text:
2017. CLI. törvény az adóigazgatási rendtartásról.
I. FEJEZET
ALAPELVEK ÉS A TÖRVÉNY HATÁLYA 1. Alapelvek
1. § [Törvényesség (legalitás) elve]
Az adózó, az  eljárás egyéb résztvevője és az  adóhatóság e  törvénynek és más jogszabályoknak megfelelően
gyakorolhatja jogait és teljesíti kötelezettségeit.
2. § [Szakszerű és hatékony eljárás elve]
Az adóhatóság a  szakszerűség, a  hatékonyság és a  költségtakarékosság érdekében úgy szervezi meg
a  tevékenységét, hogy – a  tényállás tisztázására vonatkozó követelmények sérelme nélkül – az  eljárás a  lehető
leggyorsabban lezárható legyen, és az  adózónak, az  eljárás egyéb résztvevőjének és az  adóhatóságnak
a legkevesebb költséget okozza.
3. § [A megkülönböztetés és „részrehajlás” tilalma]
Az adóhatóság minden ügyben jóhiszeműen, megkülönböztetés nélkül, a  jogszabályoknak megfelelően köteles
eljárni és intézkedni.
4. § [Egyedi elbírálás elve]
Az adóhatóság az  eljárás során az  érintett ügyre vonatkozó tényeket veszi figyelembe, minden bizonyítékot
súlyának megfelelően értékel, döntését valósághű tényállásra alapozza.
5. § [Méltányos eljárás elve]
Az adóhatóság köteles méltányosan eljárni, és ha a törvényben meghatározott feltételek fennállnak, az adótartozást
mérsékli, illetve fizetési könnyítést engedélyez.
6. § [Tájékoztatási kötelezettség, az adózói jogok gyakorlásának előmozdítása]
Az adóhatóság az  adózónak a  jogszabályok megtartásához szükséges tájékoztatást megadja, az  adóbevallás,
az adóbefizetés rendjét vele megismerteti, az adózót jogainak érvényesítésére figyelmezteti.
7. § [Közérthetőség elve]
Az adóigazgatási eljárásban az  adózókkal való kapcsolattartás nyelvezetének egyszerűnek és közérthetőnek kell
lennie.
8. § [A jóhiszemű eljárás követelménye, az együttműködési kötelezettség elve]
 (1) Az  adózó és az  eljárás egyéb résztvevője köteles a  jogait jóhiszeműen gyakorolni és elősegíteni az  adóhatóság
feladatainak végrehajtását.
 (2) Az  adózó és az  eljárás egyéb résztvevője jóhiszeműségét az  eljárásban vélelmezni kell. A  rosszhiszeműség
bizonyítása az adóhatóságot terheli. A törvényt az Országgyűlés a 2017. november 14-i ülésnapján fogadta el.
2. A törvény hatálya 9. § [Az adóigazgatási eljárás]
Az adóigazgatási eljárásban az  adóhatóság megállapítja az  adózó jogait, kötelezettségeit, ellenőrzi
az adókötelezettségek teljesítését, a  joggyakorlás törvényességét, nyilvántartást vezet az adózást érintő tényekről,
adatokról, körülményekről, és adatot igazol, illetve az ezeket érintő döntését érvényesíti.
10. § [Az adópolitikáért felelős miniszter és az állami adó- és vámhatóságot irányító miniszter eljárása]
Az adóügyben eljáró adópolitikáért felelős miniszterre, illetve az állami adó- és vámhatóságot irányító miniszterre
e törvénynek az adóhatóságra vonatkozó rendelkezéseit megfelelően alkalmazni kell.
II. FEJEZET
AZ ADÓZÓ ÉS AZ ADÓHATÓSÁGOK, AZ ADÓZÓ KÉPVISELETE
3. Az adózó 11. § [Az adózó]
 (1) Adózó az  a  személy, akinek, illetve amelynek adókötelezettségét adót, költségvetési támogatást megállapító
törvény, e törvény vagy önkormányzati rendelet írja elő.
 (2) Adózónak kell tekinteni a bizalmi vagyonkezelési szerződés alapján kezelt vagyont.
 (3) Nem minősül adózónak a  kizárólag az  adó megfizetésére kötelezett személy. A  kizárólag az  adó megfizetésére
kötelezett személy is gyakorolhatja a törvény szerint az adózót megillető jogokat.
 (4) A jogszabály erejénél fogva ügyfélnek minősülő személyre a  fizetési kötelezettségével kapcsolatban e  törvény
adózóra vonatkozó rendelkezései is megfelelően alkalmazandóak. 12. § [Jogutódlás az adóigazgatási eljárásban]
 (1) Törvény eltérő rendelkezése hiányában az adózó polgári jog szabályai szerinti jogutódját megilletik mindazon jogok,
amelyek a  jogelődöt megillették, továbbá terhelik a  jogelőd által nem teljesített kötelezettségek a  jogutódlással
szerzett vagyonnal arányosan. Több jogutód esetén a  jogelőd kötelezettségeit a  jogutódok vagyonarányosan
teljesítik, teljesítés hiányában pedig a  jogelőd tartozásáért egyetemlegesen felelnek, a  költségvetési támogatásra
– eltérő megállapodás hiányában – vagyonarányosan jogosultak.
(2) Az  adóhatóság a  jogutódnál a  jogutódlást megelőző időszakra vonatkozó törvényi feltételek fennállásának
vizsgálatát a jogelőd adózói előéletére is kiterjedően, a jogelőd magatartását is értékelve végzi.
13. § [Eljárási képesség]
A természetes személy adózó akkor rendelkezik eljárási képességgel, ha az  ügy tárgyára tekintettel
cselekvőképesnek minősül.
4. Képviselet 14. § [Képviselet]
 (1) Ha törvény nem írja elő az adózó személyes eljárását, helyette törvényes képviselője, vagy az általa, illetve törvényes
képviselője által meghatalmazott személy is eljárhat.
 (2) Jogi személy törvényes képviselőjének eljárása személyes eljárásnak minősül.
 (3) Az ellenérdekű adózók képviseletét nem láthatja el ugyanaz a személy.
 (4) Az adóhatóság visszautasítja a képviselő eljárását, ha
a) az nyilvánvalóan nem alkalmas az ügyben a képviselet ellátására, vagy
b) képviseleti jogosultságát az erre irányuló hiánypótlási felhívás ellenére sem igazolja.
(5) A képviselő visszautasítása esetén az adóhatóság felhívja az adózót, hogy járjon el személyesen, vagy gondoskodjon
a képviselet ellátására alkalmas képviselőről.
(6) Az adóhatóság nyilatkozattételre hívja fel az adózót, ha az eljárás során az adózó és a képviselő vagy a képviselők
nyilatkozata eltér egymástól, vagy egyéb eljárási cselekményeik ellentétesek. Ha az adózó eltérően nem nyilatkozik,
az adóhatóság az előbbi cselekményt, nyilatkozatot tekinti érvényesnek.
(7) A természetes személy adózó részére, akinek nincs képviselője, és
a) ismeretlen helyen tartózkodik, vagy
b) nem tud az ügyben eljárni,
az eljáró adóhatóság gondoskodik ügygondnok kirendeléséről.
15. § [Meghatalmazás]
 (1) A meghatalmazott a  képviseleti jogosultságát – ha azt a  rendelkezési nyilvántartás nem tartalmazza – köteles
igazolni. A meghatalmazást közokiratba vagy teljes bizonyító erejű magánokiratba kell foglalni vagy jegyzőkönyvbe
kell mondani.
(2) Ha a  meghatalmazásból más nem tűnik ki, az  kiterjed az  eljárással kapcsolatos valamennyi nyilatkozatra és
cselekményre.
(3) A képviseleti jog keletkezése és megszűnése az  adóhatósággal szemben az  adóhatósághoz történő bejelentés
beérkezésétől hatályos azzal, hogy a képviseleti jog megszűnésének bejelentése napján a meghatalmazottat még
az adóhatósági iratok átvételére jogosult személynek kell tekinteni.
(4) A felszámolás, illetve a végelszámolás kezdő időpontját megelőzően adott meghatalmazás alapján a képviselő akkor
járhat el, ha a meghatalmazás érvényességéről a felszámoló, illetve a végelszámoló az adóhatóságnak nyilatkozott.
Végelszámolás esetén nem kell a  meghatalmazás érvényességéről nyilatkozatot tenni, ha a  meghatalmazást adó
korábbi törvényes képviselő és a végelszámoló személye megegyezik.
(5) Nem járhat el meghatalmazottként az adóhatóság előtti eljárásban az eltiltás hatálya alatt az a természetes személy,
akit a cégbíróság vagy a bíróság jogerősen eltiltott a vezető tisztségviselői tisztség gyakorlásától.
16. § [Kötelező szakmai képviselet]
 (1) Az adózó
a) az adó feltételes megállapítására irányuló eljárásban,
b) a feltételes adómegállapítás alkalmazhatóságának megállapítására irányuló eljárásban és
c) a szokásos piaci ár megállapítására irányuló eljárásban
kizárólag ügyvéd, kamarai jogtanácsos, adótanácsadó, adószakértő, okleveles adószakértő vagy könyvvizsgáló
képviseletével járhat el.
(2) Az (1)  bekezdés szerinti képviselet a  saját ügyben nem kötelező, ha a  természetes személy vagy a  jogi személy,
egyéb szervezet vezető tisztségviselője jogi szakvizsgával vagy okleveles könyvvizsgálói szakképesítéssel
rendelkezik vagy nyilvántartásba vett adótanácsadónak, adószakértőnek, okleveles adószakértőnek vagy
könyvvizsgálónak minősül. A  jogi szakvizsga megszerzését, az okleveles könyvvizsgálói szakképesítés meglétét, és
azt, hogy a  természetes személyt vagy a  jogi személy, egyéb szervezet vezető tisztségviselőjét az  adótanácsadói,
adószakértő vagy az  okleveles adószakértői nyilvántartásba bejegyezték, az  (1)  bekezdésben meghatározott
hatósági eljárások megindítására irányuló kérelemmel egyidejűleg kell igazolni.
17. § [Állandó meghatalmazás alapján eljárni jogosultak]
 (1) Jogi személyt és egyéb szervezetet az adóhatóság előtt állandó meghatalmazás alapján
a) a képviseleti jogosultságát igazoló nagykorú tag, foglalkoztatott,
b) kamarai jogtanácsos,
c) ügyvéd,
d) ügyvédi iroda,
e) európai közösségi jogász,
f ) nyilvántartásba vett adószakértő, nyilvántartásba vett okleveles adószakértő, nyilvántartásba vett
adótanácsadó, könyvvizsgáló, könyvelő,
g) számviteli, könyvviteli szolgáltatásra vagy adótanácsadásra jogosult gazdasági társaság, illetve egyéb
szervezet törvényes vagy szervezeti képviselője, foglalkoztatottja, tagja,
h) környezetvédelmi termékdíjjal kapcsolatos ügyben termékdíj ügyintéző szakképesítéssel rendelkező személy
is és
i) a jövedéki adóról szóló törvény szerinti jövedéki üggyel kapcsolatban jövedéki ügyintéző szakképesítéssel
rendelkező személy is
képviselheti. (2) Természetes személyt az  adóhatóság előtt állandó meghatalmazás alapján bármely – képviseletre alkalmas –
nagykorú személy is képviselheti.
(3) Nem járhat el meghatalmazottként az adóhatóság előtti eljárásban az eltiltás hatálya alatt az a természetes személy,
akit a cégbíróság vagy a bíróság jogerősen eltiltott a vezető tisztségviselői tisztség gyakorlásától.
18. § [A belföldön nem letelepedett adóalany képviselete]
Az általános forgalmi adóról szóló törvény (a  továbbiakban: Áfa tv.) szerinti adó-visszatérítési jog érvényesítésére
irányuló eljárásban az  Áfa tv. szerint belföldön nem letelepedett adóalanyt külföldi természetes személy, jogi
személy vagy egyéb szervezet is képviselheti az adóhatóság előtt.
19. § [Az adózási ügyvivő]
 (1) A külföldi vállalkozás nevében és érdekében belföldi gazdasági tevékenységével összefüggésben adózási
ügyvivőként kizárólag belföldi fióktelepe járhat el, ha a külföldi vállalkozás belföldi fióktelep alapítására köteles vagy
egyébként ilyennel rendelkezik.
(2) Az adózási ügyvivő teljesíti a  külföldi vállalkozás belföldi adókötelezettségeit, továbbá gyakorolja az  adózót
megillető jogokat is.
(3) Ha a  külföldi vállalkozás több fióktelepet létesít, az  egyes fióktelepeken folytatott gazdasági tevékenységével
összefüggő adókötelezettségeket a  fióktelepek önállóan teljesítik, azonban olyan jognyilatkozatokat csak
együttesen tehetnek meg, amelyek a külföldi vállalkozás más belföldi fióktelepeinek adózására is kihatnak.
20. § [A pénzügyi képviselő]
 (1) Az a  külföldi vállalkozás, amely belföldi gazdasági tevékenységével összefüggésben gazdasági célú letelepedésre
nem köteles, belföldi adókötelezettségeinek teljesítésére pénzügyi képviselőt bízhat meg.
 (2) Pénzügyi képviselő az  a  korlátolt felelősségű társaság, részvénytársaság lehet, amelynek jegyzett tőkéje
az ötvenmillió forintot eléri, vagy ennek megfelelő összegű bankgaranciával rendelkezik, továbbá az adóhatóságnál
nyilvántartott adótartozása nincs. A  pénzügyi képviselő a  feltételek meglétét a  képviselet elfogadásának
bejelentésekor, illetve ezt követően a tevékenység folyamatos végzése alatt évente az adóhatóságnál igazolja.
(3) A pénzügyi képviselő a  külföldi vállalkozás képviseletére irányuló megbízás elfogadásától és a  képviselet
megszűnésétől számított tizenöt napon belül az állami adó- és vámhatósághoz bejelenti a képviselet elfogadását,
illetve megszűnését, a külföldi vállalkozás adatait, továbbá a külföldi vállalkozás adóügyeivel összefüggésben nyitott
belföldi pénzforgalmi számlaszámát.
(4) Az adóhatóság a bejelentés alapján a külföldi vállalkozást és pénzügyi képviselőjét nyilvántartásba veszi és a külföldi
vállalkozás számára adószámot állapít meg.
(5) A pénzügyi képviselő a külföldi vállalkozás nevében teljesíti annak belföldi adókötelezettségeit, továbbá gyakorolja
az  adózót megillető jogokat. A  pénzügyi képviselet fennállása alatt a  külföldi vállalkozás az  adóhatóság előtt
személyesen vagy más képviselője útján nem járhat el.
(6) A külföldi vállalkozás adókötelezettségéért a külföldi vállalkozást és a pénzügyi képviselőt egyetemleges felelősség
terheli. A képviselet megszűnése a külföldi vállalkozás adókötelezettségét nem érinti.
(7) A pénzügyi képviselő a képviselt külföldi vállalkozás adóbevallási kötelezettségét elektronikus úton teljesíti.
 (8) A pénzügyi képviselő a képviselt külföldi vállalkozások adózással összefüggő iratait elkülönülten tartja nyilván.
 (9) Az adóhatóság a  belföldön székhellyel, telephellyel nem rendelkező külföldi vállalkozást megillető
adó-visszaigénylést, adó-visszatérítést a  külföldi vállalkozás adóügyeivel összefüggésben nyitott belföldi
pénzforgalmi számla javára történő átutalással teljesíti.
(10) Ha a  képviselet azért szűnt meg, mert a  külföldi vállalkozásnak megszűnt a  Magyarországon végzett gazdasági
tevékenysége, a pénzügyi képviselő a külföldi vállalkozás záróbevallását elkészíti. A pénzügyi képviselő az adózással
összefüggő iratokat az adómegállapításhoz való jog elévüléséig megőrzi.
21. § [A kezelt vagyon képviselete]
 (1) A kezelt vagyon adózása tekintetében a bizalmi vagyonkezelő jár el.
 (2) A bizalmi vagyonkezelő a  kezelt vagyon adókötelezettségeit saját nevében, a  bizalmi vagyonkezelésbe adott
vagyontömeg adószámának feltüntetésével teljesíti, továbbá gyakorolja a  bizalmi vagyonkezelésbe adott
vagyontömeget megillető jogokat.
(3) A bizalmi vagyonkezelő a kezelt vagyon adózással összefüggő iratait elkülönülten tartja nyilván.
 (4) Az adóhatóság a  kezelt vagyont megillető adó-visszaigénylést, adó-visszatérítést a  kezelt vagyon adóügyeivel
összefüggésben a  bizalmi vagyonkezelő által nyitott, a  saját számláitól elkülönített belföldi pénzforgalmi számla
javára történő átutalással teljesíti.
5. Az adóhatóságok 22. § [Az adóhatóságok]
Adóhatóságok:
a) az állami adó- és vámhatóság,
b) az önkormányzat jegyzője mint önkormányzati adóhatóság (a továbbiakban: önkormányzati adóhatóság),
c) e törvény, valamint az  adózás rendjéről szóló törvény vonatkozásában az  önkormányzati adóhatóság
döntései elleni fellebbezések elbírálására jogosult hatóság. 23. § [Felettes szerv]
 (1) Az  állami adó- és vámhatóság tekintetében felettes szerv a  Nemzeti Adó- és Vámhivatalról szóló törvény szerinti
felettes szerv és az állami adó- és vámhatóságot irányító miniszter.
 (2) Az  önkormányzati adóhatóság felettes szerve az  önkormányzati adóhatóság döntései elleni fellebbezések
elbírálására jogosult hatóság, e hatóság mint adóhatóság felettes szerve az adópolitikáért felelős miniszter.
24. § [Az önkormányzat hatáskörébe tartozó adóztatás felügyelete]
Az adópolitikáért felelős miniszter
a) az önkormányzati adóhatóság felettes szervén keresztül ellenőrzi az önkormányzati adóhatóság hatáskörébe
tartozó adóztatás törvényességét, a törvények és más jogszabályok végrehajtását,
b) adóügyekben az  önkormányzati adóhatóság döntései elleni fellebbezések elbírálására jogosult hatóság
felettes szerveként jár el,
c) az önkormányzati adóhatóság hatáskörébe tartozó adóztatás törvényi és más jogszabályi rendelkezéseinek
előkészítéséhez az önkormányzati adóhatóságoktól és azok felettes szervétől jelentéseket, beszámolókat és
adatszolgáltatást kérhet.
III. FEJEZET
ELJÁRÁSI KÖTELEZETTSÉG, HATÁSKÖR ÉS ILLETÉKESSÉG VIZSGÁLATA
6. Eljárási kötelezettség 25. § [Az adóhatóság eljárási kötelezettsége]
 (1) Az adóhatóság a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén, valamint kijelölés alapján köteles eljárni. Ha
e kötelességének nem tesz eleget, erre a felettes szerve – kérelemre vagy hivatalból – utasítja.
 (2) Ha az adóhatóság a felettes szervének utasítására az általa meghatározott határidőn belül nem tesz eleget eljárási
kötelezettségének, a  felettes szerv az  ügyet magához vonhatja. A  felettes szerv az  ügyben első fokon jár el, vagy
az elsőfokú eljárásra a mulasztóval azonos hatáskörű adóhatóságot jelöl ki.
(3) Az adóhatóságtól a (2) bekezdésben foglaltak kivételével a hatáskörébe tartozó ügy nem vonható el.
7. Hatáskör és illetékesség vizsgálata 26. § [A hatáskör és illetékesség vizsgálata]
Az adóhatóság a  hatáskörét és illetékességét az  eljárás minden szakaszában hivatalból vizsgálja. Ha
az  adóhatóságnak az  eljárásra nincsen hatásköre vagy az  eljárásra nem illetékes, és az  ügyben hatáskörrel és
illetékességgel rendelkező hatóság kétséget kizáróan megállapítható, az  ügyet a  hatáskörrel és illetékességgel
rendelkező hatósághoz átteszi, ennek hiányában a kérelmet visszautasítja vagy az eljárást megszünteti.
27. § [Megelőzés]
Ha jogszabály eltérően nem rendelkezik, az ügyben illetékes adóhatóságok közül az jár el, amelynél az eljárás előbb
indult meg.
28. § [A hatásköri és illetékességi vita]
 (1) Ha ugyanabban az ügyben
a) több adóhatóság állapította meg hatáskörét és illetékességét,
b) több adóhatóság állapította meg hatáskörének és illetékességének hiányát, és emiatt az eljárás nem indulhat
meg vagy nincs folyamatban, vagy
c) több illetékes adóhatóság előtt indult az  eljárás, és a  megelőzés alapján nem lehet eldönteni, hogy melyik
hatóság jogosult az eljárásra,
az érdekelt adóhatóságok kötelesek egymás között azonnal, de legfeljebb három munkanapon belül megkísérelni
a vita eldöntését.
(2) Az egyeztetést az az adóhatóság kezdeményezi,
a) amelyiknél az eljárás később indult meg,
b) amelyik hatáskörének és illetékességének hiányát később állapította meg, vagy
c) amelyik adóhatóságnál az adózó az egyeztetés lefolytatása iránti kérelmét
benyújtotta.
(3) Ha az (1) bekezdés szerinti eljárás nem vezetett eredményre, az eljáró adóhatóságot
a) illetékességi összeütközés esetén a legközelebbi közös felettes szerv, ennek hiányában a vita eldöntését kérő
adóhatóság felettes szerve öt napon belül,
b) hatásköri összeütközés esetén a közigazgatási bíróság
jelöli ki.
IV. FEJEZET
AZ ADÓIGAZGATÁSI ELJÁRÁS ÁLTALÁNOS SZABÁLYAI 8. Az adóigazgatási eljárás megindítása
29. § [Az adóigazgatási eljárás megindítása]
Az adóigazgatási eljárás kérelemre vagy hivatalból indul.
9. Nyelvhasználat 30. § [Nyelvhasználat]
 (1) Az adóigazgatási eljárás hivatalos nyelve a magyar.
 (2) A nemzetiségi civil szervezet nevében eljáró személy, valamint az a természetes személy, aki a nemzetiségek jogairól
szóló törvény hatálya alá tartozik, a hatóságnál használhatja nemzetiségi nyelvét. A nemzetiségi nyelven benyújtott
kérelem tárgyában hozott magyar nyelvű döntést a  hatóság az  adózó kérésére a  kérelemben használt nyelvre
lefordítja.
(3) Ha az adóhatóság döntésének magyar és idegen nyelvű szövege között eltérés van, a magyar nyelvű szöveget kell
hitelesnek tekinteni.
(4) A  hatósági igazolvány, hatósági bizonyítvány kiállítására és a  hatósági nyilvántartásba történő bejegyzés módjára
jogszabály eltérő nyelvhasználati szabályokat állapíthat meg.
31. § [Külföldiek nyelvhasználati joga]
 (1) Ha az  adóhatóság nem magyar állampolgár, a  magyar nyelvet nem ismerő természetes személy adózó ügyében
magyarországi tartózkodásának időtartama alatt hivatalból indít azonnali eljárási cselekménnyel járó eljárást,
az adóhatóság gondoskodik arról, hogy az adózót ne érje joghátrány a magyar nyelv ismeretének hiánya miatt.
(2) A  magyar nyelvet nem ismerő adózó – a  fordítási és tolmácsolási költség előlegezése és viselése mellett –
az  (1)  bekezdés hatálya alá nem tartozó esetekben is kérheti, hogy az  adóhatóság bírálja el az  anyanyelvén vagy
valamely közvetítő nyelven megfogalmazott kérelmét.
10. Kizárás 32. § [A kizárás általános szabálya]
Az ügy elintézésében nem vehet részt az a személy, akitől nem várható el az ügy tárgyilagos megítélése.
33. § [Kizárási okok]
 (1) Az ügy elintézéséből kizárt az a személy, akinek jogát vagy jogos érdekét az ügy közvetlenül érinti, továbbá az, aki
az  ügyben tanúvallomást tett, az  adózó képviselőjeként vagy hatósági tanúként járt el, a  szakértő, a  szemletárgy
birtokosa és a támogató.
(2) Az ügy másodfokú elintézésében nem vehet részt az, aki az ügy elintézésében első fokon részt vett.
 (3) Az  ügy elintézésében nem vehet részt az  az adóhatóság, amelynek jogát vagy jogos érdekét az  ügy közvetlenül
érinti. Az  adóhatóság nem válik kizárttá azért, mert a  határozatban megállapított fizetési kötelezettség teljesítése
az általa megjelölt számlára történik.
(4) Az ügy elintézésében nem vehet részt az az adóhatóság, amelynek vezetőjével szemben kizárási ok merül fel.
34. § [Döntés a kizárásról és az eljáró ügyintéző vagy hatóság kijelölése]
 (1) Az  ügyintéző a  kizárási ok észlelését követően bejelenti az  adóhatóság vezetőjének a  kizárási ok fennállását.
A kizárási okot az adózó is bejelentheti.
 (2) A kizárás tárgyában az adóhatóság vezetője dönt, szükség esetén más ügyintézőt jelöl ki, és dönt arról is, hogy meg
kell-e ismételni azokat az eljárási cselekményeket, amelyekben a kizárt ügyintéző járt el. A kizárásról az adóhatóság
végzésben dönt, és azt az adózóval is közli.
(3) Ha az  adózó nyilvánvalóan alaptalanul tesz kizárásra irányuló bejelentést, vagy ugyanabban az  eljárásban
ugyanazon ügyintéző ellen ismételten alaptalan bejelentést tesz, a kizárást megtagadó végzésben eljárási bírsággal
sújtható.
(4) Ha a kizárási ok a hatáskör gyakorlójával vagy az adóhatósággal szemben merül fel, az ügyben – jogszabály eltérő
rendelkezése hiányában – a felügyeleti szerv vezetője által kijelölt másik azonos hatáskörű adóhatóság jár el.
(5) Ha
a) nincs kijelölhető másik, azonos hatáskörű adóhatóság vagy
b) az adóhatóságnak nincs felügyeleti szerve,
az az adóhatóság jár el, amelyikkel szemben kizárási ok áll fenn.
(6) Az adóhatóság az (5) bekezdésben foglaltakról az adózót és az (5) bekezdés a) pontja szerinti esetben a felügyeleti
szervet értesíti.
(7) Az ügyben eljáró testület tagjával és vezetőjével, továbbá az eljáró adóhatóság kiadmányozási jogkörrel rendelkező
vezetőjével szemben a kizárás szabályait megfelelően alkalmazni kell azzal, hogy ha az adóhatóságnál nincs másik
kiadmányozási jogkörrel rendelkező vagy azzal felruházható személy, a hatáskör gyakorlója jár el.
11. Megkeresés 35. § [Megkeresés]
 (1) Az adóhatóság – legalább ötnapos határidő tűzésével – más szervet vagy személyt kereshet meg, ha
a) az ügyben a megkereső adóhatóság illetékességi területén kívül kell eljárási cselekményt végezni, vagy
b) az eljárás során szükséges adattal vagy irattal más rendelkezik.
(2) A  megkeresett szerv a  megkeresés teljesítését megtagadja, ha az  nem tartozik a  hatáskörébe, vagy arra nem
illetékes.
12. A kapcsolattartás általános szabályai 36. § [A kapcsolattartás általános szabályai]
 (1) Az adóhatóság írásban, az elektronikus ügyintézés és a bizalmi szolgáltatások általános szabályairól szóló 2015. évi
CCXXII. törvényben (a  továbbiakban: Eüsztv.) meghatározott elektronikus úton (a  továbbiakban együtt: írásban)
vagy személyesen, írásbelinek nem minősülő elektronikus úton (a  továbbiakban együtt: szóban) tart kapcsolatot
az adózóval és az eljárásban résztvevőkkel.
(2) Ha törvény másként nem rendelkezik, a  kapcsolattartás formáját az  adóhatóság tájékoztatása alapján az  adózó
választja meg. Az  adózó a  választott kapcsolattartási módról más – az  adóhatóságnál rendelkezésre álló – módra
áttérhet.
(3) Életveszéllyel vagy súlyos kárral fenyegető helyzet esetén az adóhatóság választja meg a kapcsolattartás módját.
 (4) Az állami adó- és vámhatóság elektronikus úton tart kapcsolatot azzal az adózóval, aki (amely)
a) havi adó- és járulékbevallás benyújtására köteles,
b) az Áfa tv. szerinti összesítő nyilatkozat benyújtására köteles,
c) az Áfa tv. szerinti összesítő jelentés benyújtására köteles, vagy
d) az Eüsztv. alapján elektronikus ügyintézésre köteles.
13. Adatok zárt kezelése 37. § [Az adatok zárt kezelése]
 (1) Indokolt esetben az  adóhatóság kérelemre vagy hivatalból elrendeli az  adózó és az  eljárás egyéb résztvevője
természetes személyazonosító adatainak és lakcímének zárt kezelését, ha az eljárásban való közreműködése miatt
súlyosan hátrányos következmény érheti. A végzést a kérelmet előterjesztővel kell közölni.
(2) A  szakértő az  (1)  bekezdésben foglaltak szerint az  igazságügyi szakértői névjegyzék nyilvános adatain kívüli
természetes személyazonosító adatai és lakcíme zárt kezelését kérheti.
(3) A természetes személyazonosító adatokat és a lakcímet az adóhatóság az ügy iratai között elkülönítve, zártan kezeli
és biztosítja, hogy a zártan kezelt adatok az eljárási cselekmények során ne váljanak megismerhetővé.
(4) A  zártan kezelt adatok megismerésére csak az  adóhatóság, a  nyomozó hatóság, a  felügyeleti szerv, valamint
a  fellebbezés elbírálására jogosult felettes szerv, az  illetékes ügyész, a  bíróság és a  Nemzeti Adatvédelmi és
Információszabadság Hatóság jogosult.
14. A kiskorú, a cselekvőképtelen és a cselekvőképességében részlegesen korlátozott nagykorú,
valamint a fogyatékossággal élő személy eljárási védelme
38. § [Általános szabályok]
 (1) A  kiskorút, a  cselekvőképtelen vagy a  cselekvőképességében részlegesen korlátozott nagykorút, valamint
a fogyatékossággal élő személyt az adóigazgatási eljárásban fokozott védelem illeti meg, ezért
a) tárgyaláson történő meghallgatására csak abban az  esetben kerülhet sor, ha az  eljárásban részt vevő más
személyek jelenlétében történő meghallgatása az érdekeit nem sérti,
b) lehetőség szerint a lakóhelyén, illetve tartózkodási helyén kell meghallgatni,
c) akkor hívható fel személyes nyilatkozattételre, és akkor hallgatható meg tanúként, ha ezt állapota
megengedi, és személyes nyilatkozata vagy tanúvallomása más módon nem pótolható, valamint
d) az egyenlő esélyű hozzáférést számára biztosítani kell.
(2) Az, aki nem cselekvőképes, nyilatkozattételre csak akkor hívható fel, illetve tanúként akkor hallgatható meg, ha
nyilatkozatot, illetve tanúvallomást kíván tenni, és a  törvényes képviselője, vagy – érdekellentét esetén – eseti
gondnoka vagy eseti gyámja (a  továbbiakban együtt: eseti gondnok) ehhez hozzájárul. A  szóbeli nyilatkozat,
illetve a  tanúvallomás megtételére csak a  törvényes képviselő vagy az  eseti gondnok jelenlétében kerülhet sor,
az írásbeli nyilatkozathoz a törvényes képviselő vagy az eseti gondnok aláírása szükséges. A cselekvőképtelen tanú
meghallgatása esetén a hatóság mellőzi a hamis tanúzás következményeire való figyelmeztetést.
(3) Ha az  adózó vagy az  eljárás egyéb résztvevője hallássérült, kérésére jelnyelvi tolmács közreműködésével kell
meghallgatni, vagy a meghallgatás helyett a jelen lévő hallássérült írásban is nyilatkozatot tehet. Ha az adózó vagy
az  eljárás egyéb résztvevője siketvak, kérésére jelnyelvi tolmács közreműködésével kell meghallgatni. Ha a  jelen
lévő adózó vagy az  eljárás egyéb résztvevője beszédfogyatékos, kérésére a  meghallgatás helyett írásban tehet
nyilatkozatot.
39. § [Az adatok zárt kezelésére és az iratbetekintési jog korlátozására vonatkozó különös szabályok]
Az adóhatóság a kiskorú, a cselekvőképtelen és a cselekvőképességében részlegesen korlátozott nagykorú adózó,
tanú, szemletárgy-birtokos vagy megfigyelt személy védelme érdekében erre irányuló kérelem nélkül is dönthet
az  érintett személy adatainak zárt kezeléséről és az  iratbetekintési jog korlátozásáról. Az  erről szóló végzést
a törvényes képviselővel is közölni kell.
40. § [Az idézésre vonatkozó különös szabályok]
Ha az  idézett személy korlátozottan cselekvőképes vagy cselekvőképességében részlegesen korlátozott,
az adóhatóság a törvényes képviselőjét értesíti. Ha az  idézett személy cselekvőképtelen, az adóhatóság törvényes
képviselője útján idézi. A törvényes képviselő gondoskodik az idézett személy megjelenéséről.
15. A támogató 41. § [A támogató]
A cselekvőképességet nem érintő, támogatott döntéshozatal elősegítése érdekében a gyámhatóság által kirendelt,
a Polgári Törvénykönyvről szóló törvény (a továbbiakban: Ptk.) szerinti támogató
a) a  támogatott személlyel egyidejűleg az  eljárás során valamennyi eljárási cselekménynél – ideértve
a  nyilvánosság kizárásával megtartott tárgyalást is – jelen lehet, távolléte azonban az  eljárási cselekmény
teljesítésének, valamint az eljárás folytatásának nem akadálya,
b) a  nyilatkozat, adatszolgáltatás megtételének elősegítése érdekében a  támogatott személlyel – az  eljárási
cselekmény rendjét meg nem zavaró módon – egyeztethet.
16. Betekintés az eljárás irataiba 42. § [Az iratbetekintési jog]
 (1) Az adózó jogosult az adózásra vonatkozó iratok megismerésére. Minden olyan iratba betekinthet, arról másolatot
készíthet vagy kérhet, amely jogainak érvényesítéséhez, kötelezettségeinek teljesítéséhez szükséges.
 (2) A tanú a vallomását tartalmazó iratba, a szemletárgy birtokosa a szemléről készített iratba tekinthet be.
 (3) Más személy akkor tekinthet be a személyes adatot vagy törvény által védett titkot (a továbbiakban: védett adatot)
tartalmazó iratba, ha igazolja, hogy az adat megismerése joga érvényesítéséhez, illetve jogszabályon, bírósági vagy
hatósági határozaton alapuló kötelezettsége teljesítéséhez szükséges.
43. § [Az iratbetekintési jog korlátai]
 (1) Nem lehet betekinteni
a) az adóhatóság, illetve a felettes szerv döntés-előkészítéssel összefüggő belső levelezésébe,
b) a nemzetközi információcsere keretében más államból érkező megkeresés irataiba,
c) a döntés tervezetébe,
d) az eljárás egyéb résztvevője természetes személyazonosító adatait tartalmazó jegyzőkönyvbe, ha
az adóhatóság ezen adatokat zártan kezeli,
e) a minősített adat védelméről szóló törvényben foglalt személyi feltételek teljesülésének hiányában
a minősített adatot tartalmazó iratba,
f ) a védett adatot tartalmazó iratba, ha azt az érintett adat védelmét szabályozó törvény kizárja,
g) az iratnak azon részébe, amelynek megismerése a más személyre vonatkozó, adótitkot érintő rendelkezésbe
ütközik.
 (2) Korlátozható az  iratbetekintés az  adatszolgáltatásra vonatkozó iratok tekintetében az  ellenőrzés megkezdéséig,
ha valószínűsíthető, hogy azok tartalmának megismerése a  későbbi ellenőrzést meghiúsítaná. Az  iratbetekintés
korlátozásáról az adóhatóság végzéssel dönt.
(3) Az adózó a  nemzetközi információcsere keretében kiküldött megkeresésbe és az  arra adott válaszba a  válasz
megérkezését követően tekinthet be. Az  iratbetekintési jog nem terjed ki a  nemzetközi információcserében
közreműködő adóhatósági alkalmazottak személyes adataira.
17. A kérelem 44. § [Kérelem]
 (1) A kérelem az adózó olyan nyilatkozata, amellyel hatósági eljárás lefolytatását, illetve a hatóság döntését kéri jogának
vagy jogos érdekének érvényesítése érdekében.
 (2) Ha törvény vagy kormányrendelet másként nem rendelkezik, a  kérelmet az  adóhatósághoz írásban vagy
személyesen lehet előterjeszteni.
 (3) Az adózó kérelmével a tárgyában hozott döntés véglegessé válásáig rendelkezhet.
 (4) E  § rendelkezéseit az  eljárás megindítására irányuló kérelmen kívüli egyéb, az  eljárás valamennyi résztvevőjének
az eljárással összefüggő kérelmeire is megfelelően alkalmazni kell.
45. § [A kérelem tartalma]
 (1) Az adózótól – az  azonosításához szükséges adatok kivételével – nem kérhető olyan adat, amely nyilvános, vagy
amelyet jogszabállyal rendszeresített közhiteles nyilvántartásnak tartalmaznia kell. (2) Az adózó – jogszabály eltérő rendelkezése hiányában – nem kérheti az  adóhatóságtól, hogy az  (1)  bekezdésben
foglaltakon túlmenően más szervet adatszolgáltatás iránt keressen meg.
46. § [A kérelem elbírálása]
 (1) A kérelmet tartalma szerint kell elbírálni akkor is, ha az nem egyezik a kérelmező által használt elnevezéssel.
 (2) Az eljárási illeték megfizetésének elmulasztása a kérelem elbírálásának nem akadálya.
18. Hiánypótlás 47. § [Hiánypótlás]
Ha a kérelem a jogszabályban foglalt követelményeknek
a) nem felel meg, vagy
b) megfelel, de a tényállás tisztázása során felmerült új adatra tekintettel az szükséges,
az eljáró adóhatóság határidő megjelölésével, a  mulasztás jogkövetkezményeire történő figyelmeztetés mellett
– ha törvény vagy kormányrendelet másként nem rendelkezik – ugyanazon tényállás mellett egy alkalommal
hiánypótlásra hívja fel a kérelmezőt.
19. A kérelem visszautasítása 48. § [A kérelem visszautasítása]
Az adóhatóság a kérelmet nyolc napon belül végzéssel visszautasítja, ha
a) a kérelem elbírálására nincs hatásköre vagy arra nem illetékes, és áttételnek nincs helye,
b) a kérelem nyilvánvalóan lehetetlen célra irányul,
c) jogszabály a kérelem benyújtását kizárja,
d) jogszabály a  kérelem előterjesztésére határidőt vagy határnapot állapít meg, és a  kérelem idő előtti vagy
elkésett,
e) az adóhatóság a  kérelmet érdemben már elbírálta, és változatlan tényállás és jogi szabályozás mellett
ugyanazon jog érvényesítésére irányuló újabb kérelmet nyújtottak be, vagy
f ) a kérelem nyilvánvalóan nem az előterjesztésére jogosulttól származik.
20. Az eljárás megszüntetése 49. § [Az eljárás megszüntetése]
 (1) Az adóhatóság az eljárást megszünteti, ha
a) a  kérelem visszautasításának lett volna helye, annak oka azonban az  eljárás megindítását követően jutott
az adóhatóság tudomására,
b) a kérelmező adózó az adóhatóság felhívására nem nyilatkozik, a hiánypótlási kötelezettségét nem teljesíti, és
ennek hiányában a kérelem nem bírálható el, és az eljárást hivatalból nem folytatja,
c) az eljárás okafogyottá vált,
d) a kérelemre indult eljárásban az adózó nem tesz eleget eljárási költség előlegezési kötelezettségének,
e) az  eljárás kérelemre indult, és valamennyi kérelmező adózó kérelmét visszavonta, illetve ahhoz
az ellenérdekű adózók hozzájárultak, és az eljárás hivatalból nem folytatható,
f ) az adóhatóság megállapítja, hogy az ügyben más adóhatóság már eljárt, vagy más adóhatóság kijelölésére
került sor,
g) az  eljárás kérelemre indult és az  ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ
(a  továbbiakban: előkérdés), amely bíróság vagy más szerv hatáskörébe tartozik, és az  adózó
az adóhatóságnak az eljárás megindítására vonatkozó felhívásának nem tesz eleget,
h) az  adózó a  kérelmére indult eljárásban a  képviselő visszautasítása esetén az  adóhatóság felhívása ellenére
nem gondoskodik a képviselet ellátásra alkalmas személy meghatalmazásáról vagy nem jár el személyesen,
kivéve, ha az eljárás hivatalból is megindítható, és az adóhatóság az eljárást hivatalból folytatja,
i) az  eljárásért igazgatási szolgáltatási díjat (a  továbbiakban: díj) kell fizetni, és a  kérelmező a  fizetési
kötelezettségének a felhívás ellenére nem tesz eleget és költségmentességben sem részesül, vagy
j) a  26.  §-ban, valamint a  126.  § (7)  bekezdésében szabályozott eljárás során az  arra okot adó feltétel
bekövetkezik.
(2) Az  (1)  bekezdés f )  pontja szerinti esetben az  adóhatóság szükség esetén a  döntést visszavonja, és erről szóló
döntését a korábban eljárt vagy kijelölt adóhatósággal is közli.
21. Ügyintézési határidő 50. § [Az ügyintézési határidő]
 (1) Az ügyintézési határidő a kérelemnek az eljárásra hatáskörrel és illetékességgel rendelkező adóhatósághoz történő
megérkezését követő napon, a  hivatalbóli eljárás esetén az  első eljárási cselekmény megkezdésének napján
kezdődik.
(2) Ha jogszabály eltérően nem rendelkezik, az ügyintézési határidő harminc nap, amelyet az adóhatóság vezetője egy
alkalommal – indokolás mellett – harminc nappal meghosszabbíthat. Az eljárási határidő meghosszabbításának van
helye különösen, ha az eljárás során
a) az előkérdés bíróság hatáskörébe tartozik,
b) ha az  előkérdés más szerv hatáskörébe tartozik, vagy ugyanannak az  adóhatóságnak az  adott üggyel
szorosan összefüggő más hatósági döntése nélkül megalapozottan nem dönthető el,
c) az ügyben külföldi szervet kell megkeresni,
d) az adózó mulasztása vagy késedelme azt indokolja, vagy
e) szakértő bevonására került sor.
(3) Ha a  közigazgatási bíróság az  adóhatóságot új eljárásra kötelezi és ezzel a  bírósági döntéssel szemben perújítási
vagy felülvizsgálati kérelmet terjesztettek elő, az  adóhatóság az  eljárást a  perújítási vagy felülvizsgálati kérelem
alapján indult eljárásban hozott döntés jogerőre emelkedéséig nem kezdi meg.
(4) A (2) bekezdésben meghatározott határidőnél hosszabb határidőt törvény, rövidebb határidőt jogszabály állapíthat
meg.
(5) Az ügyintézési határidőn belül a döntés közlése iránt is intézkedni kell.
 (6) Ha jogszabály valamely eljárási cselekmény teljesítésének határidejéről nem rendelkezik, az adóhatóság, az adózó
és az  eljárás egyéb résztvevője azonnal, de legkésőbb nyolc napon belül gondoskodik arról, hogy az  eljárási
cselekményt teljesítse, vagy a végzést meghozza.
51. § [Az ügyintézési határidő túllépése]
 (1) Ha az adóhatóság a rá irányadó ügyintézési határidőt az adózónak és az eljárás egyéb résztvevőjének fel nem róható
okból túllépi, köteles az adózó által az eljárás lefolytatásáért megfizetett illetéknek vagy díjnak megfelelő összeget,
ha pedig az ügyintézés időtartama meghaladja az irányadó ügyintézési határidő kétszeresét, az adózó által az eljárás
lefolytatásáért megfizetett illetéknek vagy díjnak megfelelő összeg kétszeresét az adózó részére visszafizetni.
(2) Nem terheli az  adóhatóságot az  (1)  bekezdés szerinti fizetési kötelezettség, ha az  adózó az  eljárásért fizetendő
illetéket vagy díjat nem fizette meg.
(3) Az adóhatóság (1) bekezdés szerinti fizetési kötelezettségét nem érinti, ha az adózó az illeték vagy díj megfizetése
alól részben vagy egészen mentesült, ilyen esetben az adóhatóság az összeget az adózó által meg nem fizetett rész
arányában a központi költségvetésnek – az államháztartásért felelős miniszter által közzétett számlaszámra – fizeti
meg. Ha az eljárás lefolytatásáért az eljárás megindítására irányuló kérelmet benyújtó adózó jogszabály alapján nem
köteles illeték vagy díj fizetésére, úgy az  adóhatóság az  illetékekről szóló törvény szerinti általános tételű eljárási
illetéknek megfelelő összeget, illetve ennek kétszeresét fizeti meg a központi költségvetésnek.
(4) Az  (1) és a  (3)  bekezdés szerinti összeget az  adóhatóság saját költségvetése terhére a  fizetési kötelezettséget
megállapító döntés véglegessé válásától számított nyolc napon belül fizeti vissza az  adózó számára, illetve fizeti
meg a központi költségvetésnek.
52. § [A határidő számítása]
 (1) A napokban megállapított határidőbe nem számít bele a határidő kezdetére okot adó cselekmény vagy körülmény
bekövetkezésének, a közlésnek, a kézbesítésnek, valamint a hirdetmény kifüggesztésének és levételének napja.
 (2) A  hónapokban vagy években megállapított határidő azon a  napon jár le, amely számánál fogva megfelel
a kezdőnapnak, ha pedig ez a nap a lejárat hónapjában hiányzik, a hónap utolsó napján.
 (3) Az órákban megállapított határidő az okot adó cselekményt követő óra első percében kezdődik.
 (4) Ha a  határidő utolsó napja olyan nap, amelyen az  adóhatóságnál a  munka szünetel, a  határidő a  következő
munkanapon jár le. (5) A  postán küldött beadvány és megkeresés előterjesztési ideje a  postára adás napja. A  határozott naphoz kötött
jogszerzés a nap kezdetén következik be. A határidő elmulasztása vagy a késedelem jogkövetkezménye a határidő
utolsó napjának elteltével áll be.
(6) A határidőt kétség esetén megtartottnak kell tekinteni.
22. Igazolási kérelem 53. § [Igazolási kérelem]
 (1) Aki az eljárás során valamely határnapot, határidőt önhibáján kívül elmulasztott, igazolási kérelmet terjeszthet elő.
 (2) Az  igazolási kérelemről az  az adóhatóság dönt, amelynek eljárása során a  mulasztás történt. A  fellebbezésre
megállapított határidő elmulasztásával kapcsolatos igazolási kérelmet az elsőfokú döntést hozó adóhatóság bírálja
el.
(3) Az igazolási kérelmet
a) a mulasztásról való tudomásszerzést vagy az akadály megszűnését követően, de legkésőbb az elmulasztott
határnaptól vagy a  határidő utolsó napjától számított, az  igazolni kívánt eljárási cselekményre előírt
határidővel megegyező időtartamon, de legfeljebb negyvenöt napon belül,
b) a bevallási határidő elmulasztása esetén a mulasztásról való tudomásszerzést vagy az akadály megszűnését
követő tizenöt napon belül, a bevallás pótlásával egyidejűleg
lehet előterjeszteni.
 (4) A határidő elmulasztása esetén az igazolási kérelemmel egyidejűleg pótolni kell az elmulasztott cselekményt is, ha
ennek feltételei fennállnak.
 (5) Az  igazolási kérelem előterjesztése és a  kérelem alapján megismételt eljárási cselekmény határidejének
elmulasztása miatt nincs helye igazolásnak.
 (6) Ha az  adóhatóság az  igazolási kérelemnek helyt ad, az  elmulasztott határnapot vagy határidőt megtartottnak
tekinti, ezért ha szükséges, a döntését módosítja vagy visszavonja, illetve egyes eljárási cselekményeket megismétel.
23. Idézés 54. § [Idézés általános szabályai]
 (1) Azt, akinek személyes meghallgatása az  eljárás során szükséges, az  adóhatóság kötelezi, hogy a  megjelölt
helyen és időpontban jelenjen meg. Ha az  idézett személy kora, egészségi állapota vagy más méltányolható ok
miatt az  adóhatóság előtt nem képes megjelenni, az  idézett személyt a  lakóhelyén vagy tartózkodási helyén kell
meghallgatni.
(2) Az idézést – ha az ügy körülményeiből más nem következik – úgy kell közölni, hogy arról az idézett a meghallgatást
megelőzően legalább öt nappal értesüljön.
(3) Az  idézésben meg kell jelölni, hogy az  adóhatóság az  idézett személyt milyen ügyben és milyen minőségben
kívánja meghallgatni. Az idézett személyt figyelmeztetni kell a megjelenés elmulasztásának következményeire.
55. § [Az idézés helye]
 (1) Az  adóhatóság az  illetékességi területén lakóhellyel nem rendelkező személyt vagy székhellyel nem rendelkező
szervezet törvényes képviselőjét akkor idézheti a hivatali helységébe, ha
a) ezt jogszabály írja elő,
b) az idézés célja a tárgyaláson, egyeztetésen való részvétel,
c) a megkeresés útján történő meghallgatás csorbítaná bármely adózó eljárási jogait,
d) az idézni kívánt személy lakóhelyén nem működik olyan hatóság, amely megfelelő szakismeretek birtokában
tudná elvégezni a szükséges eljárási cselekményt, vagy
e) azt az idézett személy kéri.
(2) A fővárosban működő adóhatóság a főváros egész területéről idézhet.
56. § [Az idézett személy megjelenési kötelezettsége]
 (1) Ha az idézett személy
a) a  szabályszerű idézésnek nem tesz eleget, vagy meghallgatása előtt az  eljárás helyéről engedély nélkül
eltávozik, és távolmaradását előzetesen alapos okkal nem menti ki, vagy utólag megfelelően nem igazolja,
vagy
b) az idézésre meghallgatásra alkalmatlan állapotban jelenik meg, és ezt a körülményt nem menti ki,
eljárási bírsággal sújtható.
(2) Ha az  idézett személy az  idézésre nem jelent meg, és távolmaradását nem mentette ki, az  általános rendőrségi
feladatok ellátására létrehozott szerv (a  továbbiakban: rendőrség) útján elővezettethető. Az  elővezetés
foganatosításához az ügyésznek az eljáró adóhatóság vezetője által kért előzetes hozzájárulása szükséges.
(3) Ha az  adóhatóságnak tudomása van arról, hogy az  elővezetni kívánt személy a  Magyar Honvédség tényleges
állományú vagy a  rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos állományú tagja, az  elővezetés céljából
az állományilletékes parancsnokot keresi meg.
(4) Ha az  idézett személy igazolja a  távolmaradásának vagy eltávozásának menthető indokát, az  adóhatóság
visszavonja az eljárási bírságot megállapító és az elővezetést elrendelő végzést.
(5) Ha jogi személy vagy egyéb szervezet szervezeti képviselője nem jelent meg az  idézésre, és a  képviselő nevét
a  törvényes képviselő az adóhatóság felhívására nem közli, a  felhívott törvényes képviselő és a  jogi személy vagy
egyéb szervezet eljárási bírsággal sújtható. Ebben az  esetben az  elővezetést a  felhívott törvényes képviselővel
szemben is alkalmazni lehet.
24. Értesítés eljárási cselekményről 57. § [Értesítés eljárási cselekményről]
 (1) Ha nem szükséges az adózó idézése, az adóhatóság az adózót, a támogatót a tanú és a szakértő meghallgatásáról,
a  szemléről és a  tárgyalásról értesíti azzal a  tájékoztatással, hogy az  eljárási cselekményen részt vehet, de
megjelenése nem kötelező. Az értesítést – ha az ügy körülményeiből más nem következik – úgy kell közölni, hogy
azt az adózó legalább öt nappal korábban megkapja.
(2) Az adózót a 60. § (1) bekezdése szerinti nyilatkozattételről, illetve a 37. § szerinti zárt adatkezelés esetén nem kell
értesíteni.
25. A tényállás tisztázása 58. § [A tényállás tisztázása]
 (1) Ha a döntéshozatalhoz nem elegendő a rendelkezésre álló adat, az adóhatóság bizonyítási eljárást folytat le.
 (2) A  hatósági eljárásban minden olyan bizonyíték felhasználható, amely a  tényállás tisztázására alkalmas. Nem
használható fel bizonyítékként jogszabálysértéssel megszerzett bizonyíték.
 (3) Az adóhatóság által hivatalosan ismert és a köztudomású tényeket nem kell bizonyítani.
 (4) Ha a  törvény eltérően nem rendelkezik, az  adóhatóság szabadon választja meg a  bizonyítás módját, és
a rendelkezésre álló bizonyítékokat bizonyító erejüknek megfelelően értékeli.
26. Nyilatkozattétel 59. § [Nyilatkozattétel saját ügyben]
 (1) Az adózónak joga van ahhoz, hogy az eljárás során nyilatkozatot tegyen, vagy a nyilatkozattételt megtagadja.
 (2) Ha a tényállás tisztázása azt szükségessé teszi, az adóhatóság az adózót nyilatkozattételre hívhatja fel.
60. § [Nyilatkozattétel más ügyében]
 (1) Az adóhatóság az  adózót, illetve az  adózónak nem minősülő természetes személyt – a  vele szerződéses
kapcsolatban állt vagy álló adózók adókötelezettségének, adóalapjának, adómentességének, adókedvezményének,
adójának vagy költségvetési támogatásának megállapítása, ellenőrzése, illetve az  adóhatóság törvényben vagy
törvény felhatalmazása alapján alkotott önkormányzati rendeletben meghatározott eljárásának lefolytatása
érdekében – felhívásban nyilatkozattételre kötelezheti az  általa ismert, illetve nyilvántartásában szereplő adatról,
tényről, körülményről.
(2) A nyilatkozattétel megtagadható, ha az  adózó vagy a  természetes személy az  eljárásban tanúként nem lenne
meghallgatható, vagy a tanúvallomást megtagadhatná.
(3) Az adóhatóság a  nyilatkozattevőt kioktatja jogairól és kötelezettségeiről, valamint figyelmezteti a  nyilatkozattétel
megtagadásának következményeire.
27. Irat 61. § [Irat]
 (1) Az  adóhatóság, ha a  tényállás tisztázása során szükséges, és az  Eüsztv. alapján nem szerezhető be – a  45.  §
(1) bekezdésében meghatározott kivétellel –, felhívhatja az adózót okirat vagy más irat bemutatására.
 (2) Ha a  külföldön kiállított közokirat eredetiségével vagy tartalmával kapcsolatban kétség merül fel, az  adóhatóság
felhívja az adózót a felülhitelesített, külföldön kiállított közokirat bemutatására.
 (3) Ha az  adózó a  nem magyar nyelven kiállított irat mellé annak magyar nyelvű hiteles fordítását is csatolja,
az adóhatóság azt a fordítás szerinti tartalommal fogadja el.
28. Tanú 62. § [Tanúra vonatkozó általános szabályok]
 (1) A tanúként idézett személy – az e törvényben meghatározott kivétellel – köteles tanúvallomást tenni.
 (2) Tanúként nem hallgatható meg
a) az, akitől nem várható bizonyítékként értékelhető vallomás vagy
b) védett adatnak minősülő tényről az, aki nem kapott felmentést a titoktartás alól.
(3) A tanú a vallomástételt megtagadhatja, ha
a) az adózó Ptk. szerinti hozzátartozója (a továbbiakban: hozzátartozó),
b) vallomásával saját magát vagy hozzátartozóját bűncselekmény elkövetésével vádolná, vagy
c) diplomáciai mentességben részesülő személy.
63. § [A tanúmeghallgatás]
 (1) A meghallgatás kezdetén az adóhatóság megállapítja a tanú személyazonosságát. Az adóhatóság felhívja a tanút,
hogy nyilatkozzon arról, hogy az  adózóval milyen viszonyban van, elfogult-e, egyúttal figyelmezteti jogaira,
kötelességeire és a hamis tanúzás jogkövetkezményeire.
(2) A még meg nem hallgatott tanú nem lehet jelen az adózó, más tanú és a szakértő meghallgatásakor.
 (3) A meghallgatásra a tárgyalás szabályait kell alkalmazni akkor is, ha az adóhatóság a tanút tárgyaláson kívül hallgatja
meg.
 (4) A  tanú meghallgatásán nem lehet jelen az  adózó és az  eljárás egyéb résztvevője, ha a  tanú védett adatról tesz
vallomást, vagy ha elrendelték a tanú természetes személyazonosító adatainak és lakcímének zárt kezelését.
 (5) Az adóhatóság engedélyezheti, hogy a tanú a meghallgatását követően vagy helyette írásban tegyen tanúvallomást.
 (6) Ha a  tanú meghallgatás nélkül vagy a  meghallgatását követően írásban tesz tanúvallomást, az  írásbeli
tanúvallomásból ki kell tűnnie, hogy a  tanú a  vallomást a  vallomástétel akadályainak, valamint a  hamis tanúzás
következményeinek ismeretében tette meg. Erre a  tanút az  adóhatóság az  írásbeli tanúvallomás megtételének
engedélyezésével egyidejűleg, a vallomástétel akadályainak és a hamis tanúzás következményeinek ismertetésével
figyelmezteti.
29. Szemle 64. § [Szemlére vonatkozó általános szabályok]
 (1) Ha a  tényállás tisztázására ingó, ingatlan (a  továbbiakban együtt: szemletárgy) vagy személy megtekintése vagy
megfigyelése szükséges, az adóhatóság szemlét rendelhet el.
 (2) A  szemletárgy birtokosát és az  (1)  bekezdésben meghatározott személyt – ha az  a  szemle eredményességét nem
veszélyezteti – a szemléről előzetesen értesíteni kell.
 (3) A szemletárgy birtokosának távolléte – ha jelenléte nem szükségszerű – nem akadálya a szemle megtartásának.
 (4) Ha a szemletárgy birtokosa természetes személyazonosító adatainak és lakcímének zárt kezelését nem rendelték el,
a szemlén az adózó jelen lehet. 65. § [A szemle lefolytatása]
 (1) A szemle megtartása során – az ismert tulajdonos értesítésével egyidejűleg – a szemletárgy birtokosa kötelezhető
a szemletárgy felmutatására, illetve arra, hogy az adózót a szemle helyszínére beengedje.
 (2) A szemle során az adóhatóság eljáró tagja jogosult különösen
a) a szemlével érintett területre, építménybe és egyéb létesítménybe belépni,
b) bármely iratot, tárgyat vagy munkafolyamatot megvizsgálni,
c) felvilágosítást kérni, illetve
d) mintát venni.
30. Szakértő 66. § [Szakértő]
 (1) Szakértőt kell meghallgatni vagy – legalább tizenöt napos határidő tűzésével – szakvéleményt kell kérni, ha
az  ügyben jelentős tény vagy egyéb körülmény megállapításához különleges szakértelem szükséges, és az  eljáró
adóhatóság nem rendelkezik megfelelő szakértelemmel.
(2) A szakértő kizárására a 33. §-t kell megfelelően alkalmazni.
 (3) Ha jogszabály meghatározott szakértő igénybevételét írja elő, úgy ezt a  szervezetet, intézményt, testületet vagy
személyt kell szakértőként kirendelni. Az  adóhatóság egyéb esetben az  igazságügyi szakértőkről szóló törvény
szerint igazságügyi szakértői tevékenység végzésére jogosult szakértőt rendelhet ki.
(4) Az adóhatóság felhívására az adózó a szakértői vizsgálatban köteles közreműködni.
 (5) A szakértőt a véleményadás előtt figyelmeztetni kell a hamis véleményadás jogkövetkezményeire.
 (6) A  kirendelt szakértő eljárási bírsággal sújtható és díja a  határidő lejártát követő naptól kezdődően naponta egy
százalékkal csökkenthető, ha anélkül, hogy a  határidő meghosszabbítása iránti igényét vagy akadályoztatását
előzetesen bejelentette volna, feladatait határidőre nem teljesíti.
(7) Az  itt nem szabályozott kérdésekben a  szakértőkre az  igazságügyi szakértőkről szóló törvény rendelkezései
irányadóak.
31. Tolmács 67. § [Tolmács]
 (1) Ha az adózó vagy az eljárás egyéb résztvevője által használt idegen nyelvet az ügyintéző nem beszéli, tolmácsot kell
alkalmazni.
 (2) Az  ügyben eljáró adóhatóság el nem járó tagja, valamint – ha az  a  tényállás tisztázáshoz elengedhetetlen –
az ellenőrzés helyszínén tartózkodó, idegen nyelvet beszélő személy tolmácsként igénybe vehető.
 (3) A tolmácsra egyebekben a szakértőre vonatkozó rendelkezések irányadóak.
32. Tárgyalás 68. § [Tárgyalás]
 (1) Az adóhatóság tárgyalást tart, ha a tényállás tisztázásához szükség van az eljárásban részt vevő személyek együttes
meghallgatására.
 (2) Az adóhatóság helyszíni szemle keretében is lefolytathatja a tárgyalást, ha annak feltételei biztosítottak.
 (3) Az adózó bizonyítási indítványt tehet és kérdést intézhet a meghallgatott személyhez.
 (4) Azt, aki a tárgyalás rendjét zavarja, a tárgyalás vezetője rendreutasítja, ismételt vagy súlyosabb rendzavarás esetén
kiutasíthatja, és eljárási bírsággal sújthatja. 33. Az eljárás akadályozásának következményei
69. § [Az eljárás akadályozásának következményei]
 (1) Ha az adózó vagy az adózónak nem minősülő személy az eljárást akadályozza, eljárási bírsággal sújtható.
 (2) Ha az eljárás egyéb résztvevője a kötelezettségét önhibájából megszegi, az adóhatóság az okozott többletköltségek
megtérítésére kötelezi, illetve eljárási bírsággal sújthatja.
 (3) Az eljárás akadályozásának minősül különösen:
a) a megjelenési kötelezettség elmulasztása,
b) a tanúvallomás jogosulatlan megtagadása,
c) a nyilatkozattételi kötelezettség elmulasztása vagy jogosulatlan megtagadása, valótlan tartalmú nyilatkozat
megtétele,
d) az iratrendezési, iratpótlási kötelezettség elmulasztása. (4) Az  eljárási bírság legkisebb összege esetenként tízezer forint, legmagasabb összege természetes személy esetén
ötszázezer forint, jogi személy vagy egyéb szervezet esetén egymillió forint.
(5) Az eljárási bírság kiszabásánál az adóhatóság figyelembe veszi
a) a jogellenes magatartás súlyát,
b) az  eljárási bírságnak ugyanabban az  eljárásban történő ismételt kiszabása esetén az  előző bírságolások
számát és mértékét. 34. Az eljárási cselekmények rögzítése
70. § [Az eljárási cselekmények rögzítése]
 (1) A szóbeli kérelemről – ha azt nyomban nem teljesítik –, valamint a tényállás tisztázása érdekében lefolytatott eljárási
cselekményről az adózó vagy az eljárás egyéb résztvevője részvétele esetén jegyzőkönyvet, más esetben feljegyzést
kell készíteni.
(2) A feljegyzés tartalmazza készítésének helyét és idejét, az eljárási cselekményen részt vevő személyek azonosításához
szükséges adatokat, nyilatkozataik lényegét, illetve a  cselekmény lefolytatása során a  tényállás tisztázásával
összefüggő ténymegállapításokat. A jegyzőkönyv ezen túlmenően tartalmazza a jogokra és kötelezettségekre való
figyelmeztetést.
(3) A  feljegyzést annak készítője, a  jegyzőkönyvet – annak minden oldalán – az  eljárási cselekményen részt vevő
személyek aláírják.
(4) A  hatóság egyes eljárási cselekményekről kép- és hangfelvételt készíthet. A  rögzítés ilyen módja esetén
a  jegyzőkönyvben csak az  eljárási cselekményen részt vevő személyek azonosításához szükséges adatokat,
az elkészítés helyét, idejét, valamint a kép- és hangfelvétel készítésének tényét kell feltüntetni.
71. § [A hatósági tanú]
 (1) Az  adóhatóság az  e  törvényben meghatározott esetekben hatósági tanút vehet igénybe. A  hatósági tanú
az eljárási cselekmény során történt eseményeket és az általa tapasztalt tényeket igazolja. Hatósági tanúként való
közreműködésre senki nem kötelezhető.
(2) Nem lehet hatósági tanú az adózó, az adózó hozzátartozója vagy képviselője, az eljáró adóhatósággal közszolgálati,
kormányzati szolgálati vagy hivatásos szolgálati jogviszonyban, munkaviszonyban vagy egyéb munkavégzésre
irányuló jogviszonyban álló személy és az eljárási képességgel nem rendelkező személy.
(3) Az eljárási cselekmény előtt a hatósági tanút a jogairól és kötelességeiről fel kell világosítani. A hatósági tanú a tanú
költségeinek megtérítésére vonatkozó szabályok szerint jogosult költségtérítésre.
(4) A hatósági tanút az eljárási cselekmény során tudomására jutott tényekre, adatokra nézve titoktartási kötelezettség
terheli, amely alól az eljáró adóhatóság, a fellebbezés elbírálására jogosult felettes szerv vagy bíróság az ügy tárgyát
érintő tényekre, adatokra, körülményekre nézve felmentheti.
35. Az adóhatóság döntései 72. § [A döntés formája]
Az adóhatóság az  adóügy érdemében határozattal, az  eljárás során eldöntendő egyéb kérdésben végzéssel dönt.
Az  adóügy érdeméhez tartozik minden, az  adókötelezettséget érintő, az  adózó, az  adó megfizetésére kötelezett
személy jogát, kötelezettségét megállapító döntés. A  nyilvántartás vezetésével kapcsolatos hatósági eljárásban
– ideértve a kiutalási és az átvezetési kérelem elbírálását is –, ha e törvény eltérően nem rendelkezik, az adóhatóság
csak abban az  esetben hoz határozatot, ha az  adózó kérelmét nem teljesíti. Határozatnak minősül a  fizetési
meghagyás is.
73. § [A döntés tartalma]
 (1) A  döntés tartalmazza az  eljáró adóhatóság, az  adózó és az  ügy azonosításához szükséges minden adatot,
a  rendelkező részt – az  adóhatóság döntésével, a  jogorvoslat igénybevételével kapcsolatos tájékoztatással és
a  felmerült eljárási költséggel –, továbbá a  megállapított tényállásra, a  bizonyítékokra, a  mérlegelés és a  döntés
indokaira, valamint az azt megalapozó jogszabályhelyek megjelölésére is kiterjedő indokolást.
(2) Jogorvoslatról való tájékoztatást mellőző, az  indokolásban pedig csak az  azt megalapozó jogszabályhelyek
megjelölését tartalmazó egyszerűsített döntés hozható, ha az adóhatóság a kérelemnek teljes egészében helyt ad.
(3) Az adóhatóság a döntést külön okiratban szövegezi meg, jegyzőkönyvbe foglalja, vagy az ügyiratra feljegyzi.
(4) Azonnali eljárási cselekményt igénylő ügyben a döntés előzetes írásba foglalása mellőzhető és az adózóval szóban is
közölhető. Ilyenkor az adóhatóság a döntést utólag írásba foglalja és közli.
74. § [A döntés véglegessége]
 (1) Az adóhatóság döntése végleges, ha azt az adóhatóság már – az e törvényben meghatározott kivételekkel – nem
változtathatja meg. A véglegesség a döntés közlésével áll be.
 (2) Ha az adott ügytípusban törvény megengedi a fellebbezést, az adóhatóság döntése véglegessé válik, ha
a) ellene nem fellebbeztek, és a fellebbezési határidő letelt,
b) a fellebbezésről lemondtak vagy a fellebbezést visszavonták, vagy
c) a  fellebbezés elbírálására jogosult felettes szerv az  elsőfokú adóhatóság döntését helybenhagyta vagy
megváltoztatta, a másodfokú döntés közlésével.
 (3) A fellebbezésről lemondás vagy a fellebbezés visszavonása esetén véglegessé válik a döntés
a) az elsőfokú döntés közlésekor, ha az adózó a kérelem teljesítése esetére már a döntés közlése előtt lemondott
a fellebbezésről, és az ügyben nincs ellenérdekű fél,
b) az  utolsóként kézhez kapott lemondás vagy visszavonás adóhatósághoz való megérkezésének napján,
ha a  fellebbezési határidő tartama alatt valamennyi fellebbezésre jogosult lemond a  fellebbezésről vagy
visszavonja fellebbezését.
(4) A  fellebbezési eljárás megszüntetése esetén az  adóhatóság fellebbezéssel támadható elsőfokú döntése
a fellebbezési eljárás megszüntetéséről szóló végzés véglegessé válásának napján válik véglegessé.
75. § [A döntés kijavítása és kiegészítése]
 (1) Ha a döntésben elírás, illetve számítási hiba van, és az nem hat ki az ügy érdemére, az adóhatóság a döntést kijavítja.
 (2) A kijavítást az adóhatóság közli azzal, akivel az eredeti döntést közölte.
 (3) A döntés kijavítással érintett része ellen ugyanolyan jogorvoslatnak van helye, mint az eredeti döntés ellen volt.
 (4) Ha a  döntésből jogszabály által előírt kötelező tartalmi elem hiányzik, vagy az  ügy érdeméhez tartozó kérdésben
nem született döntés, az adóhatóság a döntést kiegészíti.
 (5) A  kiegészítő döntés kiadmányozására az  adózó terhére a  döntés véglegessé válásától számított egy éven belül,
az adózó javára az adó megállapításához való jog elévüléséig van lehetőség.
 (6) A kiegészítést az adóhatóság egységes döntésbe foglalva, lehetőleg a döntés kicserélésével közli.
 (7) A kiegészítés ellen ugyanolyan jogorvoslatnak van helye, mint az eredeti döntés ellen volt.
 (8) A kiegészítést közölni kell azzal, akivel a kiegészített döntést közölték.
36. A döntés közlése 76. § [A döntés közlésének általános szabályai]
 (1) A döntést az adóhatóság közli az adózóval, valamint azzal, akire nézve az rendelkezést tartalmaz, és akinek a jogát
vagy jogos érdekét érinti.
 (2) Az  adóhatóság a  döntést írásbeli alapon történő kapcsolattartás esetén hivatalos iratként vagy az  Eüsztv.-ben
meghatározott elektronikus úton kézbesíti.
 (3) Ha törvény vagy kormányrendelet másként nem rendelkezik, a döntés közlésének napja
a) az a nap, amelyen azt írásban vagy szóban közölték, vagy
b) a hirdetmény kifüggesztését követő tizenötödik nap.
77. § [Saját kézbesítő útján történő kézbesítés]
 (1) Az adóhatósági irat a  postai kézbesítés mellőzésével saját – az  adóhatósággal közszolgálati jogviszonyban,
kormányzati szolgálati jogviszonyban, hivatásos szolgálati jogviszonyban, munkaviszonyban vagy egyéb
szolgálati jogviszonyban álló – kézbesítő útján is kézbesíthető. A  saját kézbesítő útján történő kézbesítés esetén
az adóhatósági iratot az veheti át, aki a postai úton történő kézbesítés esetén átvételre jogosult.
(2) Az adóhatósági iratot a saját kézbesítő útján történő kézbesítés megkísérlésének napján akkor is kézbesítettnek kell
tekinteni, ha az adózó vagy az irat átvételére jogosult személy az átvételt megtagadta.
78. § [Kézbesítés több adózó, meghatalmazott esetén]
 (1) Ha törvény egyidejűleg több adózó fizetési kötelezettségét írja elő, az  adóhatóság az  adómegállapításról szóló
határozatot a közös képviselőnek, ennek hiányában valamennyi adózónak külön-külön kézbesíti.
(2) Ha az adózónak több meghatalmazott képviselője van, az adóhatóság az  iratot az adózó által az  iratok átvételére
írásban kijelölt képviselőnek kézbesíti, ilyen kijelölés hiányában az  adóhatóság az  iratot az  adózó általa választott
meghatalmazott képviselőjének kézbesíti.
79. § [A kézbesítésre vonatkozó szabályok]
 (1) Az adóhatósági iratot – ideértve a döntést is – a meghatalmazott képviselővel eljáró adózó esetében a képviselőnek
kell kézbesíteni hivatalos iratként vagy az Eüsztv.-ben meghatározott elektronikus úton.
 (2) Az  adózó vagy képviselője adóhatósághoz bejelentett címére, valamint Magyarországon lakóhellyel nem
rendelkező külföldi személy magyarországi kézbesítési meghatalmazottja címére feladott adóhatósági iratot
a) a kézbesítés megkísérlésének napján – a b) pontban meghatározott kivétellel – kézbesítettnek kell tekinteni,
ha a küldemény az adóhatósághoz a kézbesítés eredménytelensége miatt érkezik vissza, vagy
b) a  postai kézbesítés második megkísérlését követő ötödik munkanapon kell kézbesítettnek tekinteni, ha
az adóhatósági iratot a posta a rá vonatkozó szabályoknak megfelelően „nem kereste” jelzéssel küldte vissza
az adóhatóságnak.
(3) Elektronikus kapcsolattartás esetén a kézbesítésre az Eüsztv. 14. § (4) bekezdését kell alkalmazni.
 (4) Az  adóhatósági irat – a  meghatalmazott képviselő mellett – a  meghatalmazott képviselővel rendelkező adózó
részére is kézbesíthető. Ilyen esetben az iratot az adózó, valamint a meghatalmazott részére ugyanazon a napon kell
postára adni, illetve az irat kézbesítéséhez biztonságos kézbesítési szolgáltatást is igénybe lehet venni. E bekezdés
nem alkalmazható az adóhatóság saját kézbesítője útján történő kézbesítésre.
(5) Ha az irat az adózó és a meghatalmazott részére is kézbesítettnek minősül, úgy a kézbesítés joghatásai
a) az első kézbesítés időpontjában, elektronikus kézbesítés esetén az első visszaigazolás időpontjával, vagy
b) az irat első kézbesítettnek minősülése időpontjában
állnak be.
80. § [Közzététel kézbesítettnek tekintett iratokról]
 (1) A  79.  § szerinti kézbesítés esetén – kivéve, ha az  adózó vagy képviselője a  küldemény átvételét megtagadta –
az állami adó- és vámhatóság a kézbesítésről történő tudomásszerzését követően az  internetes honlapján tizenöt
nap időtartamra közzéteszi
a) a címzett természetes személy adózó adóazonosító jelét, más adózó adószámát,
b) a kézbesítéssel érintett állami adó- és vámhatósági irat ügyiratszámát,
c) az internetes honlapján történő közzététel időpontját és
d) azt a  telefonszámot, amelyen az  adózó a  kézbesítéssel érintett állami adó- és vámhatósági irat átvétele
tekintetében tájékozódhat.
 (2) Az állami adó- és vámhatóság a honlapon való közzététellel egyidejűleg elektronikus úton értesíti az (1) bekezdés
szerint közzétett adatokról az elektronikus kapcsolattartást vállaló vagy arra kötelezett adózót, illetve képviselőjét.
 (3) Az  (1)  bekezdés szerinti, az  állami adó- és vámhatóság internetes honlapján való közzétételtől számított tizenöt
napon belül az adózó kézbesítési kifogást terjeszthet elő akkor is, ha a kézbesítési kifogás előterjesztésére nyitva álló
határidő már eltelt vagy abból tizenöt napnál kevesebb van hátra.
81. § [Kézbesítési kifogás]
 (1) Az adózó vagy az  eljárás egyéb résztvevője akkor terjeszthet elő kézbesítési kifogást, ha a  kézbesítés a  hivatalos
iratok kézbesítésére vonatkozó jogszabályok vagy az Eüsztv. megsértésével történt.
 (2) Természetes személy adózó vagy az  eljárás egyéb résztvevője kézbesítési kifogást akkor is előterjeszthet, ha
önhibáján kívüli okból nem vehette át a  hivatalos iratot. Ez  a  rendelkezés irányadó abban az  esetben is, ha
a kézbesítés elektronikus úton történt.
(3) Kézbesítési kifogást az  adózó vagy az  eljárás résztvevője a  kézbesítésről való tudomásszerzéstől számított tizenöt
napon belül, de legkésőbb a  közléstől számított negyvenöt napos jogvesztő határidőn belül terjeszthet elő.
Ha az  adózó az  adóhatóság végrehajtási eljárását megelőző fizetési felszólításból vagy a  végrehajtási eljárás
megindulása alapján szerez tudomást a  kézbesítés következtében véglegessé vált kötelezettségéről, a  kézbesítési
kifogás a  fizetési felszólítás kézhezvételétől, illetve a  végrehajtási eljárásról történő tudomásszerzéstől számított
tizenöt napon belül akkor is előterjeszthető, ha a kézbesítéstől számított negyvenöt nap eltelt. A végrehajtási eljárás
során kézbesítési kifogás előterjesztésének – törvény eltérő rendelkezése hiányában – nincs helye.
(4) A kézbesítési kifogásban elő kell adni azokat a  tényeket, illetve körülményeket, amelyek a  kézbesítés
szabálytalanságát igazolják, vagy az  adózó vagy az  eljárás egyéb résztvevője részéről az  önhiba hiányát
valószínűsítik.
(5) A kézbesítési kifogást a kézbesítés tárgyát képező iratot kiadmányozó adóhatóság bírálja el.
 (6) A kézbesítési kifogásnak az  eljárás folytatására, illetve a  végrehajtásra nincs halasztó hatálya. Az  adóhatóság
a  végrehajtási eljárást kérelemre vagy hivatalból a  kézbesítési kifogást elbíráló döntés véglegessé válásáig
felfüggesztheti, ha a kérelemben előadott tények, körülmények annak elfogadását valószínűsítik.
(7) Ha a  kézbesítési kifogásnak az  adóhatóság helyt ad, az  adózó vagy az  eljárás egyéb résztvevője által kifogásolt
kézbesítést követően tett intézkedéseket, illetve az eljárást a kézbesítés időpontjától a szükséges mértékben meg
kell ismételni.
37. Biztosítási intézkedés, ideiglenes biztosítási intézkedés 82. § [Biztosítási intézkedés]
 (1) Ha valószínűsíthető, hogy a követelés későbbi kielégítése veszélyben van, az adóhatóság biztosítási intézkedésként
végzéssel elrendeli a pénzkövetelés biztosítását.
 (2) Biztosítási intézkedés akkor rendelhető el, ha
a) a fizetési kötelezettséget megállapító adóhatósági döntés még nem végrehajtható,
b) végrehajtható az adóhatósági döntés, de az abban meghatározott teljesítési határidő még nem telt le.
(3) A biztosítási intézkedést az az adóhatóság rendeli el, amelyik a fizetési kötelezettséget megállapító döntést hozta.
 (4) A  biztosítási intézkedést elrendelő végzés végrehajtására a  végrehajtási eljárás során irányadó szabályokat kell
alkalmazni.
 (5) A biztosítási intézkedést elrendelő végzés ellen fellebbezés terjeszthető elő, amelynek a végzés végrehajtására nincs
halasztó hatálya.
 (6) A végrehajtási eljárás alapjául szolgáló döntés megsemmisítése esetén a biztosítási intézkedést meg kell szüntetni.
 (7) A  biztosítási intézkedést elrendelő végzés végrehajtása során elvégzett foglalás hatálya kiterjed a  végrehajtási
eljárásra is. 83. § [Ideiglenes biztosítási intézkedés]
 (1) Ha megalapozottan feltételezhető, hogy az  érdemi döntésben elrendelhető kötelezettség későbbi teljesítése
veszélyben van, az  adóhatóság az  ügy érdemében való döntéshozatal előtt a  82.  §-ban meghatározott
intézkedéseket – ideiglenes biztosítási intézkedésként – az erre okot adó körülmények felmerülésétől számított öt
napon belül megteszi.
(2) Az ideiglenes biztosítási intézkedés végrehajtására a biztosítási intézkedésre vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
84. § [Kifizetés engedélyezése]
 (1) Ha az állami adó- és vámhatóság az adóellenőrzés során az adózó fizetési számláját ideiglenes biztosítási intézkedés
keretében zárolja, akkor a 83. § rendelkezéseit e § szerinti eltérésekkel kell alkalmazni.
 (2) Az  állami adó- és vámhatóság az  általa meghatározott sorrendben és összegben engedélyezheti a  zárolt fizetési
számláról történő kifizetések meghatározott személyek részére történő teljesítését, ha az  adózó erre irányuló
kérelmében jogszabály által előírt nyilvántartások, dokumentumok benyújtásával igazolja, hogy a zárolt vagyonán
kívüli forrásból nem képes a kifizetéseit teljesíteni, vagy azzal a tevékenysége aránytalan korlátozást szenvedne.
(3) Az  ügyintézési határidő tizenöt nap. A  kifizetés engedélyezését elutasító végzés ellen önálló fellebbezésnek
van helye. A  kifizetést részben engedélyező végzés ellen önálló fellebbezésnek van helye, amelynek a  végzés
végrehajtására nincs halasztó hatálya.
(4) Az állami adó- és vámhatóság a kifizetést részben vagy teljes egészében engedélyező végzést a kifizetés teljesítése
érdekében megküldi az adózó zárolt fizetési számláját vezető pénzforgalmi szolgáltatónak.
(5) Az állami adó- és vámhatóság által engedélyezett kifizetés más követelés fedezetére nem számolható el, továbbá
az végrehajtás alól mentes.
(6) Az  állami adó- és vámhatóság megszünteti a  foganatosított végrehajtási cselekményeket, ha a  biztosítási
intézkedés, illetve az  ideiglenes biztosítási intézkedés elrendelésének alapjául szolgáló összeget az  állami adó- és
vámhatóságnál letétbe helyezték.
(7) Ha az  ideiglenes biztosítási intézkedés biztosítási intézkedésre változik – ettől az  időponttól – e  § rendelkezéseit
a biztosítási intézkedés alapjául szolgáló döntés véglegessé válásáig alkalmazni kell.
V. FEJEZET
ELLENŐRZÉS 38. Általános szabályok 85. § [Az adóigazgatási eljárás általános szabályainak alkalmazása]
E törvény adóigazgatási eljárásra vonatkozó általános szabályait az ellenőrzésre az e fejezetben foglalt eltérésekkel
kell alkalmazni.
86. § [Az ellenőrzés tárgya]
Az adóhatóság az  adótörvényekben és más jogszabályokban előírt kötelezettségek teljesítésének vagy
megsértésének megállapítása, a kötelezettségek teljesítésének előmozdítása érdekében ellenőrzést folytat.
87. § [Kötelező adóellenőrzés]
 (1) Kötelező az adóellenőrzést lefolytatni
a) a kockázatos adózónál, ha végelszámolását rendelték el,
b) az Állami Számvevőszék elnökének megkeresése alapján,
c) az adópolitikáért felelős miniszter utasítására,
d) az önkormányzati adóhatóság hatáskörébe tartozó adók esetében az önkormányzat képviselő-testületének
határozata alapján.
 (2) Az  Állami Számvevőszék elnöke, illetve az  önkormányzati adóhatóság hatáskörébe tartozó adók esetében
az  önkormányzat képviselő-testülete akkor kezdeményezhet ellenőrzést, ha a  rendelkezésére álló adatok,
körülmények arra utalnak, hogy az adóhatóság a megkülönböztetés nélküli eljárás elvének megsértésével mellőzi
valamely adózó vagy adózói csoport vizsgálatát, illetve a  lefolytatott ellenőrzések eredménytelensége mögött
a megkülönböztetés nélküli eljárás elvének megsértése áll.
88. § [Ellenőrzésre kiválasztás]
Az állami adó- és vámhatóság az  adózókat – a  kötelezően lefolytatandó ellenőrzéseken túl – célzott kiválasztási
rendszerek alkalmazásával, valamint egyedi kockázatelemzési eljárás eredményeként választja ki ellenőrzésre.
39. Az ellenőrzés fajtái 89. § [Az ellenőrzés fajtái]
 (1) Az adóhatóság az ellenőrzés célját
a) ellenőrzéssel lezárt időszakot eredményező, az  adó, költségvetési támogatás alapjának és összegének
vizsgálatára irányuló adóellenőrzéssel,
b) egyéb adókötelezettségek teljesítésére irányuló, ellenőrzéssel lezárt időszakot nem keletkeztető jogkövetési
vizsgálattal
valósítja meg.
 (2) Törvényben meghatározott feltételek fennállása esetén ellenőrzésre ellenőrzéssel lezárt időszak tekintetében is sor
kerülhet (ismételt ellenőrzés). 90. § [Adóellenőrzés]
 (1) Adóellenőrzés keretében az adóhatóság az adózó adómegállapítási, bevallási kötelezettsége teljesítését adónként,
támogatásonként és időszakonként vagy meghatározott időszakra több adó és támogatás tekintetében is vizsgálja.
 (2) Az  adózó által igényelt költségvetési támogatást, adó-visszatérítést, adó-visszaigénylést a  bevallási időszak
ellenőrzéssel történt lezárásának hatályával a kiutalást megelőzően is vizsgálhatja az adóhatóság.
 (3) Ha a  kiutalás előtti ellenőrzés során az  adóhatóság azt állapítja meg, hogy az  igényelt költségvetési támogatásra,
adó-visszatérítésre, adó-visszaigénylésre az  adózó részben jogosult, az  ezen részösszegre vonatkozó jegyzőkönyv
alapján az  adóhatóság a  részösszeg kiutalásáról dönthet, míg az  ellenőrzést a  fennmaradó összeg tekintetében
folytatja. A részösszegekre vonatkozó jegyzőkönyvek tekintetében észrevételnek nincs helye, az adózó észrevételeit
a kérelemmel érintett teljes összeg kiutalás előtti ellenőrzésének megállapításait tartalmazó jegyzőkönyv átvételét
követően teheti meg.
91. § [Jogkövetési vizsgálat]
 (1) Az adóhatóság jogkövetési vizsgálat keretében a bevallási időszak lezárását megelőzően is
a) ellenőrizheti, hogy az  adózó eleget tett-e a  törvényekben előírt egyes adókötelezettségeinek, azokat
határidőben, illetve az adó megállapítására, bevallására és megfizetésére alkalmas módon teljesíti-e;
b) adatokat gyűjthet a nyilvántartásában és az adózó nyilvántartásában, bevallásában szereplő adatok, tények,
körülmények valóságtartalmának, illetve ezek hitelességének megállapítása érdekében;
c) vizsgálhatja a gazdasági események valódiságát;
d) adatokat gyűjthet az  ellenőrzési tevékenysége támogatása érdekében, így különösen becslési adatbázis
létrehozásához, karbantartásához.
 (2) Az  adóhatóság az  állami adó- és vámhatóság nyomozóhatósági hatáskörrel felruházott szerve által feltárt adatok
és bizonyítékok alapján bűncselekmény elkövetési értékének megállapítása céljából is vizsgálhatja gazdasági
események valódiságát jogkövetési vizsgálat keretében.
92. § [Ismételt ellenőrzés]
Adóellenőrzéssel lezárt bevallási időszak tekintetében az adó, költségvetési támogatás ismételt vizsgálatára kerülhet
sor
a) ha az elsőfokú adóhatóság a korábbi ellenőrzés megállapításának végrehajtását vizsgálja (utóellenőrzés),
b) az  adózó kérelmére, ha az  adózó által feltárt új tény, körülmény tisztázása a  korábbi ellenőrzés
megállapításainak megváltoztatását eredményezné, feltéve, hogy az  új tény, körülmény korábban nem
állt és jóhiszemű eljárás esetén nem állhatott az adózó rendelkezésére, illetve arról az adózó nem tudott és
jóhiszemű eljárás esetén nem is tudhatott,
c) ha az adóhatóság rendelkezésére álló adatok alapján az ismételt ellenőrzés eredménye ellátási jogosultságot
teremt, vagy
d) felülellenőrzés keretében. 93. § [Felülellenőrzés]
 (1) Felülellenőrzést folytat le a felettes szerv, ha
a) az  adópolitikáért felelős miniszter ellenőrzéssel már lezárt időszak ellenőrzését rendelte el, vagy az  Állami
Számvevőszék elnöke, az  önkormányzati adóhatóság hatáskörébe tartozó adó esetén az  önkormányzati
képviselő testülete ellenőrzéssel már lezárt időszak ellenőrzését kezdeményezte,
b) az állami adó- és vámhatóság vezetője erre utasítást ad, amely alapján a felettes szerv ellenőrzi a korábban
lefolytatott ellenőrzés szakszerűségét és törvényességét,
c) ha az  adóhatóság olyan, az  adó megállapítását befolyásoló új tényről, adatról, bizonyítékról szerez
tudomást, amely a  korábbi adóellenőrzéskor nem volt ismert, és az  ellenőrzés lefolytatására az  állami adóés vámhatóság vezetője, az  önkormányzati adóhatóság hatáskörébe tartozó adó esetén az  önkormányzati
adóhatóság döntései elleni fellebbezések elbírálására jogosult hatóság vezetője utasítást ad.
(2) Az (1) bekezdés c) pontja tekintetében új tény, körülmény különösen a külföldi adóhatóság megérkezett válaszában
foglalt, az  adó megállapítását befolyásoló új tény, adat, feltéve, hogy az  adóhatóság az  adóellenőrzést a  külföldi
adóhatóság válaszának hiányában fejezte be.
(3) Az  (1)  bekezdés c)  pontjában meghatározott felülellenőrzés nem rendelhető el, ha elrendelése feltételeinek
meglététől számított hat hónap eltelt.
(4) A  felülellenőrzés megállapításairól hozott határozat ellen az  állami adó- és vámhatóságot irányító miniszterhez,
illetve az adópolitikáért felelős miniszterhez intézett, a felülellenőrzést lefolytató szervnél benyújtott fellebbezésnek
van helye.
40. Határidők az ellenőrzési eljárásban 94. § [Határidők az ellenőrzési eljárásban]
 (1) Ha jogszabály eltérően nem rendelkezik, az ellenőrzés lefolytatásának határideje:
a) adóellenőrzés és ismételt ellenőrzés esetében kilencven nap, a  legnagyobb adóteljesítménnyel rendelkező
adózók esetében és központosított ellenőrzés esetében százhúsz nap,
b) jogkövetési vizsgálat esetében harminc nap.
 (2) Az  (1)  bekezdésben meghatározott határidőnél hosszabb határidőt törvény, rövidebb határidőt jogszabály
állapíthat meg. (3) Az adóellenőrzés időtartama a csoportos adóalany, valamint az áfa-regisztrált adóalany kivételével a cégbejegyzésre
nem kötelezett adózó és a megbízható adózó esetén – feltéve, hogy az adózó az ellenőrzést nem akadályozza – nem
haladhatja meg a száznyolcvan napot.
(4) Az adóellenőrzés időtartama nem haladhatja meg a háromszázhatvanöt napot.
 (5) Az ellenőrzés határidejét a megbízólevél kézbesítésétől, átadásától, illetve az általános megbízólevél bemutatásától,
új eljárás lefolytatása esetén az  az új eljárás megkezdéséről szóló értesítés postára adásától, tárhelyen történő
elhelyezésétől, illetve átadásától kell számítani.
95. § [Az ellenőrzési határidő meghosszabbítása]
 (1) Az ellenőrzési határidőt indokolt esetben az  ellenőrzést végző adóhatóság vezetője egyszer, adóellenőrzés
esetében legfeljebb kilencven napig, jogkövetési vizsgálat esetében legfeljebb harminc napig terjedő időtartammal
meghosszabbíthatja. A  meghosszabbított ellenőrzési határidőt rendkívüli körülmények által indokolt esetben,
az  ellenőrzést végző adóhatóság indokolt kérelmére a  felettes szerv egyszer, legfeljebb kilencven napig terjedő
időtartammal meghosszabbíthatja.
(2) Az állami adó- és vámhatóság hatáskörébe tartozó ügyben a  felettes szerv által meghosszabbított ellenőrzési
határidőt rendkívüli körülmények által indokolt esetben az  ellenőrzést végző adóhatóság felettes szerv által
jóváhagyott, indokolt kérelmére az állami adó- és vámhatóság vezetője egyszer, legfeljebb kilencven napig terjedő
időtartammal meghosszabbíthatja.
(3) Az önkormányzati adóhatóság hatáskörébe tartozó adóügyben a  felettes szerv által meghosszabbított ellenőrzési
határidőt rendkívüli körülmények által indokolt esetben az  ellenőrzést végző adóhatóság felettes szerv által
jóváhagyott indokolt kérelmére az  adópolitikáért felelős miniszter egyszer, legfeljebb kilencven napig terjedő
időtartammal meghosszabbíthatja.
(4) Felülellenőrzés esetén az  (1)–(3)  bekezdés szerinti határidő-hosszabbítást a  felülellenőrzést végző felettes
adóhatóság vezetője rendeli el.
(5) Az ellenőrzési határidő meghosszabbításáról végzésben kell dönteni. Az ellenőrzési határidő meghosszabbításának
akkor van helye, ha
a) az adózó az  ellenőrzést a  megjelenési kötelezettség elmulasztásával, az  együttműködési kötelezettség
megsértésével vagy más módon akadályozza,
b) a jogainak gyakorlásában akadályozott természetes személy adózó az  ellenőrzés megkezdésének vagy
az ellenőrzési cselekményeknek az elhalasztását kéri,
c) az adózó iratai hiányosak vagy rendezetlenek, illetve nyilvántartásai pontatlanok vagy hiányosak és így
az adókötelezettség megállapítására alkalmatlanok, vagy az adózó által előterjesztett irat hiteles fordítására
kerül sor,
d) az ellenőrzés lefolytatására rendelkezésre álló határidő a  tényállás teljes körű feltárásához és a  bizonyítási
eljárás befejezéséhez nem elegendő.
(6) Az adóhatóság az ellenőrzési határidő lejártát követően ellenőrzési cselekményeket nem végezhet. Az ellenőrzési
határidő meghosszabbításának hiányában az ellenőrzést a törvényben előírt módon és határidőben kell lezárni.
41. Az ellenőrzés megindítása 96. § [Az ellenőrzés megindítása]
 (1) Az ellenőrzés az erről szóló előzetes értesítés kézbesítésével, ennek mellőzése esetén a megbízólevél kézbesítésével,
egy példányának átadásával vagy az általános megbízólevél bemutatásával kezdődik.
 (2) Ha az  adózó vagy képviselője, meghatalmazottja, foglalkoztatottja a  megbízólevél átvételét megtagadja,
az ellenőrzés két hatósági tanú jelenlétében az erről szóló jegyzőkönyv felvételével és aláírásával kezdődik.
42. Az adózó jogai és kötelezettségei az ellenőrzési eljárásban
97. § [Az adózó jogai az ellenőrzési eljárásban]
 (1) Az adózó jogosult
a) az ellenőrzést végző személyazonosságáról és megbízásáról meggyőződni,
b) az ellenőrzési cselekményeknél jelen lenni,
c) megfelelő képviseletről gondoskodni.
(2) Az adózónak joga van az ellenőrzés során keletkezett iratokba az eljáró adóhatósággal történő előzetes egyeztetést
követően betekinteni, a  megállapításokkal kapcsolatban felvilágosítást kérni, azokra észrevételt tenni, bizonyítási
indítványokat előterjeszteni, a  jegyzőkönyvet megismerni, és a  jegyzőkönyv átadását, kézbesítését követő tizenöt
napon belül, adóellenőrzés esetén harminc napon belül észrevételt tenni. Az  észrevétel megtételére nyitva álló
határidők jogvesztők.
(3) Ha az adóhatóság a vizsgálat megállapításait más adózónál végzett kapcsolódó vizsgálat eredményével vagy ennek
során beszerzett adatokkal, bizonyítékokkal támasztja alá, az  erről szóló jegyzőkönyvnek, határozatnak, illetve
a  kapcsolódó vizsgálat során feltárt adatoknak, bizonyítékoknak az  adózót érintő részét az  adózóval részletesen
ismertetni kell.
(4) Az  adózó, ha megítélése szerint az  ellenőrzés határidejének túllépése az  adóhatóságnak felróható okból történik,
a  határidő lejártát követően kifogással fordulhat a  felettes szervhez. A  felettes szerv az  adózó észrevételeinek
figyelembevételével végzésben dönt a  kifogás elutasításáról, az  eljárási határidő meghosszabbításáról, vagy
az eljáró adóhatóságot az ellenőrzés lezárására utasítja.
(5) Ha a  természetes személy adózó jogainak gyakorlásában akadályozott – a  jogkövetési vizsgálat kivételével – egy
alkalommal kérheti az  akadály megszűnéséig, de legfeljebb hatvan napig az  ellenőrzés megkezdésének vagy
az ellenőrzési cselekményeknek az elhalasztását.
98. § [Az adózó kötelezettségei az ellenőrzési eljárásban]
 (1) Az  adózó köteles az  adóhatósággal az  ellenőrzés során együttműködni, az  ellenőrzés feltételeit a  helyszíni
ellenőrzés alkalmával biztosítani, az adóhatóság felhívására az adóhatóság által meghatározott módon nyilatkozatot
tenni.
(2) Az  adózó az  iratokat és az  adózással összefüggő, elektronikus adathordozón tárolt adatokat felhívásra
az  adóhatóság által közzétett formátumban rendelkezésre bocsátja, illetve az  ellenőrzéshez szükséges tények,
körülmények, egyéb feltételek megismerését biztosítja. Az  ellenőrzés során az  adózó és foglalkoztatottja
az  adóhatóság részére az  ellenőrzéshez szükséges felvilágosítást megadja. Nem kötelezhető az  adózó olyan
nyilvántartás, összesítés, számítás elkészítésére, amelyet jogszabály nem ír elő.
(3) Ha az  adózót adómentesség, adókedvezmény illeti meg, ezt okirattal vagy más megfelelő módon köteles
bizonyítani.
43. Az ellenőrzés különös szabályai 99. § [Tényállás tisztázási, bizonyítási kötelezettség az ellenőrzés során]
 (1) Az  ellenőrzés során a  tényállást az  adóhatóság köteles tisztázni és bizonyítani, kivéve, ha törvény a  bizonyítást
az adózó kötelezettségévé teszi.
 (2) Az adóhatóság a tényállás tisztázása során az adózó javára szolgáló tényeket is köteles feltárni. A nem bizonyított
tény, körülmény – a becslési eljárás kivételével – az adózó terhére nem értékelhető.
100. § [A jogviszony eltérő minősítésének tilalma]
Az adókötelezettséget érintő jogviszony alanyainak ellenőrzése során ugyanazt a  vizsgálattal érintett és már
minősített jogviszonyt az  adóhatóság nem minősítheti adózónként eltérően, a  jogviszony egyik alanyánál tett
megállapításait hivatalból köteles figyelembe venni a jogviszony másik alanyának ellenőrzése során.
101. § [Szakértő igénybevétele az ellenőrzés során]
 (1) Az állami adó- és vámhatóság az ellenőrzés során
a) az adózó tevékenységének kutatás-fejlesztési szempontból való minősítésével, illetve
b) a  kutatás-fejlesztési tevékenységhez kapcsolódó költségek kutatás-fejlesztési tevékenységhez való
hozzárendelhetőségével
[az a) és b)  pont a  továbbiakban együtt: kutatás-fejlesztési tevékenység minősítésével összefüggő eljárás]
összefüggésben megkeresheti a  kutatás-fejlesztési tevékenység minősítésével összefüggő eljárás lefolytatására
hatáskörrel rendelkező szervet mint szakértőt.
(2) Ha az  önkormányzati adóhatóságnak nincs a  kettős könyvvezetésre kötelezett adózó ellenőrzéséhez szükséges
szakértelemmel rendelkező adóellenőre, az  adókötelezettségek teljesítésének ellenőrzéséhez megbízás alapján
bejegyzett könyvvizsgáló, adótanácsadó, adószakértő, vagy okleveles adószakértő közreműködését veheti igénybe,
aki az adózó ellenőrzéséhez szükséges iratokba betekinthet.
102. § [Ellenőrzés ingatlanban]
 (1) A  vállalkozási tevékenységet nem folytató természetes személy lakásában az  adóhatóság akkor jogosult
az  ellenőrzést lefolytatni, ha az  adókötelezettség a  lakással mint vagyontárggyal kapcsolatos, vagy az  adózó
jövedelme a  lakás hasznosításából származik, vagy valószínűsíthető, hogy a  lakásban egyéni vállalkozói
tevékenységet bejelentés nélkül végeznek.
(2) Ha az adózó a vállalkozási tevékenységéhez más személy ingatlanát veszi igénybe, az ingatlan tulajdonosa köteles
tűrni az adóhatóság helyszíni ellenőrzését.
103. § [Iratok bevonása]
 (1) Ha alaposan feltehető, hogy az  ellenőrzés alá vont bizonylatokat, könyveket, nyilvántartásokat, adózással
összefüggő elektronikus adatokat, információkat, egyéb iratokat megsemmisítik, azokat az azonosításukra alkalmas
módon felvett átvételi elismervény ellenében, szükség szerint másolat hátrahagyásával be kell vonni, az  üzleti
tevékenység körülményei megváltoztatásának veszélye esetén, a helyszínen talált körülményeket jegyzőkönyvben
kell rögzíteni.
(2) Az  iratok a  hivatali helyiségben történő tanulmányozás végett más esetben is bevonhatók, ilyen esetekben azok
az ellenőrzés befejezéséig tarthatók az adóhatóságnál.
104. § [Kötelezés iratrendezésre]
Ha az  adózó iratai hiányosak vagy rendezetlenek, illetve nyilvántartásai pontatlanok vagy hiányosak és így
az  adókötelezettség megállapítására alkalmatlanok, az  adóhatóság megfelelő határidő tűzésével kötelezheti
az adózót, hogy iratait, nyilvántartásait a jogszabályokban foglalt előírásoknak megfelelően rendezze, pótolja, illetve
javítsa.
105. § [Felhívás iratok fordításának átadására]
Az adózó a  tényállás tisztázásához szükséges idegen nyelvű – ide nem értve az  angol, német és francia nyelvű –
iratai szakfordítását, számla (egyszerűsített számla), illetve bizonylat esetében annak hiteles magyar nyelvű
fordítását köteles felhívásra az  adóhatóság részére átadni. Az  iratok fordítására történő felhívás postára adásától,
a  postai kézbesítés mellőzése esetén a  felhívás átadásának napjától a  kötelezettség teljesítéséig, a  kötelezettség
elmulasztása esetén a  felhívásban kitűzött határidő utolsó napjáig eltelt időtartamot az  ellenőrzés határidejének
számításánál figyelmen kívül kell hagyni.
106. § [Teljességi nyilatkozat]
 (1) A  természetes személy adózó személyi jövedelemadó bevallásának vizsgálatára irányuló adóellenőrzés esetén,
ha becslés alkalmazására kerül sor, az  állami adó- és vámhatóság a  becslés alkalmazásáról tájékoztatja az  adózót,
amellyel egyidejűleg felhívja, hogy az adóalap megállapítása szempontjából lényeges vagyoni, jövedelmi és egyéb
körülményeire vonatkozó teljességi nyilatkozatot tizenöt napon belül küldje meg az  állami adó- és vámhatóság
részére. A határidő kérelemre egy alkalommal, legfeljebb tizenöt nappal meghosszabbítható.
(2) Az adózó a nyilatkozattételt – akár egészben, akár részben – megtagadhatja. Ha az adózó nem vagy csupán részben
tesz nyilatkozatot, az állami adó- és vámhatóság az eljárást a rendelkezésre álló adatok alapján folytatja tovább.
107. § [Próbavásárlás]
Számla- és nyugtakibocsátási kötelezettség ellenőrzése érdekében az adóhatóság próbavásárlást végezhet.
108. § [Mintavétel]
 (1) Az adóhatóság az ellenőrzés során jogosult mintavételre.
 (2) A  mintavételhez szükséges feltételek biztosítása az  adózó kötelezettsége. Az  adózó a  mintavétel során jogosult,
az  adóhatóság felhívására pedig köteles jelen lenni vagy képviseletét biztosítani. A  mintavételt – a  vonatkozó
előírások betartásával és az  adóhatóság felügyelete mellett – saját kérelmére vagy az  adóhatóság felhívására
az adózó maga is elvégezheti.
(3) A  mintavétellel kapcsolatban az  adózónál felmerült költség az  adózót terheli. A  mintavétel egyéb költsége,
a laboratóriumi vagy egyéb vizsgálatok költsége – ha a mintavétel eredményeként az adóhatóság jogsértést állapít
meg – az adózót, egyéb esetben az adóhatóságot terheli.
(4) Ha az adózó a mintavételről felvett jegyzőkönyvben nem kéri, hogy a  laboratóriumi vagy egyéb vizsgálatok során
meg nem semmisült mintát részére visszaadják, akkor azt az  adóhatóság megsemmisítheti, vagy kötelezheti
az adózót, hogy saját költségére a megmaradt mintát szállítsa el.
109. § [Becslés]
 (1) A becslés olyan bizonyítási módszer, amely a törvényeknek megfelelő, a valós adó, illetve költségvetési támogatás
alapját valószínűsíti. A  becslésnél az  adóalap megállapítása szempontjából lényeges, rendelkezésre álló tényeket,
körülményeket, bizonyítékokat, nyilatkozatokat kell figyelembe venni és együttesen értékelni. A  becslés
alapján számított adóalaptól, költségvetési támogatás alapjától való eltérést az  adózó hitelt érdemlő adatokkal
bizonyíthatja.
(2) Az  állami adó- és vámhatóság becslési adatbázist tart fenn kiválasztási és ellenőrzési tevékenysége támogatása
céljából. A  becslési adatbázis tartalmazza a  korábban lefolytatott ellenőrzési tapasztalatok, megállapítások
alapján az  egyes tevékenységi körök vonatkozásában, területi bontásban a  forgalmi, létszám és egyéb,
az  adókötelezettséget megalapozó adatokat. A  becslési adatbázis évenkénti aktualizálása során az  állami adó- és
vámhatóság figyelembe veszi a  bevallásokban közölt, valamint a  Központi Statisztikai Hivatal által tájékoztatás
keretében rendelkezésére bocsátott, illetve hivatalosan közzétett adatokat is.
110. § [Felhívás személyazonosság igazolására]
 (1) Az  adóhatóság az  e  törvényben előírt feladatainak teljesítése érdekében jogosult a  természetes személyt
személyazonosságának igazolására felhívni, ha a körülmények arra utalnak, hogy adóköteles tevékenységet folytat,
vagy abban közreműködik.
(2) Az  igazoltatott köteles a  természetes személyazonosító adatait hitelt érdemlően igazolni. A  személyazonosság
igazolására a személyazonosító igazolvány, az érvényes útlevél vagy a kártyaformátumú vezetői engedély szolgál.
Az adóhatóság más jelen lévő, ismert személyazonosságú személy közlését is elfogadhatja igazolásként.
(3) Az  igazoltatás csak a  személyazonosság megállapításához szükséges ideig tarthat. Az  igazoltatottal az  igazoltatás
során közölni kell annak okát.
(4) Az  igazoltatás megtagadása esetén a  személyazonosság megállapítására az  adóhatóság a  rendőrség
közreműködését veheti igénybe.
111. § [Az ellenőrzési eljárás zavartalanságának biztosítása]
Ha az  ellenőrzési eljárás zavartalan lefolytatása másképpen nem biztosítható, az  adóhatóság a  rendőrségről szóló
törvény szerinti rendőri intézkedés megtételét kezdeményezheti, vagy az  állami adó- és vámhatóság hivatásos
állományú, jelen lévő tagja útján az  eljárás zavartalan lefolytatását biztosíthatja a  Nemzeti Adó- és Vámhivatalról
szóló törvény szerinti kényszerítő eszközök alkalmazásával.
112. § [Helyszín, helyiség, jármű átvizsgálása, rakomány ellenőrzése]
 (1) Az  állami adó- és vámhatóság jogosult a  vállalkozási tevékenységgel összefüggésbe hozható helyszín, helyiség
és jármű átvizsgálására, valamint a  helyszínen talált jármű rakományának ellenőrzésére, ha az  adózó, képviselője,
megbízottja, foglalkoztatottja nyilatkozatai, nyilvántartásai vagy más azonosított és ellenőrzött forrásból származó
adatok alapján megalapozottan feltehető, hogy az  adózó a  bevallási, bizonylat kiállítási vagy – megőrzési,
nyilvántartás-vezetési (könyvvezetési) kötelezettségei teljesítése szempontjából jelentős tárgyi bizonyítási eszközt
elrejt, megsemmisít, illetve a  vállalkozás valós körülményeit leplezi. E  rendelkezés lakás átvizsgálására csak abban
az esetben alkalmazható, ha a lakás valamely helyisége a vállalkozási tevékenység helyszíne.
(2) Az  átvizsgálást az  ellenőrzést végző adóhatóság rendeli el. Az  átvizsgálás lefolytatásához az  ügyész előzetes
jóváhagyása szükséges, kivéve, ha alapos okkal feltehető, hogy az átvizsgálás késedelmes lefolytatása az ellenőrzés
céljának meghiúsulását eredményezné. Előzetes ügyészi jóváhagyás nélkül lefolytatott átvizsgálás esetén
az  adóhatóság az  átvizsgálást elrendelő végzés, valamint az  arról készített jegyzőkönyv másolati példányának
megküldésével utólag értesíti az  ügyészséget a  foganatosított intézkedésről. Közjegyzői, ügyvédi, adószakértői,
okleveles adószakértői, adótanácsadói, illetve könyvviteli szolgáltatást végző iroda átvizsgálása kizárólag előzetes
ügyészi jóváhagyás alapján történhet. Az  átvizsgálást elrendelő végzésben – ha ez  lehetséges – meg kell jelölni
azokat a tárgyi bizonyítási eszköznek minősülő dolgokat, amelyek megtalálása érdekében az átvizsgálás szükséges.
(3) Az  adóhatóság az  átvizsgálás megkezdése előtt közli a  jelen lévő adózóval, képviselőjével, megbízottjával,
foglalkoztatottjával az  átvizsgálást elrendelő végzést, és – ha az  átvizsgálás meghatározott, illetve ismert tárgyi
bizonyítási eszköz megtalálására irányul – felszólítja a  keresett tárgyi bizonyítási eszköz átadására. Ha az  adózó,
képviselője, megbízottja, foglalkoztatottja a  felszólításra a  keresett tárgyi bizonyítási eszközt átadja, az  átvizsgálás
nem folytatható, kivéve, ha megalapozottan feltételezhető, hogy az  átvizsgálás során más tárgyi bizonyítási
eszköznek minősülő dolog is fellelhető.
(4) Az  átvizsgálás során talált, tárgyi bizonyítási eszköznek minősülő dolgot – a  romlandó élelmiszerek és az  élő
állatok kivételével – az  ellenőrzést végző adóhatóság végzésével lefoglalhatja, ha annak újabb elrejtésétől,
megsemmisítésétől vagy értékesítésétől lehet tartani. Nem foglalhatóak le a kölcsönzött kulturális javak különleges
védelméről szóló törvényben meghatározott tanúsítványban felsorolt kulturális javak a  különleges védelem
időtartama alatt.
(5) A jármű, a jármű rakománya, a helyszín, a helyiség átvizsgálásánál, a lefoglalásnál és a fuvarellenőrzésnél az adózó
jelenlétét biztosítani kell. Ha az  adózó nem kíván jelen lenni vagy ebben akadályozott, és megfelelő képviseletről
nem gondoskodik, az  adóhatóság az  átvizsgálást, a  lefoglalást, illetve a  fuvarellenőrzést két hatósági tanú
jelenlétében foganatosítja.
(6) Az eszköz, anyag-, árukészlet tárgyi bizonyítási eszközként akkor foglalható le, ha az az adózó jogszabályban előírt
nyilvántartásában nem szerepel.
(7) Az adóhatóság a lefoglalt dolgot elszállítja és megőrzi, vagy ha ez aránytalanul magas költségekkel járna, a dolgot
az adózó őrizetében hagyja a használat és az elidegenítés jogának megtiltásával.
(8) Az adózó vagy képviselője a nála lefoglalt iratokba betekinthet, kérésére azokról az adóhatóság másolatot készít.
 (9) Ha a lefoglalás szükségessége megszűnt, a lefoglalást meg kell szüntetni, és a lefoglalt dolgot – ha törvény másként
nem rendelkezik – annak kell visszaadni, akitől (amelytől) azt lefoglalták. Ha a  dolgot nem lehet visszaadni, mert
arra az adózó nem tart igényt, azt az adóhatóság az adóvégrehajtás szabályai szerint értékesíti, ennek meghiúsulása
esetén megsemmisíti.
(10) Az  (1)–(4)  bekezdésben meghatározott végzések, intézkedések ellen jogszabálysértésre hivatkozással az  adózó
az  intézkedéstől, illetve a végzés közlésétől számított nyolc napon belül – az ügyész által előzetesen jóváhagyott,
átvizsgálást elrendelő végzés kivételével – kifogással élhet. A kifogást az adóhatóság felettes szerve a benyújtástól
számított tizenöt napon belül elbírálja. A kifogásnak az intézkedés végrehajtására nincs halasztó hatálya.
113. § [Hatósági zár alkalmazása]
 (1) Ha kockázati tényezők indokolják – az  élőállatot, valamint a  gyorsan romló termékeket szállító szállítóeszköz
kivételével – az  állami adó- és vámhatóság a  szállítóeszközön a  termék azonosságának biztosítása érdekében
hatósági zárat alkalmazhat. Az  állami adó- és vámhatóság az  alkalmazott hatósági zár sértetlenségét belföldön
ellenőrizheti, illetve a hatósági zár alkalmazása indokának megszűnése esetén intézkedik annak eltávolítása iránt.
(2) A  fuvarozó köteles az  állami adó- és vámhatóság által felhelyezett hatósági zárat annak felhelyezésétől az  állami
adó- és vámhatóság által történő levételéig sértetlen állapotban megőrizni.
(3) Ha a  közúti fuvarozással járó tevékenység során a  hatósági zár baleset vagy egyéb tevékenységi körén kívül álló
elháríthatatlan ok miatt megsérült, vagy az  áru megrongálódott, illetve megsemmisült, a  fuvarozó köteles erről
az állami adó- és vámhatóságot haladéktalanul értesíteni.
(4) A  hatósági zár alkalmazása ellen az  adózó, valamint az, akinek jogát, jogos érdekét az  intézkedés sérti,
az  intézkedéstől számított nyolc napon belül kifogással élhet, amelyet a  felettes szerv bírál el. A  kifogásnak
az intézkedés végrehajtására nincs halasztó hatálya.
114. § [Hatósági zár megőrzési kötelezettség megsértésének következménye]
 (1) Ha a  fuvarozó a  hatósági zár megőrzési kötelezettségének nem tesz eleget, az  állami adó- és vámhatóság
a  természetes személy fuvarozó terhére legalább kettőszázezer forint, legfeljebb ötszázezer forint, természetes
személynek nem minősülő fuvarozó terhére legalább ötszázezer forint, legfeljebb egymillió forint mulasztási
bírságot szabhat ki.
(2) A  mulasztási bírság kiszabásánál az  adóhatóság mérlegeli az  eset összes körülményét, a  fuvarozó jogellenes
magatartásának (tevékenységének vagy mulasztásának) súlyát, gyakoriságát, továbbá azt, hogy az adott helyzetben
a tőle elvárható körültekintéssel járt-e el. A körülmények mérlegelése alapján az adóhatóság a mulasztás súlyához
igazodó bírságot szab ki.
44. Az ellenőrzés befejezése 115. § [Az ellenőrzés befejezése]
 (1) Az  adóhatóság a  megállapításait – ha jogszabály eltérően nem rendelkezik – jegyzőkönyvbe foglalja. Ha
az  ellenőrzés a  vállalkozási tevékenységben résztvevők alkalmazásával összefüggésben tartalmaz megállapítást,
a  jegyzőkönyv tartalmazza a  természetes személyek azonosításához szükséges adatokat is. Az  ellenőrzés
a  jegyzőkönyv átadásával fejeződik be. Ha a  jegyzőkönyvet kézbesíteni kell, az  ellenőrzés a  postára adás, illetve
a tárhelyen történő elhelyezés napjával zárul.
(2) Ha az  adóhatóság büntetőeljárást kezdeményez, külön jegyzőkönyvet készít. A  büntetőeljárást kezdeményező
jegyzőkönyvet az adóhatóság az adózónak nem adja át.
116. § [Kiegészítő ellenőrzés]
Az ellenőrzést az  adózó észrevétele alapján az  észrevétel beérkezésétől, szóban előterjesztett észrevétel esetén
annak jegyzőkönyvbe foglalásától számított legfeljebb harminc napig, jogkövetési vizsgálat esetében legfeljebb
tizenöt napig lehet folytatni. Az  ellenőrzést az  ellenőrzés befejezésétől számított harminc napon belül, az  ok
felmerülésétől számított tizenöt napig akkor is lehet folytatni, ha a határozat meghozatalához a tényállás tisztázása
válik szükségessé. Az  adóhatóság az  adózót a  kiegészítő ellenőrzésről a  kiegészítő ellenőrzés kezdő napjának
megjelölésével haladéktalanul értesíti. A kiegészítő ellenőrzésről kiegészítő jegyzőkönyvet kell készíteni.
117. § [Határozathozatal az ellenőrzési megállapításokról]
 (1) Adóellenőrzés esetén az adóhatóság az ellenőrzés eredményétől függetlenül a megállapításokról határozatot hoz
(utólagos adómegállapítás).
 (2) Egyéb esetben határozatot csak akkor hoz az  adóhatóság, ha valamilyen kötelezettség teljesítését írja elő, vagy
jogkövetkezményt állapít meg. VI. FEJEZET
JOGORVOSLAT 45. Jogorvoslathoz való jog, jogorvoslati eljárások
118. § [A jogorvoslathoz való jog]
Az adóhatóság határozata ellen önálló jogorvoslatnak van helye. Az adóhatóság végzése ellen önálló jogorvoslatnak
akkor van helye, ha azt törvény megengedi, egyéb esetben a  végzés elleni jogorvoslati jog a  határozat, ennek
hiányában az eljárást megszüntető végzés ellen igénybe vehető jogorvoslat keretében gyakorolható.
119. § [Jogorvoslati eljárások]
 (1) Kérelemre induló jogorvoslati eljárások:
a) a fellebbezési eljárás,
b) a felügyeleti eljárás, és
c) a közigazgatási per.
(2) Hivatalból induló jogorvoslati eljárások:
a) a döntés módosítása vagy visszavonása az adóhatóság saját hatáskörében,
b) az ügyészségről szóló törvény szerinti ügyészi felhívás és fellépés nyomán indított, és
c) a felügyeleti eljárás.
46. A döntés módosítása vagy visszavonása 120. § [A döntés módosítása vagy visszavonása]
 (1) Az adóhatóság a  felettes szerv vagy a  közigazgatási bíróság által még el nem bírált jogszabálysértő döntését,
illetve a  közigazgatási perrel érintett döntést hozó adóhatóság a  bíróság által még el nem bírált jogszabálysértő
döntésrészét módosítja vagy visszavonja. Az adóhatóság a döntést az adózó terhére egy alkalommal módosíthatja.
(2) A módosító vagy visszavonó döntés kiadmányozására az  adózó terhére a  döntés véglegessé válásától számított
egy éven belül, az adózó javára az adó megállapításához való jog elévüléséig van lehetőség. A súlyosítási határidő
leteltét követően nem lehet az adózó javára szóló visszavont döntéssel azonos jogalapon nyugvó, az adózó terhére
szóló új döntést hozni.
(3) Az adóhatóság az  adó megállapításához, a  költségvetési támogatás igényléséhez, a  túlfizetés visszaigényléséhez
való jog elévüléséig módosítja vagy visszavonja a  döntését, ha azt törvény előírja. E  rendelkezést alkalmazni kell
a fellebbezési eljárásban is.
(4) Az (1)–(2) bekezdésben foglalt, az adózó terhére történő módosítás korlátozása nem érvényesül, ha
a) a bíróság a  büntetőügyben hozott jogerős ítéletével megállapította, hogy az  adózó adókötelezettsége
teljesítésével összefüggésben csalást, költségvetési csalást, adócsalást, illetve munkáltatással összefüggésben
elkövetett adócsalást követett el,
b) a döntést hozó adóhatóság dolgozója a  kötelességét a  büntetőtörvénybe ütköző módon szegte meg
úgy, hogy ez  a  döntés meghozatalát befolyásolta, és ezt a  bíróság büntetőügyben hozott jogerős ítélete
megállapította vagy
c) az adózó rosszhiszemű volt.
 (5) A rosszhiszeműséget az adóhatóságnak kell bizonyítania.
 (6) Az adóhatóság – az eljárás megszüntetését mellőzve – visszavonja döntését, ha az adózó vagy az adó megfizetésére
kötelezett személy a döntés véglegessé válása előtt elhunyt, vagy jogutód nélkül megszűnt. Az e tárgyban hozott
döntés a kiadmányozás napján végleges és végrehajtható.
47. Fellebbezés 121. § [A fellebbezésre jogosult személyek]
Fellebbezés benyújtására az jogosult, akire a döntés rendelkezést tartalmaz.
122. § [A fellebbezéssel támadható döntések]
 (1) A fellebbezésre jogosult az adóhatóság elsőfokú határozata ellen fellebbezhet.
 (2) A határozathozatalt megelőző eljárás során hozott végzés a határozat ellen benyújtott fellebbezésben támadható
meg, kivéve, ha az önálló fellebbezést törvény megengedi.
 (3) Önálló fellebbezésnek van helye az első fokon hozott,
a) az eljárást megszüntető,
b) a kérelmet visszautasító,
c) a bevallás, az  adatbejelentés, a  bejelentés, a  fellebbezés vagy egyéb jogorvoslat határidejének
elmulasztásával kapcsolatban benyújtott igazolási kérelmet elutasító,
d) az iratbetekintési jog korlátozását elrendelő,
e) az adózó ismételt ellenőrzésre irányuló kérelmét elutasító,
f ) a biztosítási intézkedés, illetve az ideiglenes biztosítási intézkedés elrendeléséről szóló,
g) az eljárási bírságot kiszabó,
h) a többletköltségek megtérítésére kötelező,
i) az eljárási költség viselésével kapcsolatos, a költségmentességi kérelmet elutasító,
j) a kézbesítési kifogás tárgyában hozott elutasító, valamint
k) az áru hatósági felügyelet alá vonását elrendelő
végzés ellen.
(4) A visszavonó, illetve a  módosító döntés ellen ugyanolyan jogorvoslatnak van helye, mint amilyen a  visszavont,
illetve a módosított döntés ellen volt.
(5) A végleges elsőfokú döntés módosítása esetén fellebbezni csak a módosító döntés ellen lehet.
123. § [Az adó megfizetésére kötelezett személy fellebbezési joga]
 (1) Az adó megfizetésére kötelezett a  helytállási kötelezettségét megállapító – az  adózás rendjéről szóló 2017. évi
CL.  törvény (a  továbbiakban: Art.) 59. § (1) bekezdés e) pontja és az Art. 60. § (1) bekezdése alapján meghozott –
elsőfokú adóhatósági határozat elleni fellebbezésben vitathatja a helytállási kötelezettségét megalapozó, utólagos
adómegállapítás tárgyában kiadott határozatot, amennyiben azt bíróság nem vizsgálta felül. Ez a jogosultság akkor
is megilleti az adó megfizetésére kötelezettet, ha a vitatott kötelezettség tekintetében az adómegállapításhoz való
jog már elévült.
(2) Az adóhatóság – az  Art. 59.  § (1)  bekezdés e)  pontja és az  Art. 60.  § (1)  bekezdése alapján meghozott elsőfokú
határozat közlésével egyidejűleg – az  adó megfizetésére kötelezettnek megküldi a  helytállási kötelezettséget
megalapozó, utólagos adómegállapítás tárgyában kiadott első- és – amennyiben másodfokú határozat
meghozatalára sor került – a másodfokú határozatot, valamint az utólagos adóellenőrzés megállapításairól felvett
jegyzőkönyvet.
(3) Amennyiben az  adó megfizetésére kötelezett a  helytállási kötelezettségét megalapozó utólagos adómegállapítás
tárgyában hozott határozatot az  (1)  bekezdés szerinti fellebbezésben vitatja, a  fellebbezést elbíráló másodfokú
adóhatóság elsőként az utólagos adómegállapítás jogszerűsége kérdésében dönt. Ha a felettes szerv megállapítja,
hogy az  utólagos adómegállapítás részben vagy egészben jogszabálysértő, a  fellebbezést benyújtó adó
megfizetésére kötelezettel szemben a  jogszabálysértő adómegállapítás tekintetében az  adóvégrehajtáshoz való
jogot korlátozza vagy megszünteti. Az  utólagos adómegállapítás jogszerűsége, a  végrehajtási jog korlátozása
és az  adó megfizetésére kötelezés tárgyában a  másodfokú adóhatóság egy határozatban dönt. A  határozat
meghozatalára nyitva álló határidő az iratoknak a másodfokú adóhatósághoz történő megérkezését követő naptól
számított hatvan nap.
124. § [A fellebbezési jog gyakorlása]
 (1) A fellebbezést és a  fellebbezést alátámasztó bizonyítékokat az  írásba foglalt döntés közlésétől számított tizenöt
napon belül, utólagos adómegállapítás esetén harminc napon belül lehet előterjeszteni. E rendelkezés vonatkozik
a fellebbezés elektronikus úton történő benyújtására is.
(2) A fellebbezést a  megtámadott döntést hozó adóhatóságnál kell előterjeszteni. A  fellebbezési határidőt
megtartottnak kell tekinteni, ha a  határidőben benyújtott fellebbezés iránti kérelmet nem a  hatáskörrel és
illetékességgel rendelkező szervnél terjesztették elő.
(3) A fellebbezésben és a  fellebbezés alapján indult eljárásban – semmisségi okon kívül – nem lehet olyan új
tényt állítani, illetve olyan új bizonyítékra hivatkozni, amelyről a  fellebbezésre jogosultnak az  elsőfokú döntés
meghozatala előtt tudomása volt, azonban a  bizonyítékot az  adóhatóság felhívása ellenére nem terjesztette elő,
a tényre nem hivatkozott.
(4) A (3) bekezdés szerinti felhívásnak tartalmaznia kell azokat a megállapításoknak és körülményeknek a bemutatását,
amelyekkel összefüggésben az adóhatóság az adózót a bizonyítékok előterjesztésére felhívja, valamint tartalmaznia
kell a jogkövetkezményekre történő figyelmeztetést.
(5) A fellebbezésre jogosult a fellebbezési határidőn belül a fellebbezési jogáról lemondhat. A fellebbezési jogról való
lemondást tartalmazó nyilatkozat nem vonható vissza.
(6) E § alkalmazásában új tény, illetve új bizonyíték az  adózó által nem hivatkozott és az  elsőfokú adóhatóság által
a  döntéshozatalkor nem ismert tény, illetve bizonyíték, valamint az  adózó által hivatkozott, de a  döntéshozatalig
az elsőfokú adóhatósághoz meg nem érkezett bizonyíték.
125. § [A fellebbezés joghatása]
Ha törvény eltérően nem rendelkezik, a fellebbezésnek a döntés végrehajtására halasztó hatálya van.
126. § [Az elsőfokú adóhatóság eljárása a fellebbezés során]
 (1) Ha a  fellebbezés nem egyértelmű vagy ellentmondásos tartalmú, az  elsőfokú adóhatóság – a  mulasztás
jogkövetkezményeire történő figyelmeztetés mellett – nyolcnapos határidő tűzésével felhívja a  fellebbezésre
jogosultat az  egyértelmű kérelem benyújtására. A  hiánypótlási felhívás személyes átadása, postára adása vagy
elküldése és a  határidő letelte közötti időtartam a  felterjesztés határidejébe nem számít bele. Ha a  fellebbezésre
jogosult határidőn belül nem nyilatkozik, az elsőfokú adóhatóság a fellebbezést visszautasítja.
(2) Ha a  fellebbezés elkésett, és a  fellebbezés benyújtásával egyidejűleg a  fellebbezésre jogosult igazolási kérelmet
nem terjesztett elő, az  elsőfokú adóhatóság – a  mulasztás jogkövetkezményeire történő figyelmeztetés mellett  –
nyolcnapos határidő tűzésével a  fellebbezésre jogosultat igazolási kérelem előterjesztésére hívja fel. A  felhívás
személyes átadása, postára adása vagy elküldése és a határidő letelte közötti időtartam a felterjesztés határidejébe
nem számít bele. Ha a fellebbezésre jogosult személy határidőn belül nem nyújt be igazolási kérelmet, az elsőfokú
adóhatóság a fellebbezést visszautasítja.
(3) A (2)  bekezdésben szabályozott felhívást követően a  fellebbezési határidő kimentésére előterjesztett igazolási
kérelemre az egyidejűségre vonatkozó előírást nem kell alkalmazni.
(4) A fellebbezést az  ügy összes iratával a  fellebbezés beérkezésének napjától számított tizenöt napon belül fel kell
terjeszteni a  felettes szervhez. A  felterjesztés során az  elsőfokú adóhatóság ismerteti a  fellebbezésről kialakított
álláspontját.
(5) A fellebbezéssel egyidejűleg, illetve e  törvény szerint meghatározott határidőben benyújtott igazolási kérelem
esetén a felterjesztési határidő a helyt adó végzés kiadmányozásának napján kezdődik.
(6) Az elsőfokú adóhatóság a felterjesztést mellőzi, ha
a) a jogszabálysértő döntést visszavonja, a  fellebbezésnek teljes mértékben megfelelően módosítja, kijavítja
vagy kiegészíti,
b) a fellebbezést visszautasítja, vagy
c) az eljárást megszünteti.
(7) A felterjesztést megelőzően az  elsőfokú adóhatóság, azt követően a  felettes szerv megszünteti az  eljárást, ha
valamennyi fellebbező a  fellebbezési kérelmet visszavonta. A  fellebbezési kérelmet visszavonó nyilatkozat nem
vonható vissza.
127. § [A felettes szerv eljárása a fellebbezés során]
 (1) Ha az  elsőfokú adóhatóság a  fellebbezést felterjeszti, a  felettes szerv a  fellebbezéssel megtámadott döntést és
a döntéshozatalt megelőző eljárást megvizsgálja, tekintet nélkül arra, hogy ki és milyen okból fellebbezett.
 (2) A fellebbezési eljárást a  93.  § (4)  bekezdésében meghatározott kivétellel az  elsőfokú adóhatóság felettes szerve
folytatja le.
 (3) Az utólagos adómegállapítás tárgyában hozott határozat ellen benyújtott fellebbezés esetén a  határozat
meghozatalára nyitva álló határidő az iratok felettes szervhez történő érkezését követő hatvan nap.
 (4) A határozat ellen irányuló fellebbezést határozattal, a  végzés ellen irányuló fellebbezést végzéssel kell elbírálni.
A vizsgálat eredményeként a felettes szerv a döntést helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.
 (5) A felettes szerv, ha a döntéshozatalhoz nincs elég adat, vagy a tényállás további tisztázása szükséges,
a) a döntés megsemmisítése mellett az ügyben első fokon eljárt adóhatóságot új eljárásra utasíthatja, vagy
b) a  tényállás kiegészítése iránt maga intézkedik, amelynek keretében az  első fokon eljárt adóhatóságot
– érdemi döntés meghozatala nélkül – a szükséges eljárási cselekmények elvégzésére utasíthatja.
 (6) Ha a  felettes szerv az  (5)  bekezdés b)  pontja szerint jár el, az  adózót az  eljárásról, annak kezdő napjának
megjelölésével az  első fokon eljárt adóhatóság útján haladéktalanul értesíti. Az  eljárás határideje a  felettes szerv
utasításának az első fokon eljárt adóhatósághoz érkezését követő kilencven nap. Határidő-hosszabbításnak nincsen
helye. Az eljárás időtartama a jogorvoslati eljárás határidejébe nem számít bele. Ha a tényállás határidőn belül nem
tisztázható, az  első fokon eljárt adóhatóság a  felettes szervet haladéktalanul értesíti, amely a  rendelkezésre álló
adatok alapján dönt.
(7) A fellebbezési eljárás során hozott döntést a  fellebbezővel és mindazokkal, akikkel az  elsőfokú döntést közölték,
az első fokon eljárt adóhatóság útján írásban kell közölni.
48. Felügyeleti intézkedés 128. § [Felügyeleti intézkedés]
 (1) A felettes adóhatóság kérelemre vagy hivatalból, az  adópolitikáért felelős miniszter, illetve az  állami adó
és vámhatóságot irányító miniszter hivatalból felügyeleti intézkedést tesz, ha az  ügyben eljárt adóhatóság
határozata, önálló fellebbezéssel megtámadható végzése (intézkedése) jogszabálysértő, vagy a határozat, az önálló
fellebbezéssel megtámadható végzés meghozatalára (intézkedésre) jogszabálysértő módon nem került sor.
(2) Felügyeleti intézkedés iránti kérelem egy alkalommal, a  döntés véglegessé válásától számított egy éven belül
nyújtható be. A határidő jogvesztő, elmulasztása esetén igazolási kérelem előterjesztésének nincs helye. Az elkésett
kérelmet a  felettes adóhatóság visszautasítja. Nincs helye felügyeleti intézkedés iránti kérelemnek, ha az  adózó
feltételes adóbírság kedvezményt vett igénybe.
(3) Az adópolitikáért felelős miniszter, illetve az állami adó- és vámhatóságot irányító miniszter abban az esetben jár el,
ha a felettes adóhatóság az ügyben már döntést hozott.
(4) A felettes adóhatóság, az adópolitikáért felelős miniszter, illetve az állami adó- és vámhatóságot irányító miniszter
nem tehet felügyeleti intézkedést, ha az  adóhatóság döntését, illetve döntésrészét közigazgatási bíróság már
elbírálta.
(5) Az adóhatóság a  felettes adóhatóság, az  adópolitikáért felelős miniszter, illetve az  állami adó- és vámhatóságot
irányító miniszter erre irányuló felhívásától számított tizenöt napon belül köteles az iratokat felterjeszteni.
(6) Az utólagos adómegállapítással kapcsolatban benyújtott felügyeleti intézkedés iránti kérelem elbírálása esetén
az ügyintézési határidő az iratoknak a felügyeleti szervhez történő beérkezését követő naptól számított hatvan nap,
kivéve, ha az eljáró szerv a kérelmet visszautasítja.
(7) Felügyeleti intézkedés iránti kérelem az adópolitikáért felelős miniszterhez, illetve az állami adó- és vámhatóságot
irányító miniszterhez nem nyújtható be, a  kérelmet az  adópolitikáért felelős miniszter, illetve az  állami adó- és
vámhatóságot irányító miniszter, vagy ha a kérelmet az adóhatóságnál nyújtották be, az adóhatóság – a felterjesztés
mellőzésével – visszautasítja.
(8) A felettes adóhatóság a felügyeleti intézkedés iránti kérelmet visszautasíthatja, ha a döntés ellen közigazgatási per
van folyamatban. A  felettes adóhatóság a  felügyeleti intézkedést mellőzi, ha jogszabálysértést nem állapít meg.
A  felügyeleti intézkedés iránti kérelem visszautasításáról a  felettes adóhatóság, az  adópolitikáért felelős miniszter,
illetve az állami adó- és vámhatóságot irányító miniszter, a felügyeleti intézkedés mellőzéséről a felettes adóhatóság
az adózót döntés meghozatala nélkül értesíti.
(9) A felettes adóhatóság, az adópolitikáért felelős miniszter, illetve az állami adó- és vámhatóságot irányító miniszter
a jogszabálysértő határozatot megváltoztatja, megsemmisíti, szükség esetén új eljárás lefolytatását rendeli el, vagy
az  elsőfokú adóhatóságot eljárás lefolytatására utasítja. A  felettes adóhatóság, az  adópolitikáért felelős miniszter,
illetve az állami adó- és vámhatóságot irányító miniszter a felügyeleti intézkedésről döntést hoz.
(10) Felügyeleti intézkedés keretében nem hozható olyan döntés, amely az  adókötelezettséget, az  adó alapját, az  adó
összegét, a  költségvetési támogatás alapját, összegét az  adózó terhére változtatja meg. Ha a  felettes adóhatóság
vagy az  adópolitikáért felelős miniszter, illetve az  állami adó- és vámhatóságot irányító miniszter megállapítása
szerint a felülvizsgált határozat súlyosításának lenne helye, akkor a jogszabálysértő határozatot megsemmisíti, és új
eljárás lefolytatását rendeli el.
49. Új eljárásra utasítás 129. § [Új eljárásra utasítás]
 (1) Ha a  jogorvoslati kérelemmel megtámadott döntés részben jogszabálysértő, és ezért új eljárásra utasításnak
van helye, a  jogorvoslati kérelmet elbíráló felettes szerv – ha az  ügy körülményei ezt lehetővé teszik – csak
a  jogszabálysértő megállapítások (intézkedések) tekintetében rendeli el az  új eljárást, egyebekben a  döntést
helybenhagyja vagy megváltoztatja.
(2) Új eljárásra utasítás esetén a felettes szerv döntésében meghatározza az új eljárásban vizsgálandó körülményeket,
illetve az adót, költségvetési támogatást és bevallási időszakot, amelyre az új eljárás kiterjed.
(3) Az adóhatóság a  felettes szerve vagy a  bíróság által elrendelt új eljárásban az  új eljárás elrendelésére okot adó
körülményeket, illetve az ezekkel összefüggő tényállási elemeket vizsgálhatja.
(4) Az adóhatóságot a  felettes szerv döntésének és a  bíróság határozatának rendelkező része és indokolása köti,
a megismételt eljárás és a döntéshozatal során annak megfelelően jár el.
(5) Az új eljárás során – semmisségi okon kívül – nem lehet olyan új tényt állítani, illetve olyan új bizonyítékot előadni,
amelyről az  eljárás alanyának a  megelőző eljárásban hozott elsőfokú döntés meghozatala előtt tudomása volt,
azonban azt az  adóhatóság felhívása ellenére nem terjesztette elő. Az  adóhatóság felhívásának tartalmaznia kell
a  jogkövetkezményekre történő figyelmeztetést. Iratpótlás elmulasztása esetén további feltétel, hogy az  elsőfokú
adóhatóság az ellenőrzés, kiegészítő ellenőrzés során az ellenőrzés akadályozása miatt mulasztási bírságot szabjon
ki.
50. Közigazgatási per 130. § [Közigazgatási per]
 (1) Az adózó – az önálló fellebbezéssel nem támadható végzések kivételével – a véglegessé vált döntés ellen indíthat
közigazgatási pert. Fellebbezéssel támadható döntés esetén közigazgatási per akkor indítható, ha az arra jogosultak
valamelyike fellebbezett és a fellebbezést elbírálták.
(2) Ha a  jogsértés megszüntetésére felszólító ügyészi felhívásban megállapított határidő eredménytelenül eltelt,
az  ügyész közigazgatási pert indíthat az  adóhatóság véglegessé vált döntése ellen, vagy az  adóhatóság eljárási
kötelezettségének elmulasztása esetén az adóhatóság eljárásra kötelezése iránt.
(3) Az adóhatósági döntés elleni közigazgatási perben egyezségnek nincs helye.
51. Ügyészi felhívás és fellépés 131. § [Az ügyészi felhívás és fellépés]
Ha az  ügyész az  ügyészségről szóló törvény alapján felhívással él, vagy sikertelen felhívás esetén fellép,
az  adóhatóság az  ügyész által kifogásolt döntését korlátozás nélkül módosíthatja (megváltoztathatja), illetve
visszavonhatja (megsemmisítheti), akkor is, ha jogszabály ezt egyébként korlátozza, vagy nem teszi lehetővé.
52. Semmisség 132. § [Semmisség]
 (1) Az adóhatóság döntését meg kell semmisíteni, illetve vissza kell vonni, és szükség esetén új eljárást kell lefolytatni,
ha
a) – az ideiglenes intézkedést kivéve – az ügy nem tartozik az eljáró adóhatóság hatáskörébe,
b) annak tartalmát bűncselekmény befolyásolta, feltéve, hogy a  bűncselekmény elkövetését jogerős ítélet
megállapította, vagy ilyen ítélet meghozatalát nem a bizonyítottság hiánya zárja ki,
c) annak tartalmát bűncselekmény befolyásolta, feltéve, hogy az  ügyész a  vádemelést elhalasztotta és annak
tartama eredményesen telt el,
d) a tartalma a közigazgatási bíróság adott ügyben hozott jogerős határozatával ellentétes, vagy
e) annak meghozatala során törvényben semmisségi oknak minősített súlyos eljárási jogszabálysértést követtek
el.
 (2) A döntés – a (3) bekezdésben foglaltak kivételével – semmisségi ok esetén sem semmisíthető meg, ha
a) az  az adózó jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogát sértené, és a  döntés véglegessé válása óta három év
eltelt, vagy
b) a kötelezettséget megállapító döntés véglegessé válásától, vagy ha az hosszabb, a teljesítési határidő utolsó
napjától, a folyamatos kötelezettséget megállapító döntés esetén az utolsó teljesítéstől számított öt év eltelt.
(3) Az (1) bekezdés b) és c) pontjában foglalt semmisségi ok esetében a döntés időkorlátozás nélkül megsemmisíthető,
ha az jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogot nem érint.
133. § [Súlyosítási tilalom a hatósági eljárásban]
 (1) Ha a korábbi ellenőrzés eredményeként határozatot hoztak, a határozat véglegessé válásától, ha pedig az ellenőrzés
hatósági eljárás megindítása nélkül befejeződött, a  befejezéstől számított egy éven túl olyan új határozat, amely
az  adókötelezettséget, az  adó alapját, az  adó összegét, a  költségvetési támogatás alapját és összegét az  adózó
terhére változtatja meg, még akkor sem hozható, ha az  alapeljárásban hozott határozatot a  felettes adóhatóság
megsemmisítette és új eljárás lefolytatását rendelte el, vagy a határozatot az elsőfokú adóhatóság visszavonta. Ha
az  új határozat meghozatalát ellenőrzés (felülellenőrzés) előzi meg, és az  ellenőrzésről (felülellenőrzésről) készült
jegyzőkönyvet az  egyéves időtartamon belül átadják vagy postára adják, az  adózóra terhesebb megállapításokat
tartalmazó határozat az  egyéves időtartam leteltét követően is, de legkésőbb tizennyolc hónapon belül hozható
meg. Az egyéves időtartam vizsgálatánál az átadás és a postára adás tekintetében csak a 115. § (1) bekezdésében
meghatározott, az  ellenőrzés (felülellenőrzés) megállapításait tartalmazó jegyzőkönyv minősül ellenőrzésről
(felülellenőrzésről) készült jegyzőkönyvnek.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltakat nem kell alkalmazni
a) a bíróság jogerős ítéletében megállapított költségvetési csalás, adócsalás, munkáltatással összefüggésben
elkövetett adócsalás, illetve az adókötelezettség teljesítésével összefüggésben elkövetett csalás esetén,
b) a bíróság által elrendelt új eljárás esetén,
c) ha az  ellenőrzést az  adópolitikáért felelős miniszter vagy az  Állami Számvevőszék elnöke – önkormányzati
adóhatóság hatáskörébe tartozó adó esetében az önkormányzati képviselő-testület határozata – rendelte el,
d) ha az ismételt ellenőrzés eredménye ellátási jogosultságot teremt,
e) ha az adóhatóság olyan, az adó megállapítását befolyásoló új tényről, adatról, bizonyítékról szerez tudomást,
amely a korábbi ellenőrzéskor nem volt ismert, és az ellenőrzés lefolytatására az állami adó- és vámhatóság
vezetője, az  önkormányzati adóhatóság hatáskörébe tartozó adó esetén az  önkormányzati adóhatóság
döntései elleni fellebbezések elbírálására jogosult hatóság vezetője utasítást ad.
VII. FEJEZET
ELJÁRÁSI KÖLTSÉG 53. Az eljárási költség viselése, költségmentesség
134. § [Az eljárási költség viselésének általános szabályai]
 (1) Ha törvény eltérően nem rendelkezik, az  adóztatás és az  adóigazgatási eljárás költségeit – a  lefoglalt dolog
elszállításának és megőrzésének, valamint a végrehajtás költségeinek kivételével – az állam, illetve az önkormányzat
viseli.
(2) Ha az  eljárás során az  adózó rosszhiszeműen gyakorolta a  jogait, és emiatt az  eljárásban az  állam, illetve
az  önkormányzat terhére további költségek merültek fel, azt az  adózónak kell megfizetnie. A  rosszhiszemű
joggyakorlást az adóhatóságnak kell bizonyítania.
(3) Az adózó költségeit az adózó viseli.
 (4) Az (1) és (2)  bekezdés szerinti költségek viseléséről – ha törvény eltérően nem rendelkezik – az  adóhatóság
határozatában (végzésében) rendelkezik. 135. § [Költségmentesség]
 (1) Az adóhatóság annak a  természetes személy adózónak, aki kereseti, jövedelmi és vagyoni viszonyai miatt
az eljárási költséget vagy egy részét nem képes viselni, jogai érvényesítésének megkönnyítésére, vagy törvényben
meghatározott más fontos okból költségmentességet engedélyezhet.
(2) A költségmentesség az eljárási költség előlegezése és viselése alóli teljes vagy részleges mentességet jelent.
 (3) A költségmentesség a kérelem előterjesztésétől kezdve az eljárás egész tartamára és a végrehajtási eljárásra terjed
ki. Az adóhatóság előlegezi az adózó első alkalommal előterjesztett költségmentesség iránti kérelme benyújtásától
az  arról szóló döntés véglegessé válásáig terjedő időszakban felmerült olyan eljárási költséget, amelynek
előlegezése az adózót terhelné.
(4) A költségmentességet engedélyező, a  költségmentesség módosításáról és visszavonásáról szóló végzést
az  adóhatóság közli az  eljárásban részt vevő azon hatóságokkal, amelyek eljárása illeték- vagy díjfizetési
kötelezettség alá esik.
(5) Ha az adózó az eljárás során költségmentesség iránti kérelmet terjeszt elő, a kérelemről az elsőfokú adóhatóság dönt
azzal, hogy a kérelem elbírálása a folyamatban lévő eljárás lefolytatását nem érinti.
VIII. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 54. Felhatalmazó rendelkezések 136. § [A Kormány számára adott felhatalmazás]
Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben állapítsa meg
a) az állami adó- és vámhatóság hatáskörébe tartozó ügyek elektronikus intézésének részletszabályait;
b) az állami adó- és vámhatóság hatáskörének és illetékességének szabályait;
c) az ellenőrzésre vonatkozó részletes szabályokat;
d) a hatósági zár alkalmazásának részletes szabályait.
55. Hatálybalépés 137. § [Hatálybalépés]
Ez a törvény 2018. január 1-jén lép hatályba.
138. § [Hatályon kívül helyező rendelkezés]
Hatályát veszti az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény.
56. Átmeneti rendelkezések 139. § [Átmeneti rendelkezések]
 (1) E törvény rendelkezéseit a hatálybalépését követően indult és a megismételt eljárásokban kell alkalmazni.
 (2) E törvény rendelkezéseit a hatálybalépést követően esedékessé váló kötelezettségekre kell alkalmazni.
 (3) Ha a  jogszabálysértés elkövetésének időpontjában hatályos rendelkezések az  adózóra összességében kevésbé
terhes bírság-, illetve pótlékfeltételeket határoztak meg, a  kötelezettségre legfeljebb az  elkövetéskor hatályos
törvényben meghatározott legmagasabb mérték alkalmazható.
(4) E  törvény rendelkezései nem érintik a  2017. december 31-ig hatályos rendelkezések alapján hozott, e  törvény
hatálybalépésekor jogerős határozatokat.
(5) E  törvény alkalmazásában a  törvénnyel kihirdetett nemzetközi szerződéssel (egyezménnyel) esik egy tekintet alá
a hatálybalépést megelőzően más jogszabállyal kihirdetett nemzetközi szerződés (egyezmény) is.
57. Az Európai Unió jogának való megfelelés 140. § [Az Európai Unió jogának való megfelelés]
 (1) A  20.  § a  belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12-i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi
irányelvnek való megfelelést szolgálja.
 (2) A törvény 20. §-ának a belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12-i 2006/123/EK európai parlamenti és
tanácsi irányelv 15. cikk (7) bekezdése szerinti előzetes bejelentése megtörtént.
58. A törvény hivatalos rövid megjelölése 141. § [A törvény hivatalos rövid megjelölése]
E törvénynek más jogszabályban alkalmazandó rövid megjelölése: Air.
Áder János s. k., Dr. Latorcai János s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés alelnöke