text:
2011. CXLV. törvény a Magyar Köztársaság és a Mexikói Egyesült Államok között, a jövedelemadók területén a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról szóló, Mexikóvárosban, 2011. június 24. napján aláírt Egyezmény kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e törvénnyel felhatalmazást ad a Magyar Köztársaság és a Mexikói Egyesült Államok között,
a jövedelemadók területén a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról szóló,
Mexikóvárosban, 2011. június 24. napján aláírt Egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) kötelező hatályának
elismerésére. 2. § Az Országgyűlés az Egyezményt e törvénnyel kihirdeti.
3. § Az Egyezmény hiteles magyar és angol nyelvű szövege a következő:
„EGYEZMÉNY
A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ÉS A MEXIKÓI EGYESÜLT ÁLLAMOK KÖZÖTT
A KETTŐS ADÓZTATÁS ELKERÜLÉSÉRŐL ÉS AZ ADÓZTATÁS KIJÁTSZÁSÁNAK
MEGAKADÁLYOZÁSÁRÓL A JÖVEDELEMADÓK TERÜLETÉN
A Magyar Köztársaság és a Mexikói Egyesült Államok, attól az óhajtól vezérelve, hogy Egyezményt kössenek
a jövedelemadók területén a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról, és hogy
kapcsolatukat továbbfejlesszék és előmozdítsák, az alábbiak szerint állapodtak meg:
1. Cikk SZEMÉLYI HATÁLY
Ez az Egyezmény azokra a személyekre terjed ki, akik az egyik vagy mindkét Szerződő Államban belföldi illetőségűek.
2. Cikk AZ EGYEZMÉNY HATÁLYA ALÁ TARTOZÓ ADÓK
1. Ez az Egyezmény azokra a jövedelemadókra terjed ki, amelyeket Magyarország vagy Mexikó nevében vetnek ki,
a beszedés módjára való tekintet nélkül. 2. Jövedelemadóknak tekintendők mindazok az adók, amelyeket a teljes jövedelem, illetve a jövedelem részei után
vetnek ki, beleértve az ingó vagy ingatlan vagyon elidegenítéséből származó nyereség utáni adókat.
A törvényt az Országgyűlés a 2011. október 24-i ülésnapján fogadta el.
3. Azok a jelenleg létező adók, amelyekre az Egyezmény különösen kiterjed:
a) Magyarországon: (i) a személyi jövedelemadó; (ii) a társasági adó;
(a továbbiakban: „magyar adó”); b) Mexikóban: (i) a szövetségi jövedelemadó;
(ii) a vállalkozási egykulcsos adó; (a továbbiakban: „mexikói adó”).
4. Az Egyezmény kiterjed minden olyan azonos vagy lényegét tekintve hasonló adóra is, amelyet az Egyezmény aláírása
után a jelenleg létező adók mellett vagy azok helyett vezetnek be. A Szerződő Államok illetékes hatóságai értesíteni
fogják egymást a vonatkozó adójogszabályaikban végrehajtott bármely lényeges változásról.
3. Cikk ÁLTALÁNOS MEGHATÁROZÁSOK
1. Az Egyezmény alkalmazásában, ha a szövegösszefüggés mást nem kíván:
a) a „Magyarország” kifejezés a Magyar Köztársaságot és földrajzi értelemben használva a Magyar Köztársaság
területét jelenti; b) a „Mexikó” kifejezés a Mexikói Egyesült Államokat jelenti, földrajzi értelemben használva magában foglalja
a Mexikói Egyesült Államok területét, valamint a Föderáció integrált részeit, a szigeteket, beleértve a mellette
fekvő vizekben lévő zátonyokat és korallzátonyokat, Guadalupe és Revillagigedo szigeteket, a kontinentális
talapzatot és a szigetek, zátonyok és korallzátonyok tengerfenekét és altalaját, a területi tengerek vizeit és
a belföldi vizeket, és ezeken túl azokat a területeket, amelyeken a nemzetközi joggal összhangban Mexikó
gyakorolhatja a tengerfenék, az altalaj és a mellette fekvő vizek, és a nemzeti területe feletti légtér természeti
erőforrásainak feltárásával és kiaknázásával kapcsolatos szuverén jogait a nemzetközi jog által kialakított
mértékben és feltételek alapján; c) az „egyik Szerződő Állam” és a „másik Szerződő Állam” kifejezések Magyarországot vagy Mexikót jelentik,
a szövegösszefüggésnek megfelelően; d) a „személy” kifejezés magában foglalja a természetes személyt, a társaságot és bármely más személyi egyesülést;
e) a „társaság” kifejezés bármely jogi személyt vagy egyéb olyan jogalanyt jelent, amely az adóztatás szempontjából
a jogi személyekkel azonos módon kezelendő; f) a „vállalkozás” kifejezés bármely üzleti tevékenység végzésére vonatkozik;
g) az „egyik Szerződő Állam vállalkozása” és „a másik Szerződő Állam vállalkozása” kifejezések az egyik Szerződő
Államban belföldi illetőségű személy, illetve a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy által folytatott
vállalkozást jelentik; h) a „nemzetközi forgalom” kifejezés az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy által üzemeltetett hajó
vagy légi jármű igénybevételével végzett bármilyen szállítást jelent, kivéve, ha a hajót vagy a légi járművet
kizárólag a másik Szerződő Államban lévő helyek között üzemeltetik;
i) az „illetékes hatóság” kifejezés a következőt jelenti:
(i) Magyarország esetében a nemzetgazdasági minisztert vagy meghatalmazott képviselőjét;
(ii) Mexikó esetében a Pénzügy- és Közhiteli Minisztériumot;
j) az „állampolgár” kifejezés a következőt jelenti: (i) bármely természetes személyt, aki az egyik Szerződő Állam állampolgárságával rendelkezik;
(ii) bármely jogi személyt, személyegyesítő társaságot, egyesülést vagy egyéb olyan jogalanyt, amely ezt
a jogállását az egyik Szerződő Államban hatályos jogszabályokból nyeri;
k) az „üzleti tevékenység” kifejezés magában foglalja a szabad foglalkozás vagy más önálló jellegű tevékenység
végzését. 2. Az Egyezménynek az egyik Szerződő Állam által bármely időpontban történő alkalmazásánál az Egyezményben
meghatározás nélkül szereplő kifejezéseknek – ha a szövegösszefüggés mást nem kíván – olyan jelentésük van, mint
amit ennek az államnak a jogszabályaiban abban az időpontban jelentenek azokra az adókra vonatkozóan, amelyekre
az Egyezmény alkalmazást nyer; ennek az államnak az adójogszabályaiban foglalt meghatározások az irányadók
ennek az államnak az egyéb jogszabályaiban foglalt meghatározásokkal szemben.
4. Cikk BELFÖLDI ILLETŐSÉGŰ SZEMÉLY
1. Az Egyezmény alkalmazásában az „egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy” kifejezés olyan személyt
jelent, aki ennek a Szerződő Államnak a jogszabályai szerint lakóhelye, székhelye, üzletvezetési helye, bejegyzési helye
vagy bármely más hasonló ismérv alapján ott adóköteles, beleértve az államot, és annak bármely politikai alegységét
vagy helyi hatóságát. Ez a kifejezés azonban nem foglalja magában azokat a személyeket, akik ebben az államban
kizárólag az ebben az államban lévő forrásokból származó jövedelem alapján adókötelesek.
2. Amennyiben egy természetes személy az 1. bekezdés rendelkezései értelmében mindkét Szerződő Államban belföldi
illetőségű, helyzetét az alábbiak szerint kell meghatározni: a) csak abban az államban tekintendő belföldi illetőségűnek, amelyben állandó lakóhellyel rendelkezik;
amennyiben mindkét államban rendelkezik állandó lakóhellyel, csak abban az államban tekintendő belföldi
illetőségűnek, amellyel személyi és gazdasági kapcsolatai szorosabbak (a létérdekek központja);
b) amennyiben nem határozható meg, hogy melyik államban van létérdekeinek a központja, vagy ha egyik államban
sem rendelkezik állandó lakóhellyel, csak abban az államban tekintendő belföldi illetőségűnek, amelyben
szokásos tartózkodási helye van; c) amennyiben mindkét államban van szokásos tartózkodási helye, vagy egyikben sincs, csak abban az államban
tekintendő belföldi illetőségűnek, amelynek állampolgára; d) amennyiben mindkét Szerződő Állam állampolgára, vagy egyiké sem, a Szerződő Államok illetékes hatóságai
kölcsönös egyetértéssel rendezik a kérdést. 3. Amennyiben az 1. bekezdés rendelkezései értelmében valamely nem természetes személy mindkét Szerződő
Államban belföldi illetőségű, a Szerződő Államok illetékes hatóságai törekedni fognak a kérdést kölcsönös
egyetértéssel rendezni és meghatározni az Egyezmény alkalmazásának módját az ilyen személyekre. Ilyen
megállapodás hiányában az ilyen személy nem tekinthető egyik Szerződő Államban sem illetőséggel bírónak az
Egyezmény által nyújtott kedvezmények tekintetében. 5. Cikk TELEPHELY
1. Az Egyezmény alkalmazásában a „telephely” kifejezés olyan állandó üzleti helyet jelent, amelyen keresztül
a vállalkozás üzleti tevékenységét egészben vagy részben kifejti.
2. A „telephely” kifejezés magában foglalja különösen: a) az üzletvezetés helyét;
b) a fióktelepet; c) az irodát; d) a gyártelepet;
e) a műhelyt; és f) a bányát, az olaj- és a földgázkutat, a kőfejtőt és a természeti kincsek kiaknázására szolgáló bármely más telepet.
3. A „telephely” kifejezés hasonlóképpen magában foglalja: a) az építési területet vagy az építkezési, szerelési vagy beszerelési munkálatokat vagy az ezzel kapcsolatos
felügyeleti tevékenységeket, de csak akkor, ha az ilyen terület, munkálatok vagy tevékenységek 6 (hat) hónapnál
tovább tartanak; b) a vállalkozás által a munkavállalókon vagy a vállalkozás által erre a célra alkalmazott más személyeken keresztül
nyújtott szolgáltatásokat, beleértve a tanácsadási szolgáltatásokat, de csak akkor, ha az ilyen jellegű
tevékenységek folytatása (az azonos vagy kapcsolódó projektre), az egyik Szerződő Államban egyfolytában vagy
megszakításokkal meghaladja a 183 (száznyolcvanhárom) napot bármely 12 (tizenkét) hónapos időszakban;
c) egy természetes személy által szabad foglalkozás vagy más önálló jellegű tevékenység végzését, de csak akkor, ha
ezen foglalkozás vagy tevékenység folytatása az egyik Szerződő Államban egyfolytában vagy megszakításokkal
meghaladja a 183 (száznyolcvanhárom) napot bármely 12 (tizenkét) hónapos időszakban.
4. E cikk előző rendelkezéseire tekintet nélkül nem minősül „telephelynek”:
a) létesítmények használata kizárólag a vállalkozás javainak vagy áruinak raktározása, kiállítása vagy kiszolgáltatása
céljára; b) készletek tartása a vállalkozás javaiból vagy áruiból kizárólag raktározás, kiállítás vagy kiszolgáltatás céljára;
c) készletek tartása a vállalkozás javaiból vagy áruiból kizárólag abból a célból, hogy azokat egy másik vállalkozás
feldolgozza; d) állandó üzleti hely fenntartása kizárólag arra a célra, hogy a vállalkozás részére javakat vagy árukat vásároljanak
vagy információkat szerezzenek; e) állandó üzleti hely fenntartása kizárólag arra a célra, hogy a vállalkozás részére bármilyen más előkészítő vagy
kisegítő jellegű tevékenységet folytassanak; f) állandó üzleti hely fenntartása kizárólag arra a célra, hogy az a)–e) pontokban említett tevékenységek bármely
kombinációját végezze, feltéve, hogy az állandó üzleti helynek az ilyen kombinációból származó teljes
tevékenysége előkészítő vagy kisegítő jellegű. 5. Tekintet nélkül az 1. és 2. bekezdések rendelkezéseire, ha egy személy – kivéve a független képviselőt, akire
a 7. bekezdés rendelkezése alkalmazandó – egy vállalkozás számára tevékenykedik és az egyik Szerződő Államban
meghatalmazása van arra, amellyel ott rendszeresen él, hogy a vállalkozás nevében szerződéseket kössön, úgy ez
a vállalkozás telephellyel bírónak tekintendő ebben az államban minden olyan tevékenység tekintetében, amelyet
ez a személy a vállalkozás részére kifejt, kivéve, ha az ilyen személy tevékenysége a 4. bekezdésben említett
tevékenységekre korlátozódik, amelyek, ha azokat egy állandó üzleti helyen keresztül fejtenék ki, az említett bekezdés
rendelkezései értelmében nem tennék ezt az állandó üzleti helyet telephellyé.
6. Tekintet nélkül e cikk korábbi rendelkezéseire, az egyik Szerződő Állam biztosítási vállalkozását – a viszontbiztosítás
kivételével – a másik Szerződő Államban telephellyel rendelkezőnek kell tekinteni, ha ennek a másik államnak
a területén biztosítási díjakat gyűjt vagy itt található kockázatokat biztosít egy személyen keresztül, kivéve a független
képviselőt, amelyre a 7. bekezdés alkalmazandó. 7. Egy vállalkozást nem lehet úgy tekinteni, mintha annak az egyik Szerződő Államban telephelye lenne csupán azért,
mert tevékenységét ebben az államban alkusz, bizományos vagy más független képviselő útján fejti ki, feltéve, hogy
ezek a személyek rendes üzleti tevékenységük keretében járnak el, és hogy a vállalkozással való kereskedelmi vagy
pénzügyi kapcsolataikban a tevékenységükért járó ellenérték tekintetében nem állapodnak meg olyan feltételekben
vagy nem szabnak olyan feltételeket, amelyek különböznek azoktól, amelyekben a független képviselők általában
megállapodnak. 8. Az a tény, hogy az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű társaság olyan társaságot ellenőriz, vagy olyan társaság
ellenőrzése alatt áll, amely a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű, vagy üzleti tevékenységet fejt ki ebben
a másik államban (akár telephely útján, akár más módon), önmagában még nem teszi egyik társaságot sem a másik
telephelyévé. 6. Cikk INGATLAN VAGYONBÓL SZÁRMAZÓ JÖVEDELEM
1. Az a jövedelem, amelyet az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy a másik Szerződő Államban fekvő
ingatlan vagyonból szerez (beleértve a mezőgazdaságból és az erdőgazdálkodásból származó jövedelmet),
megadóztatható ebben a másik államban. 2. Az „ingatlan vagyon” kifejezésnek olyan jelentése van, amit annak a Szerződő Államnak jogszabályai szerint jelent,
amelyikben a szóban forgó vagyon fekszik. Ez a kifejezés minden esetben magában foglalja az ingatlan vagyon
tartozékának minősülő vagyont, az állatállományt és a mezőgazdaságban és az erdőgazdálkodásban használatos
berendezéseket, azokat a jogokat, amelyekre a földtulajdonra vonatkozó magánjogi rendelkezések nyernek
alkalmazást, az ingatlan vagyon haszonélvezeti jogát, valamint az ásványlelőhelyek, források és más természeti
erőforrások kitermelésének vagy kitermelési jogának ellenértékeként járó változó vagy állandó kifizetésekhez való
jogot; hajók, belvízi hajók és légi járművek nem tekintendők ingatlan vagyonnak.
3. Az 1. bekezdés rendelkezései ingatlan vagyon közvetlen használatából, bérbeadásából, vagy hasznosításának bármely
más formájából származó jövedelemre is alkalmazandók. 4. Az 1. és 3. bekezdés rendelkezései a vállalkozás ingatlan vagyonából származó jövedelemre is alkalmazandók.
7. Cikk VÁLLALKOZÁSI NYERESÉG
1. Az egyik Szerződő Állam vállalkozásának nyeresége csak ebben az államban adóztatható, kivéve, ha a vállalkozás
a másik Szerződő Államban egy ott lévő telephely útján üzleti tevékenységet fejt ki. Amennyiben a vállalkozás ily
módon fejt ki üzleti tevékenységet, a vállalkozás nyeresége megadóztatható a másik államban, de csak olyan
mértékben, amilyen mértékben az ennek a telephelynek tudható be.
2. A 3. bekezdés rendelkezéseinek fenntartásával, ha az egyik Szerződő Állam vállalkozása a másik Szerződő Államban
egy ott lévő telephelye útján üzleti tevékenységet fejt ki, akkor mindkét Szerződő Államban azt a nyereséget kell
ennek a telephelynek betudni, amelyet akkor érhetne el, ha önálló és elkülönült vállalkozásként azonos vagy hasonló
tevékenységet végezne azonos vagy hasonló feltételek mellett, és teljesen függetlenként tartana fenn üzleti
kapcsolatot azzal a vállalkozással, amelynek telephelye. 3. A telephely nyereségének megállapításánál levonhatók a telephely miatt felmerült költségek, beleértve az így
felmerült üzletvezetési és általános ügyviteli költségeket, függetlenül attól, hogy abban az államban merültek-e fel,
ahol a telephely található, vagy máshol. Az egyik Szerződő Állam által levonni engedett költségek csak azokat
a költségeket foglalják magukban, amelyek ennek az államnak a belső jogszabályai alapján levonhatóak.
4. Amennyiben az egyik Szerződő Államban a telephelynek betudható nyereséget a vállalkozás teljes nyereségének
a különböző részegységek közötti arányos megosztása alapján szokták megállapítani, úgy a 2. bekezdés nem zárja ki,
hogy ez a Szerződő Állam a megadóztatandó nyereséget a szokásos arányos megosztás alapján állapítsa meg; az
alkalmazott arányos megosztási módszernek azonban olyannak kell lennie, hogy az eredmény összhangban legyen az
e cikkben foglalt elvekkel. 5. Nem tudható be nyereség a telephelynek csupán azért, mert a telephely javakat vagy árukat vásárol a vállalkozásnak.
6. Az előző bekezdések alkalmazásában a telephelynek betudható nyereséget évről évre azonos módon kell
megállapítani, hacsak elégséges és alapos ok nincs az ellenkezőjére.
7. Amennyiben a nyereség olyan jövedelemtételeket tartalmaz, amelyekkel a jelen Egyezmény más cikkei külön
foglalkoznak, úgy azoknak a cikkeknek a rendelkezéseit e cikk rendelkezései nem érintik.
8. Cikk NEMZETKÖZI SZÁLLÍTÁS
1. Az a nyereség, amelyet az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy hajók vagy légi járművek nemzetközi
forgalomban történő üzemeltetéséből szerez, csak ebben a Szerződő Államban adóztatható.
2. Az 1. bekezdésben említett nyereség nem foglalja magában az elszállásolásból és bármilyen más szállítási eszköz
használatából származó nyereséget. 3. E cikk alkalmazásában az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy által a hajók vagy légi járművek
nemzetközi forgalomban történő üzemeltetéséből származó nyereség magában foglalja a hajók vagy légi járművek
teljes (idő vagy utazási) alapú bérbeadásából származó nyereséget. Szintén magában foglalja a hajók vagy légi
járművek személyzet nélküli bérbeadásából származó nyereséget, ha az ilyen hajókat vagy légi járműveket a bérlő
nemzetközi forgalomban üzemelteti és a nyereséget hajók vagy légi járművek nemzetközi forgalomban történő
üzemeltetésével foglalkozó, az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy szerzi.
4. Az 1. bekezdés rendelkezései alkalmazandók azokra a nyereségekre is, amelyek valamely poolban, közös
üzemeltetésben vagy nemzetközi üzemeltetésű szervezetben való részvételből származnak.
9. Cikk KAPCSOLT VÁLLALKOZÁSOK
1. Amennyiben a) az egyik Szerződő Állam vállalkozása közvetlenül vagy közvetve a másik Szerződő Állam vállalkozásának
vezetésében, ellenőrzésében vagy tőkéjében részesedik, vagy b) ugyanazok a személyek közvetlenül vagy közvetve az egyik Szerződő Állam vállalkozásának és a másik Szerződő
Állam vállalkozásának vezetésében, ellenőrzésében vagy tőkéjében részesednek, és bármelyik esetben a két vállalkozás egymás közötti kereskedelmi vagy pénzügyi kapcsolataiban olyan feltételekben
állapodik meg vagy olyan feltételeket szab, amelyek eltérnek azoktól, amelyekben független vállalkozások egymással
megállapodnának, úgy az a nyereség, amelyet a vállalkozások egyike e feltételek nélkül elért volna, de e feltételek
miatt nem ért el, beszámítható ennek a vállalkozásnak a nyereségébe, és megfelelően megadóztatható.
2. Ha az egyik Szerződő Állam ezen állam valamely vállalkozásának a nyereségéhez olyan nyereséget számít hozzá – és
adóztat meg ennek megfelelően –, amelyet a másik Szerződő Állam vállalkozásánál megadóztattak ebben a másik
államban, és az így hozzászámított nyereség olyan nyereség, amelyet az elsőként említett állam vállalkozása ért volna
el, ha a két vállalkozás olyan feltételekben állapodott volna meg, mint amelyekben független vállalkozások egymással
megállapodnának, úgy ez a másik állam megfelelően kiigazítja az ilyen nyereségre ott kivetett adó összegét,
amennyiben egyetért az elsőként említett állam által végrehajtott kiigazítással. Az ilyen kiigazítás megállapításánál
kellően figyelembe kell venni jelen Egyezmény egyéb rendelkezéseit, és a Szerződő Államok illetékes hatóságai
szükség esetén egyeztetnek egymással. 10. Cikk OSZTALÉK
1. Az osztalék, amelyet az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű társaság a másik Szerződő Államban belföldi
illetőségű személynek fizet, megadóztatható ebben a másik államban.
2. Mindazonáltal ez az osztalék abban a Szerződő Államban is megadóztatható, és ennek az államnak a jogszabályai
szerint, amelyikben az osztalékot fizető társaság belföldi illetőségű, ha azonban az osztalék haszonhúzója a másik
Szerződő Államban belföldi illetőségű személy, az így megállapított adó nem haladhatja meg:
a) az osztalék bruttó összegének 5 (öt) százalékát, ha a haszonhúzó egy olyan társaság (a nem adóköteles
személyegyesítő társaság kivételével), amely az osztalékot fizető társaság tőkéjében legalább 10 (tíz) százalékos
közvetlen részesedéssel bír; b) az osztalék bruttó összegének 15 (tizenöt) százalékát minden más esetben.
E bekezdés rendelkezései nem érintik a társaság adóztatását azon nyereség után, amelyből az osztalékot fizetik.
A Szerződő Államok illetékes hatóságai kölcsönös egyetértéssel rendezik e korlátozások alkalmazási módját.
3. E cikk alkalmazásában az „osztalék” kifejezés részvényekből, vagy más nyereségből való részesedést biztosító jogokból
– kivéve a hitelköveteléseket – származó jövedelmet, valamint olyan jövedelmet jelent, amelyet annak az államnak
az adózási jogszabályai, amelyben a nyereséget felosztó társaság belföldi illetőségű, a részvényekből származó
jövedelemmel azonos adóztatási elbánás alá vetnek. 4. Az 1. és 2. bekezdés rendelkezései nem alkalmazandók, ha az osztaléknak az egyik Szerződő Államban belföldi
illetőségű haszonhúzója a másik Szerződő Államban, amelyben az osztalékot fizető társaság belföldi illetőségű, egy ott
lévő telephely útján üzleti tevékenységet fejt ki, és az érdekeltség, amelyre tekintettel az osztalékot fizetik,
ténylegesen ehhez a telephelyhez kapcsolódik. Ebben az esetben a 7. cikk rendelkezéseit kell alkalmazni.
5. Ha az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű társaság nyereséget vagy jövedelmet élvez a másik Szerződő
Államból, úgy ez a másik állam nem adóztathatja meg a társaság által kifizetett osztalékot, kivéve, ha az osztalékot
ebben a másik államban belföldi illetőségű személynek fizetik, vagy ha az érdekeltség, amelyre tekintettel az
osztalékot fizetik, ténylegesen a másik államban lévő telephelyhez kapcsolódik, sem pedig a társaság fel nem osztott
nyereségét nem terhelheti a társaság fel nem osztott nyeresége után kivetett adóval, még akkor sem, ha a kifizetett
osztalék vagy a fel nem osztott nyereség egészben vagy részben ebben a másik államban keletkező nyereségből vagy
jövedelemből áll. 11. Cikk KAMAT
1. A kamat, amely az egyik Szerződő Államban keletkezik, és amelyet a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű
személynek fizetnek, megadóztatható ebben a másik államban. 2. Mindazonáltal ez a kamat abban a Szerződő Államban is megadóztatható, és ennek az államnak a jogszabályai szerint,
amelyikből származik, ha azonban a kamat haszonhúzója a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy,
akkor az így megállapított adó nem haladhatja meg a kamat bruttó összegének 10 (tíz) százalékát.
3. Tekintet nélkül a 2. bekezdés rendelkezéseire, az 1. bekezdésben meghatározott kamat csak abban a Szerződő
Államban adóztatható, amelyikben a haszonhúzó belföldi illetőségű, amennyiben
a) a haszonhúzó az egyik Szerződő Állam, annak politikai alegysége vagy helyi hatósága, vagy az egyik Szerződő
Állam Központi Bankja; b) a kamatot bármely, az a) albekezdésben említett jogalany fizeti;
c) a kamat Magyarországról származik és azt a Banco de México, Banco Nacional de Comercio Exterior, S.N.C.,
intézmény által, amelyben a Szerződő Államok illetékes hatóságai időről időre megállapodhatnak, nem kevesebb,
mint 3 (három) éves időszakra nyújtott, garantált vagy biztosított kölcsön tekintetében fizetik;
d) a kamat Mexikóból származik és azt a Magyar Export-Import Bank Zrt. (Eximbank), a Magyar Exporthitel Biztosító
Zrt. (Mehib), a Magyar Fejlesztési Bank Zrt. (MFB) vagy bármely más intézmény által, amelyben a Szerződő
Államok illetékes hatóságai időről időre megállapodhatnak, nem kevesebb, mint 3 (három) éves időszakra
nyújtott, garantált vagy biztosított kölcsön tekintetében fizetik. 4. E cikk alkalmazásában a „kamat” kifejezés mindenfajta követelésből származó jövedelmet jelent, akár van jelzáloggal
biztosítva, akár nincs, és akár ad jogot az adós nyereségéből való részesedésre, akár nem, és magában foglalja
különösen az állami értékpapírokból származó jövedelmet, a kötvényekből és az adósságlevelekből származó
jövedelmet, beleértve az ilyen értékpapírokhoz, kötvényekhez vagy adósságlevelekhez kapcsolódó prémiumokat és
díjakat, valamint minden más jövedelmet, amelyet annak a Szerződő Államnak a jogszabályai szerint, amelyikben
a jövedelem keletkezik, a kölcsönadott pénzből származó jövedelemként kezelnek. A „kamat” kifejezés nem foglal
magában bármely olyan jövedelemrészt, amely a 10. cikk 3. bekezdésének rendelkezései alapján osztaléknak
tekintendő. E cikk alkalmazásában a késedelmes fizetés utáni büntető terhek kamatként kezelendők.
5. Az 1., 2. és 3. bekezdés rendelkezései nem alkalmazandók, ha a kamat egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű
haszonhúzója a másik Szerződő Államban, amelyben a kamat keletkezik, egy ott lévő telephely útján üzleti
tevékenységet folytat, és a követelés, amely után a kamatot fizetik, ténylegesen ehhez a telephelyhez kapcsolódik.
Ebben az esetben a 7. cikk rendelkezéseit kell alkalmazni.
6. A kamat akkor tekintendő az egyik Szerződő Államból származónak, ha a kamatot fizető személy ebben az államban
belföldi illetőségű. Ha azonban a kamatot fizető személynek, függetlenül attól, hogy az egyik Szerződő Államban
belföldi illetőségű-e vagy sem, az egyik Szerződő Államban telephelye van és ezt a kamatot ez a telephely viseli, úgy az
ilyen kamat abból a Szerződő Államból származónak tekintendő, amelyikben a telephely van.
7. Ha a kamatot fizető személy és a haszonhúzó közötti, vagy kettejük és egy harmadik személy közötti különleges
kapcsolat miatt a kamat összege ahhoz a követeléshez viszonyítva, amely után fizetik, meghaladja azt az összeget,
amelyben a kamatot fizető személy és a haszonhúzó ilyen kapcsolat hiányában megállapodtak volna, úgy e cikk
rendelkezéseit csak az utóbb említett összegre kell alkalmazni. Ebben az esetben a kifizetett többletösszeg mindkét
Szerződő Állam jogszabályai szerint megadóztatható marad, az Egyezmény egyéb rendelkezéseinek kellő
figyelembevételével. 12. Cikk JOGDÍJ
1. A jogdíj, amely az egyik Szerződő Államban keletkezik, és amelyet a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű
személynek fizetnek, megadóztatható ebben a másik államban. 2. Mindazonáltal ez a jogdíj abban a Szerződő Államban is megadóztatható, és ennek az államnak a jogszabályai szerint,
amelyikből származik, ha azonban a jogdíj haszonhúzója a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy, az így
megállapított adó nem haladhatja meg a jogdíj bruttó összegének 10 (tíz) százalékát.
3. E cikk alkalmazásában a „jogdíj” kifejezés bármely olyan jellegű kifizetést jelent, amelyet
a) bármilyen szabadalomnak, védjegynek, formatervezési vagy más mintának, tervnek, titkos formulának vagy
eljárásnak a használatáért vagy hasznosítási jogáért; b) bármilyen ipari, kereskedelmi vagy tudományos berendezés hasznosításáért vagy hasznosítási jogáért;
c) ipari, kereskedelmi vagy tudományos tapasztalatokra vonatkozó információ nyújtásáért;
d) bármilyen irodalmi, művészeti vagy tudományos művek, ideértve a filmalkotást és a televíziós vagy rádiós
közvetítésre szolgáló felvételek vagy szalagokat, szerzői jogának hasznosításáért vagy hasznosítási jogáért
ellenértékként kapnak. Tekintet nélkül a 13. cikk rendelkezéseire, a „jogdíj” kifejezés magában foglalja azokat a kifizetéseket is, amelyek
bármely olyan jog vagy vagyoni érték elidegenítéséből származnak, amelyek annak termelékenységétől,
használatától vagy rendelkezésre bocsátásától függnek. 4. Az 1. és a 2. bekezdések rendelkezései nem alkalmazandók, ha a jogdíj egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű
haszonhúzója a másik Szerződő Államban, amelyben a jogdíj keletkezik, egy ott lévő telephely útján üzleti
tevékenységet folytat, és a jog vagy vagyoni érték, amely után a jogdíjat fizetik, ténylegesen ehhez a telephelyhez
kapcsolódik. Ebben az esetben a 7. cikk rendelkezéseit kell alkalmazni.
5. A jogdíj akkor tekintendő az egyik Szerződő Államból származónak, ha a jogdíjat fizető személy ebben az államban
belföldi illetőségű. Ha azonban a jogdíjat fizető személynek, függetlenül attól, hogy az egyik Szerződő Államban
belföldi illetőségű-e vagy sem, az egyik Szerződő Államban telephelye van, és a jogdíjat ez a telephely viseli, úgy az
jogdíj abból a Szerződő Államból származónak tekintendő, amelyikben a telephely van.
6. Ha a jogdíjat fizető személy és a haszonhúzó, vagy kettejük és egy harmadik személy közötti különleges kapcsolat
miatt a jogdíj összege azon hasznosításhoz, joghoz vagy információhoz mérten, amiért fizetik, meghaladja azt az
összeget, amelyben a jogdíjat fizető személy és a haszonhúzó ilyen kapcsolat hiányában megállapodott volna, úgy
e cikk rendelkezéseit csak az utóbb említett összegre kell alkalmazni. Ebben az esetben a kifizetett többletösszeg
mindkét Szerződő Állam jogszabályai szerint megadóztatható marad, az Egyezmény egyéb rendelkezéseinek kellő
figyelembevételével. 13. Cikk ELIDEGENÍTÉSBŐL SZÁRMAZÓ NYERESÉG
1. Az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személynek a 6. cikkben meghatározott és a másik Szerződő Államban
fekvő ingatlan vagyona elidegenítéséből származó nyeresége megadóztatható ebben a másik államban.
2. Az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személynek olyan részvények vagy hasonló érdekeltségek
elidegenítéséből származó nyeresége, amelyek értékének több mint 50 (ötven) százaléka közvetlenül vagy közvetve
a másik Szerződő Államban fekvő ingatlan vagyonból származik, megadóztatható ebben a másik államban.
3. Az a nyereség, amelyet az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy a másik Szerződő Államban belföldi
illetőségű társaság vagy más jogi személy tőkéjében lévő részvényének, részesedésének vagy más jogainak az
elidegenítéséből szerez, megadóztatható ebben a másik államban, ha a nyereséget élvező személy az ilyen
elidegenítést megelőző 12 (tizenkét) hónapos időszakban bármely időpontban, mindazon személyekkel együtt, akik
kapcsoltak a nyereséget élvező személlyel, legalább 25 (huszonöt) százalékos részesedéssel bírt e társaság vagy más
jogi személy tőkéjében. 4. Az e cikk 2. bekezdésében nem említett egyéb nyereség, amely olyan ingó vagyon elidegenítéséből származik, amely
az egyik Szerződő Állam vállalkozása másik Szerződő Államban lévő telephelye üzleti vagyonának része, beleértve az
ilyen telephelynek (önmagában vagy az egész vállalkozással együtt történő) elidegenítéséből elért nyereséget,
megadóztatható ebben a másik államban. 5. Az egyik Szerződő Állam vállalkozása által nemzetközi forgalomban üzemeltetett hajók vagy légi járművek, vagy az
ilyen hajók vagy légi járművek üzemeltetését szolgáló ingó vagyon elidegenítéséből származó nyereség csak ebben az
államban adóztatható. 6. Az e cikk megelőző bekezdéseiben nem említett bármely vagyon elidegenítéséből származó nyereség csak abban
a Szerződő Államban adóztatható, amelyben az elidegenítő belföldi illetőségű.
14. Cikk MUNKAVISZONYBÓL SZÁRMAZÓ JÖVEDELEM
1. A 15., 17., 18. és 20. cikkek rendelkezéseinek fenntartásával a fizetés, a bér és más hasonló díjazás, amelyet az egyik
Szerződő Államban belföldi illetőségű személy munkaviszonyra tekintettel kap, csak ebben az államban adóztatható,
kivéve, ha a munkát a másik Szerződő Államban végzik. Amennyiben a munkát ott végzik, úgy az ezért kapott díjazás
megadóztatható ebben a másik államban. 2. Tekintet nélkül az 1. bekezdés rendelkezéseire, az a díjazás, amelyet az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű
személy a másik Szerződő Államban végzett munkára tekintettel kap, csak az elsőként említett államban adóztatható,
ha: a) a kedvezményezett a másik államban nem tartózkodik egyfolytában vagy megszakításokkal összesen
183 (száznyolcvanhárom) napnál hosszabb időszakot az adott adóévben kezdődő vagy végződő bármely
12 (tizenkét) hónapos időtartamon belül, és b) a díjazást olyan munkaadó fizeti, vagy azt olyan munkaadó nevében fizetik, aki nem belföldi illetőségű a másik
államban, és c) a díjazást nem a munkaadónak a másik államban lévő telephelye viseli.
3. Tekintet nélkül e cikk előző rendelkezéseire, a nemzetközi forgalomban üzemeltetett hajó vagy légi jármű fedélzetén
végzett munkáért kapott díjazás megadóztatható abban a Szerződő Államban, amelyben a hajót vagy a légi járművet
üzemeltető vállalkozás belföldi illetőségű. 15. Cikk IGAZGATÓK TISZTELETDÍJA
Az igazgatók tiszteletdíja és más hasonló kifizetés, amelyet az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy
a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű társaság igazgatótanácsának vagy bármely más szervének tagjaként
kap, megadóztatható ebben a másik államban. 16. Cikk
MŰVÉSZEK ÉS SPORTOLÓK
1. Tekintet nélkül a 7. és a 14. cikkek rendelkezéseire, az a jövedelem, amelyet az egyik Szerződő Államban belföldi
illetőségű személy előadóművészként, mint színpadi, film-, rádió- vagy televíziós művész vagy zeneművész, vagy
sportolóként élvez a másik Szerződő Államban ilyen minőségében kifejtett személyes tevékenységéből,
megadóztatható ebben a másik államban. 2. Amennyiben egy előadóművész vagy egy sportoló által ilyen minőségében kifejtett személyes tevékenységéből
származó jövedelem nem az előadóművésznél vagy sportolónál magánál, hanem egy másik személynél jelentkezik,
úgy ez a jövedelem, tekintet nélkül a 7. és a 14. cikkek rendelkezéseire, megadóztatható abban a Szerződő Államban,
amelyben az előadóművész vagy a sportoló a tevékenységét kifejti.
3. Tekintet nélkül e cikk 1. és 2. bekezdésének rendelkezéseire, az e cikkben említett, és az egyik Szerződő Államban
belföldi illetőségű művésznek vagy sportolónak juttatott jövedelem mentes az adó alól abban a másik Szerződő
Államban, amelyikben a művész vagy a sportoló tevékenységét kifejti, feltéve, hogy ezen tevékenységet jelentős
részben az elsőként említett államnak, vagy annak politikai alegységének vagy helyi hatóságának a forrásaiból
támogatják. Ebben az esetben a jövedelem csak abban a Szerződő Államban adóztatható, amelyikben a művésznek
vagy a sportolónak illetősége van. 17. Cikk NYUGDÍJAK
1. A nyugdíj és más hasonló térítés, amelyet az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személynek korábbi
munkavégzésre tekintettel fizetnek, csak ebben az államban adóztatható.
2. Tekintet nélkül e cikk 1. bekezdésének rendelkezéseire, a nyugdíj és más hasonló térítés, amelyet az egyik Szerződő
Állam kötelező nyugdíjrendszerének rendelkezései alapján fizetnek, csak ebben az államban adóztatható.
18. Cikk KÖZSZOLGÁLAT
1. a) A fizetések, bérek és más hasonló díjazások, amelyeket az egyik Szerződő Állam vagy annak politikai alegysége
vagy helyi hatósága fizet természetes személynek az ezen államnak vagy alegységnek vagy hatóságnak teljesített
szolgálatért, csak ebben az államban adóztathatók. b) Ezen fizetések, bérek és más hasonló díjazások azonban csak a másik Szerződő Államban adóztathatók, ha
a szolgálatot ebben a másik államban teljesítették, és a természetes személy ebben az államban olyan belföldi
illetőségű személy, aki: (i) ennek az államnak az állampolgára; vagy
(ii) nem kizárólag a szolgálat teljesítése céljából vált ebben az államban belföldi illetőségű személlyé.
2. Az egyik Szerződő Állam vagy annak politikai alegysége vagy helyi hatósága által folytatott üzleti tevékenységgel
kapcsolatosan teljesített szolgálatért fizetett fizetésekre, bérekre és más hasonló díjazásokra a 14., 15. és 16. cikkek
rendelkezései alkalmazandók. 19. Cikk TANULÓK
Azok a kifizetések, amelyeket olyan tanuló, ipari és kereskedelmi tanuló vagy gyakornok kap ellátására, tanulmányi
vagy képzési célokra, aki közvetlenül az egyik Szerződő Államba való utazás előtt a másik Szerződő Államban belföldi
illetőségű volt, vagy jelenleg is az, és aki az elsőként említett államban kizárólag tanulmányi vagy képzési célból
tartózkodik, nem adóztatható meg ebben az államban, amennyiben az ilyen kifizetések ezen az államon kívüli
forrásból származnak. 20. Cikk TANÁROK ÉS OKTATÓK
1. Az a tanár vagy oktató, aki az egyik Szerződő Államot meglátogatja attól az időponttól számított 2 (két) évet meg nem
haladó időszakra, amikor először látogatja meg ezt az államot, kizárólag az ebben a Szerződő Államban lévő
egyetemen, főiskolán vagy más elismert kutató intézetben vagy felsőoktatási intézményben tanítás vagy felsőfokú
tanulmányok folytatása (beleértve a kutatást) céljából, és aki közvetlenül ezen látogatás előtt a másik Szerződő
Államban belföldi illetőségű személy volt, az elsőként említett Szerződő Államban mentes az adó alól az ilyen
tanításért, tanulmányért kapott díjazás után. 2. Ennek a cikknek az előző rendelkezései nem alkalmazandók az olyan díjazásra, amelyet a tanár vagy az oktató kutatás
folytatásáért kap, ha a kutatást elsősorban egy meghatározott személy vagy személyek egyéni haszna érdekében
végzik. 21. Cikk EGYÉB JÖVEDELEM
Az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy jövedelmének az Egyezmény előző cikkeiben nem tárgyalt
részei, amelyek a másik Szerződő Államban keletkeznek, megadóztathatók ebben a másik Szerződő Államban.
22. Cikk KEDVEZMÉNYEK KORLÁTOZÁSA
1. Az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személy nem kapja meg az Egyezmény kedvezményeit, ha a másik
Szerződő Állam illetékes hatósága megállapítja, hogy az említett belföldi illetőségű személy aktívan üzleti
tevékenységet fejt ki a másik államban és az ilyen személy létesítésének vagy megszerzésének vagy fenntartásának,
valamint működtetése vezetésének egyik fő célja az Egyezmény kedvezményeinek a megszerzése.
2. Mielőtt az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű személytől a másik Szerződő Államban megtagadnák az adózás
enyhítését az előző bekezdés értelmében, a Szerződő Államok illetékes hatóságai egyeztetni fognak egymással.
Hasonlóképpen, a Szerződő államok illetékes hatóságai egyeztethetnek egymással e cikk alkalmazása tekintetében.
3. Ezen Egyezmény rendelkezései nem akadályozzák egyik Szerződő Államot sem abban, hogy az alultőkésítésre és az
ellenőrzött külföldi társaságokra (Mexikó esetében, kedvezményes adórendszerek) vonatkozó rendelkezéseiket
alkalmazzák. 23. Cikk A KETTŐS ADÓZTATÁS ELKERÜLÉSE
1. Magyarországon a kettős adóztatást a következő módon kell elkerülni:
a) Amennyiben a Magyarországon belföldi illetőségű személy olyan jövedelmet élvez, amely ezen Egyezmény
rendelkezései szerint megadóztatható Mexikóban, Magyarország a b) pontban és a 3. bekezdésben foglalt
rendelkezések fenntartásával mentesíti az ilyen jövedelmet az adó alól.
b) Amennyiben a Magyarországon belföldi illetőségű személy olyan jövedelemtételeket élvez, amelyek a 10., 11. és
12. cikkek rendelkezései szerint megadóztathatók Mexikóban, Magyarország megengedi az ilyen belföldi
illetőségű személy jövedelmét terhelő adóból azon összeg levonását, amely megegyezik a Mexikóban
megfizetett adóval. Az így levont összeg azonban nem haladhatja meg a levonás előtt számított adónak azt
a részét, amely a Mexikóból származó ilyen jövedelemtételekre esik.
2. Mexikó jogának rendelkezései szerint, és az abban meghatározott korlátozások fenntartásával, amelyek időről időre
módosíthatók az itt meghatározott általános elvek változtatása nélkül, Mexikó megengedi a belföldi illetőségű
személyei számára a mexikói adóba a következők beszámítását:
a) a Magyarországon keletkezett jövedelem után megfizetett magyar adót, az ilyen jövedelem után Mexikóban
fizetendő adót meg nem haladó összegben; és b) az olyan társaság esetében, amely legalább 10 (tíz) százalékban tulajdonosa egy olyan társaság tőkéjének, amely
Magyarországon belföldi illetőségű, és amelytől az elsőként említett társaság osztalékot kap, a nyereséget
felosztó társaság által az arra a nyereségre tekintettel megfizetett magyar adót, amelyből az osztalékot fizetik.
3. Amennyiben ezen Egyezmény bármely rendelkezése szerint valamely, az egyik Szerződő Államban belföldi illetőségű
személy által élvezett jövedelem mentesül az adó alól ebben az államban, ez az állam mindazonáltal ennek a belföldi
illetőségű személynek a többi jövedelme utáni adó kiszámításánál figyelembe veheti a mentesített jövedelmet.
24. Cikk EGYENLŐ ELBÁNÁS
1. Az egyik Szerződő Állam állampolgárai nem vethetők a másik Szerződő Államban olyan adóztatás, vagy azzal
összefüggő kötelezettség alá, amely más vagy terhesebb, mint az az adóztatás vagy azzal összefüggő kötelezettség,
amelynek e másik állam állampolgárai azonos körülmények között – különös tekintettel a belföldi illetőségre – alá
vannak vagy alá lehetnek vetve. Ez a rendelkezés, tekintet nélkül az 1. cikk rendelkezéseire, azokra a személyekre is
alkalmazandó, akik nem belföldi illetőségűek az egyik vagy mindkét Szerződő Államban.
2. Az egyik Szerződő Állam vállalkozásának a másik Szerződő Államban lévő telephelyét ebben a másik államban nem
lehet kedvezőtlenebb adóztatás alá vetni, mint ennek a másik államnak azonos tevékenységet folytató vállalkozásait.
Ez a rendelkezés nem értelmezendő akként, mintha az egyik Szerződő Államot arra kötelezné, hogy a másik Szerződő
Államban belföldi illetőségű személyeknek a polgári jogállás vagy családi kötelezettségek alapján adózási célból olyan
személyi kedvezményeket, mentességeket és levonásokat nyújtson, amelyeket a saját belföldi illetőségű
személyeinek nyújt. 3. Az egyik Szerződő Állam vállalkozása által a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű személynek fizetett kamat,
jogdíj és más kifizetések az ilyen vállalkozás adóköteles nyereségének megállapításánál ugyanolyan feltételek mellett
vonhatók le, mintha azokat az elsőként említett államban belföldi illetőségű személy részére fizették volna, kivéve,
ha a 9. cikk 1. bekezdésének, a 11. cikk 7. bekezdésének vagy a 12. cikk 6. bekezdésének rendelkezései alkalmazandók.
4. Az egyik Szerződő Állam olyan vállalkozásai, amelyeknek tőkéje teljesen vagy részben, közvetlenül vagy közvetve,
a másik Szerződő Államban belföldi illetőségű egy vagy több személy tulajdonában vagy ellenőrzése alatt van, nem
vethetők az elsőként említett Szerződő Államban olyan adóztatás vagy azzal összefüggő kötelezettség alá, amely más
vagy terhesebb, mint az az adóztatás és azzal összefüggő kötelezettség, amelynek az elsőként említett állam más
hasonló vállalkozásai alá vannak vagy alá lehetnek vetve.
5. E cikk rendelkezései, tekintet nélkül a 2. cikk rendelkezéseire, bármilyen fajtájú és megnevezésű adóra alkalmazandók.
25. Cikk KÖLCSÖNÖS EGYEZTETÉSI ELJÁRÁS
1. Ha egy személy véleménye szerint az egyik vagy mindkét Szerződő Állam intézkedései rá nézve olyan adóztatáshoz
vezetnek vagy fognak vezetni, amely nem felel meg ezen Egyezmény rendelkezéseinek, úgy ezeknek az államoknak
a belső jogszabályai által biztosított jogorvoslati lehetőségektől függetlenül, ügyét előterjesztheti annak a Szerződő
Államnak az illetékes hatóságához, amelyben belföldi illetőségű, vagy ha ügye a 24. cikk 1. bekezdése alá tartozik,
annak a Szerződő Államnak az illetékes hatóságához, amelynek állampolgára. Az ügyet az Egyezmény
rendelkezéseinek meg nem felelő adóztatáshoz vezető intézkedésre vonatkozó első értesítést követő 3 (három) éven
belül kell előterjeszteni. 2. Az illetékes hatóság, amennyiben a kifogást megalapozottnak találja, és önmaga nem képes kielégítő megoldást
találni, törekedni fog arra, hogy az ügyet a másik Szerződő Állam illetékes hatóságával együtt kölcsönös egyetértéssel
rendezze azzal a céllal, hogy elkerüljék az olyan adóztatást, amely nem áll összhangban az Egyezménnyel, feltéve,
hogy a másik Szerződő Állam illetékes hatóságát értesítik az esetről az adóbevallás másik államban történő benyújtása
esedékességének vagy benyújtásának napjától – amelyik a későbbi – számított 4 (négy) és fél éven belül. Ebben az
esetben, az így létrejött megállapodást az adóbevallás benyújtása esedékessége dátumától vagy benyújtása
dátumától számított 10 (tíz) éven belül végre kell hajtani, amelyik későbbi, vagy egy hosszabb időszak alatt, ha ezt
ennek a másik államnak a belső joga megengedi.
3. A Szerződő Államok illetékes hatóságai törekedni fognak arra, hogy az Egyezmény értelmezésével vagy
alkalmazásával kapcsolatos nehézségeket vagy kétségeket kölcsönös egyetértéssel oldják fel. Közös tanácskozásokat
tarthatnak annak érdekében, hogy olyan esetekben is elkerüljék a kettős adóztatást, amelyekről az Egyezmény nem
rendelkezik. 4. A Szerződő Államok illetékes hatóságai közvetlenül érintkezhetnek egymással, beleértve egy saját magukból vagy
képviselőikből álló közös bizottságot, abból a célból, hogy az előző bekezdések értelmében egyetértésre jussanak.
5. Tekintet nélkül bármely más szerződésre, amelynek a Szerződő Államok részesei vagy részesei lesznek, bármely, az
egyik Szerződő Állam által tett olyan intézkedéssel kapcsolatos vita, amely a 2. cikk hatálya alá tartozó adót érinti, vagy
az egyenlő elbánás esetében, az egyik Szerződő Állam által tett bármely adózási intézkedés, beleértve a vitát arról is,
hogy ezen Egyezmény alkalmazandó-e, csak az Egyezmény alapján rendezhető, hacsak a Szerződő Államok illetékes
hatóságai másképp nem állapodnak meg. 26. Cikk INFORMÁCIÓCSERE
1. A Szerződő Államok illetékes hatóságai tájékoztatni fogják egymást a jelen Egyezmény rendelkezéseinek
végrehajtásához, vagy a Szerződő Államok, azok politikai alegységei vagy helyi hatóságai által kivetett, bármilyen
fajtájú vagy megnevezésű adóra vonatkozó belső jogszabályi rendelkezések végrehajtásához és érvényesítéséhez
előreláthatóan fontos információról, amennyiben az ezek alapján való adóztatás nem ellentétes az Egyezménnyel.
Az információcserét az 1. és a 2. cikk nem korlátozza.
2. A Szerződő Államnak az 1. bekezdés alapján kapott bármely információt ugyanúgy titokként kell kezelnie, mint az
ennek az államnak a saját belső jogszabályai alapján megszerzett információkat, és csak olyan személyek vagy
hatóságok (beleértve a bíróságokat és a közigazgatási szerveket) részére szabad felfednie, amelyek az 1. bekezdésben
említett adók megállapításával vagy beszedésével, ezek érvényesítésével és a vonatkozó peres eljárással, vagy az
ezekkel az adókkal kapcsolatos jogorvoslat elbírálásával vagy a fentiek felügyeletével foglalkoznak. Ezek a személyek
vagy hatóságok az információt csak ilyen célokra használhatják fel. Nyilvános bírósági tárgyalásokon vagy bírósági
határozatokban az információt nyilvánosságra hozhatják. 3. Az 1. és 2. bekezdés rendelkezései semmilyen esetben sem értelmezhetők úgy, mintha valamelyik Szerződő Államot
arra köteleznék, hogy: a) az egyik vagy a másik Szerződő Állam jogszabályaitól vagy államigazgatási gyakorlatától eltérő államigazgatási
intézkedést hozzon; b) olyan információt nyújtson, amely az egyik vagy másik Szerződő Állam jogszabályai szerint, vagy az
államigazgatás szokásos rendjében nem szerezhető be; c) olyan információt nyújtson, amely bármely szakmai, üzleti, ipari, kereskedelmi vagy foglalkozási titkot vagy
szakmai eljárást fedne fel, vagy amelynek felfedése sértené a közrendet.
4. Ha az egyik Szerződő Állam a jelen cikknek megfelelően információt kér, a másik Szerződő Állam saját
információszerzési intézkedéseit alkalmazza a kért információ megszerzése érdekében, még akkor is, ha e másik
államnak az információra saját adóügyi céljaira nincs szüksége. A megelőző mondatban foglalt kötelezettségre
a 3. bekezdés korlátozásai vonatkoznak, de ezek a korlátozások semmilyen esetben sem értelmezhetők úgy, hogy
a Szerződő Állam számára megengedik az információszolgáltatás megtagadását kizárólag azért, mert az
információhoz nem kapcsolódik hazai érdeke. 5. A 3. bekezdés rendelkezései semmilyen esetben sem értelmezhetők úgy, hogy a Szerződő Állam számára megengedik
az információszolgáltatás megtagadását kizárólag azért, mert az információ banknak, más pénzintézetnek, kijelölt
személynek vagy képviselői vagy bizalmi minőségben eljáró személynek áll rendelkezésére, vagy mert az egy
személyben lévő tulajdonosi érdekeltségre vonatkozik. 27. Cikk DIPLOMÁCIAI ÉS KONZULI KÉPVISELETEK TAGJAI
Az Egyezmény semmilyen módon nem érinti a diplomáciai vagy konzuli képviseletek tagjait a nemzetközi jog
általános szabályai szerint vagy külön egyezmények rendelkezései alapján megillető adózási kiváltságokat.
28. Cikk HATÁLYBALÉPÉS
1. A Szerződő Államok diplomáciai úton értesítik egymást arról, hogy az Egyezmény hatálybalépéséhez szükséges belső
követelményeknek eleget tettek. 2. Az Egyezmény az 1. bekezdésben említett értesítések közül a későbbit követő 30. (harmincadik) napon lép hatályba,
és rendelkezései mindkét Szerződő Államban alkalmazandók: a) a forrásnál levont adók tekintetében az Egyezmény hatálybalépésének évét követő első naptári év január 1-jén
vagy azt követően keletkezett jövedelmekre; b) az egyéb jövedelemadók tekintetében az Egyezmény hatálybalépésének évét követő első naptári év január 1-jén
vagy azután kezdődő bármely adóévre kivethető adókra. 29. Cikk
FELMONDÁS
Az Egyezmény mindaddig hatályban marad, ameddig az egyik Szerződő Állam fel nem mondja. Az Egyezményt annak
hatálybalépésétől számított 5 (öt) év után bármelyik Szerződő Állam bármikor felmondhatja úgy, hogy legalább 6 (hat)
hónappal megelőzően a felmondásról diplomáciai úton értesítést küld.
Ebben az esetben az Egyezmény mindkét Szerződő Államban hatályát veszti:
a) a forrásnál levont adók tekintetében a felmondásról szóló értesítés adásának évét követő első naptári év
január 1-jén vagy azt követően keletkezett jövedelmekre; b) az egyéb jövedelemadók tekintetében a felmondásról szóló értesítés adásának évét követő első naptári év
január 1-jén vagy azt követően kezdődő bármely adóévre kivethető adókra.
Ennek hiteléül az arra kellő meghatalmazással rendelkező alulírottak az Egyezményt aláírták.
Készült két példányban, Mexikóvárosban, kettőezer-tizenegy június 24. napján magyar, spanyol és angol nyelven,
mindegyik szöveg egyaránt hiteles. Eltérő értelmezés esetén az angol nyelvű szöveg irányadó.
a Magyar Köztársaság nevében a Mexikói Egyesült Államok nevében
(aláírások) JEGYZŐKÖNYV
A Magyar Köztársaság és a Mexikói Egyesült Államok között a jövedelemadók területén
a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról szóló,
2011. június 24-én aláírt Egyezményhez
A Magyar Köztársaság és a Mexikói Egyesült Államok a 2011. június 24-én, Mexikóvárosban aláírt, a jövedelemadók
területén a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról szóló Egyezményhez
kapcsolódóan az alábbi rendelkezésekben állapodtak meg, amelyek az említett Egyezmény szerves részét képezik:
1. A 4. cikk tekintetében: Tekintet nélkül a 4. cikk 1. bekezdésének rendelkezéseire, az egyik Szerződő Állam jogszabályai alapján létrehozott
nyugdíjalap vagy befektetési alap belföldi illetőségűnek tekintendő ebben a Szerződő Államban.
2. A 12. cikk 3. bekezdése tekintetében: Amennyiben ezen Egyezmény hatálybalépését követően Mexikó egy harmadik állammal olyan rendelkezésben
állapodik meg, amely nem tartalmazza a jogdíjakkal összefüggésben a „bármilyen ipari, kereskedelmi vagy
tudományos berendezés hasznosításáért vagy hasznosítási jogáért” meghatározást, a 12. cikk 3. bekezdésének
b) albekezdése automatikusan nem alkalmazható Mexikó és Magyarország között a Mexikó és a harmadik állam
közötti Egyezmény hatálybalépésének napjától kezdve. 3. A 15. cikk tekintetében:
Megállapítást nyert, hogy a „bármely más szerv” kifejezés a következőket jelenti:
(i) Magyarország esetében: a felügyelőbizottságot; (ii) Mexikó esetében: a Comisariót.
4. A 26. cikk tekintetében: Ha ezen Egyezmény alapján a belső jognak megfelelően személyes adatok cseréjére kerül sor, az egyes Szerződő
Államokban a hatályos jogszabályoknak alávetve az alábbi kiegészítő rendelkezéseket kell alkalmazni:
a) Az adatfogadó hatóság ezen adatokat csak a megjelölt célra használhatja fel és az adatszolgáltató hatóság által
előírt feltételeknek megfelelően. b) Az adatfogadó hatóság kérésre köteles az adatszolgáltató hatóságot értesíteni az átadott adatok felhasználásáról
és azok által elért eredményekről. c) Személyes adatok csak a felelős hatóságok részére szolgáltathatók. Egyéb hatóságnak való átengedésük csak az
adatszolgáltató hatóság előzetes engedélyével lehetséges. d) Az adatszolgáltató hatóság biztosítani köteles, hogy az átadandó adatok pontosak, és hogy szükségesek és
arányosak azzal a céllal, amelyre átadásra kerülnek. Tiszteletben kell tartani minden, az alkalmazandó belső jog
által előírt adatszolgáltatási tilalmat. Ha kiderül, hogy pontatlan, illetve olyan adatok kerültek átadásra, amelyeket
nem kellett volna átadni, erről a fogadó hatóságot késedelem nélkül értesíteni kell. A fogadó hatóság köteles az
ilyen adatokat késedelem nélkül kijavítani vagy törölni. e) Kérelemre az érintett személyt informálni kell a vele kapcsolatban átadott adatokról, és a felhasználásról, amelyre
az ilyen adatokat át kell adni. Ezt az információt nem kötelező szolgáltatni, ha összességében kiderül, hogy
a visszatartásához fűződő közérdek erősebb, mint az érintett személy abbéli érdeke, hogy azt megkapja. Minden
egyéb tekintetben az érintett személynek azt a jogát, hogy a rá vonatkozó létező adatokról tájékoztatást kapjon,
annak a Szerződő Államnak a belső joga szabályozza, amelynek a fennhatósága alá tartozó területen az
információ-szolgáltatásra irányuló kérelem benyújtásra került. f) Az adatfogadó hatóság saját törvényeinek megfelelően visel felelősséget bármely olyan személy
vonatkozásában, aki jogtalanul szenved kárt az ebben az Egyezményben foglalt adatcsere alapján való
adatszolgáltatás eredményeként. A kárt szenvedett személy tekintetében a fogadó hatóság nem hozhatja fel
mentségére védekezésként azt, hogy a kárt az adatszolgáltató hatóság okozta.
g) Ahol az adatszolgáltató hatóság belső joga különös rendelkezéseket tartalmaz az átadott személyes adatok
törlésére vonatkozóan, ez a hatóság ennek megfelelően tájékoztatja az adatfogadó hatóságot. Ezekre a jogi
rendelkezésekre tekintet nélkül, az átadott személyes adatokat törlik, amint többé nem szükségesek arra a célra,
amire átadásra kerültek. h) Az adatszolgáltató és adatfogadó hatóságok kötelesek hivatalos nyilvántartást vezetni a személyes adatok
átadásáról és fogadásáról. i) Az adatszolgáltató és adatfogadó hatóságok kötelesek hatékony intézkedéseket hozni az átadott személyes
adatok védelmére az illetéktelen hozzáféréssel, megváltoztatással és nyilvánosságra hozatallal szemben.
j) A Szerződő Államok biztosítják, hogy a jelen Egyezményben előírt adatvédelmi rendelkezések megtartását
a Szerződő Államok megfelelő jogszabályaival összhangban a hatóságoktól független szervezetek felügyelik. Az
adatvédelemmel kapcsolatos jogok megsértése esetén az érintett személyek jogosultak jogorvoslatra, beleértve
a bírósági utat, összhangban a Szerződő Államok megfelelő belső jogszabályaival.
5. Jelen Egyezmény semmilyen módon nem befolyásolja azokat a kötelezettségeket, amelyek Magyarország európai
uniós tagságából fakadnak. Ennek hiteléül az arra kellő meghatalmazással rendelkező alulírottak a Jegyzőkönyvet aláírták.
Készült két példányban Mexikóvárosban kettőezer-tizenegy június 24. napján magyar, spanyol és angol nyelven,
mindegyik szöveg egyaránt hiteles. Eltérő értelmezés esetén az angol nyelvű szöveg irányadó.
a Magyar Köztársaság nevében a Mexikói Egyesült Államok nevében
(signatures)” 4. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) A 2. és 3. § az Egyezmény 28. Cikk 2. bekezdésében meghatározott időpontban lép hatályba.
(3) Az Egyezmény, valamint a 2. és 3. § hatálybalépésének naptári napját a külpolitikáért felelős miniszter – annak ismertté
válását követően – a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett egyedi határozatával állapítja meg.
(4) E törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről az adópolitikáért felelős miniszter gondoskodik.
Dr. Schmitt Pál s. k., Lezsák Sándor s. k.,
köztársasági elnök az Országgyűlés alelnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1559/2013. (VIII. 15.) Korm. határozata a Magyarországi Németek Általános Művelődési Központja Intézményfenntartó és Működtető Közalapítvány által tervezett köznevelési intézmény fejlesztését célzó kiemelt tervezési felhívás közzétételéről és a Nyugat-Dunántúli Operatív Program 5. prioritás keretének növeléséről.
A Kormány
 1. jóváhagyja a  NYDOP 2011–2013. évekre szóló akcióterve 5. prioritása keretének 906 900 000 Ft-tal történő
megnövelését azzal, hogy a keret a meghatározható maximális uniós-hazai aránynak megfelelően a rendelkezésre
álló uniós források összegéig elszámolásra kerül,
2. egyetért azzal, hogy az NYDOP 5. prioritásának vonatkozásában a 2007–2013 programozási időszakban az Európai
Regionális Fejlesztési Alapból, az  Európai Szociális Alapból és a  Kohéziós Alapból származó támogatások
felhasználásának rendjéről szóló 4/2011. (I. 28.) Korm. rendelet 29/A–29/C.  § szerinti többlet-kötelezettségvállalás
a jövőben csak az 1. pontban foglaltak figyelembevételével legyen vállalható,
3. megállapítja a  Nyugat-Dunántúli Operatív Program 2011–2013. évekre szóló akcióterv 5. prioritását a  1.  melléklet
szerint,
4. felhívja a  nemzeti fejlesztési minisztert, hogy a  NYDOP-5.3.1. azonosító számú, „Kis- és mikrotérségi oktatási
hálózatok és központjaik fejlesztése” című konstrukció keretében a  Magyarországi Németek Általános Művelődési
Központja Intézményfenntartó és Működtető Közalapítvány által tervezett közoktatási projektre 1 209 000 000 Ft
elszámolható közkiadás keretösszeggel biztosítson kiemelt tervezési felhívást.
Felelős: Miniszterelnökséget vezető államtitkár
emberi erőforrások minisztere Határidő: a Korm. határozat közzétételét követő 30. nap
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
301/2015. (VII. 13.) KE határozata rektori megbízás alóli felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés d)  pontja, valamint a  nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény
37.  §  (8)  bekezdése alapján – az  emberi erőforrások miniszterének javaslatára – a  Magyar Képzőművészeti
Egyetemen Somorjai-Kiss Tibor DLA egyetemi tanárt – lemondására tekintettel – a  rektori megbízása alól
2015. július 15-ei hatállyal felmentem.
Budapest, 2015. június 22. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
178/2013. (VI. 4.) Korm. rendelete a Nemzeti Humanitárius Koordinációs Tanácsról.
A Kormány az  Alaptörvény 15.  cikk (3)  bekezdésében meghatározott eredeti jogalkotói hatáskörében, az  Alaptörvény 15.  cikk
(1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § A Nemzeti Humanitárius Koordinációs Tanács (a továbbiakban: Tanács) a  Kormány által az  Alaptörvény 53.  cikke
alapján kihirdetett veszélyhelyzet (a továbbiakban: veszélyhelyzet) kezelése során ellátja a  számára megállapított
humanitárius jellegű feladatokat.
2. § A Tanács működése ülésszakokra tagozódik. Az ülésszak a veszélyhelyzet kihirdetésekor kezdődik, lezárását a Tanács
határozza meg azzal, hogy az ülésszak legfeljebb a veszélyhelyzet megszűnését követő hat hónapig tarthat.
3. § (1) A Tanács tagjai a szociál- és nyugdíjpolitikáért felelős miniszterrel (a továbbiakban: miniszter) megállapodást kötött
szervezetek (a továbbiakban: szervezeti tag).
(2) A Tanács tagjai az (1) bekezdésben foglaltakon túl:
a) a Belügyminisztérium Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság főigazgatója,
b) a katasztrófák elleni védekezésért felelős miniszter által kijelölt állami vezető,
c) a Tanács elnöke.
(3) A Tanács elnöke a miniszter. 4. § A szervezeti tag tagsága megszűnik, ha
a) a szervezeti tag a megállapodást az abban meghatározottak szerint felmondja,
b) a szervezeti tag nem tesz eleget az elektronikus hírközlő hálózatok azonosítóinak nemzeti felosztási tervéről
szóló NMHH rendelet szerinti részletezettségű adattartalommal a  befolyt adományok felhasználására
vonatkozó közzétételi kötelezettségének,
c) a szervezeti tag jogutód nélkül megszűnik. 5. § (1) A Tanács feladatai a szervezeti tagok függetlenségét, önállóságát nem érintve:
a) dönt az  elektronikus hírközlő hálózatok azonosítóinak nemzeti felosztási tervéről szóló NMHH rendelet
szerint létrejött, a  1357-es hívószámon működő „Nemzeti Összefogás Vonala” adománygyűjtő vonalra
(a továbbiakban: Adományvonal), továbbá az  ahhoz tartozó számlára érkező adományok elosztásáról,
koordinálja azok felhasználását,
b) összehangolja a szervezeti tagok veszélyhelyzetben folytatott karitatív segítségnyújtását,
c) figyelemmel kíséri a veszélyhelyzetben folytatott adományozási gyakorlatot.
(2) A szervezeti tagok saját adománygyűjtő vonalainak működtetése a 3. § (1) bekezdése szerinti megállapodás alapján
a veszélyhelyzet időtartama alatt felfüggesztésre kerül.
6. § (1) A Tanács a feladatai ellátásához szükséges gyakorisággal ülésezik, üléseit a Tanács elnöke hívja össze.
 (2) A szervezeti tag Tanácsban való képviseletére a szervezet képviselője által írásban felhatalmazott személy jogosult.
7. § (1) A Tanács üléseit az elnök vezeti.
 (2) A Tanács akkor határozatképes, ha tagjainak legalább fele jelen van. Határozatképtelenség esetén az ülést újra össze
kell hívni.
 (3) A  Tanács a  döntéseit a  Tanács ülésén jelen lévő tagok felének támogató szavazatával hozza meg,
szavazategyenlőség esetén az elnök szavazata dönt. (4) A Tanács üléseiről jegyzőkönyvet kell készíteni, amelyben fel kell tüntetni az ülés helyét, idejét, tárgyát, a jelenlévők
nevét, a határozatképességre vonatkozó adatokat, a szavazás eredményét. A Tanács döntéseinek eredeti példányát
a jegyzőkönyvhöz kell csatolni. A jegyzőkönyvet az elnök és a jegyzőkönyvvezető írja alá, és egy tag hitelesíti.
(5) A Tanács működtetésével kapcsolatos titkársági teendőket a miniszter által vezetett minisztérium látja el.
 (6) A Tanács működésének részletes szabályait az általa jóváhagyott ügyrend tartalmazza.
 (7) Az elnök a Tanács ülésére tanácskozási joggal bárkit meghívhat.
8. § Az Adományvonal számlaszámára érkező támogatások forrásai:
a) belföldi és külföldi természetes személyek, jogi személyek, valamint jogi személyiség nélküli szervezetek
önkéntes befizetései, adományai,
b) más államtól vagy nemzetközi szervezettől származó támogatások,
c) a számla-egyenleg után a számlavezető pénzügyi intézmény által fizetendő kamat,
d) telekommunikációs szolgáltatók által utalt, az Adományvonal hívószámra érkezett adományok.
9. § Az Adományvonal bevételei kizárólag a  szervezeti tagok veszélyhelyzetek kezelése során ellátott humanitárius
jellegű feladataival kapcsolatos kiadásokra használhatók fel.
10. § Az Adományvonal számlaszáma feletti rendelkezésre kizárólagosan a Tanács elnöke jogosult.
11. § A Tanács tagjai és meghívottjai a Tanácsban végzett tevékenységükért tiszteletdíjban nem részesülnek.
12. § A Tanáccsal kapcsolatos kommunikációs feladatokat a Miniszterelnökség látja el.
13. § Ez a rendelet a kihirdetését követő napon lép hatályba.
14. § (1) Az e rendelet hatálybalépését követő tíz napon belül a Tanács elnöke összehívja a Tanács alakuló ülését. Az alakuló
ülésre a 2. § nem alkalmazható.
(2) Ha e  rendelet hatálybalépésekor veszélyhelyzet áll fenn, a  Tanács ülésszaka – a  2.  §-ban foglaltaktól eltérően –
a Tanács ülésének soron kívüli összehívásával kezdődik.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
316/2019. (VII. 31.) KE határozata közigazgatási államtitkári felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (4)  bekezdés j)  pontja, valamint a  kormányzati igazgatásról szóló 2018. évi CXXV. törvény
233. § (1) bekezdése alapján – a miniszterelnök javaslatára – dr. Tomasitz Istvánt, az Agrárminisztérium közigazgatási
államtitkárát e tisztségéből 2019. július 31-ei hatállyal felmentem.
Budapest, 2019. július 26. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
90/2017. (IX. 11.) ME határozata a Magyarország Kormánya és Ausztrália Kormánya között a kőolajkészletezésről szóló megállapodás létrehozására adott felhatalmazásról.
A nemzetközi szerződésekkel kapcsolatos eljárásról szóló 2005. évi L. törvény 5. § (1) bekezdése szerinti hatáskörömben eljárva,
a nemzeti fejlesztési miniszter, valamint a külgazdasági és külügyminiszter előterjesztése alapján
 1. egyetértek a  Magyarország Kormánya és Ausztrália Kormánya között a  kőolajkészletezésről szóló megállapodás
(a továbbiakban: megállapodás) létrehozásával;
 2. felhatalmazom a nemzeti fejlesztési minisztert, hogy – az érintett miniszterekkel egyetértésben – a  tárgyalásokon
részt vevő személyeket kijelölje;
 3. felhatalmazom a nemzeti fejlesztési minisztert vagy az általa kijelölt személyt, hogy a  tárgyalások eredményeként
előálló szövegtervezetet kézjegyével lássa el;
 4. felhívom a  külgazdasági és külügyminisztert, hogy a  megállapodás létrehozásához szükséges meghatalmazási
okiratot adja ki;
 5. felhívom a  nemzeti fejlesztési minisztert, a  külgazdasági és külügyminisztert, valamint az  igazságügyi minisztert,
hogy a  megállapodás létrehozását követően a  megállapodás szövegének végleges megállapítására való
felhatalmazásról szóló határozat tervezetét haladéktalanul terjesszék a Kormány elé.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
462/2017. (XII. 28.) Korm. rendelete a költségvetési szervek és az egyházi jogi személyek foglalkoztatottjainak 2018. kompenzációjáról.
A Kormány a Magyarország 2018. évi központi költségvetéséről szóló 2017. évi C. törvény 76. § (1) bekezdés a) pontjában kapott
felhatalmazás alapján, az Alaptörvény 15. cikk (1) bekezdésében meghatározott feladatkörében eljárva a következőket rendeli el:
1. § E rendelet hatálya
a) a költségvetési szervekre és a foglalkoztatotti állományukba tartozó
aa) a közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény (a továbbiakban: Kjt.) szerinti,
ab) a közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény (a továbbiakban: Kttv.) szerinti,
ac) az állami tisztviselőkről szóló 2016. évi LII. törvény (a továbbiakban: Áttv.) szerinti,
ad) a  rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos állományának szolgálati jogviszonyáról szóló
2015. évi XLII. törvény (a továbbiakban: Hszt.) szerinti,
ae) a  honvédek jogállásáról szóló 2012.  évi CCV.  törvény (a  továbbiakban: Hjt.) szerinti hivatásos és
szerződéses katonai, af ) az  igazságügyi alkalmazottak szolgálati jogviszonyáról szóló 1997.  évi LXVIII.  törvény
(a továbbiakban: Iasz.) szerinti,
ag) a  legfőbb ügyész, az  ügyészek és más ügyészségi alkalmazottak jogállásáról és az  ügyészi
életpályáról szóló 2011. évi CLXIV. törvény (a továbbiakban: Üjt.) szerinti,
ah) a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (a továbbiakban: Mt.) szerinti, valamint
ai) a  2013. december 31-én a  gyermekek védelméről és a  gyámügyi igazgatásról szóló 1997.  évi
XXXI.  törvény (a  továbbiakban: Gyvt.) 66/G.  § (1)  bekezdése szerinti hivatásos nevelőszülői
jogviszonyban állókra és
b) a  köznevelési, felsőoktatási, egészségügyi, karitatív, szociális, család-, gyermek- és ifjúságvédelmi, kulturális
vagy sporttevékenységet ellátó egyházi jogi személy (a továbbiakban: egyházi foglalkoztató) és a velük
ba) az Mt. szerinti munkaviszonyban állókra, valamint
bb) a 2013. december 31-én a Gyvt. 66/G. § (1) bekezdése szerinti hivatásos nevelőszülői jogviszonyban
állókra
[a) és b) a továbbiakban együtt: foglalkoztatott] terjed ki.
2. § E rendelet szempontjából az  1.  § a)  pont aa)  alpontja szerinti közalkalmazotti jogviszonyban töltött időnek kell
tekinteni
a) a  fekvőbeteg-szakellátó és egyes fekvőbeteg-szakellátóhoz kapcsolódó egészségügyi háttérszolgáltatást
nyújtó, 100%-os állami tulajdonban lévő, valamint azok 100%-os tulajdonában lévő gazdasági társaságok
által ellátott feladatok központi költségvetési szervek általi átvételéről, valamint az ezzel kapcsolatos eljárási
kérdések rendezéséről szóló 2013.  évi XXV.  törvény (a  továbbiakban: Fbszt.) alapján megszüntetésre került
gazdasági társaságok volt foglalkoztatottjainak a  társaságnál, valamint közfinanszírozott egészségügyi
szolgáltatónál, és
b) a települési önkormányzatok fekvőbeteg-szakellátó intézményeinek átvételéről és az átvételhez kapcsolódó
egyes törvények módosításáról szóló 2012.  évi XXXVIII.  törvény (a  továbbiakban: Tbszt.) szerinti gazdasági
társaságok feladatainak átvételében érintett, a  feladatot átvevő költségvetési szervek közalkalmazottainak
a társaságnál
munkaviszonyban töltött idejét. 3. § (1) A  foglalkoztatott a  2011–2012.  évi adó- és járulékváltozások ellentételezésére szolgáló kompenzációra
(a  továbbiakban: kompenzáció) a  2018.  év hónapjaira járó illetményének kifizetésével egyidejűleg, havonta
a (2)–(16) bekezdésben foglalt feltételekkel jogosult. Az a foglalkoztatott, akinek jogviszonya 2011. december 31-ét
követően keletkezett, abban az  esetben jogosult a  kompenzációra, ha e  rendelet hatálya alá tartozó szervvel
a  2010.  és 2011.  évek bármelyikében vagy mindkét évben is az  1.  § szerinti jogviszonyok valamelyikében állt, és
az  utolsó ilyen jogviszonyát követően munkavégzésre irányuló, az  1.  § szerintitől eltérő jogviszonyt – a  tartós
megbízási szerződés kivételével – nem létesített.
(2) A  tárgyhónap első napján érvényes illetménye figyelembevételével az  1.  melléklet szerinti kompenzációra
jogosult az  a  foglalkoztatott, aki a  10.  § szerinti nyilatkozata alapján a  személyi jövedelemadóról szóló 1995.  évi
CXVII. törvény (a továbbiakban: Szja tv.) 29/A. és 29/B. §-a szerint családi kedvezményre nem jogosult és jogviszonya
2010.  év decemberében vagy annak egy részében a  rendelet hatálya alá tartozó munkáltatóval fennállt, és azóta
munkavégzésre irányuló jogviszonyt – a  tartós megbízási szerződés és az  e  rendelet hatálya alá tartozó szervvel
fennálló 1. § szerinti jogviszonyok valamelyike kivételével – kizárólag e rendelet hatálya alá tartozó munkáltatóval
létesített.
(3) A tárgyhónap első napján érvényes illetménye figyelembevételével a 2. melléklet szerinti kompenzációra jogosult
az a foglalkoztatott, aki a 10. § szerinti nyilatkozata alapján az Szja tv. 29/A. és 29/B. §-a szerint családi kedvezményre
nem jogosult és jogviszonya a  rendelet hatálya alá tartozó munkáltatóval 2010.  év decemberében vagy annak
egy részében nem állt fenn, azonban 2011.  év decemberében vagy annak egy részében fennállt, és azóta
munkavégzésre irányuló jogviszonyt – a  tartós megbízási szerződés és az  e  rendelet hatálya alá tartozó szervvel
fennálló 1. § szerinti jogviszonyok valamelyike kivételével – kizárólag e rendelet hatálya alá tartozó munkáltatóval
létesített.
(4) A tárgyhónap első napján érvényes illetménye figyelembevételével a 3. melléklet szerinti kompenzációra jogosult
az a foglalkoztatott, aki a 10. § szerinti nyilatkozata alapján az Szja tv. 29/A. és 29/B. §-a szerint családi kedvezményre
egy kedvezményezett eltartott után jogosult, az eltartottak száma három főnél kevesebb, továbbá nincs házas- vagy
élettársa.
(5) A tárgyhónap első napján érvényes illetménye figyelembevételével a 4. melléklet szerinti kompenzációra jogosult
az a foglalkoztatott, aki a 10. § szerinti nyilatkozata alapján az Szja tv. 29/A. és 29/B. §-a szerint családi kedvezményre
két kedvezményezett eltartott után jogosult, az eltartottak száma három főnél kevesebb, továbbá nincs házas- vagy
élettársa.
(6) Azon házas- vagy élettársak közül, akik a  10.  § szerinti nyilatkozatuk alapján az Szja tv. 29/A. és 29/B.  §-a szerint
családi kedvezményre egy kedvezményezett eltartott után jogosultak, és az eltartottak száma három főnél kevesebb
a) az  a  foglalkoztatott, akinek tárgyhavi illetménye házas- vagy élettársa tárgyhavi illetményénél alacsonyabb
vagy azzal megegyezik, a tárgyhónap első napján érvényes illetménye figyelembevételével a 2. melléklet,
b) az a foglalkoztatott, akinek tárgyhavi illetménye magasabb, mint házas- vagy élettársa tárgyhavi illetménye
a tárgyhónap első napján érvényes illetménye figyelembevételével a 3. melléklet
szerinti kompenzációra jogosult.
(7) Azon házas- vagy élettársak esetében, akik a 10. § szerinti nyilatkozatuk alapján az Szja tv. 29/A. és 29/B. §-a szerint
családi kedvezményre két kedvezményezett eltartott után jogosultak, és az eltartottak száma három főnél kevesebb
és
a) legalább az egyikük tárgyhavi illetménye alacsonyabb, mint 109 000 forint és a kettejük tárgyhavi illetménye
közötti különbség legalább 50 000 forint,
aa) az  a  foglalkoztatott, akinek tárgyhavi illetménye házas- vagy élettársa tárgyhavi illetményénél
alacsonyabb vagy azzal megegyezik, a  tárgyhónap első napján érvényes illetménye
figyelembevételével a 2. melléklet,
ab) az  a  foglalkoztatott, akinek tárgyhavi illetménye magasabb, mint házas- vagy élettársa tárgyhavi
illetménye a tárgyhónap első napján érvényes illetménye figyelembevételével a 4. melléklet
szerinti kompenzációra jogosult;
b) mindkettőjük tárgyhavi illetménye eléri a  109 000 forintot, illetve a  kettejük tárgyhavi illetménye közötti
különbség kisebb, mint 50 000 forint, a  tárgyhónap első napján érvényes illetménye figyelembevételével
a 3. melléklet szerinti kompenzációra jogosult.
(8) Az  a  foglalkoztatott, akinek a  jogviszonya 2010.  év decemberében vagy annak egy részében e  rendelet hatálya
alá tartozó munkáltatóval fennállt, és azóta munkavégzésre irányuló jogviszonyt – a  tartós megbízási szerződés
és az e  rendelet hatálya alá tartozó szervvel fennálló 1. § szerinti jogviszonyok valamelyike kivételével – kizárólag
e rendelet hatálya alá tartozó munkáltatóval létesített, a tárgyhónap első napján érvényes illetménye
a) 2,29%-ának megfelelő – 100 forintra kerekített összegű – kompenzációra jogosult, ha a  10.  § szerinti
nyilatkozata alapján az Szja tv. 29/A. és 29/B. §-a szerint családi kedvezményre
aa) egy, két vagy három kedvezményezett eltartott után jogosult, az  eltartottak száma eléri
vagy meghaladja a  három főt, és a  tárgyhónap első napján érvényes illetménye nem éri el
a 135 000 forintot,
ab) négy vagy több kedvezményezett eltartott után jogosult, és a  tárgyhónap első napján érvényes
illetménye nem éri el a  135 000 forintnak a  három feletti kedvezményezett eltartottak száma és
a 20 000 forint szorzatával növelt összegét,
b) 1,53%-ának megfelelő – 100 forintra kerekített összegű – kompenzációra jogosult, ha a  10.  § szerinti
nyilatkozata alapján az  Szja tv. 29/A. és 29/B.  §-a szerint családi kedvezményre egy vagy több
kedvezményezett eltartott után jogosult úgy, hogy az eltartottak száma eléri vagy meghaladja a három főt, és
a tárgyhónap első napján érvényes illetménye meghaladja az a) pont szerinti illetményhatárt, de nem haladja
meg a 213 500 forintot.
(9) A  tárgyhónap első napján érvényes illetménye 1,53%-ának megfelelő – 100 forintra kerekített összegű  –
kompenzációra jogosult az  a  foglalkoztatott, akinek jogviszonya a  rendelet hatálya alá tartozó munkáltatóval
2010.  év decemberében vagy annak egy részében nem állt fenn, de 2011.  év decemberében vagy annak egy
részében fennállt, és azóta munkavégzésre irányuló jogviszonyt – a  tartós megbízási szerződés és az  e  rendelet
hatálya alá tartozó szervvel fennálló 1. § szerinti jogviszonyok valamelyike kivételével – kizárólag e rendelet hatálya
alá tartozó munkáltatóval létesített, és aki a 10. § szerinti nyilatkozata alapján az Szja tv. 29/A. és 29/B. §-a szerint
családi kedvezményre egy vagy több kedvezményezett eltartott után jogosult úgy, hogy az eltartottak száma eléri
vagy meghaladja a három főt, és a tárgyhónap első napján érvényes illetménye nem haladja meg a 213 500 forintot.
(10) Az 5. melléklet II. 1. Munkáltatói rész szerinti nyilatkozat alapján a  (2)–(9) bekezdés szerinti kompenzáció összegét
az  illetményszámfejtést végző szervezet legfeljebb nulla összegig csökkenti a  kötelező legkisebb munkabér
(minimálbér) és a  garantált bérminimum megállapításáról szóló 337/2010. (XII. 27.) Korm. rendelet, valamint
a kötelező legkisebb munkabér (minimálbér) és a garantált bérminimum megállapításáról szóló 298/2011. (XII. 22.)
Korm. rendelet szerinti minimálbér és garantált bérminimum elérése érdekében végrehajtott illetményemelés
94%-ának 100 forintra kerekített összegével.
(11) Az  Fbszt. és a  Tbszt. alapján megszüntetésre került gazdasági társaságok volt foglalkoztatottjai esetében
az 5. melléklet II. 2. Munkáltatói rész szerinti nyilatkozat alapján a  (2)–(9) bekezdés szerinti kompenzáció összegét
az illetményszámfejtést végző szervezet legfeljebb nulla összegig csökkenti
a) a  kötelező legkisebb munkabér (minimálbér) és a  garantált bérminimum megállapításáról szóló 337/2010.
(XII. 27.) Korm. rendelet szerinti minimálbér és garantált bérminimum elérése érdekében végrehajtott
személyi alapbéremelés,
b) a  munkabérek nettó értékének megőrzéséhez szükséges munkabéremelés 2012.  évi elvárt mértékéről
és a  béren kívüli juttatás ennek keretében figyelembe vehető mértékéről szóló 299/2011. (XII. 22.)
Korm.  rendelet szerinti munkabéremelés, vagy ennek hiányában a  kötelező legkisebb munkabér
(minimálbér) és a  garantált bérminimum megállapításáról szóló 298/2011. (XII. 22.) Korm. rendelet szerinti
minimálbér és garantált bérminimum elérése érdekében végrehajtott személyi alapbéremelés
94%-ának 100 forintra kerekített összegével.
 (12) Az  Fbszt. alapján megszüntetésre került gazdasági társaságok azon foglalkoztatottjai, akiknek
továbbfoglalkoztatására az  Fbszt. 7.  § (1)  bekezdése vagy (2)  bekezdés b)  pontja alapján nem került sor, nem
jogosultak kompenzációra.
(13) A  munkaidő hosszának megváltozásakor a  kompenzáció összegét úgy kell megállapítani, hogy a  munkaidő
növekedése esetén az addig alkalmazott (10) és (11) bekezdés szerinti levonást kell a  továbbiakban is alkalmazni,
a munkaidő csökkenése esetén a levonást a munkaidő változásának arányában csökkenteni kell.
(14) Az  1.  § szerinti jogviszony hóközi létesítése, illetve megszűnése esetén a  foglalkoztatott a  törthónapra
a (2)–(13) bekezdés szerinti kompenzáció 100 forintra kerekített időarányos részére jogosult.
(15) Az  1.  § szerinti jogviszonyok közül egyidejűleg több jogviszonyban álló foglalkoztatott a  teljes munkaidős
jogviszonyában jogosult a  kompenzációra. Az  1.  § szerinti teljes munkaidős jogviszony hiányában az  időben
legkorábban keletkezett jogviszonyban jár a kompenzáció.
(16) Nem jogosult kompenzációra a  foglalkoztatott a  fizetés nélküli szabadság, valamint az  egész napos igazolatlan
távollét időtartamára. A  kompenzáció emiatt kieső összegét a  tárgyhónapban kieső munkanapok számának
a  foglalkoztatott munkarendje szerinti, a  tárgyhónap egészére megállapított munkanapok számához viszonyított
arányában, 100 forintra kerekítve kell megállapítani.
4. § (1) A  3.  § vonatkozásában – a  (2)  bekezdésben, a  (3)  bekezdésben, valamint a  3.  § (10)  bekezdésében foglalt
kivételekkel – jogszabály eltérő rendelkezése hiányában illetményként kell figyelembe venni:
a) a  Kjt. 66.  §-a és 79/E.  §-a szerinti illetményt (beleértve a  garantált illetmény feletti, a  munkáltató döntése
alapján megállapított illetményrészt is), továbbá a  közalkalmazott számára a  Kjt. 70–75.  §-a alapján
megállapított illetménypótlékot,
b) a  Kttv. 131.  § (2)  bekezdése szerinti – a  Kttv. 133.  § (3)–(6)  bekezdése szerinti alapilletmény-eltérítés
figyelembevételével számított – illetményt, valamint a kormányzati ügykezelők esetén a Kttv. 208. §-a, illetve
a közszolgálati ügykezelők esetén a Kttv. 242. §-a szerinti illetményt,
c) az Áttv. 18. §-a szerinti illetményt,
d) a Hszt. 168. §-a szerinti távolléti díj alapját képező illetményt,
e) a Nemzeti Adó-és Vámhivatalról szóló 2010. évi CXXII. törvény 20/D. § (2) bekezdése szerinti illetményt,
f ) a Hjt. 2. § 41. pontja szerinti távolléti díj alapját képező illetményt,
g) az Iasz. 96. § (1) bekezdése szerinti illetményt,
h) az Üjt. 59. § (2) bekezdése, 114. § (1) bekezdése és 135. § (1) bekezdése szerinti illetményt,
i) az  Mt. hatálya alá tartozó, az  egyházak közcélú tevékenységet folytató intézményeinél és az  országos
nemzetiségi önkormányzat hivatalánál, illetve az országos és a helyi nemzetiségi önkormányzat költségvetési
szerveinél foglalkoztatott munkavállalók alapbérét és rendszeres bérpótlékait,
j) a Gyvt. 66/H. § (3)–(5) bekezdése szerinti díjazást,
k) a  prémiumévek programról és a  különleges foglalkoztatási állományról szóló 2004.  évi CXXII.  törvény 4.  §
(4) bekezdése szerinti juttatást, valamint l) a  költségvetési szervként működő köznevelési intézményben pedagógus munkakörben foglalkoztatott
pedagógusok esetében a  nemzeti köznevelésről szóló 2011.  évi CXC.  törvény 65.  § (1)  bekezdése szerinti
illetményt (beleértve a garantált illetmény feletti, a munkáltató döntése alapján megállapított illetményrészt
is), továbbá a 65. § (3) bekezdés szerint megállapított illetménypótlékot,
m) a külképviseletekről és a tartós külszolgálatról szóló törvény szerinti devizailletményt.
 (2) Az  (1) bekezdés a) és f ) pontjában foglaltaktól eltérően nem kell illetményként figyelembe venni az egészségügyi
tevékenység végzésének egyes kérdéseiről szóló 2003.  évi LXXXIV.  törvény (a  továbbiakban: Eütev.) alapján
az  egészségügyi ágazati előmeneteli szabályok hatálya alá tartozó foglalkoztatott illetményének az  Eütev. 11/A.  §
(4)–(6a) bekezdése alapján járó növelését.
(3) Az (1) bekezdés a) pontjában foglaltaktól eltérően nem kell illetményként figyelembe venni
a) a  belügyminiszter irányítása alatt álló rendvédelmi szerveknél foglalkoztatott közalkalmazottak részére
rendvédelmi ágazati pótlék megállapításáról szóló 29/2015. (VI. 15.) BM rendeletben meghatározott
rendvédelmi ágazati pótlékot,
b) a  honvédelmi szervezeteknél foglalkoztatott közalkalmazottak részére a  honvédelmi ágazatban
foglalkoztatottak közalkalmazotti jogviszonyával összefüggő egyes kérdések rendezéséről szóló 27/2008.
(XII. 31.) HM rendelet 11/A. §-ában meghatározott honvédelmi ágazati pótlékot, és
c) a  Miniszterelnökséget vezető miniszter irányítása alatt álló Információs Hivatalnál foglalkoztatott
közalkalmazottak részére polgári hírszerzési ágazati pótlék megállapításáról szóló 29/2015. (VI. 18.)
MvM rendeletben meghatározott polgári hírszerzési ágazati pótlékot.
(4) A (2) bekezdés alkalmazásában
a) az  Eütev. 11/A.  § (4)  bekezdése alapján járó növelésnek kell tekinteni az  egyes egészségügyi dolgozók és
egészségügyben dolgozók illetmény- vagy bérnövelésének, valamint az  ahhoz kapcsolódó támogatás
igénybevételének részletes szabályairól szóló 256/2013. (VII. 5.) Korm. rendelet [a  továbbiakban: 256/2013.
(VII. 5.) Korm. rendelet] 3. melléklete, 11. melléklete és 12. melléklete alapján számított összeget,
b) az  Eütev. 11/A.  § (5)  bekezdése alapján járó növelésnek kell tekinteni a  256/2013. (VII. 5.) Korm. rendelet
3. melléklete, 9. melléklete és 11. melléklete alapján számított összeget,
c) az  Eütev. 11/A.  § (6)  bekezdése alapján járó növelésnek kell tekinteni az  Eütev. 11/A.  § (6)  bekezdése és
a 256/2013. (VII. 5.) Korm. rendelet 6. melléklete, vagy az Eütev. 11/A. § (6) bekezdése és a 256/2013. (VII. 5.)
Korm. rendelet 8. melléklete alapján számított összeget,
d) az  Eütev. 11/A.  § (6a)  bekezdése alapján járó növelésnek kell tekinteni az  Eütev. 11/A.  § (6a)  bekezdése és
a 256/2013. (VII. 5.) Korm. rendelet 5. melléklete alapján számított összeget,
azzal, hogy részmunkaidős foglalkoztatás esetén az  a), b), c) vagy d)  pont szerinti összegnek a  részmunkaidő és
a teljes munkaidő arányában csökkentett részét nem kell illetményként figyelembe venni.
(5) A  kompenzáció a  személyi jövedelemadó-előleg megállapításánál nem rendszeres jövedelemnek minősül, és
a költségvetési rend szerint foglalkoztatottak egyéb személyi juttatásaiként kell elszámolni. A kifizetés a statisztikai
elszámolásokban a szociális költségek között kerül figyelembevételre.
5. § (1) A  központi költségvetés a  Magyarország 2018.  évi központi költségvetéséről szóló 2017.  évi C.  törvény 4.  §
(1)  bekezdésében megjelölt céltartalék terhére, az  e  rendeletben meghatározottak szerint biztosít fedezetet
(a továbbiakban: támogatás)
a) – a (3) bekezdésben meghatározott kivétellel – a központi költségvetési szervek, a köztestületi költségvetési
szervek és az országos nemzetiségi önkormányzati költségvetési szerv,
b) a helyi önkormányzatok, valamint azok társulásai (a továbbiakban együtt: helyi önkormányzat),
c) a helyi nemzetiségi önkormányzatok, továbbá
d) a bevett egyház
részére az e rendelet alapján járó kompenzáció és annak járulékai kifizetéséhez.
(2) Az  országos és a  helyi nemzetiségi önkormányzatot megillető (1)  bekezdés szerinti támogatásról
a nemzetiségpolitikáért felelős miniszter szolgáltat adatot az államháztartásért felelős miniszter részére.
(3) Az  (1)  bekezdés a)  pontja szerinti költségvetési szervek esetében nem vehető igénybe a  támogatás a  részben
vagy egészben külön – ide nem értve az  európai uniós forrás terhére finanszírozott – feladat ellátására kötött
szerződésből származó bevétel terhére foglalkoztatottak után.
(4) Az e rendelet alapján igénybe vett támogatás kizárólag a foglalkoztatottak 2018. évi kompenzációjára használható
fel, más jogcímen kifizetés nem teljesíthető.
6. § (1) Az  1.  § a)  pontja szerinti költségvetési szerveknél és a  helyi nemzetiségi önkormányzatoknál a  támogatás
megállapítása a  költségvetési szerv által várhatóan ténylegesen kifizetésre kerülő – az  államháztartásért felelős
miniszter által március hónapban felmért – összeg alapján történik.
(2) Az  (1)  bekezdés alapján igénybe vett támogatással 2018. november 10-éig el kell számolni, amely intézkedést
az államháztartásért felelős miniszter készíti elő.
(3) Ha a  költségvetési szerv az  elszámolást követően állapít meg visszafizetési kötelezettséget, azt a  2018.  évi
költségvetési maradvány elszámolása keretében kell teljesíteni.
(4) A  támogatás folyósítása és elszámolása tekintetében az  országos és a  helyi nemzetiségi önkormányzat és
a  nemzetiségpolitikáért felelős miniszter támogatási szerződést köt az  országos nemzetiségi önkormányzat
hivatalánál, valamint az országos és a helyi nemzetiségi önkormányzat költségvetési szerveinél foglalkoztatottakat
megillető kompenzáció biztosításáról.
(5) Az  (1)  bekezdés szerint nyújtott támogatás intézmények közötti átadása esetén az  átadásra kerülő előirányzatot
az átadás-átvételi dokumentumban nevesítve szerepeltetni kell.
7. § (1) A  helyi önkormányzatokért felelős miniszter utalványozása alapján a  Magyar Államkincstár a  helyi önkormányzat
részére – a  IX. Helyi önkormányzatok támogatásai fejezet terhére – a  nettó finanszírozás keretében a  kifizetés
hónapjában elszámolja a  kifizetett havi kompenzációnak a  munkáltatót terhelő, közterheket magában foglaló
bruttó összegét
a) a  Nemzeti Egészségbiztosítási Alapkezelő (a  továbbiakban: NEAK) által finanszírozott helyi önkormányzati
költségvetési szervek,
b) az a) pontba nem tartozó helyi önkormányzati költségvetési szervek
foglalkoztatottjaira vonatkozóan.
(2) A helyi önkormányzatokért felelős miniszter utalványozása alapján a Magyar Államkincstár a helyi önkormányzatok
részére a  nettó finanszírozás keretében a  2018. január hónap után járó kompenzáció kifizetéséhez január 31-én
előleget számol el. Az előleg elszámolására a 2018. december havi nettó finanszírozás keretében kerül sor.
(3) A 2018. december hónap után járó kompenzáció elszámolása a 2019. évi költségvetés terhére történik.
 (4) Az  államháztartásról szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet 139.  § (1)  bekezdése
szerinti egészségügyi szolgáltatónak minősülő költségvetési szervek részére megállapított kompenzációt a  helyi
önkormányzat soron kívül továbbítja.
(5) A  helyi önkormányzat által fenntartott költségvetési szervére és munkavállalóira vonatkozóan a  központosított
illetmény-számfejtési rendszer szolgáltat adatot a helyi önkormányzatokért felelős miniszter részére a (2) bekezdés
szerinti előleg és az 5. § (1) bekezdése szerinti támogatás kifizetéséhez.
(6) A Magyar Államkincstárnak a helyi önkormányzat székhelye szerint illetékes területi szerve a kifizetés hónapjának
5-éig a  helyi önkormányzatokért felelős miniszter részére a  6.  melléklet szerint, az  (1)  bekezdés szerinti
elszámoláshoz – a nettó finanszírozással egyidejűleg – a helyi önkormányzat részére a 7. melléklet szerint szolgáltat
adatot.
8. § (1) A  támogatásra az  egyházi foglalkoztató a  bevett egyházon és az  egyházi foglalkoztató fenntartóján keresztül
jogosult. A  támogatás folyósítására és elszámolására az  egyházakkal való kapcsolattartás koordinációjáért felelős
miniszterrel (a továbbiakban: miniszter) kötött támogatási szerződés vagy támogatói okirat alapján kerül sor.
(2) A bevett egyház részére a 2018. évi bérkompenzáció összegéből előzetes hozzájárulásként legfeljebb 900 000 000
forint kerül átadásra a miniszter által 2018. március hónapban felmért, az egyházi foglalkoztató által benyújtott és
a miniszter által elfogadott igények alapján, azok arányában.
(3) A  támogatás terhére a  miniszter – utólagos elszámolás mellett – előleget nyújt. Az  előleg nyújtásának feltétele
a  költségvetési szervek és az  egyházi jogi személyek foglalkoztatottjainak 2017.  évi kompenzációjáról szóló
kormányrendelet alapján kapott támogatással történő elszámolás és annak elfogadása.
(4) A  bevett egyház a  támogatást az  egyházi foglalkoztató fenntartója részére utalja át. Az  egyházi foglalkoztató
fenntartója a támogatást az egyházi foglalkoztató részére átadja, illetve a 3. § (1) bekezdésében meghatározott célra
fordítja.
9. § (1) A támogatás igénylése az egyházi foglalkoztató által a 8. melléklet szerinti igénylőlapnak és az az alapján összesített
adatokat tartalmazó 9. melléklet szerinti adatlapnak a miniszter részére történő megküldésével történik.
(2) Az  előlegből 2018. január–szeptember hónapokra ténylegesen kifizetett és a  2018. október–december
hónapokra várhatóan kifizetésre kerülő összegekről a bevett egyház 2018. november 10-éig tájékoztatást, a 2018.
január–december hónapokra ténylegesen kifizetett összegekről pedig 2019. január 31-éig elszámolást nyújt
be a  miniszternek. A  tájékoztatás és az  elszámolás tartalma a  10.  melléklet szerinti – ágazati bontású, az  ágazat
teljes létszámát, az  érintettek létszámát, havi bontásban a  ténylegesen kifizetett és a  várhatóan kifizetésre kerülő
összegeket és a munkaadókat terhelő járulékokat bemutató – beszámoló és rövid szöveges jelentés.
(3) Az  elszámolás utólagos – adott esetben helyszíni ellenőrzés útján történő – ellenőrzése céljából az  egyházi
foglalkoztató jogosult személyenkénti bontásban elkülönített nyilvántartást vezet.
10. § (1) A foglalkoztatott a 2018. évi kompenzációjának megállapításához a saját munkáltatója részére nyilatkozik a családi
kedvezményre való jogosultságáról, az  annak igénylése során figyelembe vehető kedvezményezett eltartottak,
valamint az  eltartottak számáról, adóazonosító jeléről, saját és házas- vagy élettársa illetményéről, jogviszonya
keletkezésének időpontjáról. A  nyilatkozat mintáját az  5.  melléklet tartalmazza. A  nyilatkozat kitöltési útmutatóját
az  államháztartásért felelős miniszter az  általa vezetett minisztérium honlapján – e  rendelet hatálybalépésével
egyidejűleg – közzéteszi.
(2) A  nyilatkozó a  nyilatkozatot 2018. március 15-éig nyújtja be a  munkáltatónak két példányban. Ha a  jogviszony
év közben keletkezett, a  jogviszony keletkezésével egyidejűleg köteles a  nyilatkozó benyújtani a  nyilatkozatot.
A  munkáltató az  egyik példányon igazolja az  átvételt, a  másik példányt intézkedésre megküldi az  illetékes
illetményszámfejtő helynek.
(3) A 3. § (15) bekezdésében meghatározott esetben a nyilatkozó nyilatkozatát az őt teljes munkaidős jogviszonyban
foglalkoztató munkáltatónak köteles a  (2)  bekezdés szerinti határidőig leadni. Teljes munkaidős jogviszony
hiányában a nyilatkozó nyilatkozatát a  (2) bekezdésben meghatározott határidőig annak a munkáltatónak köteles
leadni, akinél jogviszonya a  legkorábban keletkezett, illetve azonos időpontban keletkezett jogviszonyok esetén
a választása szerinti munkáltatónak köteles leadni.
(4) A munkáltatói igazolást tartalmazó nyilatkozatot a nyilatkozó köteles öt évig megőrizni.
 (5) A  tárgyhó 15-éig benyújtott nyilatkozat alapján a  nyilatkozó kompenzációra a  tárgyhóban jogosulttá válik, és
annak összege a  tárgyhóra esedékes illetménye számfejtésével egyidejűleg kifizetésre kerül. A  tárgyhó 15-e után
benyújtott nyilatkozat alapján a nyilatkozó a kompenzációra kizárólag a nyilatkozat leadását követő hónaptól válik
jogosulttá, és az  a  tárgyhónapot követő hónapra esedékes illetmény számfejtésével egyidejűleg kerül kifizetésre.
A március 15-éig benyújtott nyilatkozatok esetén a január és február hónapok után járó kompenzáció is kifizetésre
kerül.
11. § (1) Ha a leadott nyilatkozatban feltüntetett, a kompenzáció megállapításánál irányadó adatok év közben módosulnak,
a  nyilatkozó az  erről való tudomásszerzést követően haladéktalanul köteles újabb nyilatkozat kitöltésével
bejelenteni a változást a munkáltatónak.
(2) A  munkáltató a  nyilatkozat II. részében foglaltak módosítását változásbejelentéssel teheti meg, a  nyilatkozat
III. részében a változás bekövetkezésének dátumaként 2018. január 1-jét jelölve meg.
(3) A  bejelentett változás alapján a  változás bekövetkezése dátumának alapulvételével kerül megállapításra és
érvényesítésre a kompenzáció összege.
(4) Ha olyan változás bejelentésére került sor, amely alapján a  foglalkoztatott nem, vagy csökkentett összegű
kompenzációra jogosult, a  kompenzáció összegére vonatkozó jogosultsága megszűnik vagy csökken. A  változás
bejelentése előtt a  korábbi nyilatkozat alapján a  változás bekövetkezésének dátumát követően kifizetett
kompenzáció összege visszavonásra kerül.
(5) Ha a  nyilatkozó a  kompenzáció megállapítása érdekében tett nyilatkozat kitöltésével valótlan adatot közölt,
a kompenzáció már teljesített összege visszavonásra, és a kompenzáció további folyósítása felfüggesztésre kerül.
(6) Ha a kompenzáció nem e rendeletben foglaltaknak megfelelő megállapítása és kifizetése nem az (5) bekezdésben
foglaltak alapján valósult meg, vagy az  illetményeltérítés összege visszamenőleg kerül megállapításra, a  már
kifizetett kompenzáció összege a következő hónap(ok) kompenzációjának összegéből levonásra kerül.
12. § Ez a rendelet 2018. január 1-jén lép hatályba.
13. § E rendeletet első alkalommal a 2018. év január hónapra járó illetmény számfejtésekor kell alkalmazni.
14. § Ez a rendelet 2019. január 31-én hatályát veszti.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök