type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
110/2015. (IV. 30.) Korm. rendelete a Quaestor Károsultak Kárrendezési Alapjához a kárrendezés iránti kérelem kormányablakon keresztül történő benyújtásáról.
A Kormány a fővárosi és megyei kormányhivatalokról, valamint a fővárosi és megyei kormányhivatalok kialakításával és a területi
integrációval összefüggő törvénymódosításokról szóló 2010. évi CXXVI. törvény 21/A.  § b)  pontjában kapott felhatalmazás
alapján, az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § (1) Az  1.  melléklet tartalmazza azokat a  kijelölt kormányablakokat, ahol be lehet nyújtani a  Quaestor Károsultak
Kárrendezési Alapja (a továbbiakban: Alap) részére a  Quaestor károsultak kárrendezését biztosító követeléskezelő
alap létrehozásáról szóló 2015. évi XXXIX. törvény 9.  § (3)  bekezdésében foglaltak szerint a  kárrendezés iránti
kérelmeket.
(2) A  kormányablakhoz az  Alapnak címzett kérelmeket zárt borítékban kell benyújtani, a  borítékon fel kell tüntetni
az Alap nevét, és – feladóként – a kérelmező nevét és lakcímét. A benyújtó a kérelem átvételéről elismervényt kap.
2. § A kérelem benyújtásával összefüggő egyéb szabályokat az Alap kárrendezési szabályzata tartalmazza.
3. § Ez a rendelet 2015. május 6-án lép hatályba, és 2015. június 6-án hatályát veszti.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
4/2019. (III. 7.) AB határozata a környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. LIII. törvény 66/A. § (1) bekezdésével, valamint a természet védelméről szóló 1996. LIII. törvény 38/A. § (1) bekezdésével kapcsolatos alkotmányos követelmény megállapításáról, valamint az Alaptörvény P) cikk (1) bekezdéséből és XXI. cikk (1) bekezdéséből fakadó mulasztás megállapításáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése jogszabály Alaptörvénnyel való összhangjának utólagos vizsgálata tárgyában
– dr. Czine Ágnes, dr. Dienes-Oehm Egon, dr. Juhász Imre, dr. Salamon László és dr. Szívós Mária alkotmánybírók
különvéleményével – meghozta a következő
1. A  környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény 66/A.  § (1)  bekezdésének,
valamint a  természet védelméről szóló 1996. évi LIII. törvény 38/A.  § (1)  bekezdésének alkalmazásakor
az  Alaptörvény P)  cikk (1)  bekezdéséből és XXI.  cikk (1)  bekezdéséből fakadó alkotmányos követelmény,
hogy a  környezetvédelmi és természetvédelmi hatósági hatáskör címzettje döntéshozatala során
a környezetvédelmi, illetve természetvédelmi szempontokat ne rendelje egyéb szempontok alá.
2. Az Alkotmánybíróság – hivatalból eljárva – megállapítja: az Alaptörvény P) cikk (1) bekezdéséből és XXI. cikk
(1)  bekezdéséből fakadó mulasztással előidézett alaptörvény-ellenesség áll fenn, mivel a  hatályos törvényi
szabályozás nem írja elő, hogy az  eljáró közigazgatási hatóságnak kifejezett megállapítást kell tennie
határozata rendelkező részében az ügy környezet- és természetvédelemre gyakorolt hatásáról.
Az Alkotmánybíróság felhívja az Országgyűlést, hogy jogalkotói feladatának 2019. június 30-ig tegyen eleget.
3. Az  Alkotmánybíróság a  környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény 66/A.  §-a,
92. § (1a) bekezdése és 110/A. § a) pont ae) alpontja és b) pont bb) alpontja, a természet védelméről szóló
1996. évi LIII. törvény 38/A. §-a, 39. § (1) bekezdése és 85. § (1) bekezdés 13. pontja, a területi államigazgatási
szervezetrendszer átalakításával összefüggő egyes törvények módosításáról szóló 2015. évi VIII. törvény 24. §
(6)  bekezdése, valamint a  környezetvédelmi és természetvédelmi hatósági és igazgatási feladatokat ellátó
szervek kijelöléséről szóló 71/2015. (III. 30.) Korm. rendelet 9. § (1) bekezdés b) és d) pontja, (2) bekezdése és
(3) bekezdés a) és b) pontja, 13. § (1) bekezdés b) és c) pontja, (2) bekezdése és (3) bekezdés a) és b) pontja,
17. § (1) bekezdés a) és b) pontja, 20. § (1) bekezdés c) és d) pontja és (2) bekezdése, 22. § b) pontja, 23. §-a,
26.  § (1)  bekezdés a) és b)  pontja és (2)  bekezdése, 27.  § (1)  bekezdés b) és c)  pontja és (2)  bekezdése,
11–14. alcímei, 38.  § (3)–(4)  bekezdése, 39.  §-a és 3–4.  mellékletei alaptörvény-ellenességének
megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja.
4. Az  Alkotmánybíróság az  egyes közigazgatási tárgyú törvények módosításáról szóló 2015. évi VI. törvény
29.  § a)–b) és d)–i)  pontjai, valamint a  területi államigazgatási szervezetrendszer átalakításával összefüggő
egyes törvények módosításáról szóló 2015. évi VIII. törvény 24. § (5) bekezdése alaptörvény-ellenességének
megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt visszautasítja.
Az Alkotmánybíróság elrendeli e határozatának közzétételét a Magyar Közlönyben.
I. [1] 1. Ötvenkét országgyűlési képviselő az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés e) pontja, valamint az Alkotmánybíróságról
szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 24.  § (1)  bekezdése alapján jogszabályok Alaptörvénnyel való
összhangjának utólagos vizsgálatára irányuló indítványt terjesztett elő.
[2] 1.1. A  2015. július 2-án keltezett, az  Alkotmánybírósághoz július 6-án érkezett kérelem arra terjedt ki, hogy
az  Alkotmánybíróság állapítsa meg: a  környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény
(a továbbiakban: Kvt.) 66/A.  §-a, 92.  § (1a)  bekezdése és 110/A.  § a)  pont ae)  alpontja és b)  pont bb)  alpontja,
a  természet védelméről szóló 1996. évi LIII. törvény (a továbbiakban: Tvt.) 38/A.  §-a és 39.  § (1)  bekezdése, 85.  §
(1)  bekezdés 13.  pontja, az  egyes közigazgatási tárgyú törvények módosításáról szóló 2015. évi VI. törvény
(a  továbbiakban: Kttm.) 29.  § a)–b) és d)–i)  pontjai, a  területi államigazgatási szervezetrendszer átalakításával
összefüggő egyes törvények módosításáról szóló 2015. évi VIII. törvény (a továbbiakban: Tászm.) 24.  § (5) és
(6) bekezdése, valamint a környezetvédelmi és természetvédelmi hatósági és igazgatási feladatokat ellátó szervek
kijelöléséről szóló 71/2015. (III. 30.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm.R.) 9.  § (1)  bekezdés c) és d)  pontja,
(2)  bekezdése és (3)  bekezdés a)  pontja, 13.  § (1)  bekezdés c)  pontja, (2)  bekezdése és (3)  bekezdés a)  pontja,
17.  § (1)  bekezdés b)  pontja, 20.  § (1)  bekezdés b)  pontja és (2)  bekezdése, 22.  § a)  pont ab)  alpontja és b)  pont
bb) alpontja, 23. §-a, 26. § (1) bekezdés b) pontja és (2) bekezdése, 27. § (1) bekezdés b) pontja és (2) bekezdése,
11–12. és 14. alcímei, 38.  § (3)–(4)  bekezdései, 39–40.  §-a és 3–4. és 10.  mellékletei sértik az  Alaptörvény P)  cikk
(1) bekezdését és XXI. cikkét, ezért azokat semmisítse meg.
[3] 1.2. Az  indítvány lényege szerint a Kttm. és a Tászm. úgy alakította át 2015. április 1-jei hatálybalépéssel a  területi
közigazgatási szervezetrendszert, hogy az  alapvetően kihatott az  addig önállóan működő környezetvédelmi és
természetvédelmi hatóságokra. A  módosító törvények indítvánnyal támadott rendelkezései felszámolták ugyanis
azokat a  garanciákat, amelyek korábban a  környezethasználat önálló hatósági eljárásban való engedélyezéséhez
kapcsolódtak. A  szabályozást teljessé azonban a  Korm.R. sérelmezett szabályai tették, amelyek – a  megszűnő
környezetvédelmi, természetvédelmi és vízügyi felügyelőségek (ún. zöldhatóságok) helyett – általános elsőfokú
környezetvédelmi és természetvédelmi hatóságként azt a  kormányhivatalt jelölték ki, amely éppen ebben
az  időpontban vált közjogi értelemben véve teljesen egységes, szakmai alapon elkülönült, önálló hatáskörrel
rendelkező szervezeti egységek nélküli hivatallá.
[4] A jogalkotó tehát megszüntette a  területi hatáskörrel rendelkező zöldhatóságot úgy, hogy a  korábban önálló
hatáskörök elkülönült gyakorlására semmilyen jogszabályi garanciát nem hagyott, egyben a  jövőre nézve
a  kijelölt környezetvédelmi hatóság hatósági döntése nélkül is lehetővé tette a  környezethasználat megkezdését
és folytatását akkor, ha a  zöldhatóság a  környezetvédelmi, természetvédelmi vagy tájvédelmi szempontok
érvényesülését más hatóság eljárásában szakkérdésként vizsgálja. Tette mindezt úgy, hogy a  védelmi szintet
csökkentette. Ezért a fenti rendelkezések sértik az Alaptörvény P) cikk (1) bekezdését és XXI. cikkét.
[5] A sérelem elsősorban a  Kvt. 66/A.  §-ával és 92.  § (1a)  bekezdésével, a  Tvt. 38/A.  §-ával, valamint a  hozzájuk
kapcsolódó kormányrendeleti kijelölésekkel állt elő az  indítvány szerint, amelyek nemcsak egyszerű
hatáskörtranszfert valósítottak meg, hanem felszámolták a  zöldhatóságok érdemi, az  ügy tartalmi kimenetelét
meghatározóan befolyásoló döntésének kötelezettségét. Azzal ugyanis, hogy az  eddig alkalmazott szakhatósági
közreműködés helyett megnyílt a lehetőség arra, hogy a zöldhatóságot szakértőként, azaz döntési felelősség nélkül
vonja be az eljárásába az egyébként az ügyben eljáró másik hatóság, a törvényalkotó maga hozott létre egy olyan
ügykört, amelyben a Kvt. 66. §-a és 92. § (1) bekezdése, valamint a Tvt. 39. § (1) bekezdése 2015. március 31-ig létező
garanciái nem érvényesülnek.
[6] Az országgyűlési képviselők az  indítványt az  egészséges környezethez való jogot – így különösen az  Alaptörvény
XXI. cikk (1) bekezdése részét képező visszalépés tilalmát – értelmező alkotmánybírósági határozatokból származó
indokolási részekkel támasztották alá és kitértek arra is, hogy a Kormány szervezetalakítási szabadsága nem terjed
ki bármely, más alkotmányos rendelkezésekkel ellentétes és különösen alapjogot sértő szervezeti megoldások
alkalmazására, valamint a szervezetalakításnak törvényi szintű korlátai is lehetnek.
[7] Megjegyezték továbbá azt, hogy „a szabályozási váltás módját is az Alaptörvénnyel ellentétesnek tartjuk, minthogy
a  regionális zöldhatóságok megszüntetésének módja és ütemezése, a  felkészülési idő hiánya sem a  végrehajtási
szintű joganyag megfelelő felülvizsgálatát, sem a szervezeti változást ellensúlyozó – jogszabályi vagy azon kívüli –
szakmai garanciák előzetes bevezetését nem tette lehetővé.”
[8] 2. Az Alkotmánybíróság megkereste a földművelésügyi minisztert, az igazságügyi minisztert, a Miniszterelnökséget
vezető minisztert, az Államreform Bizottságot, az alapvető jogok biztosát, az Országos Környezetvédelmi Tanácsot
és az  Országgyűlés Fenntartható fejlődés bizottságát. Az  Alkotmánybíróság figyelembe vette a  benyújtott
állásfoglalások tartalmát az Indokolás IV. és V. pontjában írtak szerint.
[9] A WWF Magyarország Alapítvány, a  Magyar Madártani és Természetvédelmi Egyesület, valamint a  Magyar
Természetvédők Szövetsége közös amicus curiae véleményt nyújtottak be az  Alkotmánybírósághoz. Beérkezett
továbbá a  jövő nemzedékek szószólójának elvi állásfoglalása is. Az  Alkotmánybíróság ezeket is tekintetbe vette
a döntéshozatal során.
II. [10] 1. Az Alaptörvény érintett rendelkezései:
„P)  cikk (1) A  természeti erőforrások, különösen a  termőföld, az  erdők és a  vízkészlet, a  biológiai sokféleség,
különösen a honos növény- és állatfajok, valamint a kulturális értékek a nemzet közös örökségét képezik, amelynek
védelme, fenntartása és a jövő nemzedékek számára való megőrzése az állam és mindenki kötelessége.”
„XXI. cikk (1) Magyarország elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
(2) Aki a  környezetben kárt okoz, köteles azt – törvényben meghatározottak szerint – helyreállítani vagy
a helyreállítás költségét viselni.
(3) Elhelyezés céljából tilos Magyarország területére szennyező hulladékot behozni.”
„XXIV.  cikk (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a  hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és
ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni.”
„XXVIII. cikk (1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat vagy valamely perben a jogait és
kötelezettségeit törvény által felállított, független és pártatlan bíróság tisztességes és nyilvános tárgyaláson, ésszerű
határidőn belül bírálja el.
[…]
(7) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogorvoslattal éljen az olyan bírósági, hatósági és más közigazgatási döntés
ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.”
[11] 2. Az indítvánnyal támadott jogszabályi rendelkezések: [12] 2.1. A Kvt. rendelkezései:
„66/A.  § (1) A  környezethasználattal járó tevékenység engedélyezésére irányuló hatósági eljárásban
a  környezetvédelmi szempontok érvényesülését szakhatósági közreműködés keretében vagy szakkérdésként kell
vizsgálni.
(2) A  hatóság a  tervezett tevékenység elvégzéséhez nem járulhat hozzá, ha az  környezeti elemet veszélyeztetne
vagy károsítana.”
„92. § (1a) Az (1) bekezdésben foglalt rendelkezést nem kell alkalmazni, ha a környezetvédelmi, természetvédelmi
és tájvédelmi szakkérdést a környezetvédelmi és természetvédelmi hatóság más hatóság eljárásában – jogszabály
alapján – szakértőként vizsgálja.”
„110/A. § Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben
a) jelölje ki […]
ae) a környezetvédelmi és természetvédelmi hatósági eljárásban szakértőként kirendelhető szerveket, […]
b) határozza meg […]
bb) a hatósági eljárásokban vizsgálandó környezetvédelmi és vízvédelmi szakkérdéseket.”
[13] 2.2. A Tvt. rendelkezései:
„38/A.  § (1) A  védett természeti területre közvetlen kihatással lévő vagy azt közvetlenül érintő eljárásokban
a természetvédelmi szempontok érvényesülését szakhatósági eljárás keretében vagy szakkérdésként kell vizsgálni.
(2) A hatóság a tervezett tevékenység elvégzéséhez nem járulhat hozzá, ha az (1) bekezdés szerinti vizsgálat alapján
az természeti értéket vagy védett természeti területet veszélyeztetne vagy károsítana.
39.  § (1) Védett természeti területre közvetlen kihatással lévő vagy azt közvetlenül érintő hatósági eljárás
során a  természetvédelmi hatóság – kivéve, ha a  tevékenység környezeti hatásvizsgálat- vagy egységes
környezethasználati engedélyköteles –, ha a  szakhatósági közreműködés törvényben meghatározott eljárási
feltételei fennállnak, szakhatóságként működik közre:
a) földrészlet megosztása, alakjának, terjedelmének megváltoztatása;
b) telekalakítás, építés, létesítés és használatbavétel;
c) nyomvonalas létesítmény és földmű építése;
d) ipari, mezőgazdasági, szolgáltatási tevékenység végzéséhez szükséges telep létesítésének engedélyezése során;
e) külön jogszabályban meghatározott esetben az erdészeti, vadászati, halászati hatósági eljárásokban;
f ) bányatelek megállapításának, módosításának, az  ásványi nyersanyag feltárására, kitermelésére, valamint
a  meddőhányó hasznosítására, a  kitermelés szünetelésére, a  bánya bezárására vonatkozó műszak üzemi tervek
és a  tájrendezési terv jóváhagyásának, továbbá a  bányászati létesítmények építésének és üzembe helyezésének
engedélyezésekor;
g) termőföld más célú hasznosításának;
h) külön jogszabályban meghatározott veszélyes anyag átszállításának, tárolásának;
i) kormányrendeletben meghatározott esetekben a  vízgazdálkodási, vízvédelmi tevékenységek, létesítmények
engedélyezésekor.”
„85. § (1) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben szabályozza […]
13. a  természetvédelmi eljárások során vizsgálandó szakkérdéseket és más hatósági eljárásban vizsgálandó
természetvédelmi szakkérdéseket.”
[14] 2.3. A Kttm. – 2015. április 1-jéig hatályos – rendelkezései:
„29. § Hatályát veszti a Khtv.
a) 3. alcíme,
b) 7. §-a, […]
d) 7. alcíme,
e) 15. § (2)–(4) bekezdése,
f ) 20. § b) pontja,
g) 20/B.  §-ában az  – a  járási szakigazgatási szerv esetében a  járási szakigazgatási szerv vezetője véleményének
kikérését követően – szövegrész,
h) 20/F. §-a,
i) 21. § b) pontja.”
[15] 2.4. A Tászm. rendelkezései, amelyek közül a 24. § (5) bekezdése 2017. december 31-ig volt hatályos. A (6) bekezdés
jelenleg is hatályban van.
„24.  § (5) A  2015. április 1-jét megelőzően indult ügyben folyamatban lévő szakhatósági eljárás 2015. április
1-jén a  törvény erejénél fogva egyesül azzal az  eljárással, amelyben a  szakhatóság megkeresésére sor került, ha
a  szakhatósági eljárásban vizsgálandó szakkérdést a  2015. április 1-jén hatályos jogszabályok alapján az  ügyben
hatáskörrel rendelkező hatóság szakhatósági közreműködés nélkül a  saját eljárásában vizsgálja. Az  eljárások
egyesítésére egyebekben a  közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi
CXL. törvény 33/B.  §-a alkalmazandó azzal, hogy az  egyesítés nem érinti a  2015. április 1. előtt végzett eljárási
cselekmények hatályát és a megkezdett határidőket.
(6) A  2015. április 1-jét megelőzően előzetes szakhatósági állásfoglalás iránt indult eljárást meg kell szüntetni, ha
a  szakhatósági eljárásban vizsgálandó szakkérdést a  2015. április 1-jén hatályos jogszabályok alapján az  ügyben
hatáskörrel rendelkező hatóság szakhatósági közreműködés nélkül a  saját eljárásában vizsgálja. Az  előzetes
szakhatósági eljárásért megfizetett illetéket vagy igazgatási szolgáltatási díjat vissza kell téríteni annak, aki azt
megfizette. A visszatérítés iránt a 2015. április 1-jén hatályos jogszabályok alapján az ügyben hatáskörrel rendelkező
hatóság intézkedik.”
[16] 2.5. A Korm.R. rendelkezései az indítvány elbírálásakor hatályos normaszöveg szerint:
„9. § (1) A Kormány környezetvédelmi hatóságként
[…]
b) a Pest Megyei Kormányhivatalt,
c)
d) a megyei kormányhivatal (a továbbiakban: kormányhivatal) járási hivatalát,
[…]
jelöli ki.
(2) Környezetvédelmi hatóságként – ha kormányrendelet másként nem rendelkezik – a  területi környezetvédelmi
hatóság jár el.
(3) Kormányrendelet eltérő rendelkezése hiányában
a) az elsőfokon eljáró környezetvédelmi hatóság a területi környezetvédelmi hatóság,
b) a másodfokon eljáró környezetvédelmi hatóság az országos környezetvédelmi hatóság.”
„13. § (1) A Kormány természetvédelmi hatóságként
[…]
b) a Pest Megyei Kormányhivatalt,
c) a kormányhivatal járási hivatalát,
[…]
jelöli ki.
(2) Természetvédelmi hatóságként – ha kormányrendelet másként nem rendelkezik – a  területi természetvédelmi
hatóság jár el.
(3) Kormányrendelet eltérő rendelkezése hiányában
a) az elsőfokon eljáró természetvédelmi hatóság a területi természetvédelmi hatóság,
b) a másodfokon eljáró természetvédelmi hatóság az országos természetvédelmi hatóság.”
„17. § (1) A Tvt. 80. § (2) bekezdése szerinti természetvédelmi hatóságként
a) az országos természetvédelmi hatóság,
b) a területi természetvédelmi hatóság
[…]
jár el.”
„20. § (1) A Kormány környezetvédelmi igazgatási szervként
[…]
b) a hulladékgazdálkodásért felelős minisztert,
c) az országos környezetvédelmi hatóságot,
d) a területi környezetvédelmi hatóságot,
[…]
jelöli ki.
(2) Környezetvédelmi igazgatási szervként – ha kormányrendelet másként nem rendelkezik – a  területi
környezetvédelmi hatóság jár el.”
„22. § A Kvt. 49. § (3) bekezdésében foglalt környezetvédelmi igazgatási szervként
b) az  Országos Környezetvédelmi Információs Rendszer működtetése vonatkozásában a  feladatköréhez tartozó
ügyekben
ba) országos illetékességgel az országos környezetvédelmi hatóság,
bb) a 8/A. § (1) bekezdése szerinti területi környezetvédelmi hatóság
jár el.”
„23. § A levegő védelméről szóló 306/2010. (XII. 23.) Korm. rendelet 14. § (4) bekezdése, 15. § (3) bekezdése, 16. §-a,
17. §-a és 18. § (1) bekezdésében meghatározott igazgatási feladatokat a 4. melléklet 2. pontjában kijelölt területi
környezetvédelmi hatóság látja el.”
„26. § (1) A Kormány környezetvédelmi szakhatóságként
a) a Pest Megyei Kormányhivatalt, valamint
b) a területi környezetvédelmi hatóságot
jelöli ki.
(2) Környezetvédelmi szakhatóságként – ha kormányrendelet másként nem rendelkezik – a  területi
környezetvédelmi hatóság jár el.”
„27. § (1) A Kormány természetvédelmi szakhatóságként
[…]
b) az országos természetvédelmi hatóságot,
c) a területi természetvédelmi hatóságot,
[…]
jelöli ki.
(2) Természetvédelmi szakhatóságként – ha kormányrendelet másként nem rendelkezik – a  területi
természetvédelmi hatóság jár el.”
„11. A környezetvédelmi hatóság eljárásaiban vizsgálandó szakkérdések és a közreműködő szakhatóságok kijelölése,
szakértő igénybevétele
28.  § (1) A  területi környezetvédelmi hatóság elsőfokon az  5.  melléklet I. táblázatában meghatározott
szakkérdéseket is vizsgálja, ha az  5.  melléklet I. táblázata szerinti előzetes vizsgálati, környezeti hatásvizsgálati,
egységes környezethasználati engedélyezési eljárásban, az  összevont eljárásban valamint az  egységes
környezethasználati engedélynek a  környezeti hatásvizsgálati és az  egységes környezethasználati engedélyezési
eljárásról szóló 314/2005. (XII. 25.) Korm. rendelet 20/A.  § (4) és (6)  bekezdése szerinti felülvizsgálatára irányuló
eljárásban (a továbbiakban: felülvizsgálati eljárásban) az 5. melléklet I. táblázatában megjelölt feltételek fennállnak.
(2) Az  előzetes vizsgálati, környezeti hatásvizsgálati, egységes környezethasználati engedélyezési eljárásban,
az  összevont eljárásban, valamint a  felülvizsgálati eljárásban, ha elsőfokon a  szakkérdést a  kormányhivatal járási
(fővárosi kerületi) hivatala, vagy a  kormányhivatal vizsgálta, a  másodfokon eljáró környezetvédelmi hatóság
az 5. melléklet I. táblázatában megjelölt feltételek fennállása esetén az 5. melléklet I. táblázatában meghatározott
szakkérdést is vizsgálja, melynek eldöntéséhez – szakértő igénybevétele esetén – az  5.  melléklet I. táblázatában
meghatározott szervet rendeli ki szakértőként.
(3) A  Kormány az  előzetes vizsgálati, környezeti hatásvizsgálati, egységes környezethasználati engedélyezési
eljárásban, az  összevont eljárásban, valamint a  felülvizsgálati eljárásban az  5.  melléklet II. táblázatában megjelölt
feltételek esetén az 5. melléklet II. táblázatában meghatározott hatóságokat jelöli ki szakhatóságként.
(4) Az  előzetes vizsgálati, környezeti hatásvizsgálati, egységes környezethasználati engedélyezési eljárásban,
az  összevont eljárásban valamint a  felülvizsgálati eljárásban hozott határozatot a  megyei katasztrófavédelmi
igazgatósággal, a főváros területén a Fővárosi Katasztrófavédelmi Igazgatósággal is közölni kell.
29. § (1) A területi környezetvédelmi hatóság elsőfokon a 6. melléklet I. táblázatában meghatározott szakkérdéseket
is vizsgálja, ha a  6.  melléklet I. táblázata szerinti környezetvédelemmel összefüggő eljárásokban a  6.  melléklet
I. táblázatában megjelölt feltételek fennállnak.
(2) A 6. melléklet I. táblázata szerinti környezetvédelmi eljárásokban, ha elsőfokon a szakkérdést a kormányhivatal
járási (fővárosi kerületi) hivatala, vagy a  kormányhivatal vizsgálta, a  másodfokon eljáró környezetvédelmi hatóság
a  6.  melléklet I. táblázatában megjelölt feltételek fennállása esetén a  6.  melléklet I. táblázatában meghatározott
szakkérdést is vizsgálja, amelynek eldöntéséhez – szakértő igénybevétele esetén – a  6.  melléklet I. táblázatában
meghatározott szervet rendeli ki szakértőként.
(3) A  Kormány a  6.  melléklet II. táblázata szerinti környezetvédelmi eljárásokban a  6.  melléklet II. táblázatában
megjelölt feltételek fennállása esetén a  6.  melléklet II. táblázatában meghatározott hatóságokat jelöli ki
szakhatóságként.
30.  § (1) Az  országos környezetvédelmi hatóság, illetve a  területi környezetvédelmi hatóság elsőfokon
a  7.  melléklet I. táblázatában meghatározott szakkérdéseket is vizsgálja, ha a  7.  melléklet I. táblázata szerinti
hulladékgazdálkodással összefüggő eljárásokban a 7. melléklet I. táblázatában megjelölt feltételek fennállnak.
(2) A 7. melléklet I. táblázata szerinti hulladékgazdálkodással összefüggő eljárásokban, ha elsőfokon a szakkérdést
a  kormányhivatal járási (fővárosi kerületi) hivatala, vagy a  kormányhivatal vizsgálta, a  másodfokon eljáró
környezetvédelmi hatóság a  7.  melléklet I. táblázatában megjelölt feltételek esetén a  7.  melléklet I. táblázatában
meghatározott szakkérdést is vizsgálja.
(3) A  Kormány a  7.  melléklet II. táblázata szerinti hulladékgazdálkodással összefüggő eljárásokban a  7.  melléklet
II. táblázatában megjelölt feltételek esetén a  7.  melléklet II. táblázatában meghatározott hatóságokat jelöli ki
szakhatóságként.
31. § (1) Az országos környezetvédelmi hatóság, illetve a területi környezetvédelmi hatóság elsőfokon a 8. melléklet
I. táblázatában meghatározott szakkérdéseket is vizsgálja, ha a  8.  melléklet I. táblázata szerinti, a  nem veszélyes
hulladék kereskedelme, közvetítése, szállítása, gyűjtése, előkezelése, tárolása, hasznosítása, ártalmatlanítása
engedélyezésével összefüggő eljárásokban a 8. melléklet I. táblázatában megjelölt feltételek fennállnak.
(2) A  8.  melléklet I. táblázata szerinti, a  nem veszélyes hulladék kereskedelme, közvetítése, szállítása, gyűjtése,
előkezelése, tárolása, hasznosítása, ártalmatlanítása engedélyezése iránti eljárásokban, ha elsőfokon a szakkérdést
a  kormányhivatal járási (fővárosi kerületi) hivatala, vagy a  kormányhivatal vizsgálta, a  másodfokon eljáró
környezetvédelmi hatóság a  8.  melléklet I. táblázatában megjelölt feltételek esetén a  8.  melléklet I. táblázatában
meghatározott szakkérdést is vizsgálja, amelynek eldöntéséhez – szakértő igénybevétele esetén – a  8.  melléklet
I. táblázatában meghatározott szervet rendeli ki szakértőként.
(3) A  Kormány a  8.  melléklet II. táblázata szerinti, a  nem veszélyes hulladék kereskedelme, közvetítése, szállítása,
gyűjtése, előkezelése, tárolása, hasznosítása, ártalmatlanítása engedélyezése iránti eljárásokban a  8.  melléklet
II. táblázatában megjelölt feltételek esetén a  8.  melléklet II. táblázatában meghatározott hatóságokat jelöli ki
szakhatóságként.
(4) Az  (1)  bekezdés szerinti eljárásban hozott határozatot a  megyei katasztrófavédelmi igazgatósággal, a  főváros
területén a Fővárosi Katasztrófavédelmi Igazgatósággal közölni kell.”
„12. A természetvédelmi hatóság eljárásában vizsgálandó szakkérdések és a közreműködő szakhatóságok kijelölése,
szakértő igénybevétele
32. § Ha kormányrendelet eltérően nem rendelkezik, a területi természetvédelmi hatóság szakkérdés vizsgálatával
kapcsolatos feladatkörében, vagy a  27.  § szerinti hatóság a  természet és a  táj védelmére vonatkozó nemzeti és
közösségi jogi követelményeknek való megfelelés elbírálására vonatkozó szakhatósági feladatkörében azt vizsgálja,
hogy az engedélyeztetni kívánt tevékenység, építmény, létesítmény megfelel-e
a) a  védett természeti értékek és területek megőrzése, fenntartása, fejlesztése, helyreállítása, kiemelt oltalmuk
biztosítása,
b) a  közösségi és a  kiemelt közösségi jelentőségű fajok, továbbá élőhelytípusok kedvező természetvédelmi
helyzetének megőrzése, fenntartása, fejlesztése és helyreállítása, a  Natura 2000 területek egységességének
biztosítása, valamint
c) a  természeti értékek és területek, a  tájak és az  egyedi tájértékek, valamint azok természeti rendszereinek,
jellegzetességének, biológiai sokféleségének, természetes vagy természetközeli állapotának megőrzése,
fenntartható használatának és helyreállításának elősegítése
jogszabályokban és az  Európai Unió általános hatályú, közvetlenül alkalmazandó jogi aktusában rögzített
követelményeinek.
33. § (1) A területi természetvédelmi hatóság elsőfokon a 9. melléklet I. táblázatában meghatározott szakkérdéseket
is vizsgálja, ha a  9.  melléklet I. táblázat szerinti természetvédelemmel összefüggő eljárásokban a  9.  melléklet
I. táblázatában megjelölt feltételek fennállnak.
(2) A  9.  melléklet I. táblázata szerinti természetvédelemmel összefüggő eljárásokban, ha elsőfokon a  szakkérdést
a  kormányhivatal járási (fővárosi kerületi) hivatala vagy a  kormányhivatal vizsgálta, a  másodfokon eljáró
természetvédelmi hatóság a  9.  melléklet I. táblázatában megjelölt feltételek esetén a  9.  melléklet I. táblázatában
meghatározott szakkérdést is vizsgálja, amelynek eldöntéséhez – szakértő igénybevétele esetén – a  9.  melléklet
I. táblázatában meghatározott szervet rendeli ki szakértőként.
(3) A  Kormány a  9.  melléklet II. táblázata szerinti természetvédelemmel összefüggő eljárásokban a  9.  melléklet
II.  táblázatában megjelölt feltételek esetén a  9.  melléklet II. táblázatában meghatározott hatóságokat
szakhatóságként jelöli ki.
(4) A  különösen és közepesen veszélyes állat országba való behozatalához az  Európai Unió jogi aktusaiban
teljeskörűen nem szabályozott állatfajok esetében a  Nemzeti Élelmiszerlánc-biztonsági Hivatal jogszabályban
meghatározott előzetes állategészségügyi engedélye is szükséges.”
„13. Az országos környezetvédelmi és természetvédelmi hatóság feladatai
34. § Az országos környezetvédelmi és természetvédelmi hatóság állami alaptevékenysége körében
a) szolgáltatja a miniszter, hulladékgazdálkodás tekintetében a hulladékgazdálkodásért felelős miniszter által kért,
a kormányzati munka ellátásához szükséges, tevékenysége során keletkezett adatokat;
b) elemzi és értékeli a feladat- és hatáskörét érintő jogszabályok végrehajtását;
c) véleményezi a feladat- és hatáskörét érintő jogszabálytervezeteket;
d) hatósági feladatai során önállóan, egyéb feladatoknál pedig a  miniszter, hulladékgazdálkodás tekintetében
a hulladékgazdálkodásért felelős miniszter felkérése alapján közreműködik a nemzetközi feladatok végrehajtásában;
e) koordinálja a határokon átterjedő környezeti hatásokkal kapcsolatos hatósági feladatokat;
f )
g) ellátja a továbbképzési feladatokat és
h) összegyűjti és az  Országos Környezetvédelmi Információs Rendszer rendelkezésére bocsátja az  annak
működéséhez szükséges – feladatkörével összefüggő – adatokat, továbbá együttműködik más ellenőrző és
információs rendszerekkel.”
„14. A területi környezetvédelmi és természetvédelmi hatóság feladatai
35. § (1) A területi környezetvédelmi és természetvédelmi hatóság állami alaptevékenysége körében
a) összegyűjti és az  Országos Környezetvédelmi Információs Rendszer rendelkezésére bocsátja az  annak
működéséhez szükséges – feladatkörével összefüggő – adatokat, továbbá együttműködik más ellenőrző és
információs rendszerekkel;
b) közreműködik a nemzetközi feladatok végrehajtásában;
c) véleményezi a  kiemelt térségre és a  megyére készülő területfejlesztési koncepciót és programot, valamint
területrendezési tervet, továbbá a településrendezési eszközöket;
d) hozzáférhetővé teszi a környezet állapotáról szerzett adatokat, és megfelelő tájékoztatást ad azokról;
e) részt vesz a környezeti tudat- és szemléletformáló feladatok ellátásában.
(2) A  területi környezetvédelmi hatóság a  levegőtisztaság-védelmi emisszió mérés, a  mobil mérőegységekkel
elvégezhető levegőminőségi mérés és zajmérés vonatkozásában a  8/A.  § szerinti általános illetékességi területére
a hatósági ellenőrzési terv előkészítése céljából az ellenőrzési időszakot megelőző 30. napig hatósági mérési tervet
készít. A  hatósági mérési terv – a  2.  melléklet szerint – az  adott területen a  regionális laboratóriumot üzemeltető
megyei kormányhivatal bevonásával és jóváhagyásával készül.
(3)
(4) A  vízvédelmi hatóság, valamint a  vízvédelmi és vízügyi igazgatási szerv részére a  22.  § a)  pont ab)  alpontja
szerinti területi környezetvédelmi hatóság biztosítja az  (1)  bekezdés a)  pontja és a  36.  § szerinti rendszerben
rögzített, a vizekre vonatkozó adatokhoz történő hozzáférést.
(5) A  vízvédelmi hatósági és a  vízügyi igazgatási tevékenység ellátáshoz szükséges a  36.  § b) és c)  pontja szerinti
feladatok finanszírozása – a hivatalból indult és kötelezettséget megállapító határozattal záruló hatósági eljárások
kivételével – önköltségi alapon, a  közigazgatás-szervezésért felelős miniszter és a  vízvédelemért, illetve vízügyi
igazgatási szervek irányításáért felelős miniszter közötti megállapodásban foglaltak szerint történik. A  hivatalból
indult és kötelezettséget megállapító határozattal záruló hatósági eljárások esetében a 36. § b) és c) pontja szerinti
tevékenység költségét – a környezetvédelmi és vízügyi hatósági eljárás során felmerülő egyéb eljárási költségekről
szóló kormányrendelet szerint – a kötelezett viseli.”
„38. § […]
(3) A területi környezetvédelmi és természetvédelmi hatóság által kiadott szakhatósági állásfoglalások tekintetében
szakhatóságként másodfokon az országos környezetvédelmi és természetvédelmi hatóság jár el.
(4) Abban a másodfokú eljárásban, amelyben az eljáró hatóság környezetvédelmi és természetvédelmi szakkérdés
eldöntéséhez szakértőt vesz igénybe, ha
a) a  fővárosi és megyei kormányhivatal eljárásában a  szakkérdést elsőfokon a  kormányhivatal járási (fővárosi
kerületi) hivatala vizsgálta, másodfokú eljárásban szakértőként a  környezetvédelmi és természetvédelmi
hatáskörében eljáró kormányhivatalt,
b) a  szakkérdést elsőfokon a  kormányhivatal vizsgálta, másodfokú eljárásban szakértőként az  OKTF-et kell
kirendelni.”
„39.  § A  területi természetvédelmi hatóság által folytatott természetvédelmi hatósági eljárás, szakhatósági
közreműködés vagy szakkérdés vizsgálata során, ha a  döntéshez vagy a  tényállás tisztázásához olyan adat, illetve
tény ismerete szükséges, amellyel állami alaptevékenysége köréhez kapcsolódóan a  területi természetvédelmi
hatóság illetékességi területén működő NPI vagy a  Herman Ottó Intézet Nonprofit Korlátolt Felelősségű Társaság
rendelkezik, a területi természetvédelmi hatóság megkeresi az említett szervet.”
[17] „3. melléklet a 71/2015. (III. 30.) Korm. rendelethez
A területi környezetvédelmi és természetvédelmi hatóságok különös illetékessége
1. Terület alapján meghatározott különös illetékesség:
A B 1. Területi környezetvédelmi és természetvédelmi hatóság Különös illetékességi terület
2. Veszprém Megyei Kormányhivatal
Veszprémi Járási Hivatala a Balaton vízfelülete és a Balaton parti településeknek
a tó medrébe (jogi partvonalával határolt területébe) nyúló,
medréhez tartozó közigazgatási területe
3. Pest Megyei Kormányhivatal
Érdi Járási Hivatala A Tvt. 51. § (1) bekezdésében foglalt természetvédelmi
hatóságként
1. Budapest főváros,
2. Pest megye,
3. Nógrád megye,
4. Győr-Moson-Sopron megye,
5. Komárom-Esztergom megye,
6. Vas megye,
7. Veszprém megye,
8. Zala megye,
9. Somogy megye,
10. Fejér megye,
11. Tolna megye,
12. Baranya megye
közigazgatási területe
4. Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei
Kormányhivatal
Miskolci Járási Hivatala A Tvt. 51. § (1) bekezdésében foglalt természetvédelmi
hatóságként
1. Borsod-Abaúj-Zemplén megye,
2. Szabolcs-Szatmár-Bereg megye,
3. Hajdú-Bihar megye,
4. Jász-Nagykun-Szolnok megye,
5. Békés megye,
6. Csongrád megye,
7. Bács-Kiskun megye,
8. Heves megye
közigazgatási területe
2. Ügytípus alapján meghatározott különös illetékesség: A B
1. Területi környezetvédelmi és természetvédelmi hatóság Különös illetékességi ügytípus
2.
Pest Megyei Kormányhivatal
Érdi Járási Hivatala A védelemben részesülő állatfajok egyedének tartására,
hasznosítására, bemutatására irányuló eljárás során
solymászmadarak esetében
[a védett állatfajok védelmére, tartására, hasznosítására és
bemutatására vonatkozó részletes szabályokról szóló
348/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet
17. § (2) bekezdés a) pont; 19. § (3) bekezdés]
Eredetigazolás kiállítására vonatkozó eljárás
[a veszélyeztetett vadon élő állat- és növényfajok nemzetközi
kereskedelmét szabályozó nemzetközi és európai közösségi jogi
aktusok végrehajtásának egyes szabályairól szóló
292/2008. (XII. 10.) Korm. rendelet 6. § (4) bekezdés a) pontja]
3.
Jász-Nagykun-Szolnok Megyei
Kormányhivatal
Szolnoki Járási Hivatala A sajátos építményfajták körébe tartozó honvédelmi és
katonai célú építményekkel összefüggő környezetvédelmi és
természetvédelmi hatósági ügyek
4.
Baranya Megyei Kormányhivatal
Pécsi Járási Hivatala Kiemelt létesítményekkel kapcsolatos környezetvédelmi
hatósági ügyek
[az atomenergia alkalmazása során a levegőbe és vízbe történő
radioaktív kibocsátásokról és azok ellenőrzéséről szóló
15/2001. (VI. 6.) KöM rendelet
2. § i) pontja szerinti kiemelt létesítmények (atomerőmű,
kísérleti és tanreaktor, uránbánya, radioaktív hulladéktároló,
A-szintű izotóplaboratórium, kiégett fűtőelem-tároló)]
”
 [18] „4. melléklet a 71/2015. (III. 30.) Korm. rendelethez
Környezetvédelmi igazgatási szervek különös illetékességi területe
1.1. Terület alapján meghatározott különös illetékesség
A B 1. Területi környezetvédelmi hatóság Különös illetékességi terület
2.
Fejér Megyei Kormányhivatal
Székesfehérvári Járási Hivatala a Balaton vízfelülete és a Balaton parti településeknek
a tó medrébe (jogi partvonalával határolt területébe) nyúló,
medréhez tartozó közigazgatási területe
1.2. A vizsgálat típusához kötött különös illetékesség
1.2.1. A területi környezetvédelmi hatóság illetékességi területe környezeti zajmérések végzésének vonatkozásában
A B 1. Területi környezetvédelmi hatóság
Illetékességi terület
(megye) 2.
Győr-Moson-Sopron Megyei
Kormányhivatal
Győri Járási Hivatala
a honvédelmi és katonai célú építmények zajkibocsátásának
vizsgálata kivételével:
Győr-Moson-Sopron megye
Komárom-Esztergom megye
3.
Vas Megyei Kormányhivatal
Szombathelyi Járási Hivatala a honvédelmi és katonai célú építmények zajkibocsátásának
vizsgálata kivételével:
Vas megye
Zala megye
4.
Fejér Megyei Kormányhivatal
Székesfehérvári Járási Hivatala a honvédelmi és katonai célú építmények zajkibocsátásának
vizsgálata kivételével:
Fejér megye
Tolna megye
Veszprém
5.
Baranya Megyei Kormányhivatal
Pécsi Járási Hivatala a honvédelmi és katonai célú építmények zajkibocsátásának
vizsgálata kivételével:
Baranya megye
Somogy megye
6.
Pest Megyei Kormányhivatal
Érdi Járási Hivatala a honvédelmi és katonai célú építmények zajkibocsátásának
vizsgálata kivételével:
Budapest
Pest megye
Nógrád megye
7.
Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatal
Debreceni Járási Hivatala a honvédelmi és katonai célú építmények zajkibocsátásának
vizsgálata kivételével:
Hajdú-Bihar megye
8.
Békés Megyei Kormányhivatal
Békéscsabai Járási Hivatala a honvédelmi és katonai célú építmények zajkibocsátásának
vizsgálata kivételével:
Békés megye
9.
Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei
Kormányhivatal
Nyíregyházi Járási Hivatala a honvédelmi és katonai célú építmények zajkibocsátásának
vizsgálata kivételével:
Szabolcs-Szatmár-Bereg megye
10.
Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei
Kormányhivatal
Miskolci Járási Hivatala a honvédelmi és katonai célú építmények zajkibocsátásának
vizsgálata kivételével:
Borsod-Abaúj-Zemplén megye
Heves megye
11.
Jász-Nagykun-Szolnok Megyei
Kormányhivatal
Szolnoki Járási Hivatala a honvédelmi és katonai célú építmények vonatkozásában az
ország egész területe:
Jász-Nagykun-Szolnok megye
12.
Csongrád Megyei Kormányhivatal
Szegedi Járási Hivatala a honvédelmi és katonai célú építmények zajkibocsátásának
vizsgálata kivételével:
Csongrád megye
Bács-Kiskun megye
1.2.2. A  regionális laboratóriumot üzemeltető megyei kormányhivatal, illetve a  területi környezetvédelmi hatóság
illetékességi területe környezeti rezgésmérések végzésének vonatkozásában
A B 1.
Regionális laboratóriumot üzemeltető megyei kormányhivatal/Területi környezetvédelmi hatóság
 Illetékességi terület (megye)
2. Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatal Hajdú-Bihar megye,
Békés megye,
Szabolcs-Szatmár-Bereg megye,
Borsod-Abaúj-Zemplén megye,
Heves megye,
Jász-Nagykun-Szolnok megye,
Csongrád megye
3. Fejér Megyei Kormányhivatal Győr-Moson-Sopron megye,
Komárom-Esztergom megye,
Vas megye,
Zala megye,
Fejér megye,
Tolna megye,
Veszprém megye,
Baranya megye,
Somogy megye,
Bács-Kiskun megye
4.
Pest Megyei Kormányhivatal Érdi Járási
Hivatala Budapest,
Pest megye,
Nógrád megye
1.2.3. A  radiológiai vizsgálatokat valamennyi környezeti elem vonatkozásában országos illetékességi területtel
a Baranya Megyei Kormányhivatal végzi.
[19] 2. A  levegő védelméről szóló 306/2010. (XII. 23.) Korm. rendelet 14.  § (4)  bekezdésében, 15.  § (3)  bekezdésében,
16. §-ában, 17. §-ában és 18. § (1) bekezdésében meghatározott igazgatási feladatokat ellátó járási hivatalok
A B 1. Területi környezetvédelmi hatóság a feladatellátás területi lehatárolása a légszennyezettségi agglomerációk és
zónák kijelöléséről szóló 4/2002. (X. 7.) KvVM rendelet 1. számú mellékletében
kijelölt zónák és agglomerációk alapján 2.
Baranya Megyei Kormányhivatal
Pécsi Járási Hivatala
a) a »6. Pécs környéke« légszennyezettségi zóna,
b) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Baranya megye közigazgatási területe,
3.
Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal
Kecskeméti Járási Hivatala a) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Bács-Kiskun megye közigazgatási területe,
b) a »11. Kijelölt városok« légszennyezettségi zónából Baja és
Kecskemét közigazgatási területe
4.
Békés Megyei Kormányhivatal
Békéscsabai Járási Hivatala a) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Békés megye közigazgatási területe,
b) a »11. Kijelölt városok« légszennyezettségi zónából
Békéscsaba közigazgatási területe
5.
Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei
Kormányhivatal Miskolci Járási Hivatala a) a »8. Sajó Völgye« légszennyezettségi zóna,
b) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Borsod-Abaúj-Zemplén megye közigazgatási területe,
6.
Csongrád Megyei Kormányhivatal
Szegedi Járási Hivatala a) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Csongrád megye közigazgatási területe,
b) a »11. Kijelölt városok« légszennyezettségi zónából Szeged
közigazgatási területe
7.
Fejér Megyei Kormányhivatal
Székesfehérvári Járási Hivatala a) az »5. Dunaújváros környéke« légszennyezettségi zóna,
b) a »4. Székesfehérvár-Veszprém« légszennyezettségi zónából
Fejér megye közigazgatási területe
c) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Fejér megye közigazgatási területe,
8.
Győr-Moson-Sopron Megyei
Kormányhivatal Győri Járási Hivatala a) a »2. Győr-Mosonmagyaróvár« légszennyezettségi zóna,
b) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Győr-Moson-Sopron megye közigazgatási területe,
c) a »11. Kijelölt városok« légszennyezettségi zónából
Sopron közigazgatási területe
9.
Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatal
Debreceni Járási Hivatala a) a »9. Debrecen környéke« légszennyezettségi zóna,
b) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Hajdú-Bihar megye közigazgatási területe
10.
Heves Megyei Kormányhivatal
Egri Járási Hivatala a) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Heves megye közigazgatási területe,
b) a »11. Kijelölt városok« légszennyezettségi zónából
Eger közigazgatási területe
11.
Jász-Nagykun-Szolnok Megyei
Kormányhivatal Szolnoki Járási Hivatala a) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Jász-Nagykun-Szolnok megye közigazgatási területe,
b) a »11. Kijelölt városok« légszennyezettségi zónából
Szolnok közigazgatási területe
12.
Komárom-Esztergom Megyei
Kormányhivatal Tatabányai Járási Hivatala a) a »3. Komárom-Tatabánya-Esztergom« légszennyezettségi
zóna,
b) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Komárom-Esztergom megye közigazgatási területe,
13.
Nógrád Megyei Kormányhivatal
Salgótarjáni Járási Hivatala a) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Nógrád megye közigazgatási területe,
b) a »11. Kijelölt városok« légszennyezettségi zónából
Salgótarján közigazgatási területe
14.
Pest Megyei Kormányhivatal
Érdi Járási Hivatala a) az »1. Budapest és környéke« légszennyezettségi
agglomeráció területe,
b) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Pest megye közigazgatási területe,
15.
Somogy Megyei Kormányhivatal
Kaposvári Járási Hivatala a) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Somogy megye közigazgatási területe,
b) a »11. Kijelölt városok« légszennyezettségi zónából
Kaposvár közigazgatási területe
16.
Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei
Kormányhivatal Nyíregyházi Járási Hivatala a) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Szabolcs-Szatmár-Bereg megye közigazgatási területe,
b) a »11. Kijelölt városok« légszennyezettségi zónából
Nyíregyháza közigazgatási területe
17.
Tolna Megyei Kormányhivatal
Szekszárdi Járási Hivatala a) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Tolna megye közigazgatási területe,
18.
Vas Megyei Kormányhivatal
Szombathelyi Járási Hivatala a) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Vas megye közigazgatási területe,
b) a »11. Kijelölt városok« légszennyezettségi zónából
Szombathely közigazgatási területe
19.
Veszprém Megyei Kormányhivatal
Veszprémi Járási Hivatala a) a »4. Székesfehérvár-Veszprém« légszennyezettségi zónából
Veszprém megye közigazgatási területe,
b) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Veszprém megye közigazgatási területe,
c) a »11. Kijelölt városok« légszennyezettségi zónából
Ajka közigazgatási területe
20.
Zala Megyei Kormányhivatal
Zalaegerszegi Járási Hivatala a) a »10. Az ország többi területe« légszennyezettségi zónából
Zala megye közigazgatási területe,
b) a »11. Kijelölt városok« légszennyezettségi zónából
Zalaegerszeg közigazgatási területe
” III. [20] Az Alkotmánybíróság a  támadott normát az  indítványban felhívott alaptörvényi rendelkezések sérelme
szempontjából vizsgálja felül. Ennek megfelelően az Alkotmánybíróság megvizsgálta, hogy az indítvány kielégíti-e
az  Abtv.-ben lefektetett kritériumokat, és megállapította, hogy a  kérelem részben alkalmas az  érdemi vizsgálatra
az alábbiak szerint.
[21] 1. Az Alkotmánybíróság először azt tekintette át, hogy a sérelmezett rendelkezések a hatályos jog részét képezték-e
még az  indítvány elbírálásakor. Az  Abtv. általános szabálya értelmében, ha az  Alkotmánybíróság a  24.  § szerinti
eljárásában a hatályos jogszabály vagy jogszabályi rendelkezés alaptörvény-ellenességét megállapítja, a jogszabályt
vagy jogszabályi rendelkezést teljesen vagy részben megsemmisíti [Abtv. 41.  § (1)  bekezdés]. Az  Abtv. 41.  §
(3)  bekezdése azt biztosítja, hogy az  Alkotmánybíróság hatályon kívül helyezett jogszabály vagy jogszabályi
rendelkezése alaptörvény-ellenességét is megállapíthassa, ha azt konkrét esetben még alkalmazni kellene.
[22] 1.1. A  Kvt. és a  Tvt. támadott szabályait – egy mondat végi központozás változása [pont helyett pontosvessző
a Tvt. 85. § (1) bekezdés 13. pontja végén] és egy mondat végi kötőszó törlése [a „továbbá” elhagyása a Kvt. 110/A. §
a)  pont ae)  alpontja végéről] kivételével – nem érintette módosítás az  indítvány érkezése óta. Tartalmilag tehát
változatlanok az  alkotmányossági felülvizsgálat tárgyát képező rendelkezések a  Kvt.-ben és a  Tvt.-ben. Ezek azt
teszik lehetővé, hogy a  Kvt. 66/A.  § (1)  bekezdésében, valamint a  Tvt. 38/A.  § (1)  bekezdésében meghatározott
eljárásokban a  környezetvédelmi, illetve a  természetvédelmi szempontok érvényesülését szakhatósági
közreműködés keretében vagy szakkérdésként vizsgálják a  hatóságok. Az  indítvány azokat a  jelenleg is hatályos
szabályokat sérelmezi, amelyek a  szakhatósági közreműködés alternatívájaként a  szakkérdés vizsgálatát iktatták
törvénybe. Hatályon kívül helyezés e körben tehát nem képezte az érdemi vizsgálat akadályát.
[23] 1.2. Ezt követően az  Alkotmánybíróság azzal foglalkozott, hogy időközben történtek-e olyan jogszabálymódosítások, amelyek okafogyottá tették volna az  indítvány azon elemét, amely túlmutat a  szakhatósági eljárás
alternatívvá válásán.
[24] A 2015. április 1-jén bekövetkező támadott módosítások a  megszűnő környezetvédelmi, természetvédelmi
és vízügyi felügyelőségek helyett – „általános” elsőfokú környezetvédelmi és természetvédelmi hatóságként –
a  kormányhivatalt jelölték ki. A  10 környezetvédelmi és természetvédelmi felügyelőség a  székhelyük alapján
10  megyei kormányhivatalba (Pest megye, Baranya, Borsod-Abaúj-Zemplén, Csongrád, Fejér, Győr-Moson-Sopron,
Hajdú-Bihar, Jász-Nagykun-Szolnok, Szabolcs-Szatmár, Vas) került integrálásra, majd a  Békés Megyei
Kormányhivatalban is kialakítottak egy környezetvédelmi és természetvédelmi főosztályt. Összességében tehát
11 kormányhivatalban jött létre környezetvédelmi és természetvédelmi szervezeti egység. Országos hatóságként
másodfokon az  Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség (a továbbiakban: OKTF) járt el
továbbra is, azaz az integráció az országos szervet eredetileg nem érintette.
[25] Az Alkotmánybíróság észlelte, hogy a  központi hivatalok felülvizsgálatával és a  járási (fővárosi kerületi) hivatalok
megerősítésével összefüggő egyes kormányrendeletek módosításáról szóló 379/2016. (XII. 2.) Korm. rendelet,
valamint a központi hivatalok felülvizsgálatával és a  járási (fővárosi kerületi) hivatalok megerősítésével összefüggő
egyes kormányrendeletek módosításáról szóló 473/2016. (XII. 27.) Korm. rendelet 2017. január 1-jei hatállyal
módosította a  környezetvédelmi és természetvédelmi hatóságok 2015. április 1-jével kialakított szervezeti
rendszerét és hatásköri szabályait.
[26] A módosításokból kiemelendő, hogy a  Korm.R., amely különösen a  feladat- és hatáskörök telepítéséről
rendelkezik, ezt követően már nem intézményesíti az  OKTF-et. Helyébe országos illetékességű környezetvédelmi
és természetvédelmi hatóságként a  Pest Megyei Kormányhivatal lépett. Ezzel egyidejűleg a  területi illetékességű
környezetvédelmi és természetvédelmi hatósággá megyei illetékességgel a megyei kormányhivatal megyeszékhely
szerinti járási hivatalát emelték azzal, hogy Budapest főváros és Pest megye területére kiterjedő illetékességgel
a Pest Megyei Kormányhivatal környezetvédelmi és természetvédelmi hatáskörben eljáró Érdi Járási Hivatala jár el.
Főszabály szerint első fokon a területi, másodfokon az országos környezetvédelmi, illetve természetvédelmi hatóság
jár el (lásd: Korm.R. 1–19/A. §).
[27] Az Alkotmánybíróság rámutat arra, hogy ezek a változások nem szüntették meg a környezet- és természetvédelmi
hatóságok integrált szervezeti rendszerben való működését, nem állították vissza a  szakigazgatási szerveket
a  környezetvédelem és természetvédelem területén. Éppen ellenkezőleg: teljessé tették az  integrációt
az OKTF megszüntetésével és a Pest Megyei Kormányhivatal országos hatósággá emelésével, valamint azzal, hogy
ezeknek megfelelően – számos korrekciós jogalkotással egyetemben – leképezték a  szükségessé vált feladatés hatásköri változásokat. Ezek a  módosítások tehát nem erodálták az  indítványban felvetett alkotmányossági
aggályokat. Az  indítvány szervezeti integrációval kapcsolatos elemének tartalom szerinti elbírálása ma már
csak ezek figyelembevételével történhet meg, ezért az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény 24.  cikk (4)  bekezdése
értelmében a  szoros tartalmi összefüggés okán a  vizsgálatot kiterjesztette a  jelen határozat Indokolásának
II.2.5.  pontjában idézett, a  rendelkező rész 3.  pontjában felsorolt, a  döntés meghozatalakor hatályos szabályokra.
Mellőzte azonban a  Korm.R. azon szabályainak a  felülvizsgálatát, amelyek már nem hatályosak. Ezek ugyanis már
nem alkalmazhatók.
[28] Az Alkotmánybíróság a  fentiek alapján megállapította, hogy a  módosítások nem hatottak ki az  indítvány érdemi
elbírálhatóságára a környezetvédelmi és természetvédelmi hatóságok integrációja körében sem.
[29] 1.3. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az indítvány olyan törvényi jogszabályhelyeket is felhív, amelyeknek
jelenleg nincs tartalmuk, mert már hatályon kívül helyezték azokat. Ezek a következők:
[30] A Kttm. 29.  § a)–b) és d)–i)  pontjai azt követően, hogy hatályon kívül helyezték a  fővárosi és megyei
kormányhivatalokról, valamint a  fővárosi és megyei kormányhivatalok kialakításával és a  területi integrációval
összefüggő törvénymódosításokról szóló 2010. évi CXXVI. törvény (a továbbiakban: Khtv.) egyes rendelkezéseit
– de még az indítvány előterjesztését megelőzően – 2015. április 2-ával elveszítették hatályukat a jogalkotásról szóló
2010. évi CXXX. törvény 12. §-a alapján (a továbbiakban: Jat.). A Kttm. előbbi pontjai az egységes kormányhivatali
szervezet kialakítása okán helyezték hatályon kívül a  Khtv. egyes szabályait a  miniszteri indokolás szerint
(lásd: Kttm. javaslatának indokolása a 29. §-hoz).
[31] Ezekkel kapcsolatban az  Alkotmánybíróság rögzíti, hogy a  támadott szabályok teljesedésbe mentek azáltal, hogy
hatályon kívül helyezték a Khtv. meghatározott normáit, majd maguk is elveszítették a hatályukat. Minderre még azt
megelőzően sor került, hogy az indítványt benyújtották volna az Alkotmánybírósághoz 2015. július 7-én.
[32] A Tászm. 24.  § (5)  bekezdését az  általános közigazgatási rendtartásról szóló törvény és a  közigazgatási
perrendtartásról szóló törvény hatálybalépésével összefüggő egyes törvények módosításáról szóló
2017.  évi L.  törvény 485.  §-a hatályon kívül helyezte 2017. december 31. napjával. Ennek vonatkozásában
az  Alkotmánybíróság arra mutat rá, hogy a  sérelmezett szabály normatartalma az  előbbi bekezdés hatályon
kívül helyezése előtt érvényre jutott, hiszen az  azt írta elő, hogy meghatározott eljárások törvény erejénél fogva
egyesülnek 2015. április 1-jei hatállyal.
[33] A fentiekben kifejtettek szerint a  hatálytalan rendelkezések már korábban teljesedésbe mentek, azok
a továbbiakban nem alkalmazandók, emiatt az Alkotmánybíróság az Abtv. 41. § (3) bekezdésének megfelelően nem
vizsgálta a tartalmukat utólagos normakontroll eljárásban.
[34] Ezek miatt az  Alkotmánybíróság a  Kttm. 29.  § a)–b) és d)–i)  pontjainak, valamint a Tászm. 24.  § (5)  bekezdésének
érdemi vizsgálatát az Abtv. 64. § e) pontja alapján visszautasította a rendelkező rész 4. pontjában írtak szerint.
[35] 2. Az  indítványban felvetett alkotmányossági kérdések az  Alaptörvény P)  cikk (1)  bekezdése és XXI.  cikk
(1)  bekezdése körében határozott kérelmen alapulnak. Az  indítványt aláírásukkal ellátó országgyűlési képviselők
létszáma kielégíti az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés e) pontjának a követelményét.
[36] Az indítvány nem tartalmaz azonban indokolást arra nézve, hogy a  sérelmezett jogszabályi rendelkezések miért
lennének ellentétesek az  Alaptörvény XXI.  cikk (2)–(3)  bekezdésével, továbbá nem jelöli meg azt, hogy a  vitatott
módosítások módja mely alaptörvényi szabállyal áll állítólag ellentétben. Ezek tekintetében az  indítvány nem volt
érdemben vizsgálható a határozott kérelem [Abtv. 52. § (1b) bekezdés b) és e) pontjai] hiánya miatt.
[37] 3. Mindezek alapján az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy az  indítvány alapján az  érdemi vizsgálat azzal
kapcsolatban volt lefolytatható, hogy a  támadott és még hatályos törvényi rendelkezések (Kvt., Tvt., Tászm.),
valamint a jelen határozat Indokolásának II.2.5. pontjába foglalt hatályos Korm.R.-i szabályok sértik-e az Alaptörvény
P)  cikk (1)  bekezdését, valamint XXI.  cikk (1)  bekezdését a  szakhatósági eljárás vagylagossá tétele és a  szervezeti
integráció körében.
IV. [38] Az indítvány nem megalapozott. [39] 1. Az  Alkotmánybíróságnak az  Indokolás III.  pontjában írtak szerint az  Alaptörvény P)  cikk (1)  bekezdésének
és XXI.  cikk (1)  bekezdésének az  állított sérelméről mindösszesen kettő – egymással szoros kapcsolatban
álló – összefüggés tekintetében kellett döntenie. Az  egyik az  indítvány tükrében az  volt, hogy a  szakhatósági
eljárás mellett bevezetett szakkérdés hatósági vizsgálata összeegyeztethető-e az  előbbi alaptörvényi
rendelkezésekkel. A másik pedig akként foglalható össze, hogy a környezetvédelmi és természetvédelmi hatóságok
kormányhivatalokba történő integrálása ellentétben áll-e az  Alaptörvény felhívott szabályaival. Az  indítvány
szerint az  alaptörvény-ellenes helyzet azért állt elő, mert a  garanciális rendelkezések körében végrehajtott előbbi
módosítások sértik a visszalépés tilalmát, azaz a környezet- és természetvédelem jogszabályokkal már elért védelmi
szintjét csökkentették.
[40] Az alkotmányossági felülvizsgálat során az  Alkotmánybíróság előbb röviden áttekintette a  non-derogation
elvvel kapcsolatos állandó gyakorlatát, majd annak tükrében megvizsgálta a  támadott rendelkezéseket
az indítványban előadottak alapján. Gyakorlatának felvázolása során többek között a 16/2015. (VI. 5.) AB határozatra
(a  továbbiakban: Abh1.), a  13/2018. (IX. 4.) AB határozatra (a továbbiakban: Abh2.) és a  17/2018. (X. 10.)
AB határozatra (a továbbiakban: Abh3.) támaszkodott.
[41] 2. A  visszalépés tilalmát az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény hatálya alatt már több határozatában értelmezte.
Egyik legutóbbi döntésében a  következőképpen foglalta össze a  non-derogation elv jelentését az  egészséges
környezethez való jogon belül.
[42] „[A]z alapjog alanyi oldalát képező visszalépés tilalma a  jogszabállyal már biztosított védelmi szint
korlátozhatóságával szemben támaszt tartalmi követelményeket az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdésének
megfelelően” (Abh3., Indokolás [93]). Ebből egyrészt azt a  következtetést vonta le az  Alkotmánybíróság, hogy
a  környezetvédelmi szabályozás módosításakor a  viszonyítási pont a  normával korábban lefektetett védelmi
szint. Másrészt arra is rámutatott, hogy az  egészséges környezethez való jog sem abszolút jog, az  is korlátozható
az  Alaptörvény által lefektetett alapjogi teszt szerint (Abh3., Indokolás [94]). A  testület értelmezésében
„[a]  környezethez való jog tárgyából és dogmatikai sajátosságából az  következik, hogy a  természetvédelem
jogszabályokkal biztosított szintjét az  állam nem csökkentheti, kivéve, ha ez  más alkotmányos jog vagy érték
érvényesítéséhez elkerülhetetlen. A védelmi szint csökkentésének mértéke az elérni kívánt célhoz képest ekkor sem
lehet aránytalan” {összefoglaló jelleggel: Abh1., Indokolás [80]; 3223/2017. (IX. 25.) AB határozat, Indokolás  [27]}.
Tehát az  egészséges környezethez való jog objektív intézményvédelmi oldalon túlmutató alapjogi vetülete
kristályosodott ki az Alkotmánybíróság gyakorlatában. Ennek eredete a 28/1994. (V. 20.) AB határozatra (ABH 1994,
134, 138) vezethető vissza, amely következetesen alkalmazott az  Alkotmánybíróság Alaptörvényhez fűzött
gyakorlatában.
[43] Az egészséges környezethez való jog megerősített értékrendszerét kifejezésre juttató másik legutóbbi határozat
pedig azt húzta alá, hogy „ha egy szabályozás vagy intézkedés érintheti a környezet állapotát, a  jogalkotónak kell
igazolnia, hogy a  szabályozás nem jelent visszalépést és ezáltal nem okoz adott esetben akár visszafordíthatatlan
károkozást” (Abh2., Indokolás [20]).
[44] Emlékeztet ugyanakkor az Alkotmánybíróság arra, hogy a visszalépés tilalma nem automatikusan, hanem funkciója
szerint érvényesül az irányadó alapjogi teszt alkalmazásával (Abh3., Indokolás [95]). Eszerint vizsgálandó, hogy
a) az indítványban előadottak az egészséges környezethez való jog hatálya alá tartoznak-e;
b) megállapítható-e visszalépés a védelmi szintben;
és ha igen, akkor
c) a  visszalépésben megnyilvánuló korlátozás igazolható-e az  Alaptörvény I.  cikk (3)  bekezdésének
a függvényében, azaz a szükségességi-arányossági kritériumrendszer szerint alkotmányos-e.
[45] 3. Az  alapjogi teszt három pontja közül a  jelen ügyben az  Alkotmánybíróság először azt vizsgálta meg, hogy
a környezet- és természetvédelmi hatósági rendszer átalakítása, azaz a szakigazgatási szervek kormányhivatalokba
történő integrálása a visszalépés tilalmának a tárgyi hatálya alá tartozik-e. E tekintetben a kérdés tehát az volt, hogy
a környezet- és természetvédelem területén is kiterjed-e az alkotmányos védőháló a szervezeti jogra és az eljárási
kérdésekre?
[46] Az Alkotmánybíróság hangsúlyozza, hogy a  visszalépés tilalma egyaránt vonatkozik az  anyagi jogi, az  eljárásjogi
és a  szervezeti szabályozásra {lásd például: 3223/2017. (IX. 25.) AB határozat, Indokolás [28]; 28/2017. (X. 25.)
AB határozat, Indokolás [28]; Abh2., Indokolás [19]; Abh3., Indokolás [96]}. Az  Alkotmánybíróság alapozott már
alaptörvény-sértést arra, hogy a  környezetvédelmi szervezeti rendszert érintő hatáskör-átcsoportosítás nem
egyeztethető össze az Alaptörvény P) cikk (1) bekezdésével és a XXI. cikk (1) bekezdésével (lásd: Abh1.).
[47] Az Abh1. tényállása szerint a  nemzeti park igazgatóságok vagyonkezelésében lévő, állami tulajdonban álló
termőföldek átkerültek volna a  Nemzeti Földalapba. Az  Alkotmánybíróság azonban kimondta: „az a  tény, hogy
a  természetvédelmi vagyonkezelést, amelynek elsődleges célja a  természetvédelmi célok megvalósítása,
a természeti vagyon állagának megőrzése és fenntartható módon való növelése [262/2010. (XI. 17.) Korm. r. 43/A. §
(1)  bekezdés] mostantól egy olyan szerv végzi, amelynek alapvetően birtokpolitikai rendeltetése van, felveti
a védelmi szint csökkenésének valós kockázatát. A birtokpolitikai célokat követő Nemzeti Földalap tevékenységét
elsősorban a  nyereségorientáltság szempontjai determinálják, miközben a  természetvédelmi vagyonkezelésnek
a  bevétel realizálása nem elsődleges célja. A  természetvédelmi és a  gazdasági megfontolások szükségképpen
egymással versengő szempontok, hiszen a  természetvédelem megvalósítása az  állam szempontjából mindig
egyfajta önkorlátozást feltételez, ami egy gazdasági szemléletű és profitérdekelt szervtől kevéssé várható el” (Abh1.,
Indokolás [110]).
[48] Ezek alapján az  Alkotmánybíróság a  jelen ügyben is megerősíti: a  környezet- és természetvédelmi hatósági
rendszerre és az eljárásokra vonatkozó joganyag a visszalépés tilalmának az alkalmazási hatálya alatt áll, úgy, ahogy
az az Alaptörvény I. cikk (3) bekezdésének tesztjéből következik, tehát azzal szemben érvényesülnek az Alaptörvény
P)  cikk (1)  bekezdéséből és a  XXI.  cikk (1)  bekezdéséből folyó sajátos követelmények. Emiatt többről van szó
az általános közigazgatási szervezeti jog alkotmányos vetületénél. Természetesen a zöldhatóságok rendszerét érintő
jogszabályoknak az  Alaptörvény egyéb vonatkozó rendelkezéseit is tiszteletben kell tartaniuk, mint amilyenek
például a  B)  cikk (1)  bekezdése szerinti jogállamiság-jogbiztonság követelménye és a  tisztességes hatósági
eljárásból [Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdés] fakadó elvárások.
[49] 4. Ezt követően az  Alkotmánybíróság azt vizsgálta, hogy a  jelen ügyben sérelmezett szervezeti átalakítások és
az  eljárásban bekövetkező változások visszalépésnek minősülnek-e az  Alaptörvény szabályai tükrében. Szükséges
rámutatni arra, hogy a  jelen ügyben támadott rendelkezések alkotmányossági megítélése nem végezhető el
mechanikusan, az Abh1.-gyel analóg módon.
[50] 4.1. A jelen ügy alapját képező jogszabályi rendelkezések nem szakítják ki az államigazgatás szervezeti rendszeréből
a  környezet- és természetvédelmi hatósági hatásköröket, feladatokat és az  ebben a  körben alkalmazandó eljárási
szabályok is azonosak a hatósági eljárásra vonatkozó általános eljárási szabályokkal. Feladat- és hatáskör tehát nem
veszett el, nem került ki az  államigazgatásból, hiszen azon belüli átrendezés következett be. A  módosítások arra
irányultak, hogy a  szakigazgatási szervek helyett integrált igazgatási rendszerben jussanak érvényre az  általános
eljárási szabályok alkalmazásával a  szinte változatlan tartalmú anyagi jogi rendelkezések a  környezet- és
természetvédelem területén is. A támadott rendelkezések között anyagi jogi változást a Kvt. 66/A. § (2) bekezdése és
a Tvt. 38/A. § (2) bekezdése hozott, amelyekre a testület a jelen határozat Indokolásának IV.5. pontjában tér ki.
[51] Az integrált államigazgatási rendszer kialakítására és továbbfejlesztésére átfogó reform keretében vállalkozott
a  jogalkotó. A  miniszteri indokolás szerint a  célkitűzések között szerepet kapott a  közigazgatás hatékonyságának
növelése, a  korábbiaknál összefogottabban, ellenőrzöttebben és költségtakarékosan működő területi
államigazgatás megteremtése, ezáltal a  Kormány területi feladatellátása hatékonyságának és eredményességének
megvalósítása. Követelményként fogalmazódott még meg az, hogy az  egységes fővárosi és megyei
kormányhivatali, illetve járási (fővárosi kerületi) hivatali szervezet kialakításának együtt kell járnia a  hatósági
eljárások egyszerűsítésével és gyorsításával. Azt is leszögezték azonban a  célkitűzések között, hogy „a területi
államigazgatás szervezeti oldalának átalakításához szükséges ugyanakkor a  hatósági eljárások szabályozásának
megfelelő átalakítása is” (a Tászm. javaslatának általános indokolása).
[52] 4.2. A  magyar közigazgatási jogban a  szakhatóságnak nevezett jogintézmény lényege az, hogy ha az  érdemi
döntésre jogosult hatóság – amely az  ügy ura – a  szakkérdés vizsgálatára nem rendelkezik hatásköri
felhatalmazással és ahhoz igazított erőforrással, mint például a szakismeretet átfogó személyi és tárgyi kapacitással,
továbbá jogszabály előírja számára, a  szakkérdés elbírálása érdekében hivatalból a  kompetens másik hatósághoz,
azaz a  szakhatósághoz fordul. Különböző hatáskörrel rendelkező hatóságok együttdöntéséről van tehát szó.
A  Kormány irányítása vagy felügyelete alá tartozó államigazgatási szervek rendszerén belül a  szakhatóság nem
a megkereső hatóság hatalmának, azaz feladat- és hatáskörének a korlátozására hivatott.
[53] A szakhatósági eljárás a  hatóság és a  szakhatóság együttdöntésének a  speciális rendjét jelöli. Sajátossága, hogy
a  szakhatóság közhatalmi jogosítványával élve kötelező állásfoglalást ad a  hatóságnak, amely azt változatlan
tartalommal beépíti döntésébe. A  szakhatósági eljárás funkciója az, hogy a  végrehajtó hatalmi ágba tartozó
szakigazgatási, illetve általános igazgatási szervek kötelező együttműködésében szülessen egyetlen határozatba
foglalt döntés. Másként fogalmazva: a  szakhatósági eljárás az  ügyfelek kényelmét szolgálja, mert nem kell
különböző hatósági döntéseket beszerezniük egyetlen ügy elintézéséhez. A szakhatósági eljárást tehát a praktikum
hívta életre.
[54] Ebből az következik, hogy a szakhatósági eljárás elveszíti a  funkcióját, amint az érdemi döntésre jogosult hatóság
szert tesz a szakkérdés elbírásához szükséges hatáskörre és erőforrásra. Ekkor ugyanis a szakhatóság megkeresése
okafogyottá válik. A szakhatóság közreműködését tehát a szakmai alapon elkülönült hatósági szervezeti rendszert
leképező szervezeti és eljárási szabályozás tartja életben. A  támadott módosítások hatálybalépését követően is
így van ez  például akkor, amikor a  jegyző előtt indult építési hatósági ügyben a  kormányhivatalt kell megkeresni
környezet- és természetvédelmi szakhatóságként. Nincs viszont lehetőség (és szükség sem) szakhatóság
megkeresésére akkor, amikor maga a kormányhivatal kompetens a szakismeretet igénylő döntés meghozatalában.
A  támadott módosításokkal kialakított rendszerben a  környezet- és természetvédelmi szakismeretet átfogó
személyi és tárgyi kapacitást a hatáskörrel együtt integrálták a kormányhivatalokba vagy kormányhivatalokon belüli
megkeresések lehetővé tétele útján biztosították, hogy a  megkereső szerv hozzáférjen a  vele azonos hatáskörrel
rendelkező megkeresett szerv előbbi erőforrásaihoz.
[55] A hozzáférést egy új jogintézmény (a fővárosi és megyei kormányhivatalok közötti kirendelés) törvénybe
iktatásával tették lehetővé, amely 2015. április 15-től hatályos. Ennek lényege, hogy a  kormánytisztviselő az  egyik
kormányhivataltól a  másik kormányhivatalhoz munkavégzésre kirendelhető, ha utóbbi valamely szakkérdéssel
összefüggő hatósági feladatát más módon nem tudja hatékonyan ellátni (lásd: a  közszolgálati tisztviselőkről
szóló 2011. évi CXCIX. törvény 53/A.  §). A  Korm.R. indítványban támadott 11–12. alcíme szól a  vizsgálandó
szakkérdésekről. Az  új jogintézményt a  miniszteri indokolás azzal támasztotta alá, hogy „[e]zzel lehetővé válik
a  jövőben, hogy – szoros összefüggésben a  kormányhivatalok és szakigazgatási szervek részleges és teljes
integrációjával – a  kormányhivatalok közötti megállapodás alapján bizonyos szakkérdéssel összefüggő hatósági
feladat ellátására kirendelhető legyen a  kormánytisztviselő. Hatósági eljárási alapelv, hogy csak akkor van
szükség az  eljáró hatóságon kívüli hatóság (szakhatóság), szakértő megkeresésére, ha az  adott szaktudás nem áll
rendelkezésre az  adott hatóságnál, vagy ha a  jogszabály maga rendelkezik arról, hogy valamely szervet kötelező
megkeresni. Ezen új jogintézménnyel azonban lehetővé válik valamely szakkérdés kormányhivatalon belüli
vizsgálhatósága, amely összességében az  eljárások jelentős gyorsítását eredményezheti” (egyes jogállási tárgyú
törvények módosításáról szóló 2015. évi XXXII. törvény javaslatának indokolása a 19. §-hoz).
[56] A hatályos törvényi rendelkezések szerint a  fővárosi és megyei kormányhivatal a  kormánymegbízott által
közvetlenül vezetett szervezeti egységekből valamint járási, illetve a  fővárosban fővárosi kerületi hivatalokból
(a továbbiakban együtt: járási hivatal) áll. A  járási hivatal a  jogszabályban megállapított hatáskörét önállóan
gyakorolja. A járási hivatal által ellátandó egyedi ügyben a fővárosi és megyei kormányhivatal utasítási joggal nem
rendelkezik [Khtv. 3.  § (1)–(2)  bekezdés]. A  megyei kormányhivatal kirendeltségeiként járási hivatalok működnek,
amelyeket a hivatalvezetők vezetnek [Khtv. 20/A. § (3) bekezdés]. Ahogyan azt az Indokolás III. pontjában felvázolta
az Alkotmánybíróság, főszabály szerint az elsőfokú (területi) természetvédelmi és környezetvédelmi hatóság a járási
hivatal, a  másodfokú (országos) pedig a  Pest Megyei Kormányhivatal (Korm.R. 8–13.  §). Az  elsőfokú ügyek tehát
a kormányhivatalokhoz tartozó járási hivatalokhoz, a másodfokú ügyek a Pest Megyei Kormányhivatalhoz tartoznak
az integrált szervezeti rendszerben.
[57] Az eddigiek alapján az  Alkotmánybíróság azt állapította meg, hogy az  Alaptörvény indítványban felhívott
rendelkezéseiből nem vezethető le az  a  tartalmi követelmény, amely szerint kizárólag a  szakhatósági modellben
megvalósuló eljárás jelentené a  környezet- és természetvédelmi érdekek érvényre juttatását. Hangsúlyozandó
ugyanis, hogy e  garancia nem önmagában a  szakhatósági eljárásban, hanem az  Alaptörvény P)  cikk
(1)  bekezdésében példálózva megnevezett, és az  Alaptörvény XXI.  cikk (1)  bekezdése által is védett természeti
értékeket és környezeti elemeket érintő jogszerű döntésben keresendő. A  jogszerű döntés meghozatala alól
azonban az  általános igazgatási szerv sem mentesül azon oknál fogva, hogy nem kényszerül szakhatósági
állásfoglalást igényelni.
[58] 4.3. A  fentiek tükrében az  Alkotmánybíróság azt vizsgálta, hogy kevesebb garanciát jelent-e az  integrált
szervezeti modellben hozott környezet- és természetvédelmi hatósági döntés, mint a  korábban működtetett
szakigazgatási megoldás. A  garanciarendszer hatékonyságának csökkenése ugyanis visszalépést jelentene
a  természet- és környezetvédelem korábbi szintjéhez képest. E  tekintetben a  testület nem indulhatott ki másból,
mint az  Alaptörvény rendelkezéseiből, hiszen az  Alkotmánybíróság az  Alaptörvény védelmének legfőbb szerve
[Alaptörvény 24. cikk (1) bekezdés].
[59] A Kormány egyfelől a  végrehajtó hatalom általános szerve, másfelől a  közigazgatás legfőbb szerve, törvényben
meghatározottak szerint államigazgatási szerveket hozhat létre [Alaptörvény 15.  cikk (1)–(2)  bekezdése].
A  Kormány szervezetalakítási szabadságát tehát maga az  Alaptörvény juttatja kifejezésre. A  támadott Korm.R.-t
is az  Alaptörvény 15.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva alkotta meg – többek között  –
a  Kvt. és a  Tvt. felhatalmazó rendelkezései alapján (lásd: Korm.R. preambuluma). Az  Alaptörvény kifejezetten
szól a  kormányhivatalról. Eszerint a  Kormány általános hatáskörű területi államigazgatási szerve a  fővárosi és
megyei kormányhivatal [Alaptörvény 17.  cikk (3)  bekezdése]. Ezzel szemben az  Alaptörvény nem rendelkezik
a  szakigazgatási szervekről a  közigazgatás ezen sajátos területén sem. Így azt sem írja elő, hogy környezet- és
természetvédelmi ügyek intézésére elkülönült hatósági rendszert lenne kötelező működtetni Magyarországon.
[60] Ezek alapján az  Alkotmánybíróság arra a  következtetésre jutott, hogy nem alapozható az  alkotmányossági
felülvizsgálat arra a  feltételezésre, hogy a  Kormány egyik, méghozzá az  Alaptörvényben nevesített általános
hatáskörű területi államigazgatási szerve kevésbé szolgálja az  anyagi jogszabályok érvényre juttatását, mint
a  Kormány másik, az  Alaptörvényben egyébként meg sem jelenő szakigazgatási szerve. Épp ellenkezőleg: míg
az  integrált modellbe illesztett területi államigazgatásnak van kifejezetten nevesített alaptörvényi szervezeti
háttere, addig a  tagolt rendszernek nincs. Az  alkotmányossági felülvizsgálat tehát nem támaszkodhat arra, hogy
a kormányhivatal megszegi a jogszabályokat feladat- és hatáskörei gyakorlása során.
[61] 5. Az előbbi következtetés ellenére az Alkotmánybíróságnak arra is választ kellett adnia a visszalépés értékeléséhez,
miként változott a kockázata annak, hogy a természeti értékeket, illetve a környezeti elemeket sértő döntés születik
az  integrált rendszerben. A  környezet- és természetvédelem alkotmányos szervezeti vetületében is kifejeződik
ugyanis az  az elvárás, amely értelmében a  potenciális károkozás megelőzendő, mert a  károsodás bekövetkezése
visszafordíthatatlan folyamatokat indíthat el. A  vonatkozó idézetet az Indokolás IV.2.  pontjában már bemutatta
az Alkotmánybíróság {lásd: Abh2., Indokolás [20]; ezt erősíti továbbá az Abh3., Indokolás [87]–[92]}.
[62] 5.1. Mindenekelőtt az  Alkotmánybíróság emlékeztet arra, hogy a  támadott szabályok között egy-egy új anyagi
norma található a Kvt.-ben és a Tvt.-ben. Ezekre is utalt már fentebb a testület. Az előbbi úgy szól, hogy „[a] hatóság
a tervezett tevékenység elvégzéséhez nem járulhat hozzá, ha az környezeti elemet veszélyeztetne vagy károsítana”
[Kvt. 66/A.  § (2)  bekezdés]. Utóbbi azt írja elő, hogy „[a] hatóság a  tervezett tevékenység elvégzéséhez nem
járulhat hozzá, ha az  (1)  bekezdés szerinti vizsgálat alapján az  természeti értéket vagy védett természeti területet
veszélyeztetne vagy károsítana” [Tvt. 38/A. § (2) bekezdése].
[63] Következésképpen megállapítható, hogy a  jogalkotó a  potenciális károkozás megelőzésére, a  kockázatok
kizárására törekedett a garanciális rendelkezéseknek a hivatkozott törvényekbe (Kvt., Tvt.) iktatásával. Az helytálló,
hogy az  ágazati (részlet)szabályok miatt ezen bekezdések tartalma nélkül sem járulhatna hozzá a  hatóság olyan
tevékenységhez, amely környezeti elemet vagy természeti értéket károsít(hat) vagy veszélyeztet(het), de az  is
megállapítható egyúttal, hogy ezek egy új, a korábbi (2015. április 1. előtti) hatályos jog részét nem képező általános
zsinórmértéket állítottak a mindenkori hatósági döntéshozó elé.
[64] 5.2. A  két új anyagi jogi garanciális elem jelentősége az  Alkotmánybíróság megítélése szerint elvitathatatlan és
gyökere a törvényi szabályozás szintjén is túlterjeszkedik. Ennek magyarázata az, hogy az integrált hatósági modell
cél- és eszközrendszerében érvényesül egy olyan jellemző, ami a  szakigazgatási rendszerben fogalmilag nem volt
fellelhető. Ez  pedig az, hogy a  hatáskör címzettje (járási hivatal vezetője elsőfokú hatóságként és a  Pest Megyei
Kormányhivatal kormánymegbízottja másodfokú hatóságként) felel azért, hogy az adott eljárásra irányadó ágazati
jogszabályi rendelkezések érvényesüljenek. E szervek egységei által adott szakmai véleménynek meg kell jelennie
az  érdemi döntésben. A  járási hivatal és a  kormányhivatal hatásköreinek címzettje a  döntési kötelezettség és
felelősség hordozója.
[65] A szóban forgó jellemző tehát az, hogy az  integrált szervezeti rendszerben a  hatáskör egyszemélyes címzettje
egyszerre köteles számtalan ágazati előírásnak, illetve elvárásnak megfelelni, ha a  hatósági eljárásban
a  környezetvédelmi, illetve természetvédelmi szempontok érvényesülését nem szakhatósági közreműködés
keretében, hanem szakkérdésként vizsgálja. Ezzel szemben a környezet- és természetvédelmi (szak)hatóság vezetője
a korábbiakban homogén szempontrendszerhez volt kötve döntése meghozatalakor. Számára fel sem merülhetett
az a jogkérdés, hogy miként lehet összeegyeztetni az egymással konkuráló környezet- és természetvédelmi, illetve
más ágazati előírásokat.
[66] Az általános területi államigazgatási szervbe integrált zöldhatóság esetében azonban nem zárható ki teljes
bizonyossággal az  előbbi jogkérdés felmerülése, amelynek a  megválaszolásakor figyelemmel kell lenni
az Alaptörvény továbbfejlesztett értékrendszerére is az egészséges környezethez való jog területén. Az Alaptörvény
P) cikk (1) bekezdése és XXI. cikk (1) bekezdése ugyanis szilárd igazodási pontokat rögzít a mindenkori jogszabályi
környezet számára. Ezek vonatkozó tartalmát az  Alkotmánybíróság az  Indokolás IV.2. és IV.3.  pontjaiban
a  szükséges mértékben felidézte. Az  ott írtakból következőleg nem állapítható meg a  szabályozásban visszalépés
akkor, ha az egyes szervezeti szintek által gyakorolt hatáskör képes kizárni a környezetben, illetve a  természetben
bekövetkező károsodás veszélyét. Az  indítvánnyal támadott jogszabályi rendelkezések körében ehhez elegendő
és egyben megfelelő azt a  követelményt teljesíteni, hogy a  hatósági hatáskör címzettje döntéshozatala során
a környezetvédelmi, illetve természetvédelmi szempontokat ne rendelje az egyéb ágazati szempontok vagy érdekek
alá az integrált államigazgatási rendszerben sem.
[67] Ezen alkotmányos követelmény egyszerre hivatott kifejezésre juttatni az  egészséges környezethez való jog
alkotmányos tartalmát, és kímélni a  támadott hatályos jogot. Eközben elejét veszi annak, hogy jogszabály-
értelmezéssel lerontsák az  egyszerű törvényekben megjelenő általános zsinórmértéket. Azzal konkuráló
jogszabályhelyek rugalmas értelmezése sem vezethet ugyanis a  környezeti elemek és a  természeti értékek
sérüléséhez, mert az  alkotmányos követelmény feljebb emeli a  garancia szintjét, és ezáltal megalapozza
az indítványban felvetett alkotmányossági aggályok elutasítását.
[68] 6. Mindezek alapján az  Alkotmánybíróság megállapította, hogy az  indítvány alapján lefolytatott alkotmányossági
felülvizsgálatban nem minősíthető visszalépésnek a zöldhatóságok kormányhivatalokba történő beolvasztása, ezért
az indítványt a rendelkező rész 3. pontja szerint elutasította.
[69] Az a  kockázat, ami az  integrált általános területi államigazgatási szervezeti rendszer működésében környezetés természetvédelmi szempontból megnyilvánulhat, alkotmányos követelmény előírásával kezelhető
az  elővigyázatosság és a  megelőzés elvének megfelelően, amelyre az  Indokolás V.  pontja emlékeztet.
Az  Alkotmánybíróság ezért hatásköre gyakorlása során a  jelen eljárásában a  rendelkező rész 1.  pontja szerinti
követelményt állapított meg, amely az  Alaptörvény rendelkezéseit [a P)  cikk (1)  bekezdését és a  XXI.  cikk
(1)  bekezdését] érvényre juttatja. Erre a  döntésre az  Abtv. 46.  § (3)  bekezdése biztosította a  hatáskört
az  Alkotmánybíróság számára. Az  alkotmányos követelmény azért a  Kvt. 66/A.  § (1)  bekezdéséhez, valamint
a  Tvt.  38/A.  § (1)  bekezdéséhez fűződik, mert ezen törvényi szabályok „vagy szakkérdésként” fordulatai teszik
lehetővé az Indokolás IV.5. pontjában azonosított veszély, kockázat lehetőségét.
V. [70] Az Alkotmánybíróság az  Abtv. 46.  § (1)–(2)  bekezdése alapján hivatalból vizsgálta, hogy a  környezet- és
természetvédelmi hatósági eljárásra vonatkozó szabályozás Alaptörvényből levezethető lényeges tartalma
hiányos-e. Az  Alkotmánybíróság a  jelen ügyben ugyanis azt észlelte, hogy az  integrált szervezeti rendszerben
megváltozott néhány eljárási szabály kihatása a hatósági döntés jogszerűségének a garanciáira.
[71] 1. A  szervezeti és az  eljárási szabályok az  anyagi jog szolgálatára hivatottak. Ezek közül az  Alkotmánybíróság
megállapította az  Indokolás IV.  pontjában, hogy a  szervezeti szabályozás módosítása nem áll ellentétben
az  Alaptörvénnyel, amennyiben alkotmányos követelmény a  biztosítéka a  jövőben annak, hogy az  anyagi
rendelkezések tartalma az  Alaptörvénynek megfelelően kifejeződik a  hatáskör gyakorlásában. A  továbbiakban
az  Alkotmánybíróság azt vizsgálta, hogy kimutatható-e hiányosság az  eljárási rendelkezések között, amelyek
az integrált hatósági szervezeti rendszer mechanizmusain keresztül hivatottak az anyagi jog érvényre juttatására.
[72] 1.1. Az  Alkotmánybíróság az  egészséges környezethez való jog alanyi alapjogi oldalának a  sérelmét már több
alkalommal megállapította az utóbbi időben. Ilyen döntés volt például a fentebb hivatkozott Abh1., Abh2. és Abh3.
Ez a gyakorlat azonban nem bontotta le az alapjog objektív, intézményvédelmi oldalát, amelyet a 28/1994. (V. 20.)
AB határozat (ABH 1994, 134, 138.) még túlnyomónak és meghatározónak tekintett. Az  önállósult és önmagában
vett intézményvédelmet az  Alaptörvény hatálya alatt először az  Abh2., Indokolás [80] bekezdése ismerte el,
legutóbb az Abh1., Indokolás [17] bekezdése szólt róla. Hivatkozható továbbá az Abh3., Indokolás [86] bekezdése,
a 3292/2017. (XI. 20.) AB határozat, Indokolás [13] bekezdése, valamint a 3374/2017. (XII. 22.) AB végzés, Indokolás
[13] bekezdése is, jóllehet utóbbi kettő döntés nem adott helyt az indítványnak.
[73] Az állam intézményvédelmi kötelezettségéből következik, hogy a jogalkotónak eljárási garanciákat is nyújtania kell
az  egészséges környezethez való jog érvényesülése érdekében, függetlenül attól, hogy az  alanyi alapjogi vetület
sérelmét mennyiben vitatják sikeresen az  indítványozók az Alkotmánybíróság előtt. Ezért az Alkotmánybíróság azt
elemezte, hogy a  szakhatósági állásfoglalást a  kormányhivatalokon belüli, illetve azok közti eljárásokban leváltó
szakkérdés vizsgálata a hatályos jogban kielégíti-e az intézményvédelmi kötelezettségből fakadó elvárásokat.
[74] 1.2. A  vizsgálat során az  Alkotmánybíróságnak mindvégig szem előtt kellett tartania az  egészséges környezethez
való jog mindkét vetületéhez hozzátartozó jellegadó sajátosságát, amely az Alaptörvény P) cikk (1) bekezdéséből,
valamint a  XXI.  cikk (1)  bekezdéséből következik. Ez  úgy foglalható össze, hogy az  egészséges környezethez való
jog körében meghatározó jelentősége van az  elővigyázatosság és a  megelőzés elvének. Az  Alkotmánybíróság
ezt az  elvet állandó gyakorlata részévé emelte korábbi döntéseiben {lásd először: 28/1994. (V. 20.) AB határozat,
ABH, 1994, 134, 140–141.; legutóbb: Abh3., Indokolás [87]}. Azáltal ugyanis, „hogy az  Alaptörvény kifejezetten is
nevesíti a  P)  cikk (1)  bekezdésében a  nemzet közös öröksége jövő nemzedékek számára történő megőrzésének
kötelezettségét, általánosságban is azt az  elvárást támasztja a  jogalkotással szemben, hogy a  jogszabályok
meghozatalakor nem csak a  jelen nemzedék egyéni és közös szükségleteit kell mérlegelni, hanem figyelembe kell
venni a jövő nemzedékek életfeltételeinek biztosítását is” (Abh2., Indokolás [14]).
[75] 2. A  szakhatósági közreműködés és a  szakkérdés szerven belüli (vagy azonos hatáskörrel rendelkező szervek
közti) megválaszolása között több lényeges különbség mutatható ki az  eljárás jogi jellemzői tekintetében.
Az Alkotmánybíróság négy eltérésre mutat rá az alábbiakban.
[76] 2.1. Egyrészt a szakhatóság állásfoglalása a kérelmező hatóság vezetője számára jogi kötőerővel rendelkezik [lásd:
az  általános közigazgatási rendtartásról szóló 2016. évi CL. törvény (a továbbiakban: Ákr.) 55.  § (1)  bekezdése].
Szakhatósági eljárásban továbbá nincs jogszerű lehetőség arra, hogy a  kérelmező hatóság munkatársa utasítsa
a szakhatóság munkatársát.
[77] A szakkérdésre adott „belső” válasz ettől eltérően nem köti a  kormánymegbízottat akkor sem, ha hivatala egyik
szervezeti egysége (osztálya, főosztálya) adta, és akkor sem, ha kompetens szervezeti egység hiányában egy másik
kormányhivatal megfelelő egységét keresték meg annak beszerzése érdekében. Utóbbi esetben a  szakkérdést
megkeresésre vizsgáló állami tisztviselő a  vizsgálatot kérő kormányhivatal feladatellátásért felelős szervezeti
egysége vezetőjének utasításai szerint köteles eljárni [lásd: a  fővárosi és megyei kormányhivatalok szervezeti és
működési szabályzatáról szóló 39/2016. (XII. 30.) MvM utasítás 24. § (1)–(3) bekezdései és 25. § (1)–(3) bekezdései].
[78] 2.2. Másrészt a  szakhatóság kötelező állásfoglalása a  hatósági döntés rendelkező részében szerepel, annak
egyik kötelező eleme kifejezett törvényi rendelkezés értelmében [lásd: Ákr. 81.  § (1)  bekezdése]. Ezzel szemben
a  szakkérdésre adott válaszra nem vonatkozik hasonló követelmény. A  szakhatósági állásfoglalás indokolását
a kérelmező hatóság köteles a saját döntése indokolásába illeszteni kifejezett törvényi rendelkezés értelmében [lásd:
Ákr. 81. § (1) bekezdése]. Ez a követelmény sem érvényesül a szakkérdésre adott válasz esetében.
[79] Ezzel összefüggésben arra is szükséges rámutatni, hogy az  Ákr. szabályai szerint a  hatóság a  tényállást köteles
tisztázni a  szabad bizonyítás elve szerint (Ákr. 62.  §). Az  így megállapított tényállást értelemszerűen nem
a döntés rendelkező része, hanem az  indokolás tartalmazza [Ákr. 81. § (1) bekezdés]. Ahogy arra a  jelen határozat
Indokolásának V.1.2. pontjában hivatkozott a testület, az Alaptörvény P) cikk (1) bekezdése és XXI. cikk (1) bekezdése
részét képező elővigyázatosság és megelőzés elve tükrében a  hatályos szabályozás azért vet fel alkotmányossági
aggályokat, mert nem szól arról, hogy a  kormányhivatalnak a  természetet és a  környezetet érintő engedélyező
határozata rendelkező részében kötelező kifejezetten megállapítania, hogy a  határozatban foglaltak teljesítése
– engedélyezés esetén – nem veszélyeztet vagy nem károsít természeti értéket, illetve környezeti elemet.
A  rendelkező részi megjelenítés nem keletkeztet új hatáskört a  hatóság számára, csupán a  meglévő hatáskör
gyakorlásának ad nyomatékot a  környezet- és természetvédelemmel érintett ügyekben a  tényállás megállapítása
során. E megállapításra vonatkozó döntési elemnek azonban ki kell tűnnie a rendelkező részből.
[80] Utalni kell arra, hogy a  szakkérdés nem jelent egyúttal szakértői kérdést is. Ezért a  hatóság környezet- és
természetvédelemmel foglalkozó szervezeti egysége nem szakértői véleményt bocsát ki akkor, amikor a  hatóság
határozatának meghozatalában közreműködik. A  tényállás-megállapítás részeként értékelendő tehát az  adott
szervezeti egység belső feljegyzése, ami nem zárja ki, hogy a hatóság szükség esetén az Ákr. által felkínált bármely
bizonyítási eszközt igénybe vegyen.
[81] A hatósági döntés indokolásának a  minősége elemi összefüggésben áll a  tisztességes hatósági eljáráshoz való
joggal, amelyet az  Alaptörvény XXIV.  cikk (1)  bekezdése foglal magában. A  jogállami követelményrendszernek
a  megnyilvánulása az, hogy az  Alaptörvény önálló, az  ügyintézés alapjogaként ismeri el a  fair hatósági eljáráshoz
való jogot. Az  alapjogi jogvédelem kiterjed többek között a  hatósági aktusok törvényben meghatározott
indokolására {3223/2018. (VII. 2.) AB határozat, Indokolás [29]}. Azt is megállapította már az Alkotmánybíróság, hogy
„[a] tisztességes hatósági eljáráshoz való jog magában foglalja mindenkinek a  jogát arra, hogy […] az  igazgatási
szervek a  döntéseiket indokolják. Az  elvek összefüggésben állnak a  jó közigazgatás fogalmával, valamint
a  közigazgatási eljárásjog közös európai elveivel. […] A  tisztességes hatósági eljárás alapvető követelménye,
hogy a  közigazgatási hatóság az  eljárása során köteles megtartani és másokkal is megtartatni a  jogszabályi
rendelkezéseket. A  tisztességes hatósági eljárás azonban nem pusztán a  jogszabályok megtartásával azonos, bár
az mindenképpen szükséges feltétele annak” {3311/2018. (X. 16.) AB határozat, Indokolás [26]}.
[82] A tisztességes hatósági eljáráshoz való jog jogállami követelményrendszerben való érvényesülése azt követeli meg,
hogy kifejezett törvényi rendelkezés tisztázza, mit és miként kell hatósági döntésbe foglalni a  környezetvédelmi,
illetve természetvédelmi szakkérdés vizsgálata körében. Ennek meghatározása a törvényalkotó hatáskörébe tartozik
az Indokolás V.3. pontjában írtak szerint.
[83] 2.3. Harmadrészt önálló pontban nevesített semmisségi ok, ha a döntést a szakhatóság kötelező megkeresése nélkül
vagy a szakhatóság állásfoglalásának figyelmen kívül hagyásával hozták meg [lásd: Ákr. 123. § (1) bekezdés b) pont].
A szakhatóság kötelező állásfoglalása ugyanis az állami akarat hordozója. A szakkérdés vizsgálatának a mellőzését
expressis verbis nem minősíti az eljárási kódex semmisségre okot adó súlyos eljárási szabálysértésnek. A szakkérdés
vizsgálata ugyanis nem más, és nem is több mint a  tényállás tisztázásának egyik eljárási eszköze. A  szakkérdésre
adott válasz nem fejez ki önálló állami akaratot.
[84] 2.4. Végül azt szükséges kiemelni, hogy a  szakhatóság kötelező állásfoglalása a  jogszerűség biztosítása
szempontjából is jelentősen különbözik a  szakkérdésre adott választól. Ezen eltérés felvázolása érdekében
ki kell térni röviden a  tisztességes bírósági eljáráshoz való jog [Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdése] egyik
részjogosítványára, valamint a jogorvoslathoz való jogra [Alaptörvény XXVIII. cikk (7) bekezdésére].
[85] Az Alkotmánybíróság egyik legutóbbi döntésében úgy fogalmazott az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (1)  bekezdése
részét képező bírósághoz fordulás jogával kapcsolatban, hogy ennek van egy sajátos vetülete, „mégpedig az a rész,
amelyik a  közigazgatási határozatok bírósági felülvizsgálatára vonatkozó törvényi szabályok alkotmányossági
felülvizsgálatakor érvényesül. Ezek szerint annak érdekében, hogy a  közigazgatási bíráskodás ne csak formálisan
létezzen, hanem érdemben működjön, a  tisztességes bírósági eljárás részelemeként a  törvényalkotónak olyan
szabályokat szükséges lefektetnie, amelyek lehetővé teszik többek között azt, hogy az  alperesként eljáró
közigazgatási szerv mérlegelését a bíróság felülbírálja a jogszerűség szempontjából” (Abh3., Indokolás [43]). Ehhez
azt is hozzátette a  testület, hogy „[a] bírósághoz fordulás joga tehát általánosságban azt az  elvárást támasztja
a  szabályozással szemben, hogy a  peresített igényekről érdemi döntést hozhasson az  eljáró bíróság. Ennek
érdekében a  jogalkotónak olyan eljárást kell lehetővé tennie, amelyben az  irányadó jogszabályi rendelkezések
tükrében a  bíró határozhat arról, mi jogos és mi nem az. Az  érintett alapjog célja tehát az  eljárás minőségének
a védelme. A bírósághoz fordulás értelmét ugyanis az érdemi bírói döntés meghozatalának a lehetősége adja, amely
megméri a peresített igényeket az alkalmazandó anyagi jog és eljárásjog mércéivel” (Abh3., Indokolás [47]).
[86] Az Alkotmánybíróság a  2/2013. (I. 23.) AB határozatában rámutatott arra, hogy a  jogorvoslathoz való jog
érvényesülésének két eleme van: egyrészt, hogy a  jogorvoslati fórumrendszer igénybevételét nem gátolják-e
jogszabályi előírások, másrészt, hogy milyen a  jogorvoslat terjedelme, azaz teljes körűsége, illetve korlátozottsága
{2/2013. (I. 23.) AB határozat, Indokolás [35] és [37]; megerősítette: 22/2014. (VII. 15.) AB határozat, Indokolás [82],
egyik legutóbbi döntés: 3223/2018. (VII. 2.) AB határozat, Indokolás [67]}. Az  Alkotmánybíróság azt vezette le
korábbi döntéseiben, hogy az  Alaptörvény XXVIII.  cikk (7)  bekezdéséből „a jogorvoslati jog nyújtotta jogvédelem
hatékonyságának az  igénye következik, vagyis hogy képes legyen a  döntés által okozott sérelem orvoslására.
Ezt az  Alkotmánybíróság úgy fogalmazta meg, hogy „[m]inden jogorvoslat lényegi, immanens eleme továbbá
a  jogorvoslás lehetősége, vagyis a  jogorvoslat fogalmilag és szubsztanciálisan tartalmazza a  jogsérelem
orvosolhatóságát {9/2017. (IV. 18.) AB határozat, Indokolás [20]}” {lásd legutóbb: 3223/2018. (VII. 2.) AB határozat,
Indokolás [69]}.
[87] 2.5. A  környezet és a  természet passzív alanyként elszenvedi a  károkozó avagy veszélyeztető emberi beavatkozás
következményeit. Ezért rendkívül jelentős, hogy a környezeti elemet vagy természeti értéket érintő hatósági döntés
világosan kifejezésre jutassa a vonatkozó szakkérdésre adott választ és annak indokait. A környezet és a természet
– végső fokon az  életfeltételek fenntarthatósága – érdekében jogorvoslatot keresők – például a  környezetvédő
szervezetek – csak így tudják azonosítani az esetleges sérelmes pontokat, vagy azok bekövetkezésének a veszélyét.
Ehhez megfelelő szabályokra van szükség, különben senki sem lesz képes a  hatósági döntés által okozott
jogsértés hatékony vitatására és a  bíróság nem lesz abban a  helyzetben, hogy megalapozott döntést hozzon
a kereseti kérelemről, amely egyfelől mindenki jogát, másfelől az állam és mindenki kötelezettségét érinti alapjogi
értelemben. Egyrészt ugyanis Magyarország elismeri és érvényesíti mindenki jogát az  egészséges környezethez,
másrészt a  természeti erőforrások védelme, fenntartása és megőrzése az  állam és mindenki kötelessége
[Alaptörvény P) cikk (1) bekezdés, XXI. cikk (1) bekezdés].
[88] Figyelemmel arra, hogy a  szakhatósági eljárást a  praktikum működteti, a  kötelező állásfoglalással szemben nincs
önálló jogorvoslat. Ennek ellenére biztosítottak azok a  feltételek, amelyek lehetővé teszik, hogy a  szakhatóság
döntésével szemben alapjogi értelemben véve hatékony jogorvoslatot nyerhessen az ügyfél, illetve gyakorolhassa
bírósághoz fordulási jogát. A közigazgatási eljárási kódex szerint ugyanis a szakhatóság döntése az eljárást befejező
döntés elleni jogorvoslat keretében támadható meg, valamint főszabály szerint a  szakhatóságra a  hatóságra,
a  szakhatóság állásfoglalására a  döntésre vonatkozó rendelkezéseket kell megfelelően alkalmazni [lásd: Ákr. 55.  §
(2)–(3)  bekezdései]. E  rendelkezések tehát az  arra jogosultakat olyan helyzetbe hozzák, amelyben minden jogi
feltétel adott számukra ahhoz, hogy eldöntsék, élnek-e, és ha igen, milyen körben jogorvoslattal, illetve, hogy
a  bírósághoz fordulnak-e a  (másodfokon) véglegessé vált hatósági döntéssel szemben. A  rendelkező részből
megismerhetik a  szakhatóság döntését, a  hatósági döntés indokolásából előbbi magyarázatát, a  szakhatóság
eljárása pedig jogilag ugyanolyan minőséget képvisel, mint a  megkereső hatóság eljárása. Mindezek a  garanciák
a  szakkérdés vizsgálata során hiányoznak. Ez  azért van így, mert a  hatályos szabályozás nem vonatkoztatja
megfelelően a szakhatósági eljárás garanciális szabályait a szakkérdés vizsgálatára.
[89] 3. Az  Alkotmánybíróság az  előbbiek alapján azt állapította meg, hogy az  eljárási szabályozás hiányosságai miatt
nem biztosított, hogy a  járási hivatal, illetve a  kormányhivatal a  természetet és a  környezetet érintő engedélyező
határozata rendelkező részében köteles kifejezetten megállapítani, hogy a  határozatban foglaltak teljesítése nem
veszélyeztet vagy károsít természeti értéket, illetve környezeti elemet.
[90] Ahogyan az  Alkotmánybíróság megállapította a  jelen határozat Indokolásának IV.  pontjában, nem alapozható
az  integrált hatósági szervezeti rendszer alkotmányossági felülvizsgálata arra a hipotézisre, hogy a kormányhivatal
(járási hivatal) a  jogszerűtlen döntésekre rendezkedik be, de az  egészséges környezethez való jog objektív,
intézményvédelmi oldala megköveteli, hogy ha mégis jogellenes döntés születne, a  jogi szabályozás garanciális
rendelkezésekkel segítse a  jogsérelem hatékony orvoslását. Ezek közé tartozik a  rendelkező rész fentiek szerint
hiányolt eleme.
[91] Az egészséges környezethez való jog érvényesülésén túl a  tisztességes hatósági eljáráshoz való joggal,
a jogorvoslathoz való joggal és a bírósághoz fordulás jogával is szoros kapcsolatban áll a mulasztás megállapítása.
Ezek ugyanis együttesen, egymást erősítve követelik meg azt, hogy a  jogalkotó töltse ki tartalommal azokat
a  hézagokat, amelyek azáltal keletkeztek a  közigazgatási eljárásjog szövetén, hogy a  zöldhatóságokat
a  kormányhivatalokba integrálták. A  mulasztás tehát abban áll, hogy az  anyagi jog érvényesülését a  jelenlegi
szervezeti rendszerben nem szolgálja kielégítő módon az  eljárási jog a  környezet- és természetvédelmi hatósági
eljárásokban, amikor a  hatóság szakkérdést vizsgál. Ez  a  hiány kétségesség teszi, hogy a  rendelkező rész
1.  pontjában előírt alkotmányos követelmény teljesülése számon kérhető legyen végső fokon a  közigazgatási
bíróság előtt.
[92] Ez a  joghézag jogértelmezéssel nem tölthető ki, ahhoz jogalkotásra van szükség. Ebben a  vonatkozásban
emlékeztetni kell egyfelől arra, amit az  Indokolás IV.4.1.  pontjában már idézett az  Alkotmánybíróság: „a területi
államigazgatás szervezeti oldalának átalakításához szükséges ugyanakkor a  hatósági eljárások szabályozásának
megfelelő átalakítása is” (a Tászm. javaslatának általános indokolása). Másfelől arra is figyelemmel kell lenni, hogy
a  jogalkotó a  Kttm. megalkotására irányuló első javaslatában a  közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás
általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 14.  §-át egy új, (5)  bekezdéssel tervezte kiegészíteni. Ez  pedig
a következő volt: ,,Amennyiben a 44. § (1) bekezdése szerinti szakkérdést a hatóságként eljáró fővárosi és megyei
kormányhivatal vizsgálja, a  szakkérdés vizsgálatával kapcsolatban kormányrendelet e  törvény rendelkezéseitől
eltérő szabályokat állapíthat meg, ennek során elrendelheti e  törvény szakhatósági eljárásra vonatkozó egyes
szabályainak megfelelő alkalmazását.”
[93] 4. Mindezek alapján az  Alkotmánybíróság a  rendelkező rész 2.  pontjában az  Abtv. 46.  § (2)  bekezdés c)  pontja
alapján azt állapította meg, hogy a  hatályos eljárási szabályozás lényeges tartalma hiányos. Nem szól arról, hogy
az eljáró közigazgatási hatóságnak kifejezett megállapítást kell tennie határozata rendelkező részében az engedély
alapján kifejtett tevékenység környezet- és természetvédelemre gyakorolt hatásáról. Az  egészséges környezethez
való jog Alaptörvény P) cikk (1) bekezdéséből és XXI. cikk (1) bekezdéséből levezetett tartalma (az elővigyázatosság
és a  megelőzés elve), megerősítve az  Alaptörvény XXIV.  cikk (1)  bekezdésével, XXVIII.  cikk (1) és (7)  bekezdéseivel
is, azt az  objektív követelményt támasztja a  törvényalkotóval szemben, hogy kifejezett rendelkezésekkel
szabályozza akár az  Ákr.-ben, akár az  ágazati törvényekben azt, hogy miként szükséges megjeleníteni a  hatósági
döntés rendelkező részében a környezeti elem, természeti érték megóvására vonatkozó megállapítást. A hatáskör
mikénti gyakorlásának – annak indokaival együtt – kétség kívül megállapíthatónak kell lennie a  döntésből.
A  hiányok pótlása érdekében az  Alkotmánybíróság felhívta az  Országgyűlést arra, hogy jogalkotói feladatának
2019. június 30-ig tegyen eleget.
VI. [94] Az Alkotmánybíróság az  Abtv. 44.  § (1)  bekezdésének második mondata alapján elrendeli e  határozatának
közzétételét a Magyar Közlönyben.
Budapest, 2019. február 25. Dr. Sulyok Tamás s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


text:
121/2010. (V. 7.) KE határozata rendkívüli és meghatalmazott nagykövet megbízása alóli felmentéséről.
Az Alkotmány 30/A. § (1) bekezdés c) pontjában foglalt jogkörömben, a külügyminiszter előterjesztésére Papp Sándor rendkívüli és
meghatalmazott nagykövetet – érdemei elismerése mellett – felmentem a Magyar Köztársaság belgrádi nagykövetségének
vezetésére kapott megbízása alól. Budapest, 2009. június 30.
Sólyom László s. k.,
köztársasági elnök