text:
2014. XL. törvény a Kúriának a pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014. XXXVIII. törvényben rögzített elszámolás szabályairól és egyes egyéb rendelkezésekről.
1. Általános rendelkezések 1. § E törvény hatálya a  Kúriának a  pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi
határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014. évi XXXVIII.  törvény (a továbbiakban: 2014. évi
XXXVIII. törvény) hatálya alá tartozó fogyasztói kölcsönszerződésekre terjed ki.
2. Értelmező rendelkezések 2. § E törvény alkalmazásában:
1. ÁSZF: a 2014. évi XXXVIII. törvény 5. § (1) bekezdésében meghatározott ÁSZF,
2. fogyasztó: a 2014. évi XXXVIII. törvény 2. § 1. pontja szerinti fogyasztó,
3. fogyasztói kölcsönszerződés: a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 1.  § (1) és (1a)  bekezdésében meghatározott
szerződés,
4. pénzügyi intézmény: a 2014. évi XXXVIII. törvény 2. § 2. pontja szerinti pénzügyi intézmény,
5. pénzügyi lízingszerződés: a 2014. évi XXXVIII. törvény 2. § 3. pontja szerinti pénzügyi lízingszerződés.
3. Elszámolási elvek 3. § (1) A  2014.  évi XXXVIII.  törvény 3.  § (1)  bekezdése szerinti semmis kikötés alkalmazása esetén a  semmis kikötés
alapján folyósított és a  (2)  bekezdés szerinti módon átszámított kölcsön, valamint a  semmis kikötésnek
megfelelően teljesített és a (2) bekezdés szerinti módon átszámított törlesztőrészletek közötti különbözet összegét
árfolyamrésből származó túlfizetésként kell elszámolni a fogyasztó javára.
(2) А pénzügyi intézménynek az  általa folyósított kölcsön összegét, majd pedig – a  (3)  bekezdés szerinti kivétellel  –
a  törlesztőrészletek összegét az  ezek teljesítésének tényleges elszámolási napján érvényes, Magyar Nemzeti Bank
által közzétett hivatalos devizaárfolyam alapján kell átszámítania. Ha a  pénzügyi intézmény az  ÁSZF-jeiben vagy
a szerződéseiben konkrét napot határoz meg az átváltásra, úgy az átváltás napján érvényes Magyar Nemzeti Bank
által közzétett hivatalos devizaárfolyam alapján kell az átszámítást elvégezni.
(3) A 2014. évi XXXVIII. törvény 3. § (3) bekezdése szerinti esetekben és időszakra vonatkozóan a pénzügyi intézmény
által a  törvényes rendelkezéseknek megfelelően alkalmazott és a  szerződés részévé vált devizaárfolyam esetén
a Magyar Nemzeti Bank által közzétett hivatalos devizaárfolyam alkalmazását mellőzni kell.
4. § (1) A 2014. évi XXXVIII. törvény 4. § (2) bekezdése szerinti semmis kikötés alkalmazása esetén a semmis kikötés alapján
teljesített és a kamat-, kamatfelár- (a  továbbiakban együtt: kamat), költség-, díjemelés figyelmen kívül hagyásával
kiszámított törlesztőrészletek közötti különbözet összegét az  egyoldalú szerződésmódosításból származó
túlfizetésként kell elszámolni a fogyasztó javára.
(2) Nem tekinthető az  (1)  bekezdés szerinti egyoldalú szerződésmódosításnak, ha a  pénzügyi intézmény
a  szerződés megkötésekor előre meghatározott időszakra adott kamat-, költség-, díjkedvezményt megszüntetve
a  kedvezményes időszak lejártát követően a  kamatot, költséget, díjat egyoldalúan a  szerződésben meghatározott
mértékre emelte.
(3) Az  elszámolást a  szerződésben meghatározott, illetve a  (2)  bekezdés szerinti kedvezményes időszak lejártát
követően a szerződés részévé vált kamat, költség és díj mértékének alapulvételével kell elvégezni.
A törvényt az Országgyűlés a 2014. szeptember 24-i ülésnapján fogadta el.
(4) Az  egyoldalú szerződésmódosításból származó túlfizetés összege nem csökkenthető a  kamat, költség, díj
(3) bekezdés szerint alapul vett mértékének – akár egyoldalú szerződésmódosítás eredményeként – bekövetkezett
csökkenésére tekintettel. Ha a  csökkentésre jogszabály kötelező előírása alapján került sor, az  5.  § (5) és
(6) bekezdését alkalmazni kell.
(5) Az ÁSZF olyan egyoldalú módosítása, amellyel a pénzügyi intézmény az egyoldalú szerződésmódosításra irányuló
semmis kikötést változtatja meg, nem válik a módosítást megelőzően kötött fogyasztói kölcsönszerződés részévé.
(6) E  § rendelkezéseit kell alkalmazni abban az  esetben is, ha az  egyoldalú szerződésmódosításra vonatkozó
szerződéses kikötés bármely más okból érvénytelen.
4. Elszámolási szabályok 5. § (1) Ha a  szerződéses kikötések semmisége miatt a  3. és a  4.  § szerinti elszámolást egyaránt el kell végezni,
az  árfolyamrésből származó és az  egyoldalú szerződésmódosításból származó túlfizetés (a  továbbiakban együtt:
túlfizetés) elszámolását egyidejűleg és együttesen kell teljesíteni.
(2) A  fogyasztó követelését a  fogyasztói kölcsönszerződés fennállásának időszakában a  Magyar Nemzeti Bank
elnökének e  törvény felhatalmazása alapján kiadott rendeletében (a  továbbiakban: MNB rendelet) meghatározott
módon úgy kell kiszámítani, mintha a  3. és 4.  §-ban meghatározott túlfizetéseket a  túlfizetés időpontjában
előtörlesztésként teljesítették volna (a továbbiakban: fogyasztói követelés).
(3) A fogyasztói követelést – a (4) bekezdés kivételével – a polgári jog általános szabályainak megfelelően elsősorban
a  költségre, azután a  kamatra és végül a  tőketartozásra kell elszámolni. Ha a  fogyasztói követelés a  fogyasztó
pénzügyi intézménnyel szemben esedékessé vált és lejárt tartozását meghaladja, azt az  MNB rendeletében
meghatározott módon és időponttal előtörlesztésként kell elszámolni.
(4) Ha a  fogyasztói kölcsönszerződés megszűnése a  szerződésből eredő követelés teljesítésére irányuló kötelezettség
fennmaradása nélkül következett be, a szerződés megszűnését követő tartozatlan fizetések elszámolására a jogalap
nélküli gazdagodás szabályait kell alkalmazni, amelynek alapján azokat a jegybanki alapkamattal, devizában történt
tartozatlan fizetés esetén pedig az  adott devizára irányadó – az  MNB rendeletében meghatározott – pénzpiaci
kamattal megnövelt összegben kell megtéríteni.
(5) Az  elszámolásra köteles pénzügyi intézmény az  elszámolás során – a  szerződéskötés érdekében adott
kedvezmények kivételével – a  fogyasztói követelés összegéből jogosult levonni az  adott időszakban nyújtott
kedvezményt, a kedvezmény felmerülésének időpontját figyelembe véve.
(6) Az  (5)  bekezdés szerinti kedvezménynek minősül minden olyan – szerződésmódosításon, a  felek által, egymás
közötti viszonyukban alkalmazott gyakorlaton, kötelező jogszabályi rendelkezésen vagy bírósági határozaton
alapuló – vagyoni előny, illetve juttatás, amely abból származik, hogy a  pénzügyi intézmény a  fogyasztó
fizetési kötelezettsége fennállása alatt tőkét, kamatot, illetve díjat engedett el, vagy kedvezményes árfolyamot
alkalmazott, és ennek következtében a fogyasztó fizetési kötelezettsége a szerződésben eredetileg meghatározott
kötelezettséghez képest csökkent. A  fogyasztói követelésből levonható kedvezmények elszámolásának módját
az MNB rendelet határozza meg.
(7) Az elszámolás részét képezi az új törlesztőrészlet meghatározása.
5. Az elszámolással kapcsolatos kötelezettséget érintő egyéb szabályok
6. § (1) A  pénzügyi intézményt a  meg nem szűnt és a  2009. július 26. napját követően megszűnt fogyasztói
kölcsönszerződés alapján elszámolási kötelezettség terheli.
(2) A  2009. július 26. napján vagy azt megelőzően megszűnt szerződés tekintetében a  pénzügyi intézményt akkor
terheli elszámolási kötelezettség, ha tudomása van arról, hogy a követelés nem évült el.
(3) A  pénzügyi intézménynek – a  2009. július 26. napján vagy azt megelőzően megszűnt szerződés tekintetében  –
a  fogyasztó kérésére el kell számolnia, ha a  fogyasztó igazolja, hogy a  pénzügyi intézmény engedményezett
követelését vele szemben egy elszámolásra nem köteles pénzügyi intézmény (a  továbbiakban: követeléskezelő)
érvényesíti.
(4) A pénzügyi intézménynek akkor is el kell számolnia a  fogyasztóval, ha a  fogyasztó állítja és a pénzügyi intézmény
nem vitatja, hogy a  fogyasztó e  törvényből eredő követelése nem évült el, vagy az  el nem évülés tényét bíróság
jogerős ítélete megállapította.
(5) A  fogyasztói követelés elszámolását az  e  törvényben és az  MNB rendeletében meghatározott időpontokkal kell
elvégezni.
(6) A  pénzügyi intézmény elszámolási kötelezettségét nem érinti, ha az  elszámolás tárgyát képező fogyasztói
kölcsönszerződésből eredő követelésekkel összefüggésben a  bíróság jogerős ítéletet hozott, kivéve, ha a  jogerős
ítélet azt állapította meg, hogy a szerződés egésze érvénytelen, és azt a bíróság nem nyilvánította érvényessé vagy
a határozathozatalig terjedő időre hatályossá.
(7) A  fogyasztói követelés alapján keletkező fizetési kötelezettség teljesítéséért az  elszámolásra kötelezett pénzügyi
intézménnyel egyetemlegesen felel a  fogyasztóval szemben az a pénzügyi intézmény is, amely nem elszámolásra
kötelezett, de a fogyasztói kölcsönszerződésre tekintettel alapított önálló zálogjog jogosultja.
(8) Ha a  pénzügyi intézmény a  fogyasztói kölcsönszerződésre tekintettel felajánlott zálogtárgyon önálló zálogjogot
alapított, a fogyasztói kölcsönszerződésből eredő követelés jogosultja a követelés megszűnése esetén köteles erről
haladéktalanul írásban értesíteni az önálló zálogjog jogosultját, aki – ugyancsak haladéktalanul – köteles az önálló
zálogjog nyilvántartásból való törlése iránt eljárni.
(9) Ha a végelszámolás vagy a felszámolási eljárás alatt álló pénzügyi intézmény esetében az elszámoláshoz szükséges
információk nem állnak teljes körűen rendelkezésre, az  elszámolás során az  MNB rendeletben meghatározott
becslési módszertant kell alkalmazni.
7. § (1) Ha az  elszámolásra köteles pénzügyi intézmény a  fogyasztóval szembeni követelését a  szerződés megszűnését
követően követeléskezelőre engedményezte, az elszámolásra köteles pénzügyi intézménynek az 5. § (2) bekezdése
szerinti elszámolást mind a  szerződés megszűnése időpontjával, mind pedig a  követelés engedményezésének
időpontjával el kell készítenie.
(2) Az elszámolásból eredő jogai érvényesítéséhez a fogyasztó igényelheti a követeléskezelőtől, hogy a követeléskezelő
a fogyasztóval szemben fennálló követelésével az 5. § (3) bekezdése szerint – a követeléskezelő által a fogyasztónak
nyújtott kedvezmények tekintetében az  5.  § (5) és (6)  bekezdésének értelemszerű alkalmazásával – számoljon
el. Az  elszámolás során az  engedményezés időpontjától – az  MNB rendeletében meghatározott módon –
a  követeléskezelő által alkalmazott kamattal megnövelt összeggel kell figyelembe venni az  engedményezés
időpontjában fennálló fogyasztói követelést.
(3) Ha a (2) bekezdés szerinti elszámolás eredményeként a követeléskezelő tartozik a fogyasztónak, annak kifizetésére
a  követeléskezelő köteles, azonban az  így kifizetett összeg megtérítését igényelheti az  elszámolásra köteles
pénzügyi intézménytől. A  követeléskezelő a  követelése összegének az  engedményezett követelés vételárához
képest bekövetkezett csökkenéséből az őt ért pénzügyi veszteség arányos megtérítését igényelheti az elszámolásra
köteles pénzügyi intézménytől.
(4) E § rendelkezéseit kell alkalmazni abban az esetben is, ha a követeléskezelő követelése teljesítés eredményeképpen
szűnt meg.
8. § Az elszámolással kapcsolatos minden költség az  elszámolásra köteles pénzügyi intézményt – a  7.  §
(2)  bekezdésében foglalt szabályok alkalmazása esetén az  ott meghatározottak tekintetében a  követeléskezelőt  –
terheli. A  pénzügyi intézmény az  e  törvényben meghatározott kötelezettségeinek teljesítéséhez kapcsolódóan
külön költséget és díjat nem számolhat fel. A pénzügyi intézmény e törvényben meghatározott kötelezettségeinek
teljesítése a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 2013. évi CCXXXVII. törvény (a továbbiakban: Hpt.)
szerinti egyoldalú szerződésmódosítás alapjául nem szolgálhat.
9. § A fogyasztói kölcsönszerződésekből eredő követelés elévülésének a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 1.  § (7)  bekezdése
szerinti nyugvása az  e  törvény szerinti elszámolásnak a  fogyasztóval való közlése napjáig, de legkésőbb
2015. december 31-ig tart.
6. Az elszámolás eltérő szabályai a végtörlesztett fogyasztói kölcsönszerződés esetén
10. § (1) Ha a  fogyasztói kölcsönszerződés teljesítésére irányuló kötelezettség a  hitelintézetekről és a  pénzügyi
vállalkozásokról szóló 1996.  évi CXII.  törvény 200/B.  §-ában foglaltak szerinti végtörlesztés következtében szűnt
meg, a pénzügyi intézménynek a fogyasztóval, a fogyasztónak a (3) bekezdés szerint bejelentett kérésére – az 5. §
(5) és (6) bekezdésére is figyelemmel – el kell számolnia.
(2) Az (1) bekezdés szerinti elszámolás eredménye a fogyasztó részéről nem keletkeztet fizetési kötelezettséget.
 (3) A  fogyasztó 2015. március 1. napja és március 31. napja között kérheti a  pénzügyi intézményt, hogy a  részére
készítsen elszámolást. A  fogyasztó az  elszámolást 10 000 forintos díj ellenében kérheti. Ha az  elszámolás
eredményeként az  állapítható meg, hogy a  fogyasztó javára a  pénzügyi intézménynek fizetési kötelezettsége
áll fenn, a  pénzügyi intézménynek a  10 000 forintos díjat a  fogyasztó részére vissza kell térítenie. Ha a  fogyasztó
a végtörlesztés érdekében forint alapú fogyasztói kölcsönszerződést kötött, nem kell megfizetnie a 10 000 forintos
díjat, feltéve hogy a  forint alapú fogyasztói kölcsönszerződést az  elszámolásra köteles pénzügyi intézménnyel
vagy más pénzügyi intézménnyel kötötte, és a fogyasztó igazolja, hogy a forint alapú fogyasztói kölcsönszerződés
megkötésére a végtörlesztés érdekében került sor.
7. Az elszámolás eltérő szabályai a Nemzeti Eszközkezelőnek vételre felajánlott lakóingatlanokkal
érintett fogyasztói kölcsönszerződés esetén
11. § (1) Ha a  Nemzeti Eszközkezelő a  fogyasztó által felajánlott lakóingatlant a  pénzügyi intézmény elszámolási
kötelezettségének e  törvény szerinti teljesítése előtt megvásárolta, a  pénzügyi intézménynek nem kell
a fogyasztóval elszámolnia.
(2) Ha а  Nemzeti Eszközkezelő а fogyasztó által felajánlott lakóingatlant megvásárolta, а  fogyasztónak
а  vételárfelosztási tervben érintett hitelezője 2015. december 31. napjáig kérheti а Nemzeti Eszközkezelőt, hogy
– kérelmének továbbítása mellett – hívja fel a pénzügyi intézményt az elszámolás elkészítésére, és annak a Nemzeti
Eszközkezelő részére való megküldésére.
(3) Ha a  pénzügyi intézmény javára az  elszámolás bejelentését megelőzően kifizetett vételár – az  elszámolás
eredményére és a  Nemzeti Eszközkezelő által ennek alapján módosított vételárfelosztási tervre tekintettel – az  őt
megillető vételárrész összegét meghaladja, a  különbözet összegét a  pénzügyi intézmény köteles a  Nemzeti
Eszközkezelőnek – a  felhívásában meghatározott, de legalább 30 napos határidőn belül – visszatéríteni.
A visszatérített összegnek a vételárfelosztási terv alapján arra soron következő jogosultaknak történő kifizetéséről
a Nemzeti Eszközkezelő gondoskodik.
8. Az elszámolás eltérő szabályai az árfolyamgáttal érintett fogyasztói kölcsönszerződés esetén
12. § (1) A  devizakölcsönök törlesztési árfolyamának rögzítéséről és a  lakóingatlanok kényszerértékesítésének rendjéről
szóló törvény alapján rögzített árfolyam alkalmazásának időszakától kezdődően a  gyűjtőszámlahitelre
vonatkozó hitelkeret-szerződés esetében az  5.  § (3)  bekezdését úgy kell alkalmazni, hogy a  fogyasztói követelést
–  az  esedékessé vált és lejárt tartozások elszámolását követően – elsősorban a  gyűjtőszámlahitel terhére és
annak fennmaradó részét azon devizakölcsön terhére kell elszámolni, amelyhez a  gyűjtőszámlahitel kapcsolódik.
A  devizában meghatározott fogyasztói követelésnek azt a  részét, amely a  gyűjtőszámlahitel terhére került
elszámolásra, az MNB rendeletében meghatározott időpont szerint érvényes, Magyar Nemzeti Bank által közzétett
hivatalos árfolyamon kell forintra átszámítani.
(2) A  devizakölcsönök törlesztési árfolyamának rögzítéséről és a  lakóingatlanok kényszerértékesítésének rendjéről
szóló törvény alapján az  állam által megtérített mentesített követelésrész 50%-ával megegyező összeg az  5.  §
(6) bekezdés alkalmazásában kedvezménynek minősül.
9. Az elszámolási kötelezettség teljesítésének határideje 13. § (1) Ha a  fogyasztói kölcsönszerződés vonatkozásában a  pénzügyi intézmény nem kezdeményezte a  2014.  évi
XXXVIII.  törvény 8. § (1) bekezdés a) pontja szerinti polgári peres eljárást, az elszámolást 2015. január 15. napja és
2015. január 29. napja között kell a fogyasztónak megküldenie.
(2) Ha a  fogyasztói kölcsönszerződés vonatkozásában a  pénzügyi intézmény a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 8.  §
(1)  bekezdés a)  pontja szerinti polgári peres eljárást kezdeményezett, az  elszámolást 2015. február 1. napja és
2015. február 28. napja között kell a  fogyasztónak megküldenie. Ha a  polgári peres eljárás befejezésére 2014.
december 31. napja után kerül sor, az elszámolás megküldésének véghatárideje a polgári peres eljárás befejezésétől
számított hatvanadik nap.
(3) Minden más esetben, ha sem a  pénzügyi intézmény nem indított 2015. január 12. napjáig keresetet, sem pedig
a felügyeleti és fogyasztóvédelmi jogkörében eljáró Magyar Nemzeti Bank (a továbbiakban: Felügyelet) nem indított
2015. február 28. napjáig közérdekű keresetet, az elszámolást 2015. április 16. napja és 2015. április 30. napja között
kell a fogyasztónak megküldeni.
(4) Ha a (3) bekezdésben említett esetben akár a pénzügyi intézmény, akár a Felügyelet keresetet indít, az elszámolást
2015. augusztus 15. napja és 2015. szeptember 30. napja között kell a  fogyasztónak megküldeni. Ha bármelyik
polgári peres eljárás befejezésére 2015. július 31. napja után kerül sor, az elszámolás megküldésének a véghatárideje
a polgári peres eljárás befejezésétől számított hatvanadik nap.
(5) A pénzügyi intézménynek a 10. § (3) bekezdésben meghatározott esetben 2015. november 30-áig kell megküldenie
az elszámolást a fogyasztónak.
(6) A  pénzügyi intézménynek a  11.  § (2)  bekezdésben meghatározott esetben 2016. február 28. napjáig kell
az elszámolást a Nemzeti Eszközkezelőnek megküldenie.
(7) E § alkalmazásában a polgári peres eljárás befejezésének időpontja a bíróság eljárást befejező határozata jogerőre
emelkedésének napja, ha felülvizsgálati kérelem előterjesztésére került sor, a  felülvizsgálati eljárás során hozott,
eljárást befejező határozat közlésének napja.
14. § A követeléskezelő a  7.  § (2)  bekezdésben meghatározott elszámolást a  fogyasztó erre irányuló igényének
benyújtásától számított 30 napon belül köteles elvégezni.
10. Az elszámolás és az elszámolás közlése 15. § Ha a fogyasztó lakóhelye a fogyasztói kölcsönszerződésben megjelölttől vagy a fogyasztó által utoljára bejelentett
lakóhelytől eltér, a fogyasztónak be kell jelentenie az új lakóhelyét az elszámolásra köteles pénzügyi intézménynek.
Lakóhelyként azt a címet kell bejelenteni, amelyre a fogyasztó a pénzügyi intézmény küldeményeit várja.
16. § (1) Az elszámolást a pénzügyi intézmény a fogyasztó részére, annak fogyasztói kölcsönszerződésben megjelölt, illetve
a  15.  § szerinti bejelentett címére küldi meg tértivevényes levélben. A  megküldés időpontjának az  elszámolás
postára adásának időpontját kell tekinteni.
(2) Az elszámolást az MNB rendeletben meghatározott tartalommal és formában kell elkészíteni.
 (3) Ha a  pénzügyi intézmény valamennyi érintett fogyasztó számára megküldte az  elszámolást, ennek tényét
15  napon belül az  internetes honlapján közzéteszi és azt egyidejűleg valamennyi bankfiókjában kifüggeszti.
Ha a  pénzügyi intézménynek a  13.  § alapján eltérő időpontokban kell elszámolnia a  fogyasztóval, a  közzétételt
a  13.  §-ban meghatározott időpontok szerinti csoportosításban kell megtennie, azt követően, hogy az  egyes
csoportokban valamennyi elszámolás megtörtént vagy nem kell elszámolni. A közzététel részletes tartalmi és formai
követelményeit az MNB rendeletben állapítja meg. Akkor is beáll a pénzügyi intézmény közzétételi kötelezettsége,
ha a  fogyasztó helyébe lépő örökös személye bizonytalan, ezért számára az  elszámolás megküldésére nem került
sor, de a többi érintett fogyasztó számára megküldésre került az elszámolás.
17. § (1) Ha e rendelkezés hatálybalépése előtt a fogyasztói kölcsönszerződés teljesítésére irányuló kötelezettség megszűnt,
és az elszámolás alapján a pénzügyi intézménynek fizetési kötelezettsége keletkezik a fogyasztó felé, a fogyasztónak
be kell jelentenie azt a fizetési számlaszámot, amelyre az elszámolásban szereplő összeg utalását kéri vagy közölnie
kell, hogy az  összeget a  bankfiókban történő készpénzfizetés útján veszi át; a  pénzügyi intézménynek erről
a fogyasztó részére tájékoztatást kell adnia.
(2) Ha az  elszámolás a  fogyasztói kölcsönszerződésben, illetve a  fogyasztó által bejelentett lakóhelyről „cím nem
azonosítható”, „címzett ismeretlen”, „nem kereste”, „átvételt megtagadta”, „elköltözött”, „kézbesítés akadályozott”
vagy „bejelentve: meghalt” jelzéssel érkezik vissza vagy a fogyasztó az (1) bekezdésben meghatározott bejelentést
30  napon belül nem teszi meg, a  fogyasztót megillető összeget a  pénzügyi intézmény elkülönített számlán
–  a  polgári jog kötelmekre vonatkozó általános szabályai szerint elévülő követelésként – kezeli. A  pénzügyi
intézmény az  elkülönített számlán történő kezeléshez kapcsolódóan kezelési költséget nem számíthat fel, és
a fogyasztó kamatot nem igényelhet.
11. Az elszámolás felülvizsgálata 18. § (1) Ha a  fogyasztó a  pénzügyi intézmény által a  számára megküldött elszámolást vitatja – a  (2)  bekezdésben foglalt
kivétellel –, az  elszámolás kézbesítésétől számított 30 napon belül panasszal élhet a  pénzügyi intézmény felé. Ha
a  fogyasztó a  panasz benyújtásában akadályozva volt, a  panaszt az  akadály megszűnésétől számított 30 napon
belül, de legkésőbb a panasz benyújtására nyitva álló határidőt követő 90 napig terjesztheti elő.
(2) Ha az  elszámolás a  fogyasztói kölcsönszerződésben, illetve a  fogyasztó által bejelentett lakóhelyről „cím nem
azonosítható”, „címzett ismeretlen”, „nem kereste”, „átvételt megtagadta”, „elköltözött”, „kézbesítés akadályozott” vagy
„bejelentve: meghalt” jelzéssel érkezik vissza, a panasz az elszámolásról való tudomásszerzéstől számított 30 napon
belül, ha a  fogyasztó a  panasz benyújtásában akadályozva van, az  akadály megszűnésétől számított 30 napon
belül, de – a  (4)  bekezdés és a  31.  § (2)  bekezdés esetét ide nem értve – legkésőbb 2015. december 31. napjáig
terjeszthető elő.
(3) A tudomásszerzés időpontja
a) ha „nem kereste” jelzéssel érkezik vissza: a kézbesítés második megkísérlését követő 5. munkanap,
b) ha „átvételt megtagadta” jelzéssel érkezik vissza: a kézbesítés megkísérlésének napja,
c) ha „cím nem azonosítható”, „címzett ismeretlen”, „elköltözött”, „kézbesítés akadályozott” vagy „bejelentve:
meghalt” jelzéssel érkezik vissza: a  16.  § (3)  bekezdés szerinti honlapon történő közzétételt követő
harmincadik nap.
(4) Ha a 16. § (3) bekezdés szerinti honlapon történő közzétételre 2015. december 31. napját követő időpontban kerül
sor, a (2) bekezdés szerinti panasz legkésőbb a honlapon történő közzétételt követő hatvan napon belül terjeszthető
elő.
(5) Ha az  (1)–(4)  bekezdésben foglaltak szerint a  panasz előterjesztésére nem kerül sor, úgy kell tekintetni, hogy
az elszámolásban foglaltakat a fogyasztó elfogadja. Ezt követően az elszámolás nem vitatható.
19. § (1) Ha a pénzügyi intézmény a fogyasztóval nem számolt el, és a fogyasztó álláspontja szerint a pénzügyi intézménynek
vele szemben a  2014.  évi XXXVIII.  törvény, illetve e  törvény alapján elszámolási kötelezettsége áll fenn, panasszal
élhet a  pénzügyi intézmény felé. A  panaszt legkésőbb a  16.  § (3)  bekezdés szerinti honlapon történő közzétételt
követő 60 napon belül, ha a  fogyasztó a  panasz benyújtásában akadályozva van, az  akadály megszűnésétől
számított 30 napon belül, de – a  (2)  bekezdés és a  31.  § (2)  bekezdés esetét ide nem értve – legkésőbb
2015. december 31. napjáig terjesztheti elő.
(2) Ha a 16. § (3) bekezdés szerinti honlapon történő közzétételre 2015. december 31. napját követő időpontban kerül
sor, az  (1) bekezdés szerinti panasz legkésőbb a honlapon történő közzétételt követő 60 napon belül terjeszthető
elő.
20. § A 18. és 19.  § szerinti panasz előterjesztésére és annak elintézésére – a  21.  § (1)  bekezdésben foglalt eltéréssel –
a  Hpt. panaszkezelésre vonatkozó szabályait és a  panaszkezelésre vonatkozó MNB rendelet szabályait kell
alkalmazni.
21. § (1) A  Hpt. 288.  § (8)  bekezdése nem alkalmazható; a  panasz elutasítása esetén a  fogyasztónak – ha a  panaszban
foglaltakat továbbra is fenntartja – a  pénzügyi intézmény álláspontjának kézbesítésétől számított 30 napon belül
a  Pénzügyi Békéltető Testület eljárását kell kezdeményeznie. Ha a  kérelem benyújtásában akadályozva volt, akkor
az  akadály megszűnésétől számított 30 napon belül, de legkésőbb a  kézbesítéstől számított 6 hónapon belül
kell az  eljárást kezdeményezni. Erről a  pénzügyi intézmény a  válaszában tájékoztatja a  fogyasztót, és megadja
a Pénzügyi Békéltető Testület levelezési címét.
(2) A  Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013.  évi CXXXIX.  törvény (a  továbbiakban: MNB törvény) szerinti Pénzügyi
Békéltető Testület eljárására vonatkozó szabályokat az e törvényben foglalt eltéréssel kell alkalmazni.
(3) A  Pénzügyi Békéltető Testület eljárásának kezdeményezésekor a  fogyasztó kérelmének tartalmaznia kell az  arra
irányuló határozott kérelmet is, hogy a Pénzügyi Békéltető Testület állapítsa meg, hogy
a) az  elszámolás az  általa megjelölt helytelen adatot, illetve számítási hibát tartalmazza, és állapítsa meg
a helyes elszámolást, továbbá kötelezze a pénzügyi intézményt annak végrehajtására vagy
b) a  panasz nem volt elkésett és így a  panasz elutasításának nem volt helye, ezért a  pénzügyi intézmény
a  panaszeljárás keretében a  panasszal érdemben köteles foglalkozni és a  panaszeljárást az  arra irányadó
szabályok szerint lefolytatni vagy
c) a  pénzügyi intézménynek vele szemben az  elszámolási kötelezettsége a  2014.  évi XXXVIII.  törvény, illetve
e törvény szerint fennáll, és kötelezze az elszámolásra.
(4) A  (3)  bekezdés c)  pontja szerinti kérelem alapján indult eljárás során a  Pénzügyi Békéltető Testület az  elévülés
tekintetében csak a 6. § (2) és (4) bekezdésében foglalt feltételek fennállását vizsgálhatja.
(5) A kérelemben be kell mutatni
a) a (3) bekezdés a) pontja szerinti esetben a helytelen adatot, illetve számítási hibát és annak okát is,
b) a (3) bekezdés b) pontja szerinti esetben annak indokát, hogy a panasz miért nem volt elkésett,
c) a  (3)  bekezdés c)  pontja szerinti esetben annak indokát, hogy a  pénzügyi intézménynek vele szemben
az elszámolási kötelezettsége a 2014. évi XXXVIII. törvény, illetve e törvény szerint miért áll fenn
és ahhoz mellékelni kell az állítást alátámasztó iratokat.
22. § (1) A Pénzügyi Békéltető Testület a 21. § (3) bekezdés szerinti kérelmet háromtagú tanácsban eljárva, az eljárás írásbeli
lefolytatásával bírálja el, azzal hogy bármelyik fél kérelmére meghallgatást kell tartani; erről a  feleket értesíti és
felhívja a feleket, hogy ha kérik meghallgatás tartását, azt 8 napon belül írásban jelentsék be. A tanács egyezséget
jóváhagyó vagy kötelezést tartalmazó határozattal dönt, vagy a kérelmet elutasítja és az eljárást megszünteti.
(2) Az eljáró tanács a meghallgatás kitűzött időpontjáról a feleket kellő időben – de legalább a meghallgatást 8 nappal
megelőzően – előzetesen írásban értesíti és a kérelem másolatát a pénzügyi intézménynek egyidejűleg megküldi.
Az eljáró tanács az értesítésben a pénzügyi intézményt felszólítja, hogy 15 napon belül válasziratban nyilatkozzon
a  fogyasztó igényének jogosságáról és elektronikus adathordozón a  Pénzügyi Békéltető Testület által megadott
formátumban küldje meg a fogyasztóval közölt elszámolást, továbbá az annak alapjául szolgáló adatokat. Az eljáró
tanács felhívja a  pénzügyi intézményt arra is, hogy válasziratát közvetlenül a  fogyasztónak is küldje meg és
egyezségi ajánlat esetén azt közölje. Ha a felek között a meghallgatást megelőzően egyezség születik, az egyezség
tényéről a pénzügyi intézmény az eljáró tanácsot értesíti, és az aláírt egyezséget 8 napon belül megküldi. Az írásbeli
egyezség kézhezvételét követően a tanács az egyezséget jóváhagyja, ha az megfelel a jogszabályoknak.
(3) A kérelmező és a pénzügyi szolgáltató hatásköri kifogást a Pénzügyi Békéltető Testület eljárásával kapcsolatban sem
a válasziratában, sem a meghallgatáson nem terjeszthet elő.
(4) A Pénzügyi Békéltető Testület kötelezést tartalmazó határozata az érintett pénzügyi intézményt akkor is kötelezi, ha
sem általános, sem egyedi alávetést nem tett.
23. § (1) Az  MNB törvény 116.  § (1)  bekezdése alkalmazásának nincs helye, a  fogyasztó vagy a  pénzügyi intézmény
a  Pénzügyi Békéltető Testület eljárását követően nemperes eljárásban a  24–29.  §-ban foglaltak szerint a  döntés
megváltoztatását kérheti.
(2) Az MNB törvény 116. § (2) bekezdését alkalmazni kell, azzal hogy az MNB törvény 116. § (3) bekezdésében foglaltak
mellett a fogyasztó vagy a pénzügyi intézmény a kötelezést tartalmazó határozat hatályon kívül helyezését akkor is
kérheti, ha az eljárás nem felelt meg e törvény rendelkezéseinek. A perben perújításnak nincs helye.
24. § A nemperes eljárásra – ha a  25–29.  § másként nem rendelkezik – a  polgári perrendtartásról szóló 1952.  évi
III.  törvény (a  továbbiakban: Pp.) szabályait a  polgári nemperes eljárás sajátosságaiból eredő eltérésekkel kell
megfelelően alkalmazni.
25. § (1) A  fogyasztó mint kérelmező az  elszámolást készítő pénzügyi intézmény mint kérelmezett ellen, a  Pénzügyi
Békéltető Testület eljárását követően, a Pénzügyi Békéltető Testület eljárást megszüntető döntésének vagy a 21. §
(3) bekezdés a) pontja szerinti kérelem alapján a helyes elszámolást megállapító határozatának a fogyasztó részére
történő kézbesítését követő 30 napon belül a  Pénzügyi Békéltető Testület eljárást megszüntető döntésének vagy
a helyes elszámolást megállapító határozatának megváltoztatása iránt polgári nemperes eljárást kezdeményezhet.
Ha a fogyasztó a kérelem előterjesztésében akadályozva van, akkor az akadály megszűnésétől számított 30 napon
belül, de legkésőbb 2016. október 31. napjáig kell a kérelmet előterjesztenie.
(2) A  kérelmező a  kérelmében kérheti, hogy a  bíróság a  kérelmet elutasító és az  eljárást megszüntető döntést
változtassa meg és határozatában állapítsa meg, hogy
a) az  elszámolás a  kérelmező által megjelölt helytelen adatot, illetve számítási hibát tartalmazza, és állapítsa
meg a helyes elszámolást, továbbá kötelezze a pénzügyi intézményt annak végrehajtására vagy
b) a  panasz nem volt elkésett és így a  panasz elutasításának nem volt helye, ezért a  pénzügyi intézmény
a  panaszeljárás keretében a  panasszal érdemben köteles foglalkozni és a  panaszeljárást az  arra irányadó
szabályok szerint lefolytatni vagy
c) a pénzügyi intézménynek a kérelmezővel szemben az elszámolási kötelezettsége a 2014. évi XXXVIII. törvény,
illetve e törvény szerint fennáll és kötelezze a kérelmezettet az elszámolásra.
(3) Ha a Pénzügyi Békéltető Testület határozatában a fogyasztó kérelmétől eltérően állapítja meg a helyes elszámolást,
a  kérelmező a  kérelmében kérheti, hogy a  bíróság a  Pénzügyi Békéltető Testület helyes elszámolást megállapító
határozatát változtassa meg és határozatában állapítsa meg, hogy a  Pénzügyi Békéltető Testület elszámolása
helytelen adatot, illetve számítási hibát tartalmaz és állapítsa meg a  helyes elszámolást, továbbá kötelezze
a pénzügyi intézményt annak végrehajtására.
(4) A  kérelmező a  (2)  bekezdés a)  pontja és (3)  bekezdés szerinti kérelmében kizárólag olyan helytelen adat, illetve
számítási hiba megállapítását kérheti, melyre hivatkozással a Pénzügyi Békéltető Testület eljárását is kérte, és abban
kizárólag olyan indokot jelölhet meg, melyre hivatkozással a Pénzügyi Békéltető Testület eljárását is kérte.
(5) A kérelmező a (2) bekezdés b) pontja szerinti kérelmében kizárólag olyan indokot adhat elő annak alátámasztására,
hogy a panasz miért nem volt elkésett, melyre hivatkozással a Pénzügyi Békéltető Testület eljárását is kérte.
(6) A kérelmező a (2) bekezdés c) pontja szerinti kérelmében kizárólag olyan indokot adhat elő annak alátámasztására,
hogy a  pénzügyi intézménynek vele szemben az  elszámolási kötelezettsége a  2014.  évi XXXVIII.  törvény, illetve
e törvény szerint miért áll fenn, melyre hivatkozással a Pénzügyi Békéltető Testület eljárását is kérte.
26. § (1) Az  elszámolást készítő pénzügyi intézmény, mint kérelmező a  fogyasztó, mint kérelmezett ellen – a  Pénzügyi
Békéltető Testület határozatának kérelmező részére történő kézbesítését követő – 30 napon belül polgári nemperes
eljárást kezdeményezhet a Pénzügyi Békéltető Testület határozatának megváltoztatása iránt.
(2) A  kérelmező a  kérelmében kérheti, hogy a  bíróság a  Pénzügyi Békéltető Testület határozatát változtassa meg és
határozatában állapítsa meg, hogy
a) az elszámolás helyes vagy
b) a panasz elkésett és ezért a panaszeljárást nem kell lefolytatni vagy
c) a  kérelmezőnek a  kérelmezettel szemben az  elszámolási kötelezettsége a  2014.  évi XXXVIII.  törvény, illetve
e törvény szerint nem áll fenn.
 (3) A kérelmező kérelmében csak olyan indokot adhat elő kérelme alátámasztására, melyet már a Pénzügyi Békéltető
Testület eljárásában is előadott. 27. § (1) A  polgári nemperes eljárás lefolytatására a  fogyasztó lakóhelye szerint illetékes törvényszék székhelyén működő
járásbíróság illetékes. Belföldi lakóhely hiányában az illetékességet a fogyasztó tartózkodási helye alapozza meg; ha
a fogyasztó tartózkodási helye ismeretlen vagy külföldön van, az utolsó belföldi lakóhely irányadó, ha pedig ez nem
állapítható meg vagy a  fogyasztónak belföldön lakóhelye nem is volt, az  illetékességet a  pénzügyi intézmény
székhelye alapítja meg.
(2) A  kérelmet a  Pénzügyi Békéltető Testülethez kell benyújtani. A  Pénzügyi Békéltető Testület a  kérelmet az  ügy
irataival együtt, a kérelem beérkezésétől számított 8 napon belül a bírósághoz továbbítja.
28. § (1) A polgári nemperes eljárásban a bíróság kizárólag azon iratok és adatok alapján dönt, amelyek a Pénzügyi Békéltető
Testület eljárása során rendelkezésre álltak, az eljárásban egyéb bizonyításnak nincs helye.
(2) A bírósági titkár első fokon önállóan, önálló aláírási joggal eljárhat, érdemi határozatot hozhat a polgári nemperes
eljárásban.
(3) A bíróság bármelyik fél kérelmére meghallgatást tart.
 (4) A polgári nemperes eljárásban szünetelésnek, felfüggesztésnek nincs helye.
 (5) A polgári nemperes eljárásban nincs helye felülvizsgálatnak és perújításnak.
 (6) A kérelem benyújtásának a Pénzügyi Békéltető Testület határozata végrehajtására halasztó hatálya van.
29. § A Pénzügyi Békéltető Testület előtti eljárásban és a  23.  § (1)  bekezdése alapján lefolytatott nemperes eljárásban
hozott jogerős, az elszámolás tárgyában született határozat más polgári eljárásban nem vitatható.
12. Az elszámolás, az elszámolás közlése, felülvizsgálata követeléskezelő esetén
30. § (1) Ha az elszámolás a 7. § szerint történik, mind az elszámolásra köteles pénzügyi intézmény, mind a követeléskezelő
elszámolásával szembeni felülvizsgálat a 18–29. § szerinti rendben külön érvényesíthető.
(2) Nem érinti a  7.  § (2) szerinti elszámolási kötelezettséget az, ha az  elszámolásra köteles pénzügyi intézmény
elszámolását a fogyasztó vitatja.
(3) Ha az  elszámolásra köteles pénzügyi intézmény elszámolása a  18–29.  § szerinti igényérvényesítés
eredményeképpen megváltozik, a  fogyasztó kérheti, hogy a  követeléskezelő az  elszámolását – az  elszámolásra
köteles pénzügyi intézmény új elszámolására figyelemmel – módosítsa. A  módosított elszámolással szembeni
felülvizsgálat a 18–29. § szerinti rendben érvényesíthető.
13. Az örökössel való elszámolás egyes szabályai 31. § (1) Ha a fogyasztó helyébe örökös lép, a követelésre az öröklés szabályai irányadók.
 (2) Hagyatéki eljárás, póthagyatéki eljárás esetén a 18. § (2) bekezdésében és a 19. § (1) bekezdésében meghatározott,
az akadály megszűnésétől számított határidőt a hagyatéki eljárás, póthagyatéki eljárás befejezésétől kell számítani,
ha a  pénzügyi intézmény részére a  16.  § (3)  bekezdése szerinti közzétételt követő 30 napon belül igazolható
módon bejelentésre kerül a  hagyatéki eljárás, póthagyatéki eljárás megindítása vagy az, hogy a  hagyatéki
eljárás, póthagyatéki eljárás már folyamatban van. Ha a  hagyatéki eljárás, póthagyatéki eljárás befejezésére 2015.
december 31. napját követő időpontban kerül sor, a 18. § (2) bekezdése szerinti, illetve a 19. § (1) bekezdése szerinti
panasz legkésőbb a hagyatéki eljárás, póthagyatéki eljárás befejezését követő 60 napon belül terjeszthető elő.
14. Ellenőrzési eljárás 32. § (1) A  Felügyelet az  MNB törvény szerinti – hivatalból megindítható – ellenőrzési eljárás keretében vizsgálja, hogy
a pénzügyi intézmények a 2014. évi XXXVIII. törvényben és e törvényben, valamint az MNB rendeletben foglaltaknak
megfelelően jártak-e el.
(2) A 2014. évi XXXVIII. törvényben, az e törvényben és az MNB rendeletben meghatározott, a pénzügyi intézménynek
a  fogyasztóval szemben tanúsítandó magatartására vonatkozó kötelezettségek az  MNB törvény 81–89/B.  §-a
tekintetében fogyasztóvédelmi rendelkezéseknek minősülnek.
15. A közérdekű keresettel indított perek 33. § (1) A  2014.  évi XXXVIII.  törvény 6.  § (2)  bekezdése szerinti közérdekű keresettel indított per a  Fővárosi Törvényszék
kizárólagos illetékességébe tartozik.
(2) A közérdekű keresettel indított perre a 2014. évi XXXVIII. törvény 6. alcímében foglalt szabályokat kell megfelelően
alkalmazni a 34–36. §-ban meghatározott eltéréssel.
34. § (1) Ha a Felügyelet keresetlevele 2015. február 14-e előtt érkezett be, azt ebből az okból elutasítani nem kell, hanem
úgy kell tekinteni, mintha a keresetlevél benyújtására 2015. február 14. napján került volna sor.
(2) A bíróságnak a keresetlevél beérkezésétől számított 15 napon belül kell megvizsgálnia a keresetlevelet, és döntenie
a  keresetlevél elutasításáról vagy a  tárgyalás kitűzéséről. A  tárgyalást legkésőbb a  keresetlevél vizsgálatától
számított tizenötödik napra kell kitűzni. A tárgyalást úgy kell kitűzni, hogy a keresetlevélnek az alperes részére való
kézbesítése a tárgyalás napját legalább 8 nappal megelőzze. A bíróság a keresetet 45 napon belül bírálja el, amely
határidőt a tárgyalás kitűzésétől kell számítani.
(3) A perben nem kell alkalmazni a 2014. évi XXXVIII. törvény 7. § (2) bekezdését és 8. § (1) bekezdését.
 (4) A Felügyelet személyes illetékmentessége erre az eljárásra is kiterjed.
35. § (1) A 2014. évi XXXVIII. törvény 8. § (3)–(5) bekezdése helyett az e §-ban foglalt szabályokat kell alkalmazni.
 (2) A  Felügyeletnek egy keresetlevélben kell kérnie egy pénzügyi intézmény valamennyi – 2014.  évi XXXVIII.  törvény
6. § (2) bekezdése szerinti – ÁSZF szerződéses kikötései érvénytelenségének megállapítását.
 (3) A Felügyelet kizárólag a 36. § (2) bekezdésében foglaltak megállapítását kérheti.
 (4) A keresetlevélhez a Pp. 121. § (2) és (3) bekezdésében meghatározottak mellett csatolni kell a (2) bekezdés szerinti
ÁSZF-ek egy okiratba foglalt azon kivonatát, amely kizárólag azokat a  szerződéses kikötéseket tartalmazza,
amelyek tekintetében a  Felügyelet az  érvénytelenség megállapítását kéri, a  szerződéses kikötések esetén meg
kell jelölni azt az  időszakot, amely alatt a  pénzügyi intézmény a  szerződéses kikötést alkalmazta. A  kivonatban
az  egyes szerződéses feltételek mellett fel kell tüntetni azon tényeket és bizonyítékokat, amelyek a  Felügyelet
szerint megalapozzák a kereseti kérelemben foglaltakat. A keresetlevélhez továbbá elektronikus adathordozót kell
csatolni, amely tartalmazza a keresetlevélnek és mellékleteinek informatikai eszköz alkalmazásával megszerkesztett,
szerkeszthető formátumú változatát.
36. § (1) A 2014. évi XXXVIII. törvény 11. §-a helyett az e §-ban foglalt szabályokat kell alkalmazni.
 (2) A bíróság az eljárásban kizárólag azt vizsgálja, hogy a Felügyelet által tisztességtelennek tartott szerződéses kikötés
a 2014. évi XXXVIII. törvény 4. § (1) bekezdése szerint tisztességes-e.
 (3) Ha a  bíróság azt állapítja meg, hogy a  Felügyelet által tisztességtelennek tartott szerződéses kikötés megfelel
a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 4.  § (1)  bekezdése szerinti valamennyi feltételnek és ezért a  szerződéses kikötés
tisztességes, a keresetet elutasítja.
(4) Ha a  bíróság azt állapítja meg, hogy a  Felügyelet által tisztességtelennek tartott szerződéses kikötés nem felel
meg a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 4.  § (1)  bekezdése szerinti bármelyik feltételnek, és ezért a  szerződéses kikötés
tisztességtelen, megállapítja, hogy a szerződéses kikötés tisztességtelen és ezért érvénytelen.
16. A szerződés érvénytelenségének vagy a szerződés egyes rendelkezései érvénytelenségének
(részleges érvénytelenség) megállapítása iránti perekre vonatkozó szabály alkalmazásának kizárása
37. § (1) E  törvény hatálya alá tartozó szerződések tekintetében a  szerződés érvénytelenségének vagy a  szerződés egyes
rendelkezései érvénytelenségének (a  továbbiakban: részleges érvénytelenség) megállapítását a  bíróságtól a  fél
csak az  érvénytelenség következményeinek alkalmazására is kiterjedően kérheti. Ennek hiányában a  keresetlevél,
illetve a  kereset érdemben – eredménytelen hiánypótlási felhívást követően – nem bírálható el. Ha a  fél kéri
az  érvénytelenség vagy a  részleges érvénytelenség jogkövetkezményének levonását, meg kell jelölnie, hogy
milyen jogkövetkezmény alkalmazását kéri. A  jogkövetkezményre vonatkozóan a  félnek határozott kérelmet kell
előterjesztenie.
(2) Az  (1)  bekezdésben foglaltakra figyelemmel a  törvény hatálya alá tartozó szerződések tekintetében a  Polgári
Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV.  törvény 239/A. § (1) bekezdése alapján, illetve a Polgári Törvénykönyvről szóló
2013. V. törvény 6:108. § (2) bekezdése alapján – ha annak e törvényben foglalt feltételei fennállnak – a szerződés
érvénytelenségének vagy részleges érvénytelenségének megállapítása iránt indult és folyamatban lévő
eljárásokban a keresetlevelet idézés kibocsátása nélkül el kell utasítani vagy az eljárásokat meg kell szüntetni. Nincs
helye a keresetlevél idézés kibocsátása nélküli elutasításának vagy az eljárás megszüntetésének, ha a fél a szerződés
érvénytelenségének vagy részleges érvénytelenségének megállapítása iránti kereseti kérelme mellett az eljárásban
más kereseti kérelmet is előterjesztett; ebben az  esetben úgy kell tekinteni, hogy a  megállapítás iránti kereseti
kérelmet nem tartja fenn. E szerint kell eljárni a felfüggesztés megszűnését követően folytatott eljárásokban is.
(3) Ha a  folyamatban lévő eljárásban a  keresetlevél idézés kibocsátása nélküli elutasításának már nincs helye,
az  eljárást meg kell szüntetni, ha a  fél a  keresetét (viszontkeresetét) a  bíróság erre irányuló hiánypótlási
felhívásának kézbesítésétől számított 30 napon belül nem változtatja meg, és nem kéri az  érvénytelen szerződés
érvénytelensége vagy részleges érvénytelensége jogkövetkezményének levonását, továbbá nem jelöli meg,
hogy milyen jogkövetkezmény alkalmazását kéri. Nincs helye az  eljárás megszüntetésének, ha a  fél a  szerződés
érvénytelenségének vagy részleges érvénytelenségének megállapítása iránti kereseti kérelme mellett az eljárásban
más kereseti kérelmet is előterjesztett; ebben az esetben úgy kell tekinteni, hogy a fél a megállapítás iránti kereseti
kérelmet nem tartja fenn.
17. A felfüggesztett perekre vonatkozó szabályok 38. § (1) A  2014.  évi XXXVIII.  törvény 16.  § (1)  bekezdése alapján külön törvényben meghatározott intézkedésig, de
legkésőbb 2014. december 31. napjáig felfüggesztett eljárásokat a  bíróság 2014. december 31. napjától külön
törvényben meghatározott intézkedésig, de legkésőbb 2015. december 31. napjáig ismételten hivatalból
felfüggeszti.
(2) E  rendelkezés hatálybalépését követően a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 16.  § (1)  bekezdését azzal az  eltéréssel kell
alkalmazni, hogy az  eljárásokat a  bíróság a  külön törvényben meghatározott intézkedésig, de legkésőbb 2015.
december 31. napjáig függeszti fel hivatalból.
39. § Ha a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 16.  §-a alapján felfüggesztett eljárásban a  szerződés érvénytelenségének vagy
részleges érvénytelenségének megállapítása iránti keresetet érvényesítenek az  eljárást meg kell szüntetni,
ha a  fél a  keresetét (viszontkeresetét) az  eljárás folytatásáról szóló tájékoztatás és a  hiánypótlásra szóló
felhívás kézbesítésétől számított 30 napon belül nem változtatja meg, és nem kéri az  érvénytelen szerződés
érvénytelensége vagy részleges érvénytelensége jogkövetkezményének levonását, továbbá nem jelöli meg,
hogy milyen jogkövetkezmény alkalmazását kéri. Nincs helye az  eljárás megszüntetésének, ha a  fél a  szerződés
érvénytelenségének vagy a szerződés egyes rendelkezései érvénytelenségének vagy részleges érvénytelenségének
megállapítása iránti kereseti kérelme mellett az eljárásban más kereseti kérelmet is előterjesztett; ebben az esetben
úgy kell tekinteni, hogy a fél a megállapítás iránti kereseti kérelmet nem tartja fenn.
40. § (1) Ha a peres felek – a 39. § szerinti per kivételével – legkésőbb az eljárás felfüggesztésének megszűnését követő első
tárgyalási napon
a) egyezséget kötnek,
b) a per megszüntetését közösen kérik,
a peres eljárás illetékét az  állam viseli, ezen túlmenően mindegyik fél maga viseli a  saját költségeit, a  bíróság
e kérdésekről hivatalból határoz.
(2) Akkor is az  állam viseli a  peres eljárás illetékét – a  39.  § szerinti per kivételével –, ha a  felperes legkésőbb
az  eljárás felfüggesztésének megszűnését követő első tárgyalási napon eláll a  keresetétől és ennek folytán a  per
megszüntetésére kerül sor. Ez esetben a Pp. 160. § (1) bekezdését azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy a felperes
az érdemi tárgyalás megkezdését követően is jogosult az alperes hozzájárulása nélkül elállni, valamint mindegyik fél
maga viseli a saját költségeit.
(3) A per 39. § szerinti megszüntetetése esetén a peres eljárás illetékét az állam viseli, ezen túlmenően mindegyik fél
maga viseli a saját költségeit.
(4) Az  illetékekről szóló 1990.  évi XCIII.  törvény 80.  § (1)  bekezdése szerint kell eljárni az  (1)–(3)  bekezdésben
meghatározott esetben is, akként, hogy a kiszabott, de még meg nem fizetett illeték törlésének, illetve a megfizetett
illeték visszatérítésének hivatalból van helye.
18. A végrehajtási eljárásokra vonatkozó szabályok 41. § (1) A 2014. évi XXXVIII. törvény 17. §-ában foglalt szabályokat az ott szabályozott végrehajtási eljárásokban a pénzügyi
intézmény és a  fogyasztó közötti elszámolás adós részére történő megküldésének bejelentését vagy a  (3) vagy
(4) bekezdés szerinti bejelentést követő harmincadik nap elteltét követően nem kell alkalmazni.
(2) A végrehajtást kérőnek az elszámolás adós részére történő megküldését követő 30 napon belül kell az (1) bekezdés
szerinti bejelentést a  végrehajtónak – ha a  végrehajtható okirat a  végrehajtónak még nem került megküldésre
a  bejelentést a  végrehajtást elrendelő bíróságnak, közjegyzőnek – megküldenie, valamint ahhoz mellékelnie
kell az  elszámolást is, egyúttal meg kell tennie azokat az  intézkedéseket, melyeket a  bírósági végrehajtásról szóló
1994. évi LIII. évi törvény a végrehajtást kérő részére előír.
(3) A  (2) bekezdés szabályainak alkalmazásával azt is be kell jelenteni, ha a  fogyasztói kölcsönszerződés tekintetében
e törvény rendelkezései szerint nem kell elszámolni.
(4) Ha a végrehajtást kérő követeléskezelő, és a fogyasztó nála nem kérte a 7. § (2) bekezdése szerinti elszámolást a 16. §
(3)  bekezdése szerinti honlapon való közzétételt követő harminc napon belül, ezt kell bejelenteni a  (2)  bekezdés
szabályainak alkalmazásával.
(5) A  bírósági végrehajtói díjszabásról szóló 14/1994. (IX. 8.) IM rendelet 16.  § (3)  bekezdése alkalmazásának
az (1) bekezdés szerinti esetben nincs helye.
(6) A  végrehajtónak a  2014.  évi XXXVIII.  évi törvény 17.  §-a alapján szünetelő ügyként nyilvántartandó ügyek
intézését a  (2) bekezdés szerinti bejelentés és melléklete végrehajtóhoz érkezésétől számított 60 napon belül kell
megkezdenie.
(7) Ha a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 17.  §-ában szabályozott végrehajtási eljárásokban a  2014.  évi XXXVIII.  törvény
17.  §-ában foglalt szabályokat az  (1)  bekezdés alapján már nem kell alkalmazni és az  eljárásban az  adós részére
korábban részletfizetést engedélyeztek, az  adósnak a  még nem teljesített részleteket – ha kérte a  2014.  évi
XXXVIII.  törvény 17.  § (9)  bekezdése szerint a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 17.  § (3)  bekezdésének alkalmazását –
a részletfizetés engedélyezésének szabályai szerinti időszakonként kell megfizetnie.
(8) Ha a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 17.  §-ában szabályozott végrehajtási eljárásokban a  2014.  évi XXXVIII.  törvény
17. §-ában foglalt szabályokat az (1) bekezdés alapján már nem kell alkalmazni és az eljárásban az adóssal szemben
korábban letiltást alkalmaztak – ha kérte a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 17.  § (9)  bekezdése szerint a  2014.  évi
XXXVIII. törvény 17. § (3) bekezdésének alkalmazását –, a levonás folytatása iránt intézkedni kell.
(9) Ha a  végrehajtható okirat kiállítása még nem történt meg, és az  elszámolás eredményeképpen a  végrehajtást
kérő követelése a  már előterjesztett végrehajtható okirat kiállítása iránti kérelemtől eltér, a  végrehajtást kérő
köteles az elszámolás eredményének megfelelő tartalmú módosított végrehajtható okirat kiállítása iránti kérelmet
–  a  végrehajtható okirat kiállítása iránti kérelemre vonatkozó szabályok szerint és kellő példányszámban  –
az  elszámolás előterjesztésével egyidejűleg előterjeszteni; avagy ha az  elszámolás eredményeképpen követelése
már nem áll fenn, akkor a már előterjesztett végrehajtható okirat kiállítása iránti kérelmet köteles visszavonni. Ezek
elmulasztása esetén a  végrehajtást elrendelő bíróság, közjegyző a  végrehajtható okirat kiállítása iránti kérelmet
elutasítja. Ha a  végrehajtható okirat kiállítása már megtörtént, de annak a  végrehajtó részére való megküldésére
még nem került sor, a végrehajtást elrendelő bíróság, közjegyző a végrehajtást kérő által előterjesztett elszámolást
a végrehajtható okirat mellékleteként a végrehajtónak megküldi.
(10) Ha végrehajtási ügy beterjesztésre került a  bírósághoz, a  végrehajtó az  (1)  bekezdés szerinti bejelentésről
tájékoztatja a bíróságot.
(11) A  2014.  évi XXXVIII.  törvény 17.  §-ában szabályozott végrehajtási eljárásokban legkésőbb 2016. december 31.
napját követően a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 17.  §-ában foglalt szabályokat nem kell alkalmazni, azzal hogy ha
eddig az  időpontig a  végrehajtást kérő nem teszi meg a  (2)–(4)  bekezdés szerinti bejelentést, a  végrehajtás
– az e bekezdésben foglalt kivétellel – a bírósági végrehajtásról szóló 1994. LIII. törvény (a továbbiakban: Vht.) 52. §
c) pontja alapján szünetel. Ha az adós részére részletfizetést engedélyeztek vagy a letiltás előjegyzését a munkáltató
(a járandóságot folyósító szerv) igazolta és más intézkedésre nincs lehetőség vagy nincs szükség, a  részletfizetés,
illetve a letiltás tekintetében szükséges eljárási cselekmények, intézkedések foganatosíthatók.
42. § (1) A Vht. 303. §-ában meghatározott lakóingatlan-kiürítés foganatosítása – a Vht. 182/A. §-ában foglalt rendelkezések
figyelembevételével – a pénzügyi intézmény és a fogyasztó közötti elszámolás adós részére történő megküldésének
végrehajtó részére történő bejelentését vagy a  (2) vagy a  (3)  bekezdés szerinti bejelentést követő harmincadik
napon folytatható, a bejelentésre a 41. § (2) bekezdésének szabályait kell alkalmazni.
(2) A  41.  § (2)  bekezdés szabályainak alkalmazásával azt is be kell jelenteni, ha a  fogyasztói kölcsönszerződés
tekintetében e törvény rendelkezései szerint nem kell elszámolni.
(3) Ha a  végrehajtást kérő követeléskezelő és a  fogyasztó nála nem kérte a  7.  § (2)  bekezdése szerinti elszámolást
a  16.  § (3)  bekezdése szerinti honlapon való közzétételt követő harminc napon belül, ezt kell bejelenteni a  41.  §
(2) bekezdés szabályainak alkalmazásával.
(4) A Vht. 303. §-ában meghatározott lakóingatlan-kiürítés foganatosítása – a Vht. 182/A. §-ában foglalt rendelkezések
figyelembevételével – legkésőbb 2016. december 31. napját követően folytatható.
19. A zálogtárgyak bírósági végrehajtáson kívüli értékesítését szabályozó kormányrendelet
szabályainak alkalmazása
43. § (1) A  2014.  évi XXXVIII.  törvény 18.  §-ában szabályozott eljárásban a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 18.  §-ában foglalt
szabályokat a  pénzügyi intézmény és a  fogyasztó közötti elszámolás adós részére történő megküldését követő
harmincadik napot követően nem kell alkalmazni.
(2) A  2014.  évi XXXVIII.  törvény 18.  §-ában szabályozott eljárásban a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 18.  §-ában foglalt
szabályokat annak megállapítását követő harmincadik napot követően nem kell alkalmazni, hogy a  fogyasztói
kölcsönszerződés tekintetében e törvény rendelkezései szerint nem kell elszámolni.
(3) A  2014.  évi XXXVIII.  törvény 18.  §-ában szabályozott eljárásban a  2014.  évi XXXVIII.  törvény 18.  §-ában
foglalt szabályokat annak megállapítását követő harmincadik napot követően nem kell alkalmazni, hogy
a követeléskezelőnél a fogyasztó nem kérte a 7. § (2) bekezdése szerinti elszámolást a 16. § (3) bekezdése szerinti
honlapon való közzétételt követő harminc napon belül.
(4) A 2014. évi XXXVIII.  törvény 18. §-ában szabályozott eljárásban az ott meghatározott szabályokat legkésőbb 2016.
december 31. napját követően nem kell alkalmazni.
20. Az elszámolással kapcsolatos számviteli szabályok 44. § A 2014.  évi XXXVIII.  törvény és e  törvény végrehajtása következtében a  fogyasztóknak – az  előző üzleti évekkel
kapcsolatosan – túlfizetésként elszámolt, megtérített összeg a pénzügyi intézménynél a számvitelről szóló 2000. évi
C. törvény szerinti jelentős összegű hibának minősül, azzal hogy azt – a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény 19. §
(3)  bekezdésének és 37.  § (5)  bekezdésének előírásaitól eltérően – a  jóváírás (elszámolás), a  kifizetés (megtérítés)
üzleti évének tárgyidőszaki ráfordításai között, rendkívüli ráfordításként kell elszámolni. Az  előző üzleti évekkel
kapcsolatosan túlfizetésként elszámolt, megtérített összeg tekintetében nem kell alkalmazni а számvitelről szóló
2000. évi C. törvény 170. §-ának rendelkezéseit.
21. Egyoldalú kamatemelés, költségemelés, díjemelés tilalma, és a fogyasztói kölcsönszerződések
körében a felmondás tekintetében érvényesülő speciális szabályozás
45. § (1) A pénzügyi intézmény fogyasztói kölcsönszerződések tekintetében külön törvényben meghatározott időpontig, de
legkésőbb 2016. április 30. napjáig nem jogosult egyoldalú kamatemelésre, költségemelésre vagy díjemelésre.
(2) A  fogyasztói kölcsönszerződést a  fogyasztót terhelő fizetési kötelezettség nem teljesítése miatt a  pénzügyi
intézmény az  e  törvény szerinti elszámolás fogyasztó részére való megküldését követő hatállyal mondhatja fel,
illetve a fogyasztóval szembeni hátralékos követelése ilyen hatállyal válhat egy összegben esedékessé.
(3) A  (2)  bekezdés szerinti felmondás az  elszámolás megküldését követő napon, de legkésőbb 2016. december 31.
napján és abban az esetben válik hatályossá, ha a fogyasztóval szemben az elszámolás eredményeként is fennállnak
a  felmondás, illetve a  részletekben történő teljesítés jogának elvesztése alapjául szolgáló törvényes, illetve
szerződéses feltételek.
22. Záró rendelkezések 46. § Felhatalmazást kap a  Magyar Nemzeti Bank elnöke – az  MNB törvény 4.  § (7)  bekezdésében rögzített, a  Magyar
Nemzeti Bank makroprudenciális, így különösen a  rendszerszintű kockázatok megelőzésével kapcsolatos és a 4. §
(9) bekezdésének a) és d) pontjában meghatározott feladatkörében –, hogy rendeletben határozza meg
a) az elszámolás módszertanának részletes szabályait és annak képleteit,
b) a fogyasztói követelésből levonható kedvezmények elszámolásának szabályait, módját és annak képleteit,
c) az elszámolás részletes tartalmi és formai követelményeit,
d) az elszámolási fordulónapokat,
e) a pénzügyi teljesítésre vonatkozó teljesítési határidőket,
f ) a végelszámolás és a felszámolási eljárás alatt álló pénzügyi intézmény esetében az elszámolás során az MNB
rendeletben meghatározott becslési módszertant,
g) az elszámolással kapcsolatos honlapon való közzététel tartalmi és formai követelményeit, és
h) az  elszámoláshoz és az  elszámolással kapcsolatos igényérvényesítéshez szükséges egyéb részletes
szabályokat. 47. § (1) E törvény – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – 2014. október 15. napján lép hatályba.
 (2) E törvény 1–45. §-a és 48–51. §-a 2014. november 1. napján lép hatályba.
48. § A személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 7. §-a a következő (1b) bekezdéssel egészül ki:
„(1b) A  magánszemély adókötelezettségét – bármely adóévre vonatkozóan – nem érinti az  a  részére – bármely
időpontban – kifizetett (megtérített), jóváírt (túlfizetésként elszámolt) vagyoni érték, amely e magánszemélyt
a) a  Kúriának a  pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi határozatával
kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014.  évi XXXVIII.  törvény és a  Kúriának a  pénzügyi intézmények
fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló
2014. évi XXXVIII. törvényben rögzített elszámolás szabályairól és egyes egyéb rendelkezésekről szóló törvény vagy
b) a  fogyasztói kölcsönszerződések tisztességtelenségével összefüggésben indított egyedi perek pernyertességét
követően, a pénzügyi intézménnyel való elszámolás
alapján illeti meg.”
49. § A társasági adóról és az osztalékadóról szóló 1996. évi LXXXI. törvény a következő 29/ZS. §-sal egészül ki:
„29/ZS.  § (1) Ha a  Kúriának a  pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi
határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014. évi XXXVIII.  törvény (a továbbiakban: 2014. évi
XXXVIII.  törvény) és a  Kúriának a  pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi
határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014.  évi XXXVIII.  törvényben rögzített elszámolás
szabályairól és egyes egyéb rendelkezésekről szóló 2014.  évi XL.  törvény (a  továbbiakban: elszámolási törvény,
a  2014.  évi XXXVIII.  törvény és az  elszámolási törvény együtt: Törvények) végrehajtása miatt – figyelemmel
az  elszámolási törvény 44.  §-ában foglaltakra – a  társasági adóban, társas vállalkozások különadójában, a  helyi
iparűzési adóban, az  innovációs járulékban, a  pénzügyi szervezetek különadójában a  2008–2014. adóévekre
bevallott és megfizetett adó (a  továbbiakban: összes bevallott adó) csökkentésének az  adózás rendjéről szóló
törvény szerinti önellenőrzés vagy ismételt ellenőrzés alkalmazásával azért lenne helye, mert az  a  számviteli
beszámolóval lezárt 2008–2014. üzleti éveknek az  említett adók alapját képező bevételeire, ráfordításaira és
a 2009. üzleti év mérlegfőösszegére vonatkozna, akkor – önellenőrzés, ismételt ellenőrzés helyett – az adózó azzal
az összeggel, amellyel a Törvények végrehajtása miatti önellenőrzés, ismételt ellenőrzés esetén az összes bevallott
adót csökkentené (a  továbbiakban e  § alkalmazásában: különbözet), a  2015. adóévi fizetendő társasági adót
csökkenti.
(2) Ha a  különbözet összege több, mint a  2015. adóévi fizetendő társasági adó összege, akkor a  fennmaradó
különbözet a  soron következő adóévek társasági adóját csökkenti, a  2015. adóévet követő adóévekben összesen
legfeljebb a fennmaradó különbözet erejéig.
(3) Az adóalany a 2015. adóévi társasági adóelőleg kiegészítésről tett bevallásban feltünteti, a 2015. adóévi társasági
adóbevallásban bevallja az  (1)  bekezdésben említett adónként és adóévenként – a  helyi iparűzési adó esetén
azon településenként is, ahol az  adóalanyt az  adóévben helyi iparűzési adókötelezettség terhelte – a  helyesbített
adóalapot és adót, amelyeket egyébként az  önellenőrzés esetén is kellene, illetve amelyeket ismételt ellenőrzés
esetén a határozat tartalmazna.
(4) Az  elszámolási törvény 44.  §-a szerint 2015. adóévben elszámolt rendkívüli ráfordítás a  8.  § (1)  bekezdés
d)  pontjának alkalmazásában а pénzügyi intézménynek minősülő adózónál nem а vállalkozási tevékenység
érdekében felmerült ráfordításnak minősül.
(5) Növeli az  adózás előtti eredményt a  pénzügyi intézménynél a  Törvények végrehajtására tekintettel képzett
bármely céltartalék, céltartalékot növelő összeg következtében elszámolt ráfordítás, feltéve, hogy azzal
összefüggésben az adózó a 8. § (1) bekezdés a) pontja alapján nem növelte az adózás előtti eredményét.
(6) Csökkenti az  adózás előtti eredményt a  pénzügyi intézménynél a Törvények végrehajtására tekintettel képzett
bármely céltartalék felhasználása miatt az adóévben elszámolt bevétel, feltéve, hogy azzal összefüggésben az adózó
a 7. § (1) bekezdés b) pontja alapján nem csökkentette az adózás előtti eredményét.
(7) A  pénzügyi intézménynek minősülő adózó által a  kapcsolt vállalkozásának minősülő pénzügyi intézmény
részére kizárólag a  Törvények végrehajtása következtében, azzal közvetlen összefüggésben felmerült költségek,
ráfordítások fedezetére visszafizetési kötelezettség nélkül, 2015. december 31-ig adott támogatás, juttatás alapjául
szolgáló szerződésre, megállapodásra nem terjed ki e törvénynek a kapcsolt vállalkozások között alkalmazott árak
módosítására irányadó jogszabályi rendelkezései hatálya.
(8) A (7) bekezdés hatálya alá tartozó támogatás, juttatás adóévi ráfordításként elszámolt összege a 8. § (1) bekezdés
d)  pontjának alkalmazásában a  pénzügyi intézménynek minősülő adózónál a  vállalkozási tevékenység érdekében
felmerült ráfordításnak minősül.
(9) Az (5)–(6) bekezdést a 2014. adóévi adókötelezettség megállapítása során is alkalmazni kell.
(10) Az  elszámolási törvény 44.  §-ának és az  (1)–(8)  bekezdés rendelkezéseit az  elszámolási törvény
hatálybalépésekor folyamatban lévő önellenőrzések esetében is alkalmazni kell.”
50. § Az államháztartás egyensúlyát javító különadóról és járadékról 2006.  évi LIX.  törvény 4.  §-a a  következő
(5a) bekezdéssel egészül ki:
„(5a) A  pénzügyi intézmény által az  (5)  bekezdés alapján az  elszámolás napját megelőzően megfizetett járadék
összegét nem érinti a  Kúriának a  pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi
határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014.  évi XXXVIII.  törvényben rögzített elszámolás
szabályairól és egyes egyéb rendelkezésekről szóló törvény szerinti elszámolás.”
51. § (1) A devizakölcsönök törlesztési árfolyamának rögzítéséről és a lakóingatlanok kényszerértékesítésének rendjéről szóló
2011. törvény LXXV. törvény 5. § (1) helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Ha a  hiteladós előtörlesztést teljesít, az  előtörlesztett összeget – amennyiben a  devizakölcsönből eredő
tartozása a  hiteladósnak még fennáll, a  Kúriának a  pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire
vonatkozó jogegységi határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014.  évi XXXVIII.  törvényben
rögzített elszámolás szabályairól és egyes egyéb rendelkezésekről szóló 2014. évi XL. törvény 12. § (1) bekezdésében
szabályozott előtörlesztés kivételével – a  devizakölcsön előtörlesztéseként kell elszámolni. A  pénzügyi intézmény
a  devizakölcsönre vonatkozó teljes előtörlesztést abban az  esetben fogadja el, ha az  előtörlesztett összeg
a gyűjtőszámlahitelre vonatkozó hitelkeretszerződésből eredő tartozás teljes megfizetését is fedezi. A devizakölcsön
részleges vagy teljes előtörlesztésére – törvény eltérő rendelkezése hiányában – annak tényleges elszámolásakor
a pénzügyi intézmény által alkalmazott törlesztési árfolyamon kerülhet sor.”
(2) A devizakölcsönök törlesztési árfolyamának rögzítéséről és a lakóingatlanok kényszerértékesítésének rendjéről szóló
2011. törvény LXXV. törvény a következő 16. §-sal egészül ki:
„16.  § (1) A  2/A.  § (1)  bekezdése alapján az  elszámolás napját megelőzően a  magyar állam által megtérített
mentesített követelésrész összegét nem érinti a Kúriának a pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire
vonatkozó jogegységi határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014.  évi XXXVIII.  törvényben
rögzített elszámolás szabályairól és egyes egyéb rendelkezésekről szóló törvény szerinti elszámolás.
(2) A  13/A.  §-ban meghatározott támogatás összegét nem érinti a  Kúriának a  pénzügyi intézmények fogyasztói
kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014. évi
XXXVIII.  törvényben rögzített elszámolás szabályairól és egyes egyéb rendelkezésekről szóló törvény szerinti
elszámolás.”
52. § (1) A 2014. évi XXXVIII. törvény 1. §-a a következő (1a) bekezdéssel egészül ki:
„(1a) E  törvény alkalmazásában fogyasztói kölcsönszerződésnek minősül – az  (1)  bekezdésben foglaltakon
túl – a  pénzügyi intézmény és a  fogyasztó között létrejött deviza alapúnak nem minősülő deviza hitel- vagy
kölcsönszerződés, pénzügyi lízingszerződés, ha azt az  (1)  bekezdésben meghatározott időpontok között kötötték,
és annak részévé a 4. § (1) bekezdése szerinti kikötést is tartalmazó általános szerződési feltétel vagy egyedileg meg
nem tárgyalt szerződési feltétel vált.”
(2) A 2014. évi XXXVIII. törvény 1. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) E törvény hatálya nem terjed ki:
a) a hitelkártyához vagy fizetési számlához kapcsolódó és
b) az állami kamattámogatással nyújtott lakáscélú forint alapú
kölcsönszerződésre.”
(3) A 2014. évi XXXVIII. törvény 1. § (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(4) Ha a pénzügyi intézmény végelszámolás vagy felszámolási eljárás alatt áll, az e törvény szerinti kötelezettségek
a  végelszámolót, illetve a  felszámolót terhelik. A  felszámolási zárómérleg – illetve végelszámolás esetében
a  végelszámolás időszakáról a  számviteli beszámoló – elkészítésére akkor kerülhet sor, ha az  e  törvény és
a  külön törvény szerinti elszámolási kötelezettségek teljesítése megtörtént. A  külön törvényben meghatározott
eljárásokban teljesített elszámolással összefüggésben a  fogyasztói követelést, illetve a  Nemzeti Eszközkezelő
részére járó visszatérítési igényt a  felszámoló, illetve a  végelszámoló külön hitelezői bejelentés nélkül, elismert
követelésként veszi nyilvántartásba és igazolja vissza. Ha az elszámolási kötelezettséggel vagy azzal összefüggésben
a  külön törvény szerinti felülvizsgálatra vagy perre kerül sor, az  eljárásoknak a  külön törvényben meghatározott
befejezését követő hatvan napon belül kell az  ezek alapján megállapított hitelezői követeléseket nyilvántartásba
venni és erről a visszaigazolást az érintetteknek megküldeni.”
(4) A 2014. évi XXXVIII. törvény 1. §-a a következő (7a) bekezdéssel egészül ki:
„(7a) Ahol az  (1a)  bekezdés szerinti fogyasztói kölcsönszerződésből ered a  követelés, a  (6)  bekezdés szerinti
követelés elévülése e  rendelkezés hatálybalépésének napjától a 3. § (5) bekezdése és a 4. § (3) bekezdése szerinti
külön törvényben meghatározott időpontig nyugszik.”
(5) A 2014. évi XXXVIII. törvény 3. § (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) A pénzügyi intézménynek a fogyasztóval külön törvényben meghatározott módon kell elszámolnia.”
(6) A 2014. évi XXXVIII. törvény 4. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) Az  (1)  bekezdés szerinti szerződéses kikötés semmis, ha a  pénzügyi intézmény a  8.  § (1)  bekezdés szerinti
határidőben nem kezdeményezte a  polgári peres eljárás lefolytatását vagy a  bíróság a  keresetet elutasítja
vagy a  pert megszünteti, kivéve ha a  szerződéses kikötés esetében a  6.  § (2)  bekezdés szerinti peres eljárás
megindításának lehet helye, de az eljárás nem került megindításra vagy az eljárás megindításra került, de a bíróság
nem állapította meg a (2a) bekezdés szerint a szerződéses kikötés semmisségét.”
(7) A 2014. évi XXXVIII. törvény 4. §-a a következő (2a) bekezdéssel egészül ki:
„(2a) Az (1) bekezdés szerinti szerződéses kikötés semmis, ha a bíróság annak semmisségét az elszámolásról szóló
külön törvény alapján a Felügyelet által indított közérdekű keresettel indított perben megállapította.”
(8) A 2014. évi XXXVIII. törvény 4. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A  (2) és a  (2a)  bekezdésben foglalt esetben a  pénzügyi intézménynek a  fogyasztóval külön törvény szerint
meghatározott módon kell elszámolnia.”
(9) A 2014. évi XXXVIII. törvény 5. §-a a következő (3) és (4) bekezdéssel egészül ki:
„(3) A  pénzügyi intézménynek 2014. november 30. napjáig meg kell vizsgálnia az  1.  § (1a)  bekezdése szerinti
fogyasztói kölcsönszerződés részévé váló azon ÁSZF-eket, melyekben szerepel az  egyoldalú szerződésmódosítás
lehetőségét tartalmazó szerződéses kikötés.
(4) A  pénzügyi intézménynek 2014. november 30. napjáig be kell jelentenie a  Felügyelet részére valamennyi
(3)  bekezdés szerinti szerződéses kikötést tartalmazó ÁSZF-et, és nyilatkoznia kell arról, hogy az  azokban
foglalt szerződéses kikötést tisztességesnek vagy tisztességtelennek tekinti-e, továbbá nyilatkoznia kell arról,
hogy a  szerződéses kikötések alapján sor került-e egyoldalú kamat-, díj- vagy költségemelést eredményező
szerződésmódosításra. A  bejelentéshez a  Felügyelet részére mellékelni kell a  szerződéses kikötéssel érintett
szerződések azonosítási számát és az érintett szerződés alapján fennálló követelések összegét.”
(10) A 2014. évi XXXVIII. törvény 6. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„6.  § (1) Ha a  pénzügyi intézmény a  vizsgálat során azt állapítja meg, hogy az  általa alkalmazott valamely ÁSZF
tartalmaz olyan szerződéses kikötést, mely esetében a  4.  § (1)  bekezdésében foglalt rendelkezésre figyelemmel
vélelmezni kell a  szerződéses kikötés tisztességtelenségét, de a  pénzügyi intézmény álláspontja szerint
a  szerződéses kikötés tisztességes, a  vélelem megdöntése iránt – ha a  (2)  bekezdés eltérően nem rendelkezik –
a 6. alcímben foglalt szabályok szerint polgári peres eljárást indíthat.
(2) A forint alapú fogyasztói kölcsönszerződések vagy az 1. § (1a) bekezdése szerinti fogyasztói kölcsönszerződések
esetén a  2010. november 26-át követően közzétett ÁSZF-ek vagy a  korábbi ÁSZF-ek 2010. november 26-át
követően közzétett módosításai vonatkozásában nem kell vélelmezni a 4. § (1) bekezdésében foglalt rendelkezésre
figyelemmel a  szerződéses kikötés tisztességtelenségét. A  Felügyelet a  Magyar Nemzeti Bankról szóló 2013.  évi
CXXXIX.  törvény szerinti eljárásokat folytathatja le és 2015. február 14. és február 28. között hivatalból közérdekű
keresettel pert indíthat; a  határidő jogvesztő. A  közérdekű keresettel indított perre a  Kúriának a  pénzügyi
intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi határozatával kapcsolatos egyes kérdések
rendezéséről szóló 2014. évi XXXVIII. törvényben rögzített elszámolás szabályairól és egyes egyéb rendelkezésekről
szóló törvényben foglalt szabályokat kell alkalmazni.”
(11) A 2014. évi XXXVIII. törvény 7. § (7) bekezdése a következő k) ponttal egészül ki:
(A perben nincs helye)
„k) perújításnak.”
(12) A 2014. évi XXXVIII. törvény 8. § (1) bekezdés b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
(A pénzügyi intézmény 6.  § szerinti polgári peres eljárást megindító keresetlevelének, ha a  per tárgyát képező ÁSZF
kikötést)
„b) forint alapú hitel- vagy kölcsönszerződés, pénzügyi lízingszerződés esetén alkalmazták 2010. november 26-án
vagy azt megelőzően, 2015. január 5. napja és január 12. napja között,”
(kell a bírósághoz beérkeznie, a határidő jogvesztő.)
(13) A 2014. évi XXXVIII. törvény 8. § (1) bekezdése a következő c) ponttal egészül ki:
(A pénzügyi intézmény 6.  § szerinti polgári peres eljárást megindító keresetlevelének, ha a  per tárgyát képező ÁSZF
kikötést)
„c) az 1. § (1a) bekezdése szerinti fogyasztói kölcsönszerződés esetén alkalmazták 2010. november 26-án vagy azt
megelőzően, 2015. január 5. napja és január 12. napja között”
(kell a bírósághoz beérkeznie, a határidő jogvesztő.)
(14) A 2014. évi XXXVIII. törvény 8. §-a a következő (1a) bekezdéssel egészül ki:
„(1a) Ha az  (1)  bekezdés b) vagy c)  pontja szerinti esetben a  keresetlevél 2015. január 5. napja előtt érkezett be
a bírósághoz, azt ebből az okból elutasítani nem kell, hanem úgy kell tekinteni, mintha a keresetlevél benyújtására
2015. január 5. napján került volna sor.”
(15) A 2014. évi XXXVIII. törvény 8. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A  pénzügyi intézménynek – a  (3a)  bekezdésben foglalt eltéréssel – egy keresetlevélben kell kérnie az  általa
alkalmazott valamennyi ÁSZF 4.  § (1)  bekezdése szerinti szerződéses kikötései érvényességének megállapítását.
A  keresetlevélben azt az  időszakot is meg kell jelölni, amely alatt a  pénzügyi intézmény a  szerződéses kikötést
alkalmazta.”
(16) A 2014. évi XXXVIII. törvény 8. §-a a következő (3a) bekezdéssel egészül ki:
„(3a) A  pénzügyi intézménynek egy keresetlevélben kell kérnie az  általa alkalmazott valamennyi olyan ÁSZF 4.  §
(1)  bekezdése szerinti szerződéses kikötései érvényességének megállapítását, melyek esetében a  keresetlevélnek
2015. január 5. napja és január 12. napja között kell a bírósághoz megérkeznie. A keresetlevélben azt az időszakot is
meg kell jelölni, amely alatt a pénzügyi intézmény a szerződéses kikötést alkalmazta.”
(17) A 2014. évi XXXVIII. törvény 8. § (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5) A  keresetlevélhez a  Pp. 121.  § (2) és (3)  bekezdésében meghatározottak mellett csatolni kell a  (3)  bekezdés
szerinti ÁSZF-ek egy okiratba foglalt azon kivonatát, amely kizárólag azokat a szerződéses kikötéseket tartalmazza,
amelyek tekintetében a  pénzügyi intézmény az  érvényesség megállapítását kéri, a  szerződéses kikötések
esetén meg kell jelölni azt az  időszakot, amely alatt a  pénzügyi intézmény a  szerződéses kikötést alkalmazta.
A  kivonatban az  egyes szerződéses feltételek mellett fel kell tüntetni azon tényeket és bizonyítékokat, amelyek
a  pénzügyi intézmény szerint megalapozzák a  kereseti kérelemben foglaltakat. A  keresetlevélhez továbbá
elektronikus adathordozót kell csatolni, amely tartalmazza a keresetlevélnek és mellékleteinek informatikai eszköz
alkalmazásával megszerkesztett, szerkeszthető formátumú változatát.”
(18) A 2014. évi XXXVIII. törvény 10. §-a a következő (6) bekezdéssel egészül ki:
„(6) A bíróságnak a 8. § (1) bekezdés b) és c) pontja szerinti esetben a keresetlevél beérkezésétől számított 30 napon
belül kell megvizsgálnia a  keresetlevelet és dönteni a  keresetlevél idézés kibocsátása nélküli elutasításáról, vagy
a tárgyalás kitűzéséről. Ha a bíróság a keresetlevelet nem utasítja el idézés kibocsátása nélkül, a 9. § (3) bekezdése
szerinti határidőt a tárgyalás kitűzésétől kell számítani.”
(19) A 2014. évi XXXVIII. törvény 16. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„16.  § (1) A  bíróság a  külön törvényben meghatározott intézkedésig, de legkésőbb 2014. december 31. napjáig
hivatalból felfüggeszti – a 6. § (2) bekezdése szerinti közérdekű keresettel indított per és a 6. alcímben szabályozott
per kivételével – azt a  peres eljárást, amelynek a  tárgya részben vagy egészben a  3.  § (1)  bekezdése vagy a  4.  §
(1)  bekezdése szerinti szerződéses kikötés, illetve amely pert az  ilyen szerződéses kikötésen is alapuló követelés
érvényesítése iránt a  pénzügyi intézmény indított a  fogyasztóval szemben. A  bíróság a  felfüggesztés tárgyában
tárgyaláson kívül is határozhat. Az eljárás felfüggesztésére a Pp. 155. §-ában foglaltakat megfelelően alkalmazni kell,
azzal hogy a felfüggesztést elrendelő bírósági határozat ellen fellebbezésnek nincs helye.
(2) A  bíróság a  külön törvényben meghatározott intézkedésig, de legkésőbb 2015. december 31. napjáig
hivatalból felfüggeszti – a 6. § (2) bekezdése szerinti közérdekű keresettel indított per és a 6. alcímben szabályozott
per kivételével – azt a  peres eljárást is, amelynek a  tárgya részben vagy egészben a  4.  § (1)  bekezdése szerinti
szerződéses kikötés, illetve amely pert az  ilyen szerződéses kikötésen is alapuló követelés érvényesítése iránt
a pénzügyi intézmény indított a fogyasztóval szemben, ha a 4. § (1) bekezdése szerinti szerződéses kikötés az 1. §
(1a)  bekezdése szerinti fogyasztói kölcsönszerződésben szerepel. A  felfüggesztésre az  (1)  bekezdés szabályait kell
alkalmazni.”
(20) A 2014. évi XXXVIII. törvény 17. §-a a következő (2a) bekezdéssel egészül ki:
„(2a) E § alkalmazásában – a (2) bekezdésben foglaltak mellett – kölcsönszerződés: pénzügyi intézmény és fogyasztó
mint adós vagy adóstárs által kötött, deviza alapúnak nem minősülő deviza hitel- vagy kölcsönszerződés, pénzügyi
lízingszerződés.”
(21) A 2014. évi XXXVIII. törvény 17. § (7) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(7) A  végrehajtást kérő, illetve az  adós kérheti annak megállapítását, hogy a  kölcsönszerződésben nem szerepel
a  3.  § (1)  bekezdése, illetve a  4.  § (1)  bekezdése szerinti szerződéses kikötés. A  kérelmet a  végrehajtónál kell
benyújtani, aki azt –  elbírálás végett  – az ügy irataival együtt beterjeszti a  végrehajtást foganatosító bírósághoz.
A kérelmet a végrehajtást foganatosító bíróság a végrehajtási kifogás elbírálásának szabályai szerint bírálja el.”
(22) A 2014. évi XXXVIII. törvény 17. § (10) bekezdése a következő c) ponttal egészül ki:
(E törvény rendelkezései nem akadályozzák azt, hogy)
„c) a  kölcsönszerződések esetén a  végrehajtás elrendelésére (a végrehajtási eljárásba bekapcsolódásra irányuló
kérelem elbírálására) sor kerüljön és a  végrehajtás elrendelése (a végrehajtási eljárásba bekapcsolódásra irányuló
kérelem elbírálása) körébe tartozó eljárási cselekmények, nyilatkozatok megtehetőek legyenek.”
(23) A 2014. évi XXXVIII. törvény a következő 22. §-al egészül ki:
„22.  § (1) Ha a  17.  § (2)  bekezdése szerinti kölcsönszerződések esetén a  végrehajtás elrendelése (a végrehajtási
eljárásba bekapcsolódásra irányuló kérelem elbírálása) iránti kérelmet 2014. július 26. napját követően nyújtották be,
és 2014. október 15. napjáig nem került sor a végrehajtás elrendelésére (a végrehajtási eljárásba bekapcsolódásra
irányuló kérelem elbírálására), a végrehajtás elrendelése (a végrehajtási eljárásba bekapcsolódásra irányuló kérelem
elbírálása) iránt 2014. december 15. napjáig kell intézkedni.
(2) E  törvénynek a  Kúriának a  pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi
határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014.  évi XXXVIII.  törvényben rögzített elszámolás
szabályairól és egyes egyéb rendelkezésekről szóló 2014. évi XL. törvénnyel (a továbbiakban: Módtv.) megállapított
1.  § (2)  bekezdése szerinti kölcsönszerződések esetén a  16.  § alapján felfüggesztett eljárásokat a  fél kérelmére
folytatni kell; a bíróságnak a kérelem beérkezésétől számított 30 napon belül kell a folytatás iránt intézkednie.
(3) E  törvénynek a Módtv.-nyel megállapított 1. § (2) bekezdése szerinti kölcsönszerződések esetén a végrehajtást
kérő vagy az  adós a  17.  § (7)–(8)  bekezdése szerinti eljárás lefolytatását kérheti, a  kérelmet a  bíróság soron kívül
bírálja el.
(4) E  törvénynek a  Módtv.-nyel megállapított 1.  § (2)  bekezdése szerinti kölcsönszerződések esetén a  18.  §-ban
foglalt szabályokat 2014. december 15. napjától nem kell alkalmazni.”
(24) A  2014.  évi XXXVIII.  törvény 5.  § (2)  bekezdésében a  „Felügyelet részére valamennyi” szövegrész helyébe
a „felügyeleti és fogyasztóvédelmi jogkörében eljáró Magyar Nemzeti Bank (a  továbbiakban: Felügyelet) részére
valamennyi” szöveg lép.
(25) Hatályát veszti a 2014. évi XXXVIII. törvény 3. § (4) és (6) bekezdése.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1404/2013. (VII. 2.) Korm. határozata a KEOP-1.2.0/09-11-2013-0003 azonosító számú („Biharnagybajom és Sárrétudvari szennyvízkezelése” című) projekt támogatásának jóváhagyásáról.
A Kormány
 1. jóváhagyja az 1. melléklet szerint a KEOP-1.2.0/09-11-2013-0003 azonosító számú, „Biharnagybajom és Sárrétudvari
szennyvízkezelése” című, egymilliárd forintot meghaladó támogatási igényű projektjavaslatot,
 2. hozzájárul az  1.  pont szerinti projekt támogatási szerződésének – a  Nemzeti Fejlesztési Ügynökség
Környezetvédelmi Operatív Programok Irányító Hatósága általi – megkötéséhez.
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: azonnal
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
55/2003. (V. 7.) ME határozata kormányzati főtisztviselői kinevezés megszűnésének megállapításáról.
A köztisztviselők jogállásáról szóló — többször módosított — 1992. évi XXIII. törvény 31/D. §-a (1) bekezdésének a) pontja alapján megállapítom, hogy
Ferencz I. Szabolcs kormányzati főtisztviselői kinevezése
— közszolgálati jogviszonyának felmentéssel történő megszüntetésére tekintettel —
2003. szeptember 25-i hatállyal megszűnik. Dr. Medgyessy Péter s. k.,
miniszterelnök


text:
3/2004. (MK 38.) MSZH közleménye a ,,GENIUS-EUROPE’’ Nemzetközi Ipar és Képzőművészeti Kiállításon bemutatásra kerülő találmányok, védjegyek, formatervezési és használati minták kiállítási kedvezményéről.
Az 1995. évi XXXIII. törvény 3. §-ának b) pontja, az
1997. évi XI. törvény 53. §-a (1) bekezdésének c) pontja,
a 2001. évi XLVIII. törvény 40. §-a (1) bekezdésének
c) pontja és az 1991. évi XXXVIII. törvény 36. §-ának
(1) bekezdése alapján közzéteszem, hogy a 2004. május
hó 1. és 4. napjai között Budapesten megrendezendő, a
,,GENIUS-EUROPE’’ Nemzetközi Ipar- és Képzőművészeti Kiállításon bemutatásra kerülő találmányokat,
védjegyeket, formatervezési és használati mintákat az
említett jogszabályokban meghatározott kiállítási kedvezmény illeti meg.
Dr. Bendzsel Miklós s. k.,
a Magyar Szabadalmi Hivatal


text:
13/2016. (III. 2.) FM rendelete a vadgazdálkodási tájegységekről.
A vad védelméről, a  vadgazdálkodásról, valamint a  vadászatról szóló 1996. évi LV. törvény 100.  § (1a)  bekezdésében kapott
felhatalmazás alapján, a Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 65. § 11. pontjában
meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § A vadgazdálkodási tájegységeket az 1. melléklet tartalmazza.
2. § A vadgazdálkodásért felelős miniszter a  vadgazdálkodási tájegységek szöveges leírással kiegészített térképeinek
elérhetőségét az Országos Vadgazdálkodási Adattár honlapján biztosítja.
3. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Dr. Fazekas Sándor s. k.,
 földművelésügyi miniszter


text:
198/2006. (X. 2.) Korm. rendelete a nyugellátások és a baleseti járadék 2006. kiegészítő emeléséről.
A Kormány a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló
1997. évi LXXXI. törvény (a továbbiakban: Tny.) 101. §-a
(1) bekezdésének f) pontjában kapott felhatalmazás alapján – a Tny. 62. §-ának (5) bekezdésében foglaltak végrehajtására, a Tny. 62. §-ának (6) bekezdésében foglaltak
figyelembevételével – a következőket rendeli el:
1. § (1) 2006. november 1-jétől – 2006. január 1-jei visszamenőleges hatállyal – 1,2 százalékkal kell emelni a 2006.
január 1-jét megelőző időponttól megállapított öregségi
nyugdíjat (ideértve a bányásznyugdíjat, a korengedményes nyugdíjat, az egyes művészeti tevékenységet folytatók öregségi nyugdíját és a szolgálati nyugdíjat), a rokkantsági nyugdíjat, a baleseti rokkantsági nyugdíjat, az
özvegyi és a szülői nyugdíjat, az árvaellátást, valamint
a baleseti hozzátartozói nyugellátásokat.
(2) Ha egy személy részére több nyugellátást folyósítanak, akkor a nyugellátásokat külön-külön kell az (1) bekezdés szerint emelni.
(3) Az (1)–(2) bekezdés szerint kell emelni a mezőgazdasági szövetkezeti öregségi, munkaképtelenségi és özvegyi járadékot, valamint a mezőgazdasági szakszövetkezeti
tagok növelt összegű öregségi, munkaképtelenségi és özvegyi járadékát is.
(4) Az emelést a 2006. november havi ellátásnak
a) a nem társadalombiztosítási ellátás,
b) az egyes személyes szabadságot korlátozó intéz
kedésekkel, valamint a semmissé nyilvánított elítéléssel
összefüggésben járó emelés, továbbá a nemzeti helytállásért járó pótlék,
c) az egyes nyugdíjak felülvizsgálatáról, illetőleg
egyes nyugdíj-kiegészítések megszüntetéséről szóló
1991. évi XII. törvény alapján megszüntetett nyugdíjkiegészítés helyébe lépő pótlék
nélküli összegére kell végrehajtani.
2. § Az özvegyi és a szülői nyugdíj megosztása esetén a jogosultakat a folyósított nyugdíjrész alapulvételével megállapított emelés illeti meg.
3. § Szociálpolitikai (szociális biztonsági) egyezmény alapján megállapított nyugellátásból a magyar jogszabályok
szerint elismert szolgálati idő tartamának megfelelő
– a magyar szerződő felet terhelő – arányos részt kell az
1. § szerint emelni.
4. § (1) Azt az öregségi, rokkantsági, baleseti rokkantsági
nyugdíjat, amelyet 2005. december 31-ét követően átmeneti járadék, rendszeres szociális járadék vagy baleseti
járadék megszűnését követő naptól állapítottak meg, a
megszüntetett ellátás megállapításának időpontját alapul
véve kell az 1. §-ban foglaltak szerint emelni. Ezt az emelt
nyugellátást alapul véve kell a hozzátartozói, baleseti hozzátartozói nyugellátásokat is megállapítani.
(2) Több nyugellátásra való jogosultságot érintő változás esetén a változás időpontjától kezdődően a saját jogú
és a hozzátartozói nyugellátások összegét az 1. §
(1)–(2) bekezdésének figyelembevételével kell tovább
folyósítani olyan összegben, mintha ez az ellátás a változás napját megelőzően is önállóan került volna folyósításra.
(3) A 2005. december 31-ét követően megállapított
özvegyi, szülői nyugdíjat, árvaellátást és baleseti hozzátartozói nyugellátást az 1. § szerint a megállapítás
időpontjától kezdődően kell emelni, feltéve, hogy a jogszerző nyugellátását 2006. január 1-je előtt állapították
meg.
5. § (1) A 2006. január 1-jét megelőző időponttól megállapított baleseti járadékot az 1. § rendelkezései szerint kell
emelni.
(2) Azt a baleseti járadékot, amelyet baleseti rokkantsági nyugdíj megszűnését követő naptól állapítottak meg,
a megszüntetett ellátás megállapításának időpontját alapul
véve kell az 1. §-ban foglaltak szerint emelni.
6. § (1) A központi költségvetés megtéríti a Nyugdíjbiztosítási Alapnak
a) a bányásznyugdíjak,
b) az egyes művészeti tevékenységeket folytatók öreg
ségi nyugdíjra jogosultságáról szóló 5/1992. (I. 13.) Korm.
rendelet szerint a művészek részére megállapított öregségi
nyugdíjak,
c) a mezőgazdasági szövetkezeti öregségi, munkaképtelenségi és özvegyi, valamint a mezőgazdasági szakszövetkezeti tagok növelt összegű öregségi, munkaképtelenségi és özvegyi járadéka
emelésének fedezetét és a végrehajtás költségeit.
(2) Az (1) bekezdés szerinti összegek átutalására, illetőleg elszámolásának módjára vonatkozóan külön jogszabály rendelkezései az irányadók.
7. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő harmadik napon
lép hatályba.
(2) Az 1–5. §-ok szerinti nyugdíjemelés végrehajtása
során egyszerre kell kifizetni
a) a 2006. január–október hónapokra járó nyugdíjemelés tíz havi összegét, illetve, ha az érintett több nyugellátásban, illetőleg a nyugellátás mellett november hónapban
emelésre kerülő egyéb ellátásban is részesül, ezen ellátások emelésének 2006. január–október hónapokra járó, tíz
havi együttes összegét, de legalább 2500 forintot,
b) a tizenharmadik havi nyugdíjnak – a Tny. 6/A. §
(4) bekezdése alapján – 2006. novemberben folyósításra
kerülő összegét.
(3) Amennyiben az 1. és a 3–5. §-ok szerinti ellátásokra
való jogosultság e kormányrendelet hatálybalépése előtt
megszűnt, a visszamenőlegesen járó kiegészítő emelést
vagy, ha az érintett több nyugellátásban, illetőleg a nyugellátás mellett november hónapban emelésre kerülő egyéb
ellátásban is részesül, illetve részesült, az ezen ellátások
után visszamenőlegesen járó kiegészítő emelések együttes
összegét, de legalább 2500 forintot kell – kérelemre – egy
összegben kifizetni a megszüntetett ellátás jogosultja,
illetőleg a jogosult halála esetén a Tny. 83. § (2) bekezdésében meghatározott személy részére.
(4) A Tny. 50. §-ának (6) bekezdésében, illetőleg a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény végrehajtásáról rendelkező 168/1997. (X. 6.) Korm.
rendelet 62. §-ának (7) bekezdésében meghatározott együttfolyósítási összeghatár – 2006. január 1-jei visszamenőleges
hatállyal – havi 56 840 forintra változik.
Gyurcsány Ferenc s. k.,
miniszterelnök


text:
149/2017. (V. 2.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – Fintáné dr. Vásárhelyi
Juliannát a 2017. május 1. napjától 2020. április 30. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2017. április 18. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
63/B/2007. AB határozat.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének megállapítására irányuló indítvány vizsgálata tárgyában indult eljárásban meghozta a következő
Az Alkotmánybíróság az adózás rendjéről szóló 2003.
évi XCII. törvény 164. § (4) bekezdése alkotmányellenes
ségének megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt elutasítja. I n d o k o l á s
I. Az Alkotmánybírósághoz indítvány érkezett az adózás
rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvénynek (a továbbiakban: Art.) az illeték megállapításához való jog elévülését
szabályozó 164. § (4) bekezdésével kapcsolatban. Az indítványozó az Art. szabályát alapvetően azért tartja alkotmányellenesnek, mert az szerinte az Alkotmány 2. §
(1) bekezdésében foglalt jogállamiság részét képező jogbiztonsággal ellentétes rendelkezést tartalmaz. Megítélése
szerint az Art. az illeték megállapításához való jog elévülésének csak olyan szubjektív határidejét állapítja meg,
melynek kezdete a hatóság tudomásszerzése, objektív, az
elévülést mindenképpen megszüntető határidőt nem tartalmaz. Az indítványozó felveti, hogy az elévülés kezdete
más szabályokban sokkal inkább tekintetbe veszi a jogbiztonság követelményét, így a büntetőjogban az elkövetéshez (vagy tartalmilag annak megfelelő magatartáshoz) kötődik az elévülés kezdete, a szabálysértések esetén pedig –
bár van egy, a hatóság tudomásszerzéséhez igazodó szubjektív határidő – az elkövetéstől számított 2 éves objektív
határidő a főszabály. Az Art.-nek az adó megállapításához
való jogra vonatkozó elévülési szabályát [Art. 164. §
(1) bekezdés] is példaként hozza fel. E szabály szerint az
adó megállapításához való jog annak a naptári évnek az
utolsó napjától számított 5 év elteltével évül el, amelyben
az adóról bevallást, bejelentést kellett volna tenni, illetve
bevallás, bejelentés hiányában az adót meg kellett volna fizetni. E szabályokkal összevetve emeli ki az indítványozó,
hogy az illeték megállapításához való jog tulajdonképpen
sohasem évül el, vagy adott esetben jelentősen hosszú idő
után következhet be csak az elévülés, ha az illeték-kötelezettség alapjául szolgáló körülmény csak később jut a kiszabásra jogosult hatóság tudomására. Mindez az indítványozó álláspontja szerint a jogbiztonság sérelmét okozza.
Az indítványozó véleménye az, hogy a támadott szabályozás alapján az „illeték kiszabására akár évtizedek múltán is
sor kerülhet, ha az akkor jut az illeték kiszabására jogosult
hivatal tudomására”, így ez nem egyeztethető össze az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével.
II. 1. Az Alkotmány érintett rendelkezése:
„2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokrati
kus jogállam.” 2. Az Art. vizsgált rendelkezése:
„164. § (4) Az illeték megállapításához való jog annak a
naptári évnek az utolsó napjától számított 5 év elteltével
évül el, amelyben a vagyonszerzést illetékkiszabásra az ál
lami adóhatóságnál bejelentették, illetve az a körülmény,
hogy az illeték megfizetését vagy a kiszabás céljából elrendelt bejelentést elmulasztották, az állami adóhatóság
tudomására jutott.”
III. Az indítvány az alábbiak szerint nem megalapozott.
1. Az indítványozó az illeték megállapításához való jog
elévülésének szabályát annak kiszámíthatatlansága miatt
tartja alkotmányellenesnek. Ezért az Alkotmánybíróság
elsőként azt vizsgálta meg, hogy e szabályok érvényesülése valóban kiszámíthatatlan-e a kötelezett számára. Az illeték megállapításához való jog elévülési szabályai önmagukban nem vizsgálhatók, érvényesülésük szorosan kapcsolódik az illeték-kötelezettség keletkezésének és teljesítésének szabályozásához.
1.1. Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Itv.) a 3. §-ában szabályozza, hogy az egyes illetékfizetési kötelezettség-fajták milyen esemény vagy magatartás beálltával keletkeznek. Így például az öröklési illeték-kötelezettség az örökhagyó halála napján, az ajándékozási illeték-kötelezettség (ingatlan ajándékozása esetén) az
ajándékozási szerződés megkötése napján, a visszterhes vagyonátruházási illeték-kötelezettség – a szerzés módjától
függően – a szerződés megkötése napján, árverési vétel esetében az árverés napján, bírósági vagy hatósági határozattal
történő szerzés esetén a határozat jogerőre emelkedése napján keletkezik. Az eljárási illeték megfizetésére irányuló kötelezettség az eljárás megindítása iránti kérelem előterjesztésekor keletkezik. Az Itv. további szabályokat tartalmaz a hatósági jóváhagyástól vagy harmadik személy beleegyezésétől függő vagyonszerzési jogügyletekkel kapcsolatos, valamint a felfüggesztő vagy bontó feltételtől, illetőleg a kezdő
határidő bekövetkezésétől függő szerződés esetén irányadó
illeték-kötelezettség keletkezésére is. Az illeték-kötelezettség teljesítése a kötelezett, illetve az illetékügyben eljáró állami adóhatóság további cselekményei útján történik. A kötelezettet bejelentési kötelezettség terheli, míg a hatóság a –
főszabály szerint a bejelentés útján – tudomására jutott adatok alapján megállapítja az illeték alapját és mértékét. Az illeték megállapításához való jog elévülése a bejelentéssel veszi kezdetét. A kötelezettet terhelő bejelentés elmulasztása
esetén az elévülés mindaddig nem kezdődik meg, amíg az
adóhatóság valamely módon az esemény bejelentésének
elmulasztásáról tudomást nem szerez.
A kötelezettet terhelő konkrét fizetési kötelezettség az
illeték megállapítása után keletkezik, ami azt jelenti, hogy
az állami adóhatóságot megillető, az illeték megállapításához való jog elévülése után, e jog érvényesítésének megszűnésével már az illetékfizetési kötelezettség teljesítése
sem lehetséges, illetve nem kényszeríthető ki jogszerűen.
Az Itv. elévülési szabályokat nem tartalmaz, a 86. § szerint
„[a]z illeték megállapításához, valamint az illeték behajtá-
sához való jog elévülésére az adózás rendjéről szóló törvény rendelkezései az irányadóak.”
1.2. Az Alkotmánybíróság a jelen határozatban is irányadónak tekintett korábbi döntésében a következőket állapította meg: „[a]z időmúlás a közigazgatási hatósági eljárásban, így az adójogviszonyban is a jogérvényesítés megszűnését eredményezi. Az elévülési idő leteltét követően
az adóhatóságnak megszűnik az a joga, hogy az adókötelezettségek teljesítését ellenőrizze, jogszabálysértés esetén a
bevallani elmulasztott adót, a jogosulatlanul igénybe vett
költségvetési támogatást megállapítsa.” (435/B/2006. AB
határozat, ABH 2007, 1976, 1978.) Az Alkotmánybíróság
korai határozataiban is foglalkozott már az elévülés szabályozásának a kérdésével. E határozatok [53/1992. (X. 29.)
AB határozat, ABH 1992, 261.; 54/1992. (X. 29.) AB határozat, ABH 1992, 266.] a polgári jogi természetű jogok
és követelések elévülése kapcsán születtek meg, és rögzítették az Alkotmánybíróság alapvető álláspontját az elévülés kérdésében. Eszerint „a követelések elévülésének törvényi szabályozása nem áll ellentétben egyetlen alkotmányos rendelkezéssel vagy alkotmányos elvvel sem. Sőt, a
huzamosabb ideig rendezetlen jogi helyzetek lezárása kifejezetten összhangban áll a jogbiztonság követelményét
is magában foglaló, az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében
írt jogállami tétellel. (…) A különféle jogviszonyok, így a
polgári jogi jogviszonyok szabályozása során is a jogalkotó nagyfokú szabadsággal rendelkezik egyebek között abban a vonatkozásban is, hogy az egyes jogviszonyok belső
sajátosságainak a figyelembevételével az alanyi jogok bíróság előtti érvényesíthetőségének lehetőségét milyen időkorlátokkal biztosítja.” [54/1992. (X. 29.) AB határozat,
ABH 1992, 266, 267.] További lényeges megállapítás
volt, hogy a törvényhozót az Alkotmány alapján nagyfokú
szabadság illeti meg arra nézve, hogy az alanyi jog érvényesíthetőségének időkorlátját milyen általános és különös törvényi szabályokba foglalja. A jogalkotó szabadsága
ugyanakkor nem korlátlan, mert a szabályozott jogviszony
tartalmából, természetéből, a jogviszony lényegi sajátosságaiból kell fakadnia, és nem vezethet a jogalanyok közötti indokolatlan megkülönböztetéshez. [v.ö. 53/1992.
(X. 29.) AB határozat, ABH 1992, 261, 263.]
Ezeket, a polgári jogi jogokra és követelésekre nézve lefektetett elveket az Alkotmánybíróság az adójogviszonyokkal összefüggésben később is érvényesnek tekintette,
rögzítve, hogy az adójogviszonyok kapcsán „is nagyfokú
szabadság illeti meg a jogalkotót a jogérvényesítés időbeli
korlátozását, vagyis az elévülés kimondását illetően.”
(435/B/2006. AB határozat, ABH 2007, 1976, 1978.)
2. A fentiek alapján az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az Alkotmány rendelkezései nem követelik meg
meghatározott tartalmú vagy jellegű elévülési szabály
megalkotását az illeték megállapításához való jog tekintetében. A szabályozásra nézve az Országgyűlést széles körű
szabadság illeti meg. Ezzel a szabadsággal (alkotmányos
mozgástérrel) élve alkotta meg a törvényhozó az Art. vizsgált 164. § (4) bekezdését.
Az indítvány alapján az Alkotmánybíróság azt vizsgálta, hogy ez a szabályozás megfelel-e a jogbiztonság köve
telményének. Az Alkotmánybíróság állandóan követett
gyakorlata szerint a jogbiztonság a jogállam nélkülözhetetlen eleme. „A jogbiztonság az állam – s elsősorban a
jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a
jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is
világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák
egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is.” [9/1992. (I. 30.)
AB határozat, ABH 1992, 59, 64–65.] Az Alkotmánybíróság megítélése szerint az, hogy az illeték megállapításához
való jog elévülése nem az illeték-kötelezettség keletkezéséhez, mint kezdőidőponthoz igazodik, hanem a hatóság
(bejelentés útján vagy ennek hiányában más módon történő) tudomásszerzésével veszi kezdetét, nem teszi kiszámíthatatlanná a szabályozást. A szabály világos, egyértelmű, a norma címzettjei ehhez igazítani tudják magatartásukat. Ezen kívül az Itv. és az Art. pontosan meghatározzák a jogalanyok bejelentési kötelezettségeit, azok teljesítésének módját, az Itv. szabályozza a hatóság tudomásszerzésének egyéb módjait, melynek időpontja (egészen
pontosan: naptári éve) a jogalany számára is megállapítható. Az Alkotmánybíróság mindezek miatt az Art. 164. §
(4) bekezdésének az Alkotmány 2. § (1) bekezdésébe ütközése megállapítására irányuló indítványt elutasította.
Megjegyzi az Alkotmánybíróság, hogy az indítványozó
által támadott helyzet – amelyben az adóhatóság tudomásszerzésével indul meg az illeték megállapításához való jog
elévülése –, csak akkor következhet be, ha a kötelezett elmulasztja a bejelentési kötelezettsége teljesítését. A bejelentés elmulasztásáról a kötelezett értelemszerűen tudomással bír. Ennek következtében azt is tudnia kell, hogy
mivel – az ő hibájából – nem következett be az elévülést
megindító esemény, azaz a bejelentés, az elévülés nem
kezdődött meg. Nem a jogszabály okozza tehát az esetleg
hosszasan elnyúló elévülést, hanem a kötelességét nem teljesítő adózó saját maga.
A fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság a rendelkező részben foglaltak szerint határozott.
Budapest, 2009. szeptember 29. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke