3. Az intézkedés a közzététel napján, a kiadvány pedig
kiadásakor lép hatályba.
Sipos Sándor ezredes s. k.,
törzsfőnök


text:
21/2003. (IV. 18.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság önkormányzati rendelet alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában meghozta a következő
határozatot: Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a Sajóbábony
Nagyközség Önkormányzatának a közterület-használat
engedélyezésével kapcsolatos eljárásról és a közterülethasználati díjak mértékéről szóló 10/1993. (XI. 8.) sz. rendelete 1. számú mellékletének 2/c) pontja ,,— szeszes italt
forgalmazó pavilonok 720 Ft/m2/hó’’ szövegrésze és a
8. pont ,,— szeszárusítás esetén 720 Ft/m2/hó’’ szövegrésze
alkotmányellenes, és ezért e rendelkezéseket megsemmisíti.
A Sajóbábony Nagyközség Önkormányzatának a közterület-használat engedélyezésével kapcsolatos eljárásról és
a közterület-használati díjak mértékéről szóló 10/1993.
(XI. 8.) sz. rendelete 1. számú mellékletének 2. és 8. pontjai
a következő szöveggel maradnak hatályban:
,,2. a) árusító és egyéb fülke, lakókocsi, büfékocsi 360 Ft/m2/hó
b) pavilonok 200 Ft/m2/hó’’
,,8. Vendéglátóipari előkert 60 Ft/m2/hó’’
Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
INDOKOLÁS I. Az indítványozó kérte az Alkotmánybíróságtól Sajóbábony Nagyközség Önkormányzatának a közterülethasználat engedélyezésével kapcsolatos eljárásról és a közterület-használati díjak mértékéről szóló 10/1993. (XI. 8.)
sz. rendeletének (a továbbiakban: Ör.) 1. számú melléklete
alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését. Az Ör. 1. számú — a közterület-használati díjak
mértékéről szóló — mellékletét legutóbb Sajóbábony
Nagyközség Önkormányzatának a közterület-használat
engedélyezésével kapcsolatos eljárásról és a közterülethasználati díjak mértékéről szóló, többször módosított
10/1993. (XI. 8.) sz. rendelet módosításáról szóló 15/2002.
(XII. 11.) sz. rendelete (a továbbiakban: Örm.) 2003. január 1. napjától módosította.
Az indítványozó előadta, hogy Sajóbábonyban egyéni
vállalkozóként szeszes ital árusítással és forgalmazással,
valamint italkiméréssel foglakozik a tulajdonában lévő
építményben, amely Sajóbábony Nagyközség Önkormányzata tulajdonában lévő közterületen található. Az indítványozó és az önkormányzat a közterület-használat feltételeiről szerződést kötöttek, amelyet legutóbb 2000-ben módosítottak. A közterület-használat rendjét az önkormányzat — a többször módosított — Ör.-ben szabályozta. Az
önkormányzat 2001-ben az indítványozónak megküldött
egy szerződéstervezetet, amelynek tárgya a közterülethasználatra vonatkozó korábbi szerződés, illetve a használati díj mértékének módosítása volt. A tervezettel együtt az
önkormányzat az indítványozó részére a kifogásolt rendeletet is megküldte. Az indítványozó szerint az Ör. a közterület-használati díj mértékében aszerint tesz különbséget,
hogy használója milyen célból veszi azt igénybe, ott milyen
tevékenységet végez, mit árusít, és nem a közterület fizikai,
földrajzi adottságai alapján határozza meg egy általánosan
fizetendő közterület-használati díjat és nem abból nyújt
bizonyos feltételek megléte esetén kedvezményt. Előadta
továbbá, hogy tudomása szerint az Ör. 2001. évben történt
módosításának tárgyalásakor elhangzott indokolás szerint
az italmérőnek azért kell a legmagasabb közterület-használati díjat fizetnie, mivel magas haszonkulccsal dolgozik.
Az indítványozó álláspontja alapján a rendelkezés ilyen
módon történő megszövegezése és hatályban tartása sérti
az Alkotmány 70/A. §-ában megfogalmazott hátrányos
megkülönböztetés tilalmának elvét és a 9. §-ában szabályozott gazdasági verseny egyenlőségét védő szabályait.
Az Alkotmánybíróság az indítvány tartalmából megállapította, hogy az indítványozó ténylegesen nem is az Ör.
1. sz. melléklete teljes szövegének, hanem a számára sérelmes 2/c) pont ,,— szeszes italt forgalmazó pavilonok
600 Ft/m2/hó’’ szövegrésze, valamint a 8. pont ,,— szeszárusítás esetén 600 Ft/m2/hó’’ szövegrésze alkotmányellenességének megállapítását és megsemmisítését kéri. Ezért
az Alkotmánybíróság a vizsgálatot az indítvánnyal valójában támadott rendelkezésekre tekintettel folytatta le.
II. Az Alkotmánybíróság a rendelkező részben foglalt döntését a következő jogszabályi rendelkezésekre alapozta.
1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezése: ,,9. § (1) Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság,
amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és
egyenlő védelemben részesül.
(2) A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.’’
,,70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén
tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az
állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.’’
2. Az Ör. indítvánnyal érintett rendelkezései: ,,1. sz. melléklet
A közterület használat jogcíme Összege … 2. a) árusító és egyéb fülke, lakókocsi, büfékocsi 360 Ft/m2/hó
b) pavilonok 200 Ft/m2/hó c) szeszes italt forgalmazó
pavilonok 720 Ft/m2/hó’’
… 8. Vendéglátóipari előkert 60 Ft/m2/hó — szeszárusítás esetén 720 Ft/m2/hó’’
III. Az indítvány megalapozott. 1. Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló
1997. évi LXXVIII. törvény 2. § 13. pontja szerint:
,,13. Közterület: közhasználatra szolgáló minden olyan
állami vagy önkormányzati tulajdonban álló földterület,
amelyet a rendeltetésének megfelelően bárki használhat,
és az ingatlan-nyilvántartás ekként tart nyilván. Egyéb ingatlanoknak a közhasználat céljára átadott területrészére
— az erről szóló külön szerződésben foglaltak keretei
között — a közterületre vonatkozó rendelkezéseket kell
alkalmazni. Közterület rendeltetése különösen: a közlekedés biztosítása (utak, terek), a pihenő- és emlékhelyek
kialakítása (parkok, köztéri szobrok stb.), a közművek
elhelyezése.’’
A közterület fogalomkörébe tartozó ingatlanok — fajtáinak, jellegének sokrétűsége (út, utca, tér, kerékpárút,
gyalogút, járda, közkert, közpark, kiépített parkolóhelyek,
pihenőhelyek, játszótér, közhasználatú zöldterületek, közlekedési műtárgyak stb.) miatt — a közterület-használat
szempontjából nem kezelhetőek homogén csoportként. A
közterületi ingatlanok használati módjai szerint azonban
az egyes használati módok (hirdetési tevékenység, kereskedelem, vendéglátás, kulturális és sporttevékenységek,
anyagtárolás stb.) homogén csoportot képezhetnek.
A hatályos Ör. 1. számú melléklete rendelkezéseinek
alapján megállapítható, hogy a szeszárusítást végző közterület-használók által fizetendő közterület-használati díj
kiemelkedően magas más, a közterületen kereskedelmi,
vendéglátóipari tevékenységet végző vállalkozók tekintetében megállapított közterület-használati díjhoz képest.
Az Alkotmánybíróság már számos határozatában értelmezte az Alkotmány 70/A. §-ának (1) bekezdését, s kialakult gyakorlata szerint az Alkotmány e rendelkezését a
jogegyenlőség általános elvét megfogalmazó alkotmányi
követelményként értelmezte. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az Alkotmányban meghatározott tilalom
elsősorban az alkotmányos alapjogok tekintetében tett
megkülönböztetésekre terjed ki, abban az esetben, ha a
megkülönböztetés nem alapvető jog tekintetében történt,
az eltérő szabályozás alkotmányellenessége akkor állapítható meg, ha az az emberi méltósághoz való jogot sérti. Az
Alkotmánybíróság eddigi gyakorlata során ez utóbbi körben akkor ítélte alkotmányellenesnek a jogalanyok közötti
megkülönböztetést, ha a jogalkotó önkényesen, ésszerű
indok nélkül tett különbséget az azonos szabályozási kör
alá vont jogalanyok között. [9/1990. (IV. 5.) AB határozat,
ABH 1990, 46, 48.; 21/1990. (X. 4.) AB határozat,
ABH 1990, 73, 77—78.; 61/1992. (XI. 20.) AB határozat,
ABH 1992, 280—282.; 35/1994. (VI. 24.) AB határozat,
ABH 1994, 197, 203.; 30/1997. (IV. 29.) AB határozat,
ABH 1997, 130, 138.]
Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint ,,alkotmányellenes megkülönböztetés csak összehasonlítható
jogosultak és kötelezettek között vethető fel’’. [4/1993.
(II. 12.) AB határozat, ABH 1993, 48., 65.] ,,A diszkrimináció vizsgálatánál központi elem annak meghatározása,
hogy kiket kell egy csoportba tartozóknak tekinteni. …
A diszkrimináció alkotmányos tilalma csak a szabályozás
szempontjából egy csoportba tartozókra vonatkozik. A
diszkrimináció vizsgálatának ennek megfelelően csak az
egy csoportba tartozók közötti különbségtétel vizsgálata a
tárgya.’’ [1009/B/1991. AB határozat ABH 1992, 479.,
479—480.]
Az Alkotmánybíróság eljárása során azt vizsgálta, hogy
a közterület-használati díjak megállapítása során a szeszárusítást végző vállalkozók hátrányára tett megkülönböztetésnek van-e tárgyilagos mérlegelés szerint ésszerű indoka.
,,Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdése kimondja, hogy
,,a Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó
minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári
jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín,
nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti
vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb
helyzet szerinti különbségtétel nélkül’’. Az Alkotmánynak
ez a rendelkezése a jogegyenlőség követelményét rögzíti.
Azt jelenti, hogy az állam mint közhatalom — mint jogalkotó és jogalkalmazó — a jogok és kötelezettségek megállapítása során köteles az azonos helyzetben levő jogalanyokat indokolatlan megkülönböztetés nélkül, egyenlőkként
kezelni.’’ [30/1997. (IV. 29.) AB határozat, ABH 1997, 130,
136.]
Az Alkotmánybíróság a 38/1998. (IX. 23.) AB határozatában kifejtette: ,,A közterület-használati díj a közterület
használatának ellenértéke. Ennek megfelelően a közterület-használat díjának alapvetően a közterület-használat értékét befolyásoló tényezőkhöz (a terület nagysága, a településen belüli elhelyezkedése, a használat módja, időtartama stb.) kell igazodnia. A közterület-használók között a
közterület-használati díj mértéke tekintetében e tényezők
alapján tett megkülönböztetés nem tekinthető alkotmányellenesnek. A közterület-használat díjának olyan szabályozása, amely a közterület-használat értékét meghatározó
tényezők azonossága esetén, a szolgáltatástól független,
annak értékét nem befolyásoló szempontok alapján kirívóan magas díjfizetési kötelezettséget ír elő egyes vállalkozókra és ezzel megkülönböztetést tesz a közterületet használó vállalkozók között, önkényes, ezért alkotmányellenes.’’ (ABH 1998, 454., 456—457.) A közterület-használati
tevékenységből eredő egyéb hatások (zaj, környezetszennyezés stb.) kezelése és a közterület-használati tevékenységből származó jövedelem egy résznek közcélokra
történő visszajuttatása (adó- és járulékfizetési kötelezettségek) nem a közterület-használat ellenértékének, a közterület-használati díj mértékének megállapításával megoldandó feladat, azt a hatályos magyar jogrendszer más
— közigazgatási hatósági — eszközökkel rendezi.
,,Az Alkotmánybíróság már több határozatában is kifejtette, hogy az Alkotmány 70/A. §-ában foglalt rendelkezés
tiltja az azonos szabályozási kör alá vont jogalanyok közöt
ti olyan, alkotmányos indok nélküli különbségtételt,
amelynek következtében egyes jogalanyok hátrányos helyzetbe kerülhetnek. A 624/B/1998. AB határozat arra is
rámutatott, hogy ,,a jogegyenlőségnek ugyanazon jogosultság vagy kötelezettség tekintetében kell fennállnia’’.
(ABH 1999, 780, 782.)’’ [55/2000. (XII. 18.) AB határozat,
ABH 2000, 523., 526.]
Az Alkotmánybíróság a rendelkező részben foglalt döntése kialakításakor tekintettel volt az 57/1998. (XI. 27.) AB
határozatában és az 55/2000. (XII. 18.) AB határozatában
kialakított álláspontjára is. A diszkrimináció tilalmát sérti
az 57/1998. (XI. 27.) AB határozatában foglaltak szerint az
olyan önkormányzati rendeleti előírás, amely ,,más mértékű … adókötelezettséget ír elő az olyan lakás esetében,
amelyben gazdasági tevékenységet folytatnak és azok tekintetében, amelyekben gazdasági tevékenység nem folyik’’ (ABH 1998, 504, 508.), illetőleg az 55/2000. (XII. 18.)
AB határozatában foglaltak szerint az olyan önkormányzati rendeleti előírás, amely más mértékű adókötelezettséget
ír elő a pénznyerő automatát üzemeltető és nem üzemeltető vendéglátó egységek tekintetében. (ABH 2000, 523.,
526.)
Az indítvánnyal támadott közterület-használati díjtételek esetében a jogalkotó önkormányzat a szeszes italt forgalmazó pavilonok esetében — az egyéb pavilonokhoz
képest — 3,6-szeres, a szeszárusító vendéglátóipari előkertek esetében — az egyéb vendéglátóipari előkertekhez
képest — 12-szeres díjat állapított meg, amely ellentétes
azzal, hogy a közterület-használati díj a közterület használatának ellenértéke. Megállapítható, hogy az önkormányzat a szeszárusítás, szeszes ital forgalmazás Ör.-ben megállapított közterület-használati díját olyan szabályozási
szempontokra alapította, amelyek a közterület használatával nincsenek összefüggésben, s ezzel a díj mértéke tekintetében nem releváns szempont alapján, önkényesen,
ésszerű indok nélkül tett megkülönböztetést a közterületet
azonos feltételek mellett használó kereskedelmi, vendéglátóipari közterület-használók között, s ez a különbségtétel alkotmányosan nem indokolható. Ezért az Ör. 1. számú
mellékletének 2/c) pontja ,,— szeszes italt forgalmazó pavilonok 720 Ft/m2/hó’’ szövegrésze és a 8. pontja ,,— szeszárusítás esetén 720 Ft/m2/hó’’ szövegrésze sérti az Alkotmány 70/A. §-ában foglalt jogegyenlőség követelményét.
Ez azonban nem jelenti azt, hogy a helyi önkormányzat
a közterület-használati díj megállapítása során ne érvényesíthetne helyi gazdaságpolitikai, városképi, városfejlesztési
érdekeket is. Amint azt az Alkotmánybíróság a 20/1998.
(V. 22.) AB határozatában (ABH 1998, 442.) kifejtette,
nem tekinthető alkotmányellenesnek az a szabályozás,
amely a helyi érdekek érvényesítése érdekében díjkedvezményt, mentességet nyújt meghatározott vállalkozói csoportok számára.
Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az Ör. 1. számú mellékletének 2/c) pontja
,,— szeszes italt forgalmazó pavilonok 720 Ft/m2/hó’’ szövegrésze és a 8. pontjának a ,,— szeszárusítás esetén
720 Ft/m2/hó’’ szövegrésze alkotmányellenes, sérti az
Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében meghatározott hátrányos megkülönböztetés tilalmát, ezért azt megsemmisítette.
2. Az Alkotmánybíróság az Ör. 1. számú melléklete 2/c)
pontjának ,,— szeszes italt forgalmazó pavilonok
720 Ft/m2/hó’’ szövegrésze és a 8. pontjának a ,,— szeszárusítás esetén 720 Ft/m2/hó’’ szövegrésze alkotmányellenességének vizsgálatát az Alkotmány 9. §-a vonatkozásában mellőzte, mivel e rendelkezés alkotmányellenességét
az 1. pontban foglaltak szerint már megállapította és megsemmisítette.
Az Alkotmánybíróság jelen határozatának a Magyar
Közlönyben való közzétételét az Alkotmánybíróságról
szóló 1989. évi XXXII. törvény 41. §-a alapján rendelte el.
Dr. Holló András s. k., Dr. Kiss László s. k.,
alkotmánybíró előadó alkotmánybíró


text:
73/2017. (VI. 30.) ME határozata főiskolai rektor megbízásáról.
A nemzeti felsőoktatásról szóló 2011.  évi CCIV.  törvény 37.  § (8)  bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva
– az emberi erőforrások miniszterének a fenntartó javaslatára tett előterjesztésére –
a Pécsi Püspöki Hittudományi Főiskolán dr. Kovács Gusztáv főiskolai tanárt
– a 2017. július 1-jétől 2021. június 30-áig terjedő időtartamra –
a rektori teendők ellátásával megbízom. Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
22/2004. (VII. 27.) IHM rendelete a frekvenciasávok felhasználási szabályainak megállapításáról.
Az elektronikus hírközlésről szóló 2003. évi C. törvény
(a továbbiakban: Eht.) 182. §-a (3) bekezdésének a), c), e)
és g) pontjaiban kapott felhatalmazás alapján – e rendelet
frekvenciadíjakkal kapcsolatos 10. §-ának c) pontja és
11. §-a tekintetében a pénzügyminiszterrel egyetértésben –
a következőket rendelem el:
Általános rendelkezések 1. § (1) A rendelet hatálya
a) a Frekvenciasávok Nemzeti Felosztási Táblázatának
megállapításáról szóló 284/2002. (XII. 21.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) 2. számú mellékletében foglalt Frekvenciasávok Nemzeti Felosztási Táblázata
(a továbbiakban: FNFT) „Polgári” és „Közös” oszlopaiban feltüntetett, kijelölhető kategóriájú vagy korlátozott
használhatóságú, valamint miniszteri rendelettel kijelölhetővé nyilvánított fenntartott kategóriájú polgári célra használható frekvenciasávokra és az ezekben a frekvenciasávokban meghatározott rádióalkalmazásokra,
b) a frekvenciasávok felhasználási szabályaira, beleértve a rádiótávközlő hálózatok és rádióállomások (a továbbiakban együtt: rádiórendszerek) és rádióberendezések
frekvenciagazdálkodási jellemzőit, a frekvenciaelosztás
módját, a frekvenciahasználat egyedi engedélyezéstől eltérő eseteit, a rádiórendszerek üzemben tartásával kapcsolatos műszaki követelményeket és használati feltételeket,
c) frekvenciát rádió-távközlési vagy rádiócsillagászati
célból igénylő vagy használó, illetve magyarországi felhasználás céljából rádióberendezést gyártó, forgalomba
hozó, forgalmazó természetes személyekre, jogi személyekre és jogi személyiség nélküli szervezetekre, továbbá
d) a Nemzeti Hírközlési Hatóságra terjed ki. (2) A Korm. rendelet alapján kijelölhető frekvenciát
használó és a nemzetközi forgalomban részt vevő földfelszíni és műholdas légi, tengeri (beleértve: belvízi) mozgószolgálatok, illetőleg rádiónavigáció szolgálatok rádióalkalmazásaira – frekvenciasávtól függetlenül – a 7. §-ban
meghatározott feltételek érvényesek.
(3) E rendelet hatálya nem terjed ki a műsorszórási célú
frekvenciák frekvenciaelosztási módjára.
Frekvenciasávok felhasználási szabályai 2. § (1) A rádiórendszerek összehangolt működését biztosító frekvenciagazdálkodási követelmények az alábbiak:
a) csatornaosztás, csatornaképzési szabály, védősáv;
b) adásmód, moduláció, hozzáférés módja;
c) kisugárzott jel polarizációja és jellemzőinek határ
értéke;
d) a jel vételéhez szükséges minimális térerősség vagy
bemenőjel; vagy
e) zavarvédelmi kritériumok. (2) A rádióberendezés – az Eht. 80. §-ának (2) bekezdése szerinti alapvető követelmény teljesítéséhez szükséges – frekvenciagazdálkodási jellemzői az alábbiak:
a) adójellemzők: frekvenciaeltérés, frekvenciastabilitás,
teljesítmény, szomszédoscsatorna-teljesítmény, mellékhullám-sugárzás, intermodulációs csillapítás, feléledési
idő, tranziens viselkedés, moduláció pontossága, kitöltési
tényező;
b) vevőjellemzők: legnagyobb használható érzékenység, azonoscsatorna-szelektivitás, szomszédoscsatornaszelektivitás, mellékhullám-szelektivitás, intermodulációs
szelektivitás, lefulladás vagy érzékenységcsökkenés, mellékhullám-sugárzás, többutas érzékenység;
c) antennajellemzők: nyereség, iránypontosság,
keresztpolarizációs csillapítás, karakterisztika, aktív
antenna mellékhullám-sugárzása.
(3) A frekvenciaengedélyezéssel és -használattal kapcsolatos sávhasználati feltételek az alábbi csoportokba sorolhatóak:
a) egyedi engedélyezési kötelezettség alóli mentesítés;
b) a frekvenciaelosztás módja (érkezési sorrend, árve
rés, pályázat);
c) a rádióalkalmazás célja, a szolgáltatások lehetősége;
d) a rádióalkalmazás távközlési jellemzői;
e) frekvenciakiosztási tervek;
f) blokkgazdálkodás és szabályai;
g) a rádióalkalmazás használatára vonatkozó előírások;
h) a frekvenciasáv, illetve a rádióalkalmazás harmoni
záltsága;
i) a nemzetközi kötelezettségek végrehajtási rendelke zései;
j) a frekvenciahasználati jogosultság megszerzésének
preferenciái;
k) a frekvenciahasználati jogosultság, illetve jog átru
házásának esetleges lehetőségei, feltételei;
l) adatszolgáltatási és -közzétételi kötelezettségek;
vagy m) a rádióberendezésre vonatkozó – az Eht. 80. §-ának
(3) bekezdése szerinti – egyes alapvető követelmények.
Szabályozási rendszer 3. § A frekvenciasávokhoz rendelt rádióalkalmazásokat, az
egyes frekvenciasávok általános felhasználási szabályait
az 1. számú mellékletben foglalt Rádióalkalmazási Táblázat (a továbbiakban: RAT), a rádiórendszerek részletes
frekvenciagazdálkodási követelményeit és a sávhasználati feltételeket a 2., 3., 4., 5. és 6. számú melléklet tartalmazza.
4. § A RAT „FNFT-ben meghatározott polgári célra használható frekvenciasávok és rádióalkalmazások” fejlécű része tartalmazza:
a) az FNFT vonatkozó nemzeti lábjegyzeteivel együtt
azokat a frekvenciasávokat, amelyekben az FNFT alapján
meghatározott polgári célra használható rádióalkalmazások részére frekvencia
aa) kijelölhető (jelölése: K), vagy
ab) nem jelölhető ki, de korlátozott használattal még
megengedett a rádiórendszer, rádióberendezés üzemben
tartása (jelölése: Ü);
b) a frekvenciasávokhoz tartozó elsődleges vagy másodlagos rádiószolgálatokat, valamint azok keretében polgári célra használható rádióalkalmazásokat az FNFT nemzeti felosztása alapján, a rádiószolgálati sávhatárokhoz
igazodóan;
c) a rádiószolgálathoz nem rendelt, illetve harmadlagos
jelleggel működtethető rádióalkalmazásokat.
5. § (1) A RAT „Sávhasználati szabályok” fejlécű része
meghatározza az egyes rádióalkalmazásokra vonatkozó, a
2. § (1)–(3) bekezdéseiben felsorolt, kötelező frekvenciagazdálkodási követelményeket és jellemzőket, valamint
sávhasználati feltételeket az alábbi módon:
a) nemzetközi és hazai szabályozó szervezetek dokumentumaira való hivatkozással, ha azok tartalmazzák azokat a frekvenciagazdálkodási követelményeket és jellemzőket, valamint sávhasználati feltételeket, amelyek teljesítése kötelező – a (2) bekezdésben hivatkozott szabványok
kivételével – a rádiórendszerek és rádióberendezések
üzemben tartásához;
b) az állandóhelyű és a földi mozgószolgálatra vonatkozó két- és többoldalú nemzetközi koordinációs dokumentumokra való hivatkozással, amelyek országonkénti
és frekvenciasávonkénti felsorolását a 3. számú melléklet
tartalmazza;
c) speciális hazai frekvenciagazdálkodási követelmények és sávhasználati feltételek megadásával – szükség
szerint a 2. számú mellékletben részletezetten –, amelyek
az a) és a b) pont szerinti dokumentumokra történő hivatkozással nem rendelhetők el.
(2) A dokumentumok között a RAT megadja azokat a
nemzeti és európai szabványokat, amelyek alkalmazása
nem kötelező, azonban útmutatást adnak az alkalmazható
rádióberendezések és rádiórendszerek műszaki jellemzőiről. A hivatkozott harmonizált szabványokban, illetőleg
e szabványok részeiben meghatározott műszaki jellemzők
teljesítése esetében vélelmezni kell, hogy a rádióberendezés megfelel az Eht. 80. §-ának (2)–(3) bekezdése szerinti
egyes alapvető követelményeknek.
(3) A rendeletben alkalmazott rövidítések értelmezését
az 1. számú függelék, a hivatkozott dokumentumok jegyzékét a 2. számú függelék tartalmazza.
(4) Az 1. számú mellékletben hivatkozott ERC és ECC
határozatokon kívül az alábbiak is teljesülnek a frekvenciasávok felhasználási szabályai tekintetében:
a) ECC/DEC/(03)03: az ECC 2003. október 17-i határozata a „Határozat a repülőgépes földfelszíni távközlő
rendszerre vonatkozó Schiever Terv kezeléséről” című
(97)08 ERC-határozat visszavonásáról;
b) ECC/DEC/(03)05: az ECC 2003. október 17-i határozata a frekvenciasávok nemzeti felosztási és felhasználási táblázatainak közzétételéről.
6. § (1) Amennyiben az adott frekvenciasávra vonatkozó
felhasználási szabályok másként nem rendelkeznek:
a) a frekvenciaigény kielégítése a kérelmek érkezési
sorrendjében, egyedi engedélyezési eljárás keretében történik;
b) a csak vételre szolgáló rádióállomások – kivéve az
állandóhelyű és mozgószolgálati állomásokat – az egyedi
engedélyezési kötelezettség alól mentesülnek;
c) a frekvenciahasználati jogosultság, a frekvenciakijelölés és a rádióengedély nem ruházható át.
(2) Amennyiben a RAT „Sávhasználati szabályok” fejlécű részében az adott rádióalkalmazásra vonatkozó rovat
kitöltetlen, akkor az (1) bekezdésben meghatározottakon
túl e rendelet – a gyártó, illetve a forgalomba hozó által
meghatározott műszaki jellemzőkön, valamint a Nemzetközi Rádiószabályzat és a nemzetközi szakmai szervezetek által esetleg meghatározottakon túl – nem ír elő további követelményeket.
(3) A rádióberendezés forgalomba hozatali szándékát
– külön jogszabály szerint – be kell jelenteni, kivéve, ha a
rádióberendezés harmonizált frekvenciát vagy frekvencia
sávot használ. A harmonizált sávú rádióalkalmazások rádióberendezéseinek jegyzékét a 4. számú melléklet tartalmazza.
7. § (1) A tengeri mozgószolgálat és a műholdas tengeri
mozgószolgálat fedélzeti rádióállomásaiban – a Magyar
Köztársaság határain kívüli használat esetében – alkalmazott rádióberendezéseknek teljesíteniük kell az 5. számú
mellékletben meghatározott, az Eht. 80. § (3) bekezdése
szerinti egyes alapvető követelményeket.
(2) A nemzetközi forgalomban részt vevő földfelszíni és
műholdas légi, tengeri (beleértve: belvízi) mozgószolgálatok, illetőleg rádiónavigáció szolgálatok rádióállomásai
részére kiadott rádióengedélyeknek meg kell felelniük a
6. számú mellékletben felsorolt nemzetközi megállapodásoknak.
Értelmező rendelkezések 8. § (1) E rendelet alkalmazásában:
a) Belföldi víziút: a víziközlekedésről szóló 2000. évi
XLII. törvény alapján meghatározott, az ország határain
belül lévő nemzetközi vagy nemzeti víziút.
b) Blokkgazdálkodás: frekvenciablokk felhasználásának frekvenciakijelölésben megadott feltételek között szabadon történő tervezése.
c) D-, K- és G-rendszerek: televízió-rendszerek osztályozása, figyelembe véve a televízió-rendszerekhez tartozó jellemzőket, amelyeket az ITU-R BT.470-6 Ajánlás tartalmaz.
d) Duplex frekvencia: frekvenciapár, amelynek rendeltetés szerinti használata alapján adási és vételi üzemmód
lehetséges egyidejűleg.
e) Effektív kisugárzott teljesítmény (a továbbiakban: ERP) (egy adott irányban): az antennára juttatott teljesítmény és az antenna félhullámú dipólra vonatkoztatott
adott irányú nyereségének szorzata.
f) Frekvenciakiosztási terv: a rádióalkalmazásra vonatkozó frekvenciasáv-használati, illetve csatornaelrendezési
terv, amelyet nemzetközi vonatkozásban az arra illetékes
értekezlet, nemzeti vonatkozásban a magyar frekvenciagazdálkodó szervek fogadnak el.
g) Gyűjtőállomás: az állandóhelyű szolgálat olyan központi állomása, amely csak vételre szolgál.
h) Hatósági frekvenciajegyzék: frekvenciakiosztási
terv alapján készült frekvenciakijelölési terv (jegyzék),
amelyet a hírközlési hatóság más hatóságokkal való szükség szerinti egyeztetés után közzétesz.
i) Korlátozott használhatóságú frekvenciasáv: olyan
frekvenciasáv, amelyben ia) a rádiórendszerek, illetve rádióberendezések meghatározott időpontig üzemelhetnek,
ib) új frekvenciakijelölés nem adható ki az adott rádióalkalmazás részére, vagy
ic) újabb rádióberendezésekkel létesített rádióállomások részére nem jelölhető ki frekvencia.
j) Nyilvános hozzáférésű mozgórádió (a továbbiakban: PAMR) rendszer: szolgáltató által biztosított, kereskedelmileg nyitott hálózat, amelyet üzleti professzionális felhasználók, előre meghatározott felhasználói csoportok
számára terveztek úgy, hogy nincs korlátozás a felhasználói csoportok jellegére vagy típusára, és nem szükséges,
hogy ezek kapcsolatban legyenek egymással.
k) Pont-pont összeköttetés: az állandóhelyű szolgálat
keretében egymással kizárólagos rádió-távközlési kapcsolatban lévő adó- és vevőállomás közötti átvitel.
l) Pont-többpont rendszer: az állandóhelyű szolgálat
keretében működő olyan rádiótávközlő hálózat, amelyben
egy rádiócsatornán egy központi állomás több felhasználói
állomással van közvetlen összeköttetésben.
m) Professzionális mozgórádió (a továbbiakban: PMR) rendszer: az engedélyes által saját célra használt vagy más
felhasználónak átengedett, illetve zárt felhasználói csoport
forgalmának lebonyolítására szolgáló mozgórádió rendszer.
n) Rádióalkalmazás: egy frekvenciasáv vagy meghatározott frekvencia rádiórendszerrel, rádióberendezéssel történő igénybevétele rádiótávközlés vagy rádiócsillagászat
meghatározott céljaira.
o) SOLAS: a 2001. évi XI. törvénnyel kihirdetett „Életbiztonság a tengeren” tárgyú nemzetközi egyezmény és az ahhoz
csatolt 1978. évi Jegyzőkönyv (,,SOLAS 1974/1978.”).
p) Szimplex frekvencia: frekvencia, amelynek rendeltetés szerinti használata alapján egyidejűleg csak egyirányú
összeköttetés valósulhat meg (vagy adási vagy vételi
üzemmód).
(2) Az e rendeletben alkalmazott egyéb frekvenciagazdálkodási fogalmakat a Korm. rendelet szerint kell értelmezni.
Záró rendelkezések 9. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba.
10. § E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg hatályát veszti
a) a frekvenciasávok felhasználási szabályainak meg
állapításáról szóló 6/2003. (III. 31.) IHM rendelet, b) az egyes rádióberendezések alapvető követelményeinek megállapításáról szóló 27/2001. (XII. 22.)
MeHVM rendelet,
c) a frekvencialekötés és -használat díjáról szóló 6/1997.
(IV. 22.) KHVM rendelet 2. §-a (1) bekezdésének q) pontja,
d) a rádiótávközléssel kapcsolatos egyes rendeletek módosításáról szóló 12/2003. (IX. 30.) IHM rendelet 4. §-a,
e) a rádióberendezésekről és az elektronikus hírközlő
végberendezésekről, valamint megfelelőségük kölcsönös
elismeréséről szóló 5/2004. (IV. 13.) IHM rendelet 12. §-a
(3) bekezdésének c) pontja, és
f) a polgári frekvenciagazdálkodás egyes hatósági eljárásairól szóló 6/2004. (IV. 13.) IHM rendelet 33. §-a
(2) bekezdésének g) pontja.
11. § (1) E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg a frekvencialekötés és -használat díjáról szóló 6/1997. (IV. 22.)
KHVM rendelet 2. §-a (1) bekezdésének k) pontja helyébe
a következő rendelkezés lép:
[Nem kell a jogosítottnak frekvenciadíjat fizetnie,] „k) azon rádióállomások, hálózatok frekvenciahasználata után, amelyek a frekvenciasávok felhasználási szabályainak megállapításáról szóló miniszteri rendelet alapján
az egyedi engedélyezési kötelezettség alól mentesülnek,”
(2) E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg a frekvencialekötés és -használat díjáról szóló 6/1997. (IV. 22.)
KHVM rendelet 2. §-a (1) bekezdésének r) pontja helyébe
a következő rendelkezés lép:
[Nem kell a jogosítottnak frekvenciadíjat fizetnie,] „r) a frekvenciasávok nemzeti felosztásáról szóló kormányrendelet alapján harmadlagos jelleggel használt frekvenciák után.”
12. § E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg a Hírközlési
Főfelügyeletnek az elektronikus aláírással összefüggő
minősítéssel és nyilvántartással kapcsolatos tevékenységéért fizetendő díjakról szóló 20/2001. (XI. 15.) MeHVM
rendelet 3. §-ának (1) bekezdésében a „1003200001749007-00000000” szövegrész helyébe a „1003200000287247-00000000” szövegrész lép.
13. § E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg a Nemzeti
Hírközlési Hatóság egyes eljárásaiért fizetendő igazgatási
szolgáltatási díjakról szóló 20/2003. (XII. 27.) IHM rendelet 2. §-a (1) bekezdésében a „10032000-0174900700000000” szövegrész helyébe a „10032000-0028724700000000” szövegrész lép.
14. § Ez a rendelet a következő uniós jogi aktusoknak való
megfelelést szolgálja:
a) az Európai Parlament és a Tanács 1999/5/EK irányelve (1999. március 9.) a rádióberendezésekről és a távközlő végberendezésekről, valamint a megfelelőségük
kölcsönös elismeréséről 3. cikkének (2) bekezdése, 4. cikkének (1) bekezdése, 5. cikkének (1) bekezdése és 18. cikkének (1)–(2) bekezdése;
b) az Európai Parlament és a Tanács 2002/20/EK irányelve (2002. március 7.) az elektronikus hírközlő hálózatok
és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről 5., 6. cikke és 11. cikke (1) bekezdése c) pontja;
c) az Európai Parlament és a Tanács 2002/21/EK irányelve (2002. március 7.) az elektronikus hírközlő hálózatok
és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról 9. cikke;
d) a Bizottság 98/516/EK határozata (1998. június 17.)
a 11/12/14 GHz frekvenciasávban működő kis adatsebességű műholdas mobil földi állomásokra (LMES) vonatkozó közös műszaki szabályokról;
e) a Bizottság 98/533/EK határozata (1998. szeptember 3.) az 1,6/2,4 GHz frekvenciasávban, a mobil műholdas szolgálat (MSS) keretében működtetett műholdas személyi távközlő hálózatok (S-PCN) mobil földi állomásaira
(MES), a kézben hordozható földi állomásokat is beleértve, vonatkozó közös műszaki szabályokról;
f) a Bizottság 98/542/EK határozata (1998. szeptember 4.) a nyilvános páneurópai digitális cellás földi mobil
rádiótávközlés telefonalkalmazásainak követelményeire
vonatkozó közös műszaki szabályokról (II. fázis) (2. kiadás);
g) a Bizottság 98/543/EK határozata (1998. szeptember 4.) a DCS 1800-as sávban üzemelő nyilvános digitális
cellás távközlő hálózatokkal (II. fázis) használható mobil
állomásokra vonatkozó telefonalkalmazások követelményeire vonatkozó közös műszaki szabályokról (2. kiadás);
h) a Bizottság 98/574/EK határozata (1998. szeptember 16.) a nyilvános páneurópai digitális cellás földi mobil
rádiótávközlés (II. fázis) csatlakoztatásának általános követelményeire vonatkozó közös műszaki szabályokról
(2. kiadás);
i) a Bizottság 98/575/EK határozata (1998. szeptember 16.) a GSM 1800-as sávban működő nyilvános digitális cellás távközlő hálózatokkal (II. fázis) használható mobil állomások csatlakoztatására vonatkozó általános követelményekre irányadó közös műszaki szabályokról (2. kiadás);
j) a Bizottság 98/578/EK határozata (1998. szeptember 16.) az 1,5/1,6 GHz frekvenciasávban üzemelő kis
adatsebességű műholdas mobil földi állomásokra (LMES)
vonatkozó közös műszaki szabályokról;
k) a Bizottság 98/734/EK határozata (1998. november 30.) az 1,5/1,6 GHz frekvenciasávban üzemelő műholdas mobil földi állomásokra (LMES) vonatkozó közös
műszaki szabályokról;
l) a Bizottság 1999/310/EK határozata (1999. április
23.) az integrált szolgáltatású digitális hálózathoz (ISDN)
történő csatlakozáshoz használt továbbfejlesztett, vezeték
nélküli digitális távközlési (DECT) berendezésekre vonatkozó közös műszaki szabályokról;
m) a Bizottság 1999/498/EK határozata (1999. július 7.) az integrált szolgáltatások digitális hálózatához
(ISDN) csatlakozó, továbbfejlesztett, vezeték nélküli digitális távközlési (DECT) berendezésekre vonatkozó közös
műszaki szabályokról (2. változat);
n) a Bizottság 1999/511/EK határozata (1999. július 7.)
a nagysebességű vonalkapcsolt adatátvitel (HSCSD) több
időréses mobil állomásainak csatlakoztatási követelményeire vonatkozó közös műszaki szabályokról;
o) a Bizottság 2000/299/EK határozata (2000. április 6.) a rádióberendezések, a távközlési végberendezések
és a vonatkozó azonosítók induló osztályozásának megállapításáról 1. cikkének (1) bekezdése;
p) a Bizottság 2000/637/EK határozata (2000. szeptember 22.) az 1999/5/EK irányelv 3. cikke (3) bekezdése
e) pontjának a belvízi rádiótelefon-szolgáltatásra vonat
kozó regionális megállapodás hatálya alá tartozó rádiós
berendezésekre történő alkalmazásáról;
q) a Bizottság 2000/638/EK határozata (2000. szeptember 22.) az 1999/5/EK irányelv 3. cikke (3) bekezdése
e) pontjának tengerjáró, nem SOLAS hajókba1 való beszerelésre szánt, az általános tengeri vészjelző és biztonsági
rendszerben (GMDSS) szerepeltetni kívánt, és a tengerészeti felszerelésekről szóló 96/98/EK tanácsi irányelv hatálya alá nem tartozó tengeri rádiókommunikációs berendezésekre történő alkalmazásáról;
r) a Bizottság 2001/148/EK határozata (2001. február 21.) az 1999/5/EK irányelv 3. cikke (3) bekezdése
e) pontjának lavinajeladókra történő alkalmazásáról;
s) az Európai Parlament és a Tanács 676/2002/EK határozata (2002. március 7.) az Európai Közösség rádióspektrum-politikájának keretszabályozásáról 5. cikke;
t) a Bizottság 2003/213/EK határozata (2003. március 25.) az 1999/5/EK európai parlamenti és a tanácsi
irányelv 3. cikke (3) bekezdése e) pontjának a nemSOLAS hajókon, illetve az automatikus hajóazonosítási
rendszerben (AIS) történő felhasználásra szánt rádióberendezésekre való alkalmazásáról.
Kovács Kálmán s. k.,
informatikai és hírközlési miniszter