type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
25/2018. (II. 26.) Korm. rendelete az Emberi Erőforrás Fejlesztési Operatív Program keretében megvalósuló egyes beruházásokkal összefüggő közigazgatási hatósági ügyek nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánításáról.
A Kormány a  nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű beruházások megvalósításának gyorsításáról és
egyszerűsítéséről szóló 2006. évi LIII. törvény 12. § (5) bekezdés a) és f ) pontjában,
a 3. § a) és b) pontja tekintetében a településkép védelméről szóló 2016. évi LXXIV. törvény 12. § (1) bekezdés c) pontjában,
a 3. § c) pontja tekintetében az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62. § (1) bekezdés
16. pont 16.2. alpontjában és 17. pontjában
kapott felhatalmazás alapján, az  Alaptörvény 15.  cikk (1)  bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a  következőket
rendeli el:
1. § (1) A  Kormány nemzetgazdasági szempontból kiemelt jelentőségű üggyé nyilvánítja az  1.  mellékletben felsorolt,
az  Emberi Erőforrás Fejlesztési Operatív Program keretében megvalósuló beruházásokkal (a továbbiakban:
beruházások) összefüggő, a 2. mellékletben meghatározott közigazgatási hatósági ügyeket.
(2) Az  (1)  bekezdés alkalmazásában a  beruházásokkal összefüggőnek kell tekinteni mindazokat a  közigazgatási
hatósági ügyeket, amelyek a  beruházások megvalósításához, használatbavételéhez és üzemeltetésének
beindításához szükségesek.
2. § Az 1.  § (1)  bekezdése szerinti közigazgatási hatósági ügyekre vonatkozó ügyintézési határidő – a  környezet
védelmének általános szabályairól szóló törvény szerinti előzetes vizsgálati eljárás és a  környezeti hatásvizsgálati
eljárás kivételével, vagy ha jogszabály rövidebbet nem állapít meg – tizenöt nap.
3. § A beruházásokkal összefüggésben
a) településképi véleményezési eljárást nem kell lefolytatni,
b) településképi bejelentési eljárásnak nincs helye, és
c) – a  településrendezési és az  építészeti-műszaki tervtanácsokról szóló 252/2006. (XII. 7.) Korm. rendelet
hatálya alá tartozó építési tevékenység esetében – a központi építészeti-műszaki tervtanács véleményét be
kell szerezni.
4. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
5. § E rendelet rendelkezéseit a hatálybalépésekor folyamatban lévő közigazgatási hatósági ügyekben is alkalmazni kell.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1256/2011. (VII. 21.) Korm. határozata a Magyary Zoltán Felsőoktatási Közalapítvány megszüntetéséről.
A Kormány a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény 74/E. §-a, az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény
és egyes kapcsolódó törvények módosításáról szóló 2006. évi LXV. törvény 1. §-a, valamint a Kormány által alapított
közalapítványokkal és alapítványokkal kapcsolatos időszerű intézkedésekről szóló 1159/2010. (VII. 30.) Korm. határozat által előírt
felülvizsgálati eljárás megállapításai alapján szükséges intézkedésekről szóló 1316/2010. (XII. 27.) Korm. határozat 4.13. pontja
alapján a következő határozatot hozza:
1. A Kormány az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény és egyes kapcsolódó törvények módosításáról szóló
2006. évi LXV. törvény 1. § (4) bekezdése alapján kezdeményezi a Magyary Zoltán Felsőoktatási Közalapítvány
(a továbbiakban: Közalapítvány) megszüntetését a közfeladat más szervezeti keretek között történő, hatékonyabb
ellátása érdekében.
2. A Kormány
a) felhívja a nemzeti erőforrás minisztert, hogy az állami alapító nevében kérelmezze a Fővárosi Bíróságnál
a Közalapítvány megszüntetését, kérje kérelmének soron kívüli elbírálását, továbbá a megszüntetés kapcsán
felmerülő kérdésekben az állami alapító nevében eljárjon, és az ennek érdekében szükséges intézkedéseket
megtegye;
b) felhívja a nemzeti erőforrás minisztert, hogy a közigazgatási és igazságügyi miniszter bevonásával intézkedjen
vagyonelszámoló, könyvvizsgáló, valamint az átadás-átvételi eljárásban közreműködő személyek kijelöléséről;
c) felhívja a nemzeti erőforrás minisztert, hogy biztosítsa, hogy a Közalapítvány megszűnése napjával mint
mérlegfordulónappal elkészítésre kerüljön a Közalapítványnak a számviteli törvény szerinti egyes egyéb
szervezetek beszámolókészítési és könyvvezetési kötelezettségének sajátosságairól szóló 224/2000. (XII. 19.)
Korm. rendelet 6. §-a szerinti beszámolója;
d) egyetért azzal, hogy a megszűnt Közalapítvány feladatait – ideértve a Közalapítvány megszűnésekor fennálló
kötelezettségeiért való helytállást és fennálló jogainak érvényesítését is – a Wekerle Sándor Alapkezelő lássa el,
és felhívja a nemzeti erőforrás minisztert, hogy a közigazgatási és igazságügyi miniszter bevonásával tegye meg
az ennek érdekében szükséges intézkedéseket.
Felelős: nemzeti erőforrás miniszter
közigazgatási és igazságügyi miniszter
Határidő: azonnal 3. A megszűnést követően a Közalapítvány vagyonának számbavételére és a hitelezők kielégítésére – a Közalapítvány
vagyona értéke erejéig –, valamint a jogutód nélkül megszűnő Közalapítvány iratainak jogszabály szerint kötelező
őrzésére a Kormány a Wekerle Sándor Alapkezelőt jelöli ki. A Közalapítvány hitelezők kielégítése után fennmaradt
vagyonát – ideértve a vagyoni értékű jogokat is – a Kormány a Wekerle Sándor Alapkezelő támogatására fordítja,
amely vagyont a Wekerle Sándor Alapkezelő egyéb bevételként számolja el, és köteles azt a 2. pont szerinti feladatokra
fordítani.
Felelős: nemzeti erőforrás miniszter
közigazgatási és igazságügyi miniszter
Határidő: a Közalapítvány bírósági nyilvántartásból való törlését követően azonnal
4. A Kormány felhívja a nemzeti erőforrás minisztert, hogy a Közalapítvány megszüntetéséről és a 3. pontban foglalt
intézkedésekről a nyilvánosságot közleményben tájékoztassa.
Felelős: nemzeti erőforrás miniszter
Határidő: a Közalapítvány bírósági nyilvántartásból való törlését követően azonnal
5. Ez a határozat a közzétételét követő napon lép hatályba, egyidejűleg hatályát veszti
a) a Magyary Zoltán Felsőoktatási Közalapítvány létrehozásáról szóló 1126/2004. (XI. 19.) Korm. határozat;
b) a Magyary Zoltán Felsőoktatási Közalapítvány Alapító Okiratának módosításáról szóló 1107/2006. (XI. 15.) Korm.
határozat; továbbá
c) a Magyary Zoltán Felsőoktatási Közalapítvány Alapító Okiratának módosításáról szóló 1053/2007. (VII. 5.) Korm.
határozat. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
166/2008. (XII. 18.) AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság alkotmányjogi panaszok tárgyában meghozta a következő h a t á r o z a t o t : 1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy Budapest Főváros XV. kerület Rákospalota, Pestújhely, Újpalota Önkormányzatának Rákospalota – Pestújhely – Újpalota Városrendezési és Építési Szabályzatáról szóló 31/2000. (VII. 1.) önkormányzati rendeletének 31. § (3) bekezdésének 4. sz. táblázata 2002. november 18-ig hatályos, az építési telek legnagyobb beépítési mértékére vonatkozó „35%” rendelkezés alkotmányellenes volt, ezért az a Fővárosi Bíróság által 10.K.30.220/2003/10. számú ítélettel jogerősen lezárt perben nem alkalmazható.
2. Az Alkotmánybíróság Budapest Főváros XV. kerület Rákospalota, Pestújhely, Újpalota Önkormányzatának
Rákospalota – Pestújhely – Újpalota Városrendezési és
Építési Szabályzatáról szóló 31/2000. (VII. 1.) önkormányzati rendeletének 31. § (3) bekezdése 4. sz. táblázatának – 2002. november 18-tól hatályos – az épületek legnagyobb építménymagasságára vonatkozó rendelkezése
alkotmányellenességének, továbbá e rendelkezésnek a Fővárosi Bíróság által 10.K.30.836/2007/41. számú ítélettel
jogerősen lezárt perben való alkalmazhatósága tilalmának
megállapítására irányuló alkotmányjogi panaszt elutasítja.
Az Alkotmánybíróság e határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
I. Három indítványozó közös – alkotmányjogi panaszként
előterjesztett – indítványban kérte, hogy az Alkotmánybíróság Budapest Főváros XV. kerület Rákospalota, Pestújhely, Újpalota Önkormányzatának Rákospalota–Pestújhely–Újpalota Városrendezési és Építési Szabályzatáról
szóló 31/2000. (VII. 1.) önkormányzati rendeletének
(a továbbiakban: Ör.) 31. § (3) bekezdésének 4. sz. táblázata alkotmányellenességét és a Fővárosi Bíróság által
10.K.30.220/2003/10. számú ítélettel jogerősen lezárt perben való alkalmazhatóságának tilalmát állapítsa meg.
Az indítványozók véleménye szerint az Ör. kifogásolt
előírása ellentétben áll a Fővárosi Szabályozási Kerettervvel, illetőleg a Budapesti Városrendezési és Építési Keretszabályzatról szóló 47/1998. (X. 15.) Főv. Kgy. rendelettel
(a továbbiakban: BVKSZ), mivel az L4-es övezetben a telek nagyságától függetlenül egységesen 35%-os beépítési
mértéket állapít meg, míg a BVKSZ ugyanebben az övezetben csak aprótelkek esetében enged 35%-os beépíthetőséget, különben annak mértékét 25%-ban határozza meg.
Indítványozók szerint, mivel az Ör. sérti a magasabb szin
tű BVKSZ-t, s ezáltal a helyi önkormányzatokról szóló
1990. évi LXV. törvény 63/C. § (2) bekezdését és az épített
környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi
LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Étv.) előírásait, megvalósul az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdésében meghatározott jogforrási hierarchia és a 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállami jogbiztonság sérelme. Indítványozók álláspontja szerint az Ör. az Alkotmány 18. §-ában foglalt
egészséges környezethez való jogukat is sérti, mivel az
L4-es övezet beépíthetőségének fővárosi szabályozása
olyan védelmi szintet határozott meg, amelyet az Ör. támadott rendelkezése jelentősen csökkent, ami visszalépést jelent az egészséges környezethez való jog jogszabályi garanciarendszerében. Végül arra is hivatkoznak, hogy az
Ör. rendelkezése tulajdonjoguk önkényes, nem szükséges
és nem arányos korlátozását is megvalósítja, mely sérti az
Alkotmány 13. § (1) bekezdését.
Indítványozók a szomszédjukban lévő telekre megadott
2002. július 29-én kelt 8/32101/2002. számú építési engedélyt eredménytelenül támadták meg a közigazgatási hivatal
előtt, ezért bírósághoz fordultak. A Fővárosi Bíróság keresetüket elutasító ítéletében rámutatott, hogy az Ör. nem áll ellentétben a BVKSZ-szel, mivel a BVKSZ 5. számú táblázatában foglalt keretszabályozási határértékei nem kogens jellegűek, vagyis a határértékekkel szemben az eltérés lehetősége biztosított. Ezután fordultak az indítványozók alkotmányjogi panaszukkal az Alkotmánybírósághoz.
A negyedik indítványozó – alkotmányjogi panaszként
előterjesztett – önálló indítványában kérte, hogy az Alkotmánybíróság az Ör. 31. § (3) bekezdésének 4. sz. táblázata
alkotmányellenességét és a Fővárosi Bíróság által
10.K.30.836/2007/41. számú ítélettel jogerősen lezárt perben való alkalmazhatóságának tilalmát állapítsa meg.
Az indítványozó álláspontja szerint a sérelmezett rendelkezés az épületek legnagyobb építménymagasságát az
L4 keretövezetben magasabb szintű jogszabályokkal ellentétesen állapította meg 8 méterben, megsértve ezzel az
OTÉK 13. §-a, a 25. §-a és 111. §-a, a BVKSZ 1. §-a és
31. §-a és az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdését.
Indí tványozó a 2006. szeptember 5-én kel t
20853/10/2006. számú építési engedélyt eredménytelenül
támadta meg a közigazgatási hivatal előtt, ezért bírósághoz fordult. A Fővárosi Bíróság keresetet elutasította, s az
indítványozó ezután fordult alkotmányjogi panasszal az
Alkotmánybírósághoz.
Az Alkotmánybíróság a két indítványt az Alkotmánybíróság ideiglenes ügyrendjéről és annak közzétételéről szóló,
módosított és egységes szerkezetbe foglalt 3/2001. (XII. 3.)
Tü. határozat (a továbbiakban: Ügyrend, ABH 2003, 2065.)
28. §-ának (1) bekezdése alapján egyesítette, és egy eljárásban bírálta el.
II. Az Alkotmánybíróság a rendelkező részben foglalt döntését a következő jogszabályi rendelkezésekre alapozta.
1. Az Alkotmány indítványokkal érintett rendelkezései
a következők:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”
„13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
(2) Tulajdont kisajátítani csak kivételesen és közérdekből, törvényben szabályozott esetekben és módon, teljes,
feltétlen és azonnali kártalanítás mellett lehet.”
„18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti
mindenki jogát az egészséges környezethez.”
„44/A. § (2) A helyi képviselőtestület a feladatkörében
rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb
szintű jogszabállyal.”
2. Az Ötv. indítvánnyal érintett rendelkezése:
„63/C. § (2) A kerületi képviselő-testület – a főváros ál
talános rendezési terve szerint, annak keretei között – a kerület egészére meghatározza a kerület részletes fejlesztési
programját, a kerületi alaptervet, a kerület részletes rendezési tervét és azok szabályozási előírásait.”
3. Az Étv. – Ör. hatálybalépésekor hatályos – indítványokkal érintett rendelkezései:
„14. § (3) A fővárosi kerületi önkormányzatnak – a fővárosi építési keretszabályzat keretein belül – a kerület
egészére vonatkozóan kerületi építési szabályzatot kell
megállapítania. A fővárosi és a kerületi önkormányzat
megállapodása esetén kisebb területegységre is megállapítható kerületi építési szabályzat.”
„14. § (6) A kerületi szabályozási tervbe a kerületet
érintő, a főváros szabályozási kerettervében szereplő szabályozási elemeket be kell építeni, eltérés szükségessége
esetén a főváros szabályozási kerettervét előzetesen módosítani kell.”
4. Az OTÉK – Ör. hatálybalépésekor hatályos – indítványokkal érintett rendelkezései:
„Kertvárosias lakóterület
13. § (1) A kertvárosias lakóterület laza beépítésű,
összefüggő nagy kertes, több önálló rendeltetési egységet
magába foglaló, 7,5 m-es épületmagasságot meg nem haladó lakóépületek elhelyezésére szolgál.
(2) A kertvárosias lakóterületen elhelyezhető:
1. legfeljebb négylakásos lakóépület,
2. a helyi lakosság ellátását szolgáló kereskedelmi,
szolgáltató, vendéglátó épület,
3. egyházi, oktatási, egészségügyi, szociális épület,
4. a terület rendeltetésszerű használatát nem zavaró ha
tású kézműipari épület.
(3) A kertvárosias lakóterületen a 31. § (2) bekezdésében
előírtak figyelembevételével kivételesen elhelyezhető:
1. legfeljebb hatlakásos lakóépület,
2. a helyi lakosság közbiztonságát szolgáló építmény,
3. sportépítmény,
4. üzemanyagtöltő,
5. a terület rendeltetésszerű használatát nem zavaró ha
tású egyéb gazdasági építmény.
(4) A kertvárosias lakóterületen nem helyezhető el:
1. szálláshely szolgáltató épület – a megengedett lakás
számot meg nem haladó vendégszobaszámú egyéb kereskedelmi szálláshely épület kivételével,
2. egyéb közösségi szórakoztató, kulturális épület,
3. önálló parkolóterület és garázs a 3,5 t önsúlynál nehe
zebb gépjárművek és az ilyeneket szállító járművek számára.”
„A beépítésre szánt területek építési használatának
megengedett felső határa
25. § A beépítésre szánt területek építési használatának
megengedett felső határértékeit a következő táblázat tartalmazza: A településszerkezeti tervben
a területfelhasználási egységekre meghatározandó
Az építési szabályzatban, szabályozási tervben
az építési telekre meghatározandó
Általános használat
szerinti terület Sajátos használat
szerinti terület
Megengedett
legnagyobb szintterület sűrűség Megengedett
legnagyobb beépítettség (%)
Megengedett
legkisebb-legnagyobb építménymagasság
(m) Legkisebb zöldfelület
(%) lakó nagyvárosias 3,0 80 12,5< 10
kisvárosias 1,5 60 <12,5 20
kertvárosias 0,6 30 <7,5 50
falusias 0,5 30 40
vegyes településközpont 2,4 80 10
központi 3,5 a település
legnagyobb
mértékű lakóterületi
beépítettségnél
legfeljebb 25%-kal
megnövelt érték
a be nem épített
terület 50%-a gazdasági kereskedelemi,
szolgáltató
2,0 60 20 jelentős mértékű
zavaró hatású ipari
1,5 30 40 egyéb ipari 1,5 50 25
üdülő üdülőházas 1,0 30 6,0< 40
hétvégiházas 0,2 20 <6,0 60
különleges 2,0 40 40
Többszintes növényállomány telepítése estén az előírt legkisebb zöldfelület mértéke csökkenthető.”
„AZ EGYES ELŐÍRÁSOKTÓL VALÓ ELTÉRÉS
FELTÉTELEI 111. § (1) Az e rendelet II–III. fejezetében meghatározott településrendezési követelmények határértékeinél a
helyi építési szabályzat, szabályozási terv szigorúbb értékeket is megállapíthat az egyes építési övezetekre, övezetekre vonatkozóan.
(2) Az (1) bekezdés szerinti határértékeknél megengedőbb értékeket a helyi építési szabályzat, szabályozási terv
akkor állapíthat meg, ha
a) azt különleges településrendezési okok, vagy
b) a kialakult helyzet indokolja, továbbá
c) közérdeket nem sért, és
biztosított, hogy a 31. § (1) bekezdésében foglalt követelmények teljesülnek, illetőleg ahhoz a helyi építési szabályzat, szabályozási terv – az Étv. 9. §-ának (6) bekezdése
szerinti – szakmai véleményében a Környezetvédelmi és
Területfejlesztési Minisztérium hozzájárult.
(3) A rendelet IV. fejezetében foglalt előírásoktól – az
akadálymentes használhatóságra vonatkozó előírások kivételével – eltérő megoldásra engedély csak a (7) bekezdésben foglaltak tekintetében és az ott meghatározott feltételekkel adható akkor, ha
a) az élet-, az egészség védelmével, a biztonságos használhatósággal kapcsolatos érdeket nem sért,
b) a tervezett megoldás szerinti használat veszélyhelyzetet nem teremt,
c) a szomszédos önálló rendeltetési egységekhez fűződő használati jogokat nem korlátozza.
(4) A (3) bekezdés szerinti eltérő megoldás engedélyezésére irányuló kérelmet az ügyben illetékes első fokú építésügyi hatóságnál kell előterjeszteni. A kérelemhez mellékelni kell az eltérő megoldás megvalósításának teljes körű elbírálására alkalmas terveket, műszaki és üzemelési leírást.
(5) Az első fokú építésügyi hatóság az eltérő megoldás
engedélyezése iránti kérelmet és mellékleteit – a (7) bekezdés c) pont kivételével – továbbítja az érintett szakhatóság(ok) részére, és szükség szerint tájékoztatást ad a helyi adottságokról és a kérelemre vonatkozó műszaki véleményéről.
(6) Az eltérő megoldás engedélyezéséről vagy megtagadásáról az építésügyi hatóság érdemben az elvi építési,
építési, fennmaradási engedélyről szóló határozatában
dönt. Az eltérésre csak akkor adható engedély, ha ahhoz az
érintett szakhatóság hozzájárult. A szakhatósági állásfoglalást az ügy érdemében hozott határozatba kell foglalni.
(7) Az eltérő megoldás
a) az egészségvédelem biztosítása szempontjából a
66. § (1) bekezdése, a 70. § (3), (6), (7) bekezdése, a 71. §,
a 72. § (7) bekezdése, a 73. § (3) bekezdése, a 77. § (4),
(5) bekezdése, a 79. § (2) bekezdésének b) pontja, (5) bekezdése, a 82. § (2) bekezdésének a)–c) pontja, (6) bekezdése, a 85. § (3), (4), (5) bekezdése, a 88. § (3) bekezdése, a
89. § (2) bekezdése, 90. § (2), (3), (4) bekezdése, a 92. §
(4), (5) bekezdése, a 99. §, a 102. § (3) bekezdése és a
103. § (1) bekezdése tekintetében a Népjóléti Minisztérium Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat Országos Tisztifőorvosi Hivatala hozzájárulásával és feltételeivel,
b) a tűzvédelem biztosítása szempontjából a 64. §
(6) bekezdésének a)–d) pontja, a 73. § (1) bekezdése, a
85. § (9) bekezdése, a 88. § (4) bekezdése, a 90. § (2) bekezdése, a 95. § (4) bekezdése, a 96. § (2) bekezdésének
b)–d) pontja és a 97. § tekintetében a Belügyminisztérium
Tűzoltóság Országos Parancsnokság hozzájárulásával és
feltételeivel,
c) az építmények használati biztonsági feltételeinek
biztosítása szempontjából a 64. § (4), (7) bekezdése, a
65. § (2), (3) bekezdése, a 68. §, a 82. § (10), (11) bekezdése, a 85. § (2) bekezdésének a)–b) pontja, a 96. § (3) bekezdése, a 98. § (2) bekezdése és a 105. § (2) bekezdése tekintetében az építésügyi hatóság döntési hatáskörében
engedélyezhető.”
5. A BVKSZ – Ör. hatálybalépésekor hatályos – indítványokkal érintett rendelkezései:
„L4 Intenzív kertvárosias lakóterület
31. § (1) A keretövezet a lakóterületek hagyományos
beépítésű, intenzív kertvárosi sűrűségű, jellemzően szabadonálló beépítési mód szerint beépített területe, melyben
az ikres, oldalhatáron álló, csoportházas, valamint hézagosan zártsorú vagy zártsorú beépítés is megengedett.
(2) A keretövezet területén az építési övezetben meghatározott legkisebb telekméretet meg nem haladó méretű
telken a KVSZ megengedheti legfeljebb hatlakásos lakóépületek elhelyezését a 25. § (2) bekezdésben foglaltak
figyelembevételével. Ennél nagyobb telekméret felett az
elhelyezhető lakások száma ettől eltérően a KVSZ-ben
előírható.
(3) A zártsorú, hézagosan zártsorú beépítési mód szerint
beépült területeken új épület, illetőleg csoportházak elhelyezése esetén KSZT készítése kötelező.
(4) A keretövezet zártsorúan vagy hézagosan zártsorúan
beépült vagy beépíthető területe a zártsorú beépítés szabályai szerint meghatározott építési övezetbe sorolható. A
már így kialakult beépítési módnál az előkert létesítése
nem kötelező, azt a KVSZ meg is tilthatja.
(5) A keretövezetben elhelyezett épület kereskedelmi
célú bruttó szintterülete nem haladhatja meg a 2000 m2-t.
(6) A keretövezet telkeinek az előírt telekterületnél kisebb telkein 24. § (3) bekezdésben meghatározottak közül
csak egy épület, illetőleg az azt kiszolgáló vagy kiegészítő
funkciójú (8) bekezdés szerinti épületek helyezhetők el.
(7) Járműtároló elhelyezése telken belül a 24. § (8) bekezdés figyelembevételével:
a) a fő rendeltetés szerinti épületben,
b) önálló épületben, a KVSZ-ben meghatározott mó
don és feltételekkel,
c) önálló terepszint alatti építményben
lehetséges. (8) A keretövezetben elhelyezhető épületeken kívül, azokat kiszolgáló vagy kiegészítő funkciójú önálló épületként a
(13) bekezdésben foglalt eltérés figyelembevételével
a) a (7) bekezdés b) pontja szerinti járműtároló,
b) háztartással kapcsolatos tárolóépület,
c) barkácsműhely,
d) műterem
építményei helyezhetők el, melytől használati mód változása esetén sem lehet eltérni.
(9) A keretövezet területén az állattartás célját szolgáló
épületek, építmények és melléképítmények csak akkor helyezhetők el, ha helyi önkormányzati rendelet az állattartást lehetővé teszi.
(10) A keretövezetben speciális építési övezetként csoportházas építési övezet is kialakítható, melynek szabályozási határértékeit KSZT határozza meg, de a szintterületi
mutató megengedett legnagyobb értéke nem lehet nagyobb 1,0-nél. Az épületeket építészetileg egységesen kell
kialakítani.
(11) Kialakult állapotra vonatkozó építési övezetet a következő feltételek mellett lehet meghatározni a keretövezet területén:
a) ha a kialakult telekméretek nem felelnek meg az
általános határértékeknek, a legkisebb újonnan kialakítható telekméretet a kialakult jellemző telekméret alapján kell
meghatározni, de az nem lehet kisebb 400 m2-nél,
b) ha a kialakult beépítés zártsorú vagy hézagosan zártsorú, a beépítés szabályozási határértékeit KSZT-ben kell
meghatározni, de a szintterületi mutató értéke nem haladhatja meg az 1,0-es értéket.
(12) Ikres beépítési mód esetén a legkisebb kialakítható
telekméret legalább az általános keretszabályozási határérték 50%-ának megfelelő méretű legyen.
(13) A keretövezet területén legalább tömbméretű területet érintően létrehozható olyan építési övezet, melyben a
lakóépületen kívül önálló épületben – a keretövezet terhelési kategóriájának megfelelő – kisipari funkciók is elhelyezhetők.
(14) A keretövezet területén az építési övezeteket – a
(10)–(11) bekezdésben és az 1. § (9)–(10) bekezdésben
foglalt eltérésekkel – az 5. számú táblázat keretszabályozási határértékeinek figyelembevételével kell meghatározni.
5. számú táblázat A KVSZ-ben az építési övezet képzésénél
az építési telekre meghatározható az épületre meghatározható L4 legkisebb legnagyobb legnagyobb megengedett legkisebb
legkisebb meg
engedett
legnagyobb
megengedett paraméter típusa területe
beépítési
mértéke
szintterületi
mutatója zöldfelületi
mértéke építménymagassága m2 % m2/m2 % m m
általános határértékei általános határérték 800 – 25 0,7 – – –
engedményes határértékei alapintézményi övezet
képzése esetén 2000 – 50 1,0 – – –
kialakult állapot engedményes határértékei aprótelkek esetén 400 – 35 0,7 – – –”
6. Az Ör. indítványokkal támadott – 2004. február 4-ig hatályos – rendelkezése:
„L4/XV
Intenzív kertvárosias lakóövezet 31. § (1) Az övezet a kerület vegyes telekállományú, hagyományos beépítésű, intenzív sűrűségű kertvárosias lakóövezete.
(2) Az építési telkek beépítésének határértékeit a 4. sz. táblázat tartalmazza.
(3) Az övezet építési telkein a beépítési módot a 20–23. §-okban foglaltak szerint kell megállapítani.
4. sz. táblázat L4/XV az építési telkek az épületek
legnagyobb épület
magassága
(m) legkisebb legnagyobb legnagyobb legkisebb területe
m2
beépítési mértéke
% szintterületi
mutatója zöldterület
% 400 1500 35 0,7 40 8,0
5,0
oldalhatáros beépítésnél (4) Zártsorú, vagy csoportházas beépítési módon új épület elhelyezése – a BVKSZ 31. § (3) bek. figyelembevételével – csak KSZT alapján történhet.”
7. Az Ör. Örm1.-gyel módosított – 2002. február 4-től 2002. november 18-ig hatályos – indítványokkal támadott rendelkezése:
„31. § (2) Az építési telkek beépítésének határértékeit e rendelet 4. sz. táblázata tartalmazza.”
„4. sz. táblázat L4/XV az építési telkek az épületek
legnagyobb épület
magassága
(m) legkisebb legnagyobb legnagyobb legkisebb területe
m2
beépítési mértéke
% szintterületi
mutatója zöldterület
% általános
határértékek
400 1300 35 0,7 50 8,0
5,0 alapintézményi
határértékek
2000 – 50 1,0 30 8,0 oldalhatáros beépítésnél
 háromszintes növényállomány esetén 40%-ig csökkenthető”
8. Az Ör. Örm2.-gyel módosított – 2002. november 18-tól hatályos – indítványokkal támadott rendelkezése:
„31. § (2) Az építési telkek beépítésének határértékeit e rendelet 4. sz. táblázata tartalmazza.”
„4. sz. táblázat L4/XV az építési telkek az épületek
legnagyobb épület
magassága
(m) legkisebb legnagyobb legnagyobb legkisebb területe
m2
beépítési mértéke
% szintterületi
mutatója zöldterület
% általános
határértékek
800 1300 25 0,7 50 7,5 alapintézményi
határértékek
2000 – 50 1,0 50 7,5” III. Az indítványok részben megalapozottak.
1. Az indítványok alapján az Alkotmánybíróságnak hatályon kívül helyezett jogszabály egy meghatározott rendelkezésének alkotmányossági vizsgálatát kellett elvégeznie.
Az Alkotmánybíróság hatáskörébe főszabályként csak
hatályos jogszabályok alkotmányellenességének utólagos
vizsgálata tartozik. Hatályon kívül helyezett, illetőleg módosított jogszabályi rendelkezés alkotmányosságának
vizsgálatára az Alkotmánybíróság hatásköre csak akkor
terjed ki, ha annak alkalmazhatósága az eldöntendő kérdés. (335/B/1990. AB végzés, ABH 1990, 261.) A konkrét
normakontroll két esetében, az Alkotmánybíróságról szóló
1989. évi XXXII. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 38. §
(1) bekezdése alapján benyújtott bírói kezdeményezés és
48. §-a alapján előterjesztett alkotmányjogi panasz alapján
– mivel ilyenkor az alkalmazási tilalom kimondására van
lehetőség – az Alkotmánybíróság már nem hatályos rendelkezés alkotmányellenességét is vizsgálja. Mivel az indítványokat alkotmányjogi panaszként terjesztették elő, az
Alkotmánybíróság a vizsgálatot az alkotmányjogi panaszok alapjául szolgáló ügyekben alkalmazott, már hatályon kívül helyezett jogszabályi rendelkezés tekintetében
lefolytatta.
Az Alkotmánybíróság először azt vizsgálta meg, hogy
az alkotmányjogi panaszok megfelelnek-e az Abtv. 48. §
(1) és (2) bekezdésében foglalt feltételeknek:
„(1) Az Alkotmányban biztosított jogainak megsértése
miatt alkotmányjogi panasszal fordulhat az Alkotmánybírósághoz az, akinek a jogsérelme az alkotmányellenes jogszabály alkalmazása folytán következett be, és egyéb jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette, illetőleg más jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
(2) Az alkotmányjogi panaszt a jogerős határozat kézbesítésétől számított hatvan napon belül lehet írásban benyújtani.”
Az Alkotmánybíróság irányadó gyakorlata szerint az
Abtv. 48. § (1) és (2) bekezdésében foglalt törvényi feltételeket együttesen kell értelmezni, és figyelembe venni
[23/1991. (V. 18.) AB végzés, ABH 1991, 361–362.;
41/1998. (X. 2.) AB határozat, ABH 1998, 306, 309.].
Az első indítvány esetében az indítványozók a Fővárosi
Bíróság 10.K.30.220/2003/10. számú jogerős ítéletét
2003. október 16-án vették kézhez. A közigazgatási határozattal szembeni jogorvoslati lehetőségeiket az indítványozók kimerítették. Az alkotmányjogi panaszt 2003. november 25-én nyújtották be az Alkotmánybírósághoz.
A második indítvány esetében a Fővárosi Bíróság
10.K.30.836/2007/41. számú 2008. május 28-án kelt jogerős ítéletével szemben az indítványozó az alkotmányjogi
panaszt 2008. június 20-án nyújtotta be az Alkotmánybírósághoz. A közigazgatási határozattal szembeni jogorvoslati lehetőségeit az indítványozó kimerítette.
Az indítványozók tehát az Abtv. 48. § (2) bekezdésének
megfelelően, a jogerős határozat kézbesítésétől számított
hatvan napon belül terjesztették elő indítványaikat az Alkotmánybíróságon.
Az Abtv. 48. § (1) bekezdése szerint az Alkotmányban
biztosított jogok megsértése miatt nyújtható be alkotmányjogi panasz, ha a jogsérelem jogalkalmazás (alkotmányellenes jogszabály alkalmazása) során következett
be. Ez alapján az Alkotmánybíróság az indítványozók
egyéni érintettségét vizsgálja. [50/2003. (XI. 5.) AB határozat, ABH 2003, 566, 585.]
Az indítványozók azért terjesztettek elő alkotmányjogi
panaszt, mert a közigazgatási és a bírósági eljárás során
hozott az Ör. 31. § (3) bekezdésének 4. sz. táblázata rendelkezéseinek alkalmazásával került sor építési engedélyek kiadására, amely engedélyezési eljárásban az indítványozók ügyfeleknek minősültek. Vagyis a konkrét esetekben az Ör. támadott szabályozása tekinthető az indítványok alapjául szolgáló – feltételezett – alapjogi sérelemnek.
2. Az indítványozók az Ör. 31. § (3) bekezdésének 4. sz.
táblázata rendelkezései alkotmányellenességének megállapítását kezdeményezték. Az Ör. kifogásolt rendelkezését a Budapest Főváros XV. Kerület Rákospalota – Pestújhely – Újpalota Önkormányzat Képviselőtestületének a
Rákospalota – Pestújhely – Újpalota Városrendezési és
Építési Szabályzatáról szóló 31/2000. (VII. 1.) ök. rendelet
módosításáról szóló 8/2002. (II. 4.) ök. rendelete (a továbbiakban: Örm1.) 16. §-a 2002. február 4-étől, valamint a
Budapest Főváros XV. Kerület Rákospalota – Pestújhely –
Újpalota Önkormányzat Képviselőtestületének a Rákospalota – Pestújhely – Újpalota Városrendezési és Építési
Szabályzatáról szóló többször módosított 31/2000.
(VII. 1.) számú önkormányzati rendelet módosításáról
szóló 34/2002. (XI. 18.) sz. önkormányzati rendelete
(a továbbiakban: Örm2.) 8. §-a 2002. november 18-ától
módosította. Az Örm2. általi módosítás alapján az indítványozók által kifogásolt beépítési mérték, illetve építménymagasság az Ör.-ben azonos mértékű lett a BVKSZ 31. §
5. számú táblázatában meghatározott értékekkel.
Az Ör.-t 2008. május 15-ével hatályon kívül helyezte
Budapest Főváros XV. kerület Rákospalota, Pestújhely,
Újpalota Önkormányzat Képviselő-testületének Rákospalota, Pestújhely, Újpalota Városrendezési és Építési Szabályzatáról szóló 11/2008. (V.15.) ök. rendeletének 57. §
(2) bekezdése.
Az Alkotmánybíróság hatályon kívül helyezett jogszabályi rendelkezés alkotmányellenességét nem vizsgálja,
hacsak nem annak alkalmazhatósága is eldöntendő kérdés
(335/B/1990. AB határozat, ABH 1990, 261, 262.). Ebben
az esetben jogszabályi rendelkezés alkotmányossági vizsgálata a konkrét normakontroll két esetében, az Abtv. 38. §
(1) bekezdése szerinti bírói kezdeményezés, és a 48. § szerinti alkotmányjogi panasz alapján lehetséges, mivel ezekben az esetekben az alkalmazott jogszabály alkotmányellenességének megállapítására és – ha az indítványozó
különösen fontos érdeke indokolja – a konkrét ügyben
való alkalmazási tilalom kimondására van lehetőség. Ezért
az Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy a támadott rendelkezés alkotmányossági vizsgálatának nem akadálya,
hogy azok az indítványok elbírálásakor már nincs hatályban.
3. Az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdése alapján a helyi
képviselő-testület a feladatkörében rendeletet alkothat,
amely nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal. Az Étv. 18. § (1) bekezdése értelmében építési
munkát végezni az e törvényben foglaltak, valamint az
egyéb jogszabályok megtartásán túl, csak a helyi építési
szabályzat, szabályozási terv előírásainak megfelelően
szabad. Az Étv. 9. § (9) bekezdése szerint a megállapított
helyi építési szabályzatban és a jóváhagyott szabályozási
tervben foglaltakat az érintett közigazgatási szerveknek a
hatáskörüket érintő ügyekben eljárásaik során érvényesíteniük kell.
A Rákospalota – Pestújhely – Újpalota Városrendezési
és Építési Szabályzatáról szóló Ör. 2002. november 18-ig
hatályos rendelkezése szerint az építési telek legnagyobb
beépítési mértéke vonatkozó 35% volt. A három indítványozó által sérelmezett eljárásban az elsőfokú közigazgatási határozat 2002. július 29-én kelt, amelyet megfellebbeztek, majd a fellebbezés elutasítás után a bíróság előtt
keresettel megtámadtak. Az eljárás alapjául szolgáló közigazgatási határozatban az építésügyi hatóság az Ör. 31. §
(3) bekezdés 4. sz. táblázatának 2002. november 18-ig hatályos rendelkezését alkalmazta, amely rendelkezés ellentétes a BVKSZ 31. § (14) bekezdés 5. számú táblázatában
meghatározott, az építési telekre meghatározható legnagyobb megengedett, 25%-os beépítési mértékkel. Az Étv.
14. § (3) bekezdése alapján a fővárosi kerületi önkormányzat a fővárosi építési keretszabályzat keretein belül állapíthatja meg a kerület egészére vonatkozóan kerületi építési
szabályzatot. Az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdése alapján
a helyi képviselő-testület által a feladatkörében alkotott
rendelet nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal. Az Ötv. 63/C. § (2) bekezdés eszerint pedig a kerületi képviselő-testület – a főváros általános rendezési terve
szerint, annak keretei között – a kerület egészére meghatározza a kerület részletes fejlesztési programját, a kerületi
alaptervet, a kerület részletes rendezési tervét és azok szabályozási előírásait, továbbá a 65/A. § (2) bekezdése alapján a kerületi képviselő-testület rendelete nem lehet ellentétes a közgyűlés rendeletével. E rendelkezésekből következően az Ör. sem lehet ellentétes a BVKSZ-szel.
Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az Ör. 31. §
(3) bekezdésének 4. sz. táblázata 2002. november 18-ig
hatályos, az építési telek legnagyobb beépítési mértékére
vonatkozó „35%” rendelkezése sérti az Alkotmány 2. §
(1) bekezdését és a 44/A. § (2) bekezdését és ezért e rendelkezés alkotmányellenes volt, így az a Fővárosi Bíróság
által 10.K.30.220/2003/10. számú ítélettel jogerősen lezárt
perben nem alkalmazható.
4. Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint, ha az indítvánnyal támadott jogszabályt vagy annak
részét az Alkotmány valamely rendelkezésébe ütközőnek
minősíti, és ezért azt megsemmisíti, akkor a további alkotmányi rendelkezés esetleges sérelmét – a már megsemmisített jogszabályi rendelkezéssel összefüggésben – érdemben nem vizsgálja. [44/1995. (VI. 30.) AB határozat, ABH
1995, 203, 205.; 4/1996. (II. 23.) AB határozat, ABH
1996, 37, 44.; 61/1997. (XI. 19.) AB határozat, ABH 1997,
361, 364.; 15/2000. (V. 24.) AB határozat, ABH 2000,
420, 423.; 16/2000. (V. 24.) AB határozat, ABH 2000,
425, 429.; 29/2000. (X. 11.) AB határozat, ABH 2000,
193, 200.; 32/2005. (IX. 15.) AB határozat, ABH 2005,
329, 342–343.]
Mivel az Alkotmánybíróság az Ör. 31. § (3) bekezdésének 4. sz. táblázata 2002. november 18-ig hatályos, az építési telek legnagyobb beépítési mértékére vonatkozó
„35%”, rendelkezést az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében
és a 44/A. § (2) bekezdésében foglalt rendelkezésekbe ütközőnek minősítette, ezért az Ör. e rendelkezésének az Alkotmány 13. §-ával és 18. §-ával való – indítványozó által
vélt – ellentétét már nem vizsgálta.
5. A második alkotmányjogi panaszban a negyedik indítványozó az Ör. 31. § (3) bekezdésének 4. sz. táblázatának az épületek legnagyobb építménymagasságára vonatkozó „8 m” rendelkezése alkotmányellenességének, továbbá e rendelkezés a Fővárosi Bíróság által
10.K.30.836/2007/41. számú ítélettel jogerősen lezárt perben való alkalmazhatósága tilalmának megállapítását kérte. Az indítványozó álláspontja szerint a sérelmezett rendelkezés az épületek legnagyobb építménymagasságát az
L4 keretövezetben magasabb szintű jogszabályokkal ellentétesen állapította meg 8 méterben, megsértve ezzel az
OTÉK 13. §-a, a 25. §-a és 111. §-a, a BVKSZ 1. §-a és
31. §-a és az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdését.
Az Alkotmánybíróság az eljárása során megállapította,
hogy az alkotmányjogi panasz alapjául szolgáló közigazgatási hatósági ügyben az Ör. 31. § (3) bekezdésének 4. sz.
táblázatának az épületek legnagyobb építménymagasságára
vonatkozó rendelkezését alkalmazó elsőfokú építési engedélyt az építési hatóság 2006. szeptember 5-én,
20853/10/2006. szám alatt adta ki. Az indítványozó által sérelmezett elsőfokú építési engedély kiadásakor az Ör. 31. §
(3) bekezdése 4. sz. táblázatának – Örm2.-gyel módosított –
2002. november 18-tól hatályos rendelkezése szerint az épületek legnagyobb építménymagasságára vonatkozó mérték
7,5 m, amely azonos az OTÉK 25. §-ában meghatározott
legnagyobb épületmagasságra vonatkozó mértékkel. Így az
indítványozó által állított ellentét az OTÉK és az Ör. sérelmezett rendelkezése között nem állapítható meg.
Tény, hogy az Ör. 31. § (3) bekezdése 4. sz. táblázatának 2002. november 18-a előtt hatályos rendelkezése szerint az épületek legnagyobb építménymagasságára vonatkozó mérték 8,0 m volt, azonban az indítványozó az Alkotmányban biztosított jogainak megsértése miatt alkotmányjogi panasszal az Abtv. 48. § (1) bekezdése foglalt alapján
– egyik feltételként – akkor fordulhat, ha a jogsérelme az
alkotmányellenes jogszabály alkalmazása folytán következett be. Az indítványozó által indított, s a Fővárosi Bíróság által 10.K.30.836/2007/41. számú ítélettel jogerősen
lezárt perben az Ör. 31. § (3) bekezdése 4. sz. táblázatának
2002. november 18-tól hatályos, az OTÉK előírásaival
megegyező rendelkezése volt alkalmazható, mivel a per
tárgyát képező közigazgatási hatósági ügy 2002. november 18-a után indult.
Ezért az Alkotmánybíróság az Ör. 31. § (3) bekezdése
4. sz. táblázatának az épületek legnagyobb építménymagasságára vonatkozó rendelkezése alkotmányellenességének, továbbá e rendelkezés a Fővárosi Bíróság által 10.K.30.836/2007/41. számú ítélettel jogerősen lezárt
perben való alkalmazhatósága tilalmának megállapítására
irányuló alkotmányjogi panaszt elutasította.
A határozat közzététele az Abtv. 41. §-ának rendelkezésén alapul.
Budapest, 2008. december 15. Dr. Holló András s. k., Dr. Kiss László s. k.,
alkotmánybíró előadó alkotmánybíró