text:
2018. CXXV. törvény a kormányzati igazgatásról.
Az Országgyűlés a  korszerű és hatékony kormányzati igazgatási szervezetrendszer kialakítása, a  nemzetet magas színvonalon
szolgáló kormányzati tisztségviselők szolgálati jogviszonyának szabályozása, szolgálatuk anyagi elismerése, továbbá
a közszolgálat és a családi élet összeegyeztethetőségének elősegítése érdekében, az Alaptörvény 17. cikk (5) bekezdésében és
18. cikk (5) bekezdésében foglaltak alapján a következő törvényt alkotja:
ELSŐ RÉSZ
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK I. FEJEZET
BEVEZETŐ RENDELKEZÉSEK
1. § [Hatály]
 (1) E törvény hatálya a kormányzati igazgatás szerveinek (a továbbiakban: kormányzati igazgatási szerv) jogállására és
szervezetére, továbbá a kormányzati igazgatási szervek tisztségviselőinek szolgálati jogviszonyára terjed ki.
 (2) A Kilencedik Rész hatálya kiterjed a kormányzati igazgatási szervek munkavállalóira és azok munkaviszonyára.
 (3) Az igazságügyért felelős miniszter által vezetett minisztériumba beosztott bíróra, bírósági titkárra, illetve ügyészre,
ha törvény másként nem rendelkezik, a  kormánytisztviselőkre vonatkozó rendelkezéseket kell megfelelően
alkalmazni.
(4) E  törvény hatálya a  2.  §-ban nem szereplő – kormányzati igazgatási szerv irányítása vagy felügyelete alatt álló  –
szervnél foglalkoztatott személyek kormányzati szolgálati jogviszonyára és munkaviszonyára akkor terjed ki,
ha a munkavégzésre irányuló jogviszony az e törvény szerinti álláshelyen jön létre, illetve áll fenn.
(5) E törvény rendelkezéseit a Központi Statisztikai Hivatalra a hivatalos statisztikáról szóló törvényben meghatározott
eltérésekkel kell alkalmazni.
(6) E  törvény hatálya nem terjed ki a  Nemzeti Adó- és Vámhivatal személyi állományába tartozó foglalkoztatottak
kormányzati szolgálati jogviszonyára és munkaviszonyára.
(7) E  törvény hatálya nem terjed ki a  Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal személyi állományába tartozó
foglalkoztatottak kormányzati szolgálati jogviszonyára és munkaviszonyára.
2. § [A kormányzati igazgatási szervek]
 (1) Kormányzati igazgatási szerv:
a) a központi kormányzati igazgatási szervek és ezek területi, helyi (a továbbiakban együtt: területi) szervei, és
b) a területi kormányzati igazgatási szervek.
(2) Központi kormányzati igazgatási szerv:
a) a Kormány,
b) a Miniszterelnöki Kormányiroda,
c) a minisztérium,
d) a kormányzati főhivatal, és
e) a központi hivatal.
A törvényt az Országgyűlés a 2018. december 12-i ülésnapján fogadta el.
(3) Kormányzati főhivatal:
a) a Központi Statisztikai Hivatal,
b) az Országos Atomenergia Hivatal,
c) a Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala, és
d) a Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és Innovációs Hivatal.
(4) Területi kormányzati igazgatási szervek a  fővárosi és megyei kormányhivatalok (a  továbbiakban együtt:
kormányhivatal).
3. § [A kormányzati igazgatás tisztségviselői]
 (1) A kormányzati igazgatás tisztségviselői
a) politikai szolgálati jogviszonyban,
b) biztosi jogviszonyban, vagy
c) kormányzati szolgálati jogviszonyban
állnak.
(2) Politikai szolgálati jogviszonyban áll:
a) a politikai felsővezető,
b) a politikai vezető, és
c) a politikai tanácsadó, politikai főtanácsadó és a kabinetfőnök (a továbbiakban együtt: tanácsadó).
(3) Politikai felsővezető:
a) a miniszterelnök,
b) a miniszter és
c) az államtitkár.
(4) Politikai vezető a kormánymegbízott.
 (5) Biztosi jogviszonyban áll:
a) a kormánybiztos,
b) a miniszterelnöki biztos és
c) a miniszteri biztos.
(6) Kormányzati szolgálati jogviszonyban áll:
a) a szakmai felsővezető,
b) a szakmai vezető,
c) a központi kormányzati igazgatási szervek és ezek területi szervei kormánytisztviselője, és
d) a területi kormányzati igazgatási szervek kormánytisztviselője és kormányzati ügykezelője.
(7) Szakmai felsővezető:
a) a Miniszterelnöki Kormányiroda és a minisztérium közigazgatási államtitkára,
b) a Miniszterelnöki Kormányiroda és a minisztérium helyettes államtitkára,
c) a kormányzati főhivatal és a központi hivatal vezetője és vezetőjének helyettese és
d) a kormányhivatal főigazgatója (a továbbiakban: főigazgató).
(8) Szakmai vezető:
a) a kormányhivatal igazgatója (a továbbiakban: igazgató),
b) a járási hivatal, illetve a fővárosban a fővárosi kerületi hivatal (a továbbiakban együtt: járási hivatal) vezetője
és vezetőjének helyettese,
c) a főosztályvezető, és
d) az osztályvezető.
4. § [Egyes tisztségviselők tevékenységének irányítása]
Ahol e törvény államtitkár, közigazgatási államtitkár, helyettes államtitkár, biztosi jogviszonyban álló személy vagy
kormányzati igazgatási szerv szervezeti egysége vezetője tevékenységének irányítását említi, azon törvény eltérő
rendelkezése hiányában a következő hatásköröket kell érteni:
a) egyedi utasítás kiadása egyedi feladat elvégzésére vagy mulasztás pótlására,
b) a vezető tevékenységének ellenőrzése, és
c) jelentéstételre vagy beszámolóra való kötelezés.
MÁSODIK RÉSZ
A KORMÁNYZATI IGAZGATÁSI SZERVEK II. FEJEZET
A KORMÁNY
5. § [A miniszterelnök feladatköre]
 (1) A  miniszterelnök az  Alaptörvényben meghatározott feladatkörében eljárva a  Kormány irányítása alatt álló, illetve
a  miniszter irányítása vagy felügyelete alá tartozó szervek vezetői számára feladatokat határozhat meg, továbbá
tőlük tájékoztatást kérhet. A feladat-meghatározásról, illetve a tájékoztatáskérésről a szerv vezetője az irányító vagy
felügyelő minisztert tájékoztatja.
(2) A miniszterelnök az Alaptörvényben meghatározott feladatkörében eljárva más politikai felsővezető, a közigazgatási
államtitkár és a  helyettes államtitkár számára feladatot határozhat meg, valamint e  tisztségviselőket a  feladatés hatáskörükbe tartozó kérdésekről jelentéstételre vagy beszámolóra kötelezheti. A  politikai felsővezető,
a közigazgatási államtitkár és a helyettes államtitkár ezekről az őt e törvény szerint irányító személyt tájékoztatja.
6. § [A közvetlen miniszterelnöki irányítás]
 (1) A  Kormány eredeti jogalkotói hatáskörben kiadott rendeletében az  államigazgatás egyes ágazatai, illetve egyes
központi államigazgatási szervek vagy azok vezetőinek az irányítására a miniszterelnököt is kijelölheti.
 (2) A  miniszterelnök részletes feladat- és hatáskörét a  Kormány eredeti jogalkotói hatáskörben kiadott rendeletben
állapítja meg.
 (3) A  (2)  bekezdésben meghatározott kormányrendelet alapján a  miniszterelnökhöz átkerülő feladat- és hatáskörök
tekintetében – az  ellátásukhoz kapcsolódó egyéb feladatokra, jogosultságokra és kötelezettségekre kiterjedően  –
a  feladat- és hatáskört korábban ellátó miniszter által vezetett minisztérium jogutódja – ha a  (2)  bekezdésben
meghatározott kormányrendelet eltérően nem rendelkezik – a Miniszterelnöki Kormányiroda.
7. § [A Kormány üléseinek dokumentálása]
 (1) A  Kormány ülései – a  miniszterelnök eltérő rendelkezése hiányában – nem nyilvánosak. A  kormányülésen
elhangzottakat összefoglalóban kell rögzíteni.
 (2) Az  összefoglaló tartalmazza a  kormányülés helyét és időpontját, az  ülésen részt vevők nevét, a  tárgyalt írásbeli
anyagok címét és az  előterjesztő megjelölését, a  napirenden kívül szóba került ügyek tárgy szerinti ismertetését,
a  hozzászólók nevét, szavazás esetén annak tárgyát és számszerű arányát, a  Kormány döntésének lényegét.
Kérelmére a  kormányülésen résztvevő nyilatkozatát, egyet nem értését szó szerint kell rögzíteni. Az  összefoglaló
mellékleteként meg kell őrizni az  előterjesztést, a  jelentést, valamint a  kormányrendeletek, kormányhatározatok,
továbbá a Kormány által meghatározott egyéb iratok eredeti aláírással ellátott egy-egy példányát.
(3) Az  ülésről készült összefoglaló eredeti példányát és mellékleteit a  Miniszterelnöki Kormányiroda őrzi. Az  ülésről
készült dokumentáció anyaga nem selejtezhető, maradandó értékű iratnak minősül; kezelésére és megismerésére
a  köziratok védelméről, a  minősített adat védelméről, továbbá a  közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló
rendelkezéseket kell alkalmazni.
(4) Az összefoglaló készítésének, valamint belső kormányzati felhasználásának részletes szabályait a Kormány normatív
határozatban határozza meg.
8. § [A kabinet]
 (1) A Kormány kiemelt fontosságú társadalompolitikai, gazdaságpolitikai vagy nemzetbiztonsági ügyekben a Kormány
ülései előtti állásfoglalásra kabinetet hozhat létre.
 (2) A  kabinet tagjai a  feladatkörükben érintett miniszterek, valamint a  miniszterelnök által kijelölt személyek.
A  kabinet ülésére állandó jelleggel meghívott személyek körét, a  kabinettag miniszterek helyettesítésére jogosult
tisztségviselőket, valamint a további kabinettagok és az állandó meghívottak helyettesítésére jogosult személyeket
a kabinetet létrehozó normatív kormányhatározat jelöli ki.
9. § [A kormánybizottság]
 (1) A Kormány a hatáskörébe tartozó jelentős, több miniszter feladatkörét érintő feladatok összehangolt megoldásának
irányítására kormánybizottságot hozhat létre.
 (2) A  kormánybizottság tagjai a  feladatkörükben érintett miniszterek. A  kormánybizottság ülésére állandó jelleggel
meghívott személyek körét, valamint a  bizottsági tagok helyettesítésére jogosult tisztségviselőket és az  állandó
meghívottak helyettesítésére jogosult személyeket a  kormánybizottságot létrehozó normatív kormányhatározat
jelöli ki.
10. § [A testületek]
 (1) A  Kormány egyéb javaslattevő, véleményező vagy tanácsadói tevékenységet végző testületet hozhat létre.
A testület tagjai tevékenységükért tiszteletdíjban részesülhetnek.
 (2) Az (1) bekezdésben meghatározott testület tagjait, valamint az annak ülésére állandó jelleggel meghívott személyek
körét a testületet létrehozó normatív kormányhatározat jelöli ki.
11. § [Egyéb rendelkezések]
 (1) A  kabinetet, kormánybizottságot létrehozó normatív kormányhatározat rendelkezhet úgy, hogy a  kabinet,
kormánybizottság tagja a miniszterelnök is.
 (2) Nem rendelkezik ügydöntő jogkörrel
a) – törvény vagy kormányrendelet eltérő rendelkezése hiányában – a kabinet és a kormánybizottság, valamint
b) a Kormány egyéb javaslattevő, véleményező vagy tanácsadói tevékenységet végző testülete.
12. § [A kormánybiztos]
 (1) A  Kormány normatív határozatával a  Kormány feladatkörébe tartozó – miniszter vagy kormányzati főhivatal
hatáskörébe nem utalt –, vagy kiemelt fontosságú feladat ellátására kormánybiztost nevezhet ki.
 (2) A  kormánybiztos tevékenységét a  miniszterelnök, illetve a  Kormány által határozatban kijelölt miniszter irányítja.
Az irányító személye a kormánybiztos által ellátandó egyes feladatok tekintetében eltérő lehet.
 (3) Kormányrendelet a  Kormány irányítása alá tartozó szervek vezetői, a  szervek szervezeti egységei vezetőinek
tevékenysége, valamint egyes helyettes államtitkárok tevékenysége tekintetében a  kormánybiztost irányítási
jogkörrel ruházhatja fel.
13. § [A kormánybiztos titkársága]
 (1) A  kormánybiztost tevékenységének ellátásában – a  12.  § (1)  bekezdése szerinti normatív határozatban
meghatározottak szerint – a Kormány által kijelölt minisztériumban vagy a Miniszterelnöki Kormányirodán működő
titkárság segíti, amelyre az államtitkár titkárságának szabályai az irányadóak. A 12. § (1) bekezdése szerinti normatív
határozat úgy is rendelkezhet, hogy a kormánybiztos tevékenységét titkárság nem segíti.
(2) Az  (1)  bekezdéstől eltérően, ha a  kormánybiztossá kinevezett személy a  minisztérium vagy a  Miniszterelnöki
Kormányiroda politikai vagy szakmai felsővezetője, a tevékenységének ellátásában
a) a kinevezése szerinti minisztériumban, a miniszter irányítása alatt működő titkárság, vagy
b) a kinevezése szerinti Miniszterelnöki Kormányirodán működő titkárság
segíti, amelyre az államtitkár titkárságának szabályai az irányadóak.
14. § [A miniszterelnöki biztos]
 (1) A  miniszterelnök – normatív utasításával – a  feladatkörébe tartozó feladat ellátására miniszterelnöki biztost
nevezhet ki.
 (2) A miniszterelnöki biztos tevékenységét a miniszterelnök irányítja.
 (3) A  miniszterelnöki biztost a  miniszterelnök rendeletben a  12.  § (3)  bekezdése szerinti irányítási jogkörrel
ruházhatja fel.
 (4) A  miniszterelnöki biztost tevékenységének ellátásában – az  (1)  bekezdés szerinti normatív utasításban
meghatározottak szerint – a  miniszterelnök által kijelölt minisztériumban vagy a  Miniszterelnöki Kormányirodán
működő titkárság segíti, amelyre az  államtitkár titkárságának szabályai az  irányadóak. Az  (1)  bekezdés szerinti
normatív utasítás úgy is rendelkezhet, hogy a miniszterelnöki biztos tevékenységét titkárság nem segíti.
15. § [A miniszterelnöki megbízott]
 (1) E törvényben nem szereplő megbízatás kormányzati feladatok teljesítésére nem adható.
 (2) Az  (1)  bekezdésben meghatározott tilalom nem akadálya annak, hogy a  miniszterelnök diplomáciai, személyes
tanácsadói vagy egyéb eseti jellegű feladat miniszterelnöki megbízottként történő ellátására megbízást adjon.
A  miniszterelnök a  miniszterelnöki megbízottat feljogosíthatja a  miniszterelnöki főtanácsadói megnevezés
használatára.
(3) A megbízás legfeljebb a miniszterelnök megbízatásának idejére szólhat.
III. FEJEZET
A MINISZTERELNÖKI KORMÁNYIRODA ÉS A MINISZTÉRIUM
16. § [A Miniszterelnöki Kormányiroda jogállása]
 (1) A  Miniszterelnöki Kormányiroda a  miniszterelnök kormányzati igazgatási munkaszervezeteként működő különös
hatáskörű központi kormányzati igazgatási szerv.
 (2) A Miniszterelnöki Kormányirodát a miniszterelnök közvetlenül irányítja.
 (3) A Miniszterelnöki Kormányiroda önálló költségvetési fejezettel rendelkező központi költségvetési szerv.
 (4) A Miniszterelnöki Kormányiroda szervezeti és működési szabályzatát a miniszterelnök normatív utasításban adja ki.
 (5) A Miniszterelnöki Kormányiroda esetében
a) a minisztériumokra vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket megfelelően alkalmazni kell,
b) a minisztert a  minisztérium és annak személyi állománya tekintetében megillető feladat- és hatáskörökre
vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket a miniszterelnökre megfelelően alkalmazni kell.
 (6) A  politikai felsővezetők, a  közigazgatási államtitkárok és a  helyettes államtitkárok személyi anyagának
nyilvántartását a Miniszterelnöki Kormányiroda vezeti. 17. § [A Miniszterelnöki Kormányiroda vezetője]
 (1) A  Miniszterelnöki Kormányirodát a  miniszterelnök közvetlen irányítása alatt álló közigazgatási államtitkár vezeti,
a jogszabályoknak és a szakmai követelményeknek megfelelően.
 (2) A Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási államtitkára tekintetében a közigazgatási államtitkárokra vonatkozó
jogszabályi rendelkezéseket megfelelően alkalmazni kell.
 (3) A Kormány eredeti jogalkotói hatáskörben kiadott rendelete meghatározhatja, hogy a miniszterelnök mely feladat
és hatáskörét gyakorolja a Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási államtitkára útján, azzal, hogy egyebekben
a  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási államtitkára útján történő feladat- és hatáskörgyakorlás rendjét
a Miniszterelnöki Kormányiroda szervezeti és működési szabályzata állapítja meg.
18. § [A Miniszterelnöki Kormányiroda szervezetében működő államtitkár és helyettes államtitkár]
 (1) A Miniszterelnöki Kormányiroda szervezetében államtitkár működhet.
 (2) A  Miniszterelnöki Kormányiroda szervezetében működő államtitkár tekintetében az  államtitkárokra vonatkozó
jogszabályi rendelkezéseket megfelelően alkalmazni kell, azzal, hogy
a) az államtitkár a miniszterelnököt nem helyettesítheti,
b) az államtitkár kinevezésére, továbbá felmentésére irányuló javaslattétel során a  miniszterelnök nem kéri ki
miniszter véleményét,
c) az  államtitkár lemondása esetén a  lemondó nyilatkozatának miniszterelnök részére való továbbítása nem
miniszter útján történik.
 (3) A  Miniszterelnöki Kormányiroda szervezetében működő helyettes államtitkár a  jogszabályoknak és a  szakmai
követelményeknek megfelelően irányítja a miniszterelnök feladat- és hatáskörének a Miniszterelnöki Kormányiroda
szervezeti és működési szabályzatában meghatározott része tekintetében a  szakmai munkát, valamint dönt
a hatáskörébe utalt ügyekben.
(4) A  Miniszterelnöki Kormányiroda szervezetében működő helyettes államtitkár tekintetében a  helyettes
államtitkárokra vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket megfelelően alkalmazni kell.
19. § [A minisztérium jogállása és vezetője]
 (1) A minisztérium a miniszter munkaszerveként működő, a Kormány irányítása alatt álló különös hatáskörű központi
kormányzati igazgatási szerv. (2) Az  általános politikai koordinációt ellátó Miniszterelnöki Kabinetirodát a  miniszterelnök kabinetfőnöke
miniszterként vezeti.
(3) A minisztérium szervezeti és működési szabályzatát, illetve annak módosítását e törvény keretei között a miniszter
– a miniszterelnök jóváhagyását követően – normatív utasításban adja ki.
(4) A  miniszter vezeti a  minisztériumot, e  feladatkörében irányítja az  államtitkár és a  közigazgatási államtitkár
tevékenységét. A közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter, valamint az általános
politikai koordinációért felelős miniszter közvetlenül irányíthatja az  általa vezetett minisztérium helyettes
államtitkárának tevékenységét.
(5) A miniszter részletes feladat- és hatáskörét a Kormány eredeti jogalkotói hatáskörben kiadott rendeletben állapítja
meg.
(6) Az  (5)  bekezdésben meghatározott kormányrendelet alapján a  miniszterhez átkerülő feladat- és hatáskörök
tekintetében – az  ellátásukhoz kapcsolódó egyéb feladatokra, jogosultságokra és kötelezettségekre kiterjedően –
a  feladat- és hatáskört korábban ellátó miniszter által vezetett minisztérium vagy a  Miniszterelnöki Kormányiroda
jogutódja, ha az (5) bekezdésben meghatározott kormányrendelet eltérően nem rendelkezik, a feladat- és hatáskört
átvevő miniszter által vezetett minisztérium.
20. § [A tárca nélküli miniszter]
 (1) A tárca nélküli miniszter feladatköreként az egy miniszter feladatkörébe sem tartozó feladatok ellátása határozható
meg.
 (2) A  tárca nélküli miniszter részletes feladat- és hatáskörét a  Kormány eredeti jogalkotói hatáskörben kiadott
rendeletben állapítja meg. A tárca nélküli miniszter tevékenységét e törvényben meghatározottak szerint a Kormány
által rendeletben meghatározott minisztérium vagy a Miniszterelnöki Kormányiroda segíti.
(3) A  tárca nélküli minisztert tevékenységének ellátásában a  (2)  bekezdés szerinti minisztériumban vagy
a Miniszterelnöki Kormányirodán működő kabinet segíti. A (2) bekezdés szerinti minisztérium vagy a Miniszterelnöki
Kormányiroda szervezeti és működési szabályzatában a  tárca nélküli miniszter tevékenységének segítésére
a (2) bekezdés szerinti minisztérium vagy a Miniszterelnöki Kormányiroda államtitkára, helyettes államtitkára, illetve
egyéb szervezeti egységének vezetője is kijelölhető.
(4) A  tárca nélküli miniszter a  feladatkörében egyedi utasítást adhat a  (2)  bekezdés szerinti minisztérium vagy
a  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási államtitkárának, valamint azon államtitkárának, helyettes
államtitkárának és szervezeti egysége vezetőjének, aki a tárca nélküli miniszter tevékenységét segíti.
(5) Ha a (2) bekezdésben meghatározott kormányrendelet eltérően nem rendelkezik, a (2) bekezdésben meghatározott
kormányrendelet alapján a tárca nélküli miniszterhez átkerülő feladat- és hatáskörök tekintetében – az ellátásukhoz
kapcsolódó egyéb feladatokra, jogosultságokra és kötelezettségekre kiterjedően – a feladat- és hatáskört korábban
ellátó miniszter által vezetett minisztérium vagy a  Miniszterelnöki Kormányiroda jogutódja a  (2)  bekezdés szerinti
minisztérium vagy a Miniszterelnöki Kormányiroda.
(6) A  (2)  bekezdésben meghatározott kormányrendelet alapján a  tárca nélküli miniszter tevékenységét – ha a  tárca
nélküli miniszter a miniszterelnök általános helyettese – több, a (2) bekezdés szerinti szerv is segítheti.
(7) A  (6)  bekezdés szerinti esetben a  tárca nélküli miniszter tevékenységének ellátását egy, a  (2)  bekezdésben
meghatározott kormányrendeletben meghatározott kabinet segítheti.
(8) A kizárólag a tárca nélküli miniszter irányítása alá tartozó szervezeti egységek tekintetében a munkáltatói jogokat
a tárca nélküli miniszter, vagy – a szervezeti és működési szabályzat rendelkezése esetén – a tárca nélküli miniszter
kabinetfőnöke gyakorolja.
21. § [A miniszter helyettesítése]
 (1) Akadályoztatása esetén
a) a minisztert – az  általa vezetett minisztérium szervezeti és működési szabályzatában meghatározottak
szerint – az államtitkár,
b) a tárca nélküli minisztert – a 20. § (2) bekezdése szerinti minisztérium vagy a Miniszterelnöki Kormányiroda
szervezeti és működési szabályzatában meghatározottak szerint – a 20. § (2) bekezdése szerinti minisztérium
vagy a Miniszterelnöki Kormányiroda államtitkára
helyettesíti. (2) A  köztársasági elnök intézkedésének kezdeményezésében és intézkedésének ellenjegyzésében, valamint
– az (1) bekezdésben meghatározott államtitkár akadályoztatása esetén – az Országgyűlés ülésén
a) a minisztert akadályoztatása esetén a  részletes feladat- és hatáskörét megállapító kormányrendeletben
kijelölt másik miniszter,
b) a tárca nélküli minisztert akadályoztatása esetén a  részletes feladat- és hatáskörét megállapító
kormányrendeletben kijelölt másik miniszter
helyettesíti. (3) Az Európai Unió kormányzati részvétellel működő intézményeiben – az Európai Unió Tanácsa miniszteri képviseletet
igénylő testületei kivételével – döntése alapján
a) a minisztert a részletes feladat- és hatáskörét megállapító kormányrendeletben kijelölt másik miniszter vagy
az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott államtitkár,
b) a tárca nélküli minisztert a  részletes feladat- és hatáskörét megállapító kormányrendeletben kijelölt másik
miniszter vagy az (1) bekezdés b) pontjában meghatározott államtitkár
helyettesíti.
22. § [A miniszteri biztos]
 (1) A miniszter normatív utasítással kiemelt fontosságú, a miniszter feladatkörébe tartozó feladat ellátására miniszteri
biztost nevezhet ki.
 (2) A miniszteri biztos tevékenységét az őt kinevező miniszter irányítja.
 (3) A  miniszteri biztost tevékenységének ellátásában titkárság segíti, amely a  miniszteri kabinetben is működhet.
A  titkárságra a  helyettes államtitkár titkárságának szabályai az  irányadóak. A  miniszter az  (1)  bekezdés szerinti
normatív utasításában rendelkezhet úgy, hogy a miniszteri biztos tevékenységét titkárság nem segíti.
23. § [Az államtitkár feladatköre]
 (1) Az  államtitkár – törvényben meghatározott kivételekkel, a  minisztérium szervezeti és működési szabályzatában
meghatározottak szerint – a miniszter teljes jogkörű helyettese.
 (2) A miniszter a minisztérium szervezeti és működési szabályzatában a minisztériumban működő államtitkárok közül
általános helyettesítésére egy miniszterhelyettest jelöl ki.
 (3) Az államtitkár ellátja a minisztérium szervezeti és működési szabályzata szerint, az abban meghatározott helyettes
államtitkár tevékenységének az irányítását.
 (4) Az  államtitkár a  feladatainak ellátásáért és hatáskörének gyakorlásáért a  miniszternek, illetve a  miniszterelnöknek
felelősséggel tartozik.
 (5) Az államtitkári cím használata során utalni kell az államtitkárnak a minisztérium szervezeti és működési szabályzata
szerinti feladatkörére. 24. § [Az államtitkár helyettesítése]
 (1) Az államtitkár nem helyettesíthető, ha a minisztert helyettesítő jogkörében jár el.
 (2) Az  államtitkárt – ha nem a  minisztert helyettesítő jogkörében jár el – a  szervezeti és működési szabályzatban
meghatározottak szerint az  adott szerv másik államtitkára, a  közigazgatási államtitkár, a  helyettes államtitkár,
az  államtitkár kabinetfőnöke vagy az  államtitkár irányítása alá tartozó főosztályvezető vagy osztályvezető
helyettesíti. Ha az  államtitkári tisztség nincsen betöltve, az  államtitkár hatáskörét – a  minisztert helyettesítő
jogkörök kivételével, ha e törvény eltérően nem rendelkezik – a helyettesítésére kijelölt személy gyakorolja.
25. § [A közigazgatási államtitkár]
 (1) A  minisztérium hivatali szervezetét a  közigazgatási államtitkár a  miniszter irányítása alatt, a  jogszabályoknak és
a szakmai követelményeknek megfelelően vezeti.
 (2) A minisztériumban egy közigazgatási államtitkár működhet.
 (3) A közigazgatási államtitkárt a szervezeti és működési szabályzatban meghatározottak szerint helyettes államtitkár
helyettesíti. Ha a  közigazgatási államtitkári tisztség nincs betöltve, a  közigazgatási államtitkár hatáskörét
a helyettesítésére kijelölt helyettes államtitkár gyakorolja.
26. § [A helyettes államtitkár]
 (1) A helyettes államtitkár a jogszabályoknak és a szakmai követelményeknek megfelelően irányítja a miniszter feladat
és hatáskörének a minisztérium szervezeti és működési szabályzatában meghatározott része tekintetében a szakmai
munkát, valamint dönt a hatáskörébe utalt ügyekben.
(2) A  helyettes államtitkár tevékenységét – az  e  törvényben meghatározott kivétellel – a  minisztérium szervezeti és
működési szabályzatában meghatározottak szerint az  államtitkár, a  közigazgatási államtitkár, kormányrendeleti
felhatalmazás esetén kormánybiztos vagy a  miniszterelnök rendeletében foglalt felhatalmazás esetén
miniszterelnöki biztos irányítja.
(3) A helyettes államtitkár tevékenységének irányítása tekintetében a minisztérium szervezeti és működési szabályzata
a  helyettes államtitkár tevékenységének irányításával kapcsolatos hatásköröket – az  (1)  bekezdés szerinti ügyek
meghatározott csoportjaival összefüggésben – az államtitkár és a közigazgatási államtitkár között megoszthatja.
(4) A  helyettes államtitkári cím használata során utalni kell a  helyettes államtitkárnak a  minisztérium szervezeti és
működési szabályzata szerinti feladatkörére.
(5) A  helyettes államtitkárt a  minisztérium szervezeti és működési szabályzatában kijelölt, az  irányítása alá tartozó
főosztályvezető vagy a  (2)  bekezdésben meghatározott személy irányítása alá tartozó más helyettes államtitkár
helyettesíti. Ha a  helyettes államtitkári tisztség nincs betöltve, a  helyettes államtitkár hatáskörét a  minisztérium
szervezeti és működési szabályzatában a  helyettesítésére kijelölt főosztályvezető vagy helyettes államtitkár
gyakorolja.
27. § [Irányító hatósági feladatokat ellátó helyettes államtitkár]
 (1) A  minisztériumban az  európai uniós források felhasználásával kapcsolatos irányító hatósági feladatok ellátására
helyettes államtitkár működik.
 (2) Az  (1)  bekezdés szerinti helyettes államtitkár hatáskörébe az  európai uniós források felhasználásával kapcsolatos
irányító hatósági feladatokon kívül más szakmai feladat nem utalható.
 (3) Az  (1)  bekezdés szerinti helyettes államtitkár tevékenységét a  minisztérium szervezeti és működési szabályzata
szerint a  miniszter vagy az  államtitkár irányítja. Az  európai uniós források felhasználásával kapcsolatos irányító
hatósági feladatok tekintetében az (1) bekezdés szerinti helyettes államtitkár nem utasítható.
28. § [A szervezeti egységek]
 (1) A minisztérium miniszteri kabinetre, főosztályokra és titkárságokra tagozódik, a főosztály, továbbá a titkárság – ha
főosztályvezető vezetése alatt áll – osztályokra tagozódhat. A minisztériumban államtitkári kabinet működhet.
 (2) A szervezeti és működési szabályzat rendelkezhet úgy, hogy az államtitkár munkáját kabinet segíti.
 (3) A  miniszterelnök munkáját az  általános politikai koordinációért felelős miniszter által vezetett minisztériumban
működő Miniszterelnöki Programiroda segíti. A  Miniszterelnöki Programirodát államtitkár vezeti, akinek
a  tevékenységét a  miniszterelnök közvetlenül irányítja. A  Miniszterelnöki Programirodán helyettes államtitkár
működhet, akinek a  tevékenységét a  Miniszterelnöki Programirodát vezető államtitkár irányítja. A  Miniszterelnöki
Programiroda e  törvény keretei között – az  általános politikai koordinációért felelős miniszter által vezetett
minisztérium szervezeti és működési szabályzatában meghatározottak szerint – főosztályokra és osztályokra
tagozódik.
(4) A  külképviselet a  külképviseletekről és a  tartós külszolgálatról szóló törvényben meghatározottak szerint
a  minisztérium nem önálló szervezeti egysége. Törvény rendelkezhet úgy, hogy a  külképviselet a  honvédelemért
felelős miniszter által vezetett minisztérium önálló szervezeti egysége.
(5) Vezetői álláshely a szervezeti és működési szabályzatban meghatározott szervezeti egység vezetésére tölthető be.
29. § [A különös szervezeti egységek]
 (1) A  honvédelemért felelős miniszter a  Magyar Honvédség irányításával összefüggő jogainak gyakorlására az  általa
vezetett minisztériumban, valamint a  rendvédelmi szervet irányító miniszter a  rendvédelmi szervek irányításával
összefüggő jogainak gyakorlására az általa vezetett minisztériumban a 28. § (1) bekezdésében meghatározottaktól
eltérő szervezeti egységet is létesíthet.
(2) Az (1) bekezdés szerinti szervezeti egység
a) vezetésére hivatásos szolgálati jogviszonyban álló, a  honvédek jogállásáról szóló törvény szerint
a minisztériumba vezényelt vagy kirendelt személy, illetve a rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos
állományának szolgálati jogviszonyáról szóló törvény szerint a minisztériumba vezényelt személy nevezhető
ki,
b) vezetőjét a miniszter javaslatára a miniszterelnök nevezi ki és menti fel,
c) vezetője a  Magyar Honvédség vezetőjére vagy rendvédelmi szerv esetében az  országos parancsnokra
vonatkozó rendelkezések szerinti juttatásban részesül. 30. § [A munkacsoport]
 (1) A miniszter normatív utasításával – vagy a  feladatkörükben érintett miniszterek együttes normatív utasításukkal –
több közigazgatási államtitkár, helyettes államtitkár vagy főosztály feladatkörét érintő, eseti feladat elvégzésére
a  feladatkörükben érintett közigazgatási államtitkárokból, helyettes államtitkárokból, főosztályvezetőkből vagy
osztályvezetőkből álló munkacsoportot hozhat vagy hozhatnak létre.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti normatív utasításban meg kell határozni a  munkacsoport feladatát, vezetőjét, tagjait,
a tagjai helyettesítésének rendjét, továbbá működésének idejét.
31. § [A miniszteri és az államtitkári kabinet]
 (1) A miniszteri kabinetet a kabinetfőnök közvetlenül vezeti, akinek a tevékenységét a miniszter irányítja.
 (2) Az államtitkári kabinetet a kabinetfőnök közvetlenül vezeti, akinek a tevékenységét az államtitkár irányítja.
 (3) A kabinetfőnököt a kabinet általa kijelölt kormánytisztviselője helyettesíti.
32. § [A főosztály és az osztály]
 (1) A főosztályt főosztályvezető vezeti, akinek a tevékenységét a szervezeti és működési szabályzatban meghatározott
helyettes államtitkár irányítja. A  szervezeti és működési szabályzat rendelkezhet úgy, hogy a  főosztályvezető
tevékenységét a miniszter, az államtitkár vagy a közigazgatási államtitkár irányítja.
(2) Az  osztályt az  osztályvezető vagy közvetlenül a  főosztályvezető vezeti. Az  osztályvezető tevékenységét
a főosztályvezető irányítja.
33. § [A titkárság]
 (1) A  politikai felsővezető, a  közigazgatási államtitkár és a  helyettes államtitkár tevékenységének ellátását – ha
a szervezeti és működési szabályzat így rendelkezik – titkárság segítheti.
 (2) A miniszter titkárságát osztályvezető vezeti. A miniszter titkárságát vezető osztályvezető tevékenységét a miniszter
kabinetfőnöke irányítja. A  honvédelemért felelős miniszter által vezetett minisztériumban a  miniszter titkárságát
vezető osztályvezető tevékenységét közvetlenül a  miniszter irányítja. A  tárca nélküli miniszter titkárságát a  tárca
nélküli miniszter kabinetfőnöke vezeti.
(3) Az  államtitkár titkárságát főosztályvezető vezeti, akinek a  tevékenységét az  államtitkár irányítja. Ha az  államtitkár
munkáját kabinet segíti, az  államtitkár titkárságát osztályvezető vezeti, akinek a  tevékenységét az  államtitkár
kabinetfőnöke irányítja.
(4) A  közigazgatási államtitkár titkárságát főosztályvezető vezeti, akinek a  tevékenységét a  közigazgatási államtitkár
irányítja.
(5) A helyettes államtitkár titkárságát főosztályvezető vezeti, akinek a tevékenységét a helyettes államtitkár irányítja.
IV. FEJEZET
A KORMÁNYZATI FŐHIVATAL ÉS A KÖZPONTI HIVATAL
34. § [A kormányzati főhivatal jogállása]
 (1) A  kormányzati főhivatal törvény által létrehozott, a  Kormány irányítása alatt álló különös hatáskörű központi
kormányzati igazgatási szerv.
 (2) A  kormányzati főhivatal felügyeletét a  Kormány eredeti jogalkotói hatáskörben kiadott rendeletében kijelölt
miniszter látja el, aki e hatáskörében – ha törvény eltérően nem rendelkezik – különösen
a) törvény vagy kormányrendelet felhatalmazása alapján rendeletet alkot a kormányzati főhivatal feladatkörébe
tartozó kérdésekben, illetve előterjesztést tesz törvény vagy kormányrendelet alkotására,
b) képviseli a kormányzati főhivatalt a Kormány és az Országgyűlés előtt.
(3) A kormányzati főhivatal törvényben meghatározott feladatkörében nem utasítható.
 (4) A  kormányzati főhivatal tevékenységéről – a  (2)  bekezdés b)  pontjában meghatározottak szerint – beszámol
a  Kormánynak, valamint tájékoztatja az  Országgyűlés feladatkörében érintett bizottságát. A  tájékoztatást
a kormányzati főhivatal honlapján közzé kell tenni.
35. § [A kormányzati főhivatal szervezete]
 (1) A  kormányzati főhivatal szervezeti és működési szabályzatát a  kormányzati főhivatal vezetője készíti elő, és
a  kormányzati főhivatalt felügyelő miniszter – a  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős
miniszter jóváhagyását követően – normatív utasításban adja ki.
(2) A kormányzati főhivatal szervezetére – ha törvény eltérően nem rendelkezik – a szakmai felsővezetőkre vonatkozó
rendelkezések kivételével a minisztérium szervezetére vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni.
(3) A  kormányzati főhivatal területi szervekkel akkor rendelkezik, ha erre a  kormányzati főhivatalt létrehozó törvény
kifejezetten lehetőséget ad.
36. § [A központi hivatal jogállása és szervezete]
 (1) A központi hivatal törvény vagy kormányrendelet által létrehozott, miniszter irányítása alatt álló különös hatáskörű
központi kormányzati igazgatási szerv.
 (2) Törvény vagy kormányrendelet a  központi hivatal irányításáról rendelkezhet úgy, hogy ügyek meghatározott
csoportjaival összefüggésben – a  hatékonysági és a  pénzügyi ellenőrzés kivételével – a  központi államigazgatási
szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény (a továbbiakban:
Ksztv.) 2. § (1) bekezdés c), e) és f )–h) pontjában meghatározott egyes hatásköröket vagy ezek együttesét valamely
központi kormányzati igazgatási szerv vezetője vagy kormánybiztos gyakorolja.
(3) A központi hivatal szervezeti és működési szabályzatát a központi hivatalt irányító miniszter normatív utasításban
adja ki.
(4) A  központi hivatal szervezetére – ha törvény vagy kormányrendelet eltérően nem rendelkezik – a  szakmai
felsővezetőkre vonatkozó rendelkezések kivételével a  minisztérium szervezetére vonatkozó rendelkezéseket kell
alkalmazni.
(5) A  központi hivatal területi szervekkel akkor rendelkezik, ha erre a  központi hivatalt létrehozó törvény vagy
kormányrendelet kifejezetten lehetőséget ad.
37. § [A törvénnyel létrehozott központi hivatal]
 (1) Törvénnyel központi hivatal akkor hozható létre, ha a központi hivatal rendvédelmi feladatokat lát el.
 (2) A  törvénnyel létrehozott központi hivatal irányítását a  Kormány eredeti jogalkotói hatáskörben kiadott
rendeletében kijelölt miniszter látja el.
 (3) A központi hivatalt létrehozó törvény erre irányuló rendelkezése alapján a központi hivatal vezetőjének feladat- és
hatáskörét a  központi hivatalt irányító miniszter irányítása alá tartozó, a  Kormány eredeti jogalkotói hatáskörben
kiadott rendeletében kijelölt államtitkár gyakorolja.
(4) A (3) bekezdés szerinti esetben a központi hivatal vezetője helyettesének feladat- és hatáskörét a központi hivatalt
irányító miniszter által vezetett minisztérium szervezeti és működési szabályzatában meghatározott helyettes
államtitkár gyakorolja.
(5) A (3) bekezdés szerinti államtitkár
a) a (3)  bekezdés szerinti tevékenysége tekintetében a  központi hivatalt irányító miniszter által – a  központi
hivatal irányításával összefüggő hatáskörök gyakorlásán túlmenően – nem utasítható,
b) nem gyakorolhat olyan, a központi hivatalt irányító minisztert megillető hatáskört, amely a központi hivatal
irányításával összefüggő döntés meghozatalára irányul,
c) nem helyettesítheti a  központi hivatalt irányító minisztert és a  központi hivatalt irányító miniszter által
átruházott hatáskörben nem járhat el a miniszter nevében azon központi hivatalt érintő irányító hatáskörök
gyakorlásával összefüggésben, amely vezetőjének feladat- és hatáskörét gyakorolja,
d) a központi hivatalt irányító miniszternek a  központi hivatal irányításával, valamint a  központi hivatal által
hozott hatósági döntés felettes szervként történő felülvizsgálatával összefüggő hatáskörét átruházott
hatáskörben gyakorló személyt, szervezeti egység vezetőjét – e  tevékenységével összefüggésben – nem
irányíthatja.
(6) A (4) bekezdés szerinti helyettes államtitkár
a) tevékenységét a (3) bekezdés szerinti államtitkár irányítja,
b) hatáskörébe a vezető-helyettesi tevékenységen kívül más minisztériumi szakmai feladat nem utalható,
c) a központi hivatalt irányító miniszter által – a  központi hivatal irányításával összefüggő hatáskörök
gyakorlásán túlmenően – nem utasítható,
d) nem gyakorolhat olyan, a központi hivatalt irányító minisztert megillető hatáskört, amely a központi hivatal
irányításával összefüggő döntés meghozatalára irányul, e) a központi hivatalt irányító miniszter által átruházott hatáskörben nem járhat el a  miniszter nevében azon
központi hivatalt érintő irányítási, valamint a központi hivatal által hozott hatósági döntés felettes szervként
történő felülvizsgálatára vonatkozó hatáskörök gyakorlásával összefüggésben, amely vezetője helyettesének
feladat- és hatáskörét gyakorolja,
f ) a központi hivatalt irányító miniszternek a  központi hivatal irányításával, valamint a  központi hivatal által
hozott hatósági döntés felettes szervként történő felülvizsgálatával összefüggő hatáskörét átruházott
hatáskörben gyakorló szervezeti egység vezetőjét – e tevékenységével összefüggésben – nem irányíthatja,
g) tevékenységének az  ellátását a  központi hivatalt irányító miniszter által vezetett minisztériumban titkárság
nem segíti.
(7) A  (4)  bekezdés szerinti esetben, ha a  központi hivatal irányításával összefüggő hatásköröket a  központi hivatalt
irányító miniszter által átruházott hatáskörben olyan helyettes államtitkár gyakorolja, akinek a  tevékenységét
a  (3)  bekezdés szerinti államtitkár irányítja, a  központi hivatalt érintő irányítási hatáskörök gyakorlásával, valamint
a  központi hivatal által hozott hatósági döntés felettes szervként történő felülvizsgálatával összefüggésben
a helyettes államtitkár tevékenységét a központi hivatalt irányító miniszter irányítja.
(8) A (3) bekezdés szerinti esetben
a) a (3)  bekezdés szerinti államtitkár a  központi hivatal vezetőjének feladat- és hatásköre gyakorlásával
összefüggésben nem jogosult illetményre és kormányrendeletben meghatározott juttatásokra,
b) a (4)  bekezdés szerinti helyettes államtitkár a  központi hivatal vezetője helyettesének feladat- és hatásköre
gyakorlásával összefüggésben nem jogosult illetményre és kormányrendeletben meghatározott juttatásokra,
c) a központi hivatal vezetője és helyettesének a  kinevezésével, kormányzati szolgálati jogviszonyával
összefüggő szabályokat nem kell alkalmazni és
d) nem létesíthető vagy tartható fenn kormányzati szolgálati jogviszony a  központi hivatal vezetője és
vezetőjének helyettese feladatainak az ellátására. 38. § [A központi hivatal típusai]
 (1) A központi hivatal a tevékenysége alapján a központi hivatalt létrehozó törvényben vagy kormányrendeletben
a) hatósági,
b) piacfelügyeleti,
c) szolgáltató,
d) fenntartói,
e) forráskezelő,
f ) ellenőrző, illetve
g) kiszolgáló
típusokba sorolható.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti besorolás esetében a  központi hivatalt létrehozó törvény vagy kormányrendelet
meghatározhatja az elsődlegesen és a kiegészítő jelleggel meghatározott tevékenységeket.
V. FEJEZET
A KORMÁNYHIVATALOK 39. § [A kormányhivatal szervezete]
 (1) A kormányhivatal a kormánymegbízott által közvetlenül vezetett szervezeti egységekből és járási hivatalokból áll.
 (2) A  járási hivatal a  jogszabályban megállapított hatáskörét önállóan gyakorolja. A  járási hivatal egyedi ügyében
a kormányhivatal utasítási joggal nem rendelkezik.
 (3) A  kormányhivatal szervezeti és működési szabályzatát a  kormányhivatal irányítására kormányrendeletben
kijelölt miniszter – szükség szerint a  40.  § (2)  bekezdése szerinti, a  szakmai irányításban közreműködő miniszter
véleményének kikérésével – normatív utasításban adja ki.
(4) A  megyei kormányhivatal székhelye a  megyeszékhely városban, a  fővárosi kormányhivatal és a  Pest megyei
kormányhivatal székhelye Budapesten van.
40. § [A kormányhivatal irányítása]
 (1) A  kormányhivatalt az  e  fejezetben meghatározott eltérésekkel a  Kormány a  kormányhivatal irányítására
kormányrendeletben kijelölt miniszter útján irányítja. (2) Kormányrendeletben foglaltak szerint a  kormányhivatal tekintetében a  szakmai irányításban közreműködhet
az a miniszter, aki – törvény vagy kormányrendelet eltérő rendelkezése hiányában – a Kormány tagjainak feladatés hatásköréről szóló kormányrendelet alapján az adott feladatkörrel rendelkezik (a továbbiakban: szakmai irányító
miniszter).
(3) A  kormányhivatal tekintetében – a  kormányhivatal alapítása, a  kormánymegbízott kinevezése és felmentése
kivételével – a  Ksztv. 2.  § (1)  bekezdésében meghatározott hatásköröket, valamint az  általános közigazgatási
rendtartásról szóló 2016.  évi CL.  törvényben (a  továbbiakban: Ákr.) a  felügyeleti szervre ruházott jogköröket
a kormányhivatal irányítására kormányrendeletben kijelölt miniszter gyakorolja.
(4) Kormányrendelet rendelkezhet úgy, hogy
a) ügyek egyes csoportjaival összefüggésben a  Ksztv. 2.  § (1)  bekezdés e)–h)  pontjában meghatározott,
valamint a  törvényességi és a  szakszerűségi ellenőrzési hatásköröket és az  Ákr.-ben a  felügyeleti szervre
ruházott jogköröket a szakmai irányító miniszter,
b) a kormányhivatalok európai uniós és nemzeti mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatásokkal összefüggő
feladatai tekintetében a Ksztv. 2. § (1) bekezdés f )–h) pontjában meghatározott, valamint a törvényességi és
a szakszerűségi ellenőrzési hatásköröket központi államigazgatási szerv vezetője,
c) közigazgatási hatósági ügyekkel összefüggésben a  Ksztv. 2.  § (1)  bekezdés e) és f )  pontjában, valamint
kizárólag ezekhez kapcsolódva a  Ksztv. 2.  § (1)  bekezdés g)  pontjában meghatározott hatásköröket és
az Ákr.-ben a felügyeleti szervre ruházott jogköröket kormányrendeletben kijelölt szerv
gyakorolja.
 (5) A  kormányhivatal, illetve a  járási hivatal irányítására, a  törvényességi, szakszerűségi és hatékonysági ellenőrzésre,
továbbá a  szakmai irányító miniszter és a  (4)  bekezdés b)  pontja szerinti központi államigazgatási szerv
közreműködésére vonatkozó részletes szabályokat a Kormány rendeletben állapítja meg.
41. § [A kormányhivatal vezetése]
 (1) A kormányhivatalt kormánymegbízott vezeti.
 (2) A  kormánymegbízott a  feladatainak ellátásáért és hatáskörének gyakorlásáért a  miniszterelnöknek politikai,
a kormányhivatalok irányítására kormányrendeletben kijelölt miniszternek szakmai felelősséggel tartozik.
 (3) A kormányhivatal hivatali szervezetét főigazgató vezeti. A főigazgató a kormánymegbízott általános helyettese.
 (4) A főigazgató munkáját általános helyettesként igazgató segíti.
42. § [A területi államigazgatási feladatok összehangolása]
 (1) A  kormányhivatal a  jogszabályoknak és a  Kormány döntéseinek megfelelően összehangolja és elősegíti
a kormányzati feladatok területi végrehajtását.
 (2) A  központi államigazgatási szervek területi szervei, valamint a  rendvédelmi szervek feladataik ellátása során
kötelesek egymással és a kormányhivatallal együttműködni. A kormányhivatal a feladatainak teljesítése érdekében
jogosult a központi államigazgatási szervek területi szervei vezetőitől adatokat, felvilágosítást kérni.
(3) A központi államigazgatási szervek területi szervei – az állami adó- és vámhatóság kivételével –, továbbá a területi
illetékességgel államigazgatási feladatot ellátó más szervek és személyek államigazgatási jogkörükben eljárva,
illetve az általuk ellátott államigazgatási feladatokat érintően – szervezeti és szakmai önállóságuk megtartásával –
a kormányhivatal koordinációs jogkörébe tartoznak.
(4) Ha jogszabály kivételt nem tesz, a  központi államigazgatási szervek területi szervei, továbbá a  területi
illetékességgel államigazgatási feladatot ellátó más szervek és személyek államigazgatási jogkörükben eljárva,
illetve az  általuk ellátott államigazgatási feladatokat érintően – a  rendvédelmi szervek, valamint az  állami adó- és
vámhatóság kivételével – a kormányhivatal ellenőrzési jogkörébe tartoznak.
(5) Ha a (2)–(4) bekezdése szerinti területi szerv illetékessége a kormányhivatal illetékességi területétől eltérő területre
terjed ki, a kormányhivatal jogköreit a területi szerv székhelye szerinti kormányhivatal gyakorolja.
43. § [Az államigazgatási kollégium]
 (1) A fővárosi és megyei államigazgatási kollégium a kormányhivatal koordinációs feladatait elősegítő állandó fórum.
 (2) A fővárosi és megyei államigazgatási kollégium vezetője a kormánymegbízott, tagjai a kormányhivatal főigazgatója,
igazgatója és főosztályvezetői, a  járási hivatalok hivatalvezetői (a  továbbiakban: hivatalvezető), a  Kormány által
intézményfenntartásra kijelölt szerv vezetője, a  kormányhivatal koordinációs és ellenőrzési jogkörébe tartozó
területi államigazgatási szervek vezetői, valamint a kormánymegbízott által meghívottak.
(3) A  kormánymegbízott a  kormányhivatal koordinációs feladatainak elősegítésére szükség esetén fővárosi, megyei
koordinációs értekezletet hívhat össze.
44. § [A jogorvoslati jogkör]
 (1) A  kormányhivatal jogosult a  fellebbezés elbírálására és az  Ákr.-ben a  felügyeleti szervre ruházott jogkörök
gyakorlására, ha az elsőfokú hatóság a járási hivatal vagy a helyi önkormányzat államigazgatási hatáskörben eljáró
jegyzője, főjegyzője.
(2) A  járási hivatal vagy a  helyi önkormányzat jegyzője, főjegyzője államigazgatási hatáskörébe tartozó döntés
tekintetében az  (1)  bekezdéstől eltérően törvény vagy kormányrendelet más hatóságot jelölhet ki a  fellebbezés
elbírálására és a felügyeleti jogkör gyakorlására.
45. § [A véleményezés]
A kormányhivatal véleményezi – a  rendvédelmi szervek, valamint az  állami adó- és vámhatóság kivételével  –
a  központi államigazgatási szervek területi szervei, valamint a  területi illetékességgel kizárólag államigazgatási
feladatot ellátó más szervek
a) vezetőinek kinevezését és felmentését,
b) létrehozására, átszervezésére, valamint jogállásuk és illetékességi területük módosítására vonatkozó
előterjesztést,
c) foglalkoztatottjai létszámára és költségvetésének a megállapítására vonatkozó előterjesztést, javaslatokat.
46. § [A tájékozódás]
 (1) A  kormányhivatal – a  rendvédelmi szervek, valamint az  állami adó- és vámhatóság kivételével – a  Kormánynak
alárendelt szervek bármely területi szervétől, valamint a  polgármestertől és a  jegyzőtől az  általuk ellátott
államigazgatási feladatokat érintően, valamint a területi illetékességgel államigazgatási feladatot ellátó más szervtől
és személytől bármely döntést bekérhet, a  szerv intézkedéséről tájékoztatást kérhet, illetve – jogszabály eltérő
rendelkezése hiányában – az iratokba betekinthet.
(2) A kormányhivatal az (1) bekezdésben meghatározott szervnél – törvénysértés észlelése esetén – egyeztető eljárást
kezdeményez, ennek eredménytelensége esetén a  szerv felügyeleti szervénél felügyeleti eljárást kezdeményez,
ennek eredménytelensége esetén a feladatkörrel rendelkező miniszter eljárását kezdeményezi.
(3) A  kormányhivatal az  általa megismerhető iratokban foglalt, valamint a  részére nyújtott tájékoztatás alapján
tudomására jutott személyes adatok kezelésére az  (1)–(2) bekezdésben meghatározott eljárás lefolytatása céljából
addig az időpontig jogosult, amíg az a feladata ellátásához szükséges.
47. § [Az ellenőrzés]
 (1) A  kormányhivatal kormánytisztviselője az  illetékes kormányhivatal vagy a  járási hivatal hatáskörében az  erre
jogosító igazolvány birtokában hatósági ellenőrzést végezhet.
 (2) Az  igazolvány tartalmazza az  igazolvány sorszámát, a  kormányhivatal vagy a  járási hivatal nevét, valamint
a kormánytisztviselő nevét és fényképét.
 (3) A  járási hivatal kormányrendeletben meghatározott jogszabálysértések ellenőrzésére és jogkövetkezményeinek
alkalmazására egyszerűsített hatósági ellenőrzési hatáskört gyakorol.
 (4) Az  egyszerűsített hatósági ellenőrzési hatáskörében eljárva a  járási hivatal az  e  törvényben és az  egyszerűsített
hatósági ellenőrzésre vonatkozó kormányrendeletben meghatározott eljárási szabályokat alkalmazza.
 (5) A  járási hivatal egyszerűsített hatósági ellenőrzési hatáskörben hozott döntésével szemben fellebbezésnek nincs
helye. 48. § [Egyéb feladat- és hatáskörök]
A kormányhivatal
a) döntés-előkészítő és javaslattevő szervként közreműködik a  Kormánynak az  Alaptörvény 35.  cikk
(5)  bekezdése szerinti indítványtételi jogosultsága, a  helyi önkormányzatokért felelős miniszternek
a  Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011.  évi CLXXXIX.  törvény (a  továbbiakban: Mötv.) 128.  §
a) és c) pontjában, a helyi önkormányzatok törvényességi felügyeletéért felelős miniszternek az Mötv. 129. §
b)  és c)  pontjában, valamint a  szakmai irányító miniszternek az  Mötv. 130.  §-ában meghatározott feladatai
ellátásában, a  Kormánynak a  nemzetiségek jogairól szóló 2011.  évi CLXXIX.  törvény (a  továbbiakban: Njtv.)
150. § d)–e) pontjában, a nemzetiségpolitikáért felelős miniszternek az Njtv. 151. § a) pontjában, a feladat- és
hatáskör szerinti miniszternek az Njtv. 152. § a) pontjában meghatározott feladatai ellátásában,
b) – a  rendvédelmi szervek, valamint az állami adó- és vámhatóság kivételével – ellenőrzési feladatokat lát el,
különös tekintettel az Ákr. végrehajtásának és a hatósági tevékenység jogszerűségének ellenőrzésére,
c) – a  rendvédelmi szervek, valamint az  állami adó- és vámhatóság kivételével – gondoskodik a  területi
államigazgatási szervek ellenőrzési tevékenységének összehangolásáról,
d) közigazgatási informatikai közreműködői tevékenységet lát el,
e) ügyfélszolgálatot működtethet,
f ) jogszabályban meghatározottak szerint nyilvántartást vezet,
g) – jogszabályban meghatározott szolgáltató feladatkörébe tartozó informatikai szolgáltatások kivételével –
ügyintézéshez kapcsolódó informatikai szolgáltatást biztosít,
h) ellátja a jogszabályban meghatározott egyéb feladatait.
49. § [A járási hivatal szervezete]
 (1) A  megyei kormányhivatal kirendeltségeiként járási hivatalok működnek. A  járási hivatal székhelye a  járás
székhelyeként meghatározott városban van.
 (2) A  fővárosi kormányhivatal kirendeltségeiként kerületi hivatalok működnek. A  kerületi hivatalra a  járási hivatalra
vonatkozó jogszabályokat kell alkalmazni.
 (3) A Kormány rendeletben jelöli ki Pest megyében a megyeszékhely járási hivatalának feladatait ellátó járási hivatalt,
illetve a fővárosban a megyeszékhely járási hivatalának feladatait ellátó kerületi hivatalt.
50. § [A járási hivatal vezetése]
 (1) A járási hivatalt a hivatalvezető vezeti.
 (2) A hivatalvezetőt hivatalvezető-helyettes helyettesíti.
HARMADIK RÉSZ
A KORMÁNYZATI IGAZGATÁSI LÉTSZÁMGAZDÁLKODÁS VI. FEJEZET
A KORMÁNYZATI IGAZGATÁSI SZERV ALAPLÉTSZÁMA
51. § [A kormányzati igazgatási szerv alaplétszámának meghatározása]
 (1) A  Kormány – a  (3)  bekezdés szerinti javaslat figyelembevételével – határozatban állapítja meg a  kormányzati
igazgatási szerv alaplétszámát.
 (2) A  Kormány – a  kormányhivatal alaplétszámába tartozó álláshelyek kivételével – a  (3)  bekezdés szerinti javaslat
figyelembevételével meghatározza a kormányzati igazgatási szerv alaplétszámába tartozó álláshelyek besorolását.
 (3) A kormányzati igazgatási szervet vezető, irányító vagy felügyelő miniszter – a kormányzati igazgatási szerv vezetője
véleményének figyelembevételével – a  kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv útján javaslatot tehet
a Kormány számára az általa vezetett minisztérium és az általa irányított vagy felügyelt kormányzati igazgatási szerv
alaplétszámára és az alaplétszámba tartozó álláshelyek besorolására.
(4) Ha a kormányzati igazgatási szervet nem miniszter vezeti, és nem tartozik miniszter irányítása vagy felügyelete alá,
a (3) bekezdés szerinti javaslatot a kormányzati igazgatási szerv vezetője jogosult megtenni.
(5) A  tárca nélküli miniszter az  általa irányított, vezetett vagy felügyelt szervezeti egységek, illetve kormányzati
igazgatási szervek tekintetében a  (3)  bekezdés szerinti javaslatot a  tárca nélküli miniszter tevékenységét segítő
kormányzati igazgatási szerv vezetője általi jóváhagyást követően teheti meg, ha a javaslat a tárca nélküli miniszter
tevékenységét segítő kormányzati igazgatási szerv alaplétszámát és álláshelyeit érinti.
(6) A  kormányzati igazgatási szerv alaplétszámának (1)  bekezdés szerinti meghatározása során figyelembe kell venni
az 1. § (3) bekezdésében és az 54. § (3) bekezdésében meghatározott személyeket.
52. § [A kormányzati igazgatási szerv alaplétszámának felülvizsgálata]
 (1) A  Kormány a  rendeletében meghatározottak szerint a  (3)  bekezdés szerinti javaslat alapján felülvizsgálja
a kormányzati igazgatási szerv alaplétszámát. (2) A Kormány az (1) bekezdés szerinti felülvizsgálat során
a) megemelheti a kormányzati igazgatási szerv alaplétszámát,
b) csökkentheti a kormányzati igazgatási szerv alaplétszámát,
c) változatlanul hagyhatja a kormányzati igazgatási szerv alaplétszámát, illetve
d) módosíthatja az álláshely besorolását.
(3) A kormányzati igazgatási szervet vezető, irányító vagy felügyelő miniszter – a kormányzati személyügyi igazgatásra
kijelölt szerv útján – évente egyszer javaslatot tehet az  általa vezetett minisztérium és az  általa irányított vagy
felügyelt kormányzati igazgatási szerv alaplétszámának, illetve az alaplétszámba tartozó álláshelyek besorolásának
módosítására.
(4) A  kormányzati igazgatási szervet vezető, irányító vagy felügyelő miniszter a  kormányzati igazgatási szerv
átszervezése vagy feladatainak változása miatt a (3) bekezdésben foglaltakon túl is kezdeményezheti a kormányzati
igazgatási szerv alaplétszámának módosítását.
(5) A (3) és (4) bekezdés szerinti javaslat tekintetében az 51. § (4) és (5) bekezdését megfelelően alkalmazni kell.
VII. FEJEZET
A KÖZPONTOSÍTOTT ÁLLÁSHELYÁLLOMÁNY 53. § [A központosított álláshelyállomány]
 (1) A központosított álláshelyállományba tartozó álláshelyek számát a Kormány állapítja meg.
 (2) A központosított álláshelyállományból álláshelyet a kormányzati igazgatási szervet vezető, irányító vagy felügyelő
miniszter – a  kormányzati igazgatási szerv vezetője kezdeményezésére – a  kormányzati személyügyi igazgatásra
kijelölt szervnél igényelhet.
(3) A (2) bekezdés szerinti igénylés tekintetében az 51. § (4) és (5) bekezdését megfelelően alkalmazni kell.
 (4) A központosított álláshelyállományba tartozó álláshely betöltését – a kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt
szerv közreműködésével – a Kormány határozatával határozott vagy határozatlan időre engedélyezheti.
 (5) A Kormány a (4) bekezdés szerinti engedélyezés során – az 57. § (1) és (2) bekezdése szerinti besorolási kategóriák
figyelembevételével – megállapítja a központosított álláshely-állományba tartozó álláshely besorolását, kivéve, ha
a Kormány az álláshely kormányhivatal általi betöltését engedélyezi.
(6) A  központosított álláshelyállományba tartozó álláshely – a  Kormány eltérő döntése hiányában – a  (4)  bekezdés
szerinti engedéllyel nem válik a kormányzati igazgatási szerv alaplétszámának részévé.
(7) A  kormányzati igazgatási szerv a  korábban vezetői álláshelyen foglalkoztatott kormánytisztviselő ügyintézőként
történő foglalkoztatása céljából a  központosított álláshely-állományból ügyintézői álláshelyet igényelhet, ha nem
rendelkezik üres ügyintézői álláshellyel.
(8) A  központosított álláshelyállományba tartozó álláshely igénylésének és az  igény elbírálásának szabályait és
feltételeit a Kormány rendeletben állapítja meg.
VIII. FEJEZET
AZ ÁLLÁSHELY 54. § [Az álláshelyek felhasználásának esetei]
 (1) A kormányzati igazgatási szerv alaplétszámába tartozó álláshelyen és a központosított álláshelyállományba tartozó
álláshelyen
a) kormányzati szolgálati jogviszony,
b) biztosi jogviszony,
c) politikai szolgálati jogviszony, vagy
d) munkaviszony
hozható létre.
(2) A Kormány döntése alapján kormányzati szolgálati jogviszony létrehozható a 2. §-ban nem szereplő szerv számára
biztosított álláshelyen is.
(3) Az  álláshely betölthető a  kormányzati igazgatási szervhez vezényelt, a  rendvédelmi feladatokat ellátó szervek
hivatásos állományának szolgálati jogviszonyáról szóló törvény szerinti jogviszonyban (a  továbbiakban: hivatásos
szolgálati jogviszony), valamint a  kormányzati igazgatási szervhez a  honvédek jogállásáról szóló törvény szerint
vezényelt vagy kirendelt hivatásos vagy szerződéses szolgálati viszonyban (a  továbbiakban: katonai szolgálati
jogviszony) álló személlyel is, azzal, hogy ebben az  esetben nem jön létre az  (1)  bekezdés szerinti jogviszony és
a hivatásos szolgálati jogviszony, valamint a katonai szolgálati jogviszony továbbra is fennáll.
(4) Egy álláshelyen egyidejűleg – az (5) bekezdésben meghatározott kivétellel – egy jogviszony hozható létre.
 (5) Több jogviszony egy álláshelyen
a) részmunkaidőben történő foglalkoztatás esetén, és
b) az 55. § (3) bekezdése szerinti esetben határozott időre
hozható létre, azzal, hogy részmunkaidőben történő foglalkoztatás esetén, az  álláshelyen foglalkoztatottak
munkaideje együttesen nem haladhatja meg a 118. § (2) bekezdésében meghatározott munkaidőt.
55. § [Az alaplétszámba tartozó álláshely]
 (1) A kormányzati igazgatási szerv az alaplétszámába tartozó valamennyi álláshelyet köteles betölteni.
 (2) Ha az álláshely hat hónapon át betöltetlen, azt a Kormány – a rendeletében meghatározottak szerint – határozatával
a központosított álláshelyállományba helyezi.
 (3) A  (2)  bekezdés alkalmazásában nem minősül betöltetlennek az  az álláshely, amelyen foglalkoztatott
kormánytisztviselő
a) fizetés nélküli szabadságon van,
b) a munkavégzési kötelezettség alól mentesül,
c) kormányzati érdekből történő kirendelésére került sor, vagy
d) külszolgálati kirendelésére került sor.
(4) A  Kormány a  kormányzati igazgatási szerv által ellátandó közfeladatok változása esetén a  kormányzati igazgatási
szerv alaplétszámába tartozó álláshelyet határozatával átcsoportosíthatja egy másik kormányzati igazgatási
szervhez.
(5) A  kormányzati igazgatási szerv alaplétszámába tartozó álláshely a  központosított álláshelyállományba kerül, ha
a  kormányzati igazgatási szervnek az  álláshelyen ellátandó feladata megszűnik. A  kormányzati igazgatási szerv
haladéktalanul tájékoztatja a kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szervet a feladatkörét érintő változásról.
56. § [A központosított álláshely-állományba tartozó álláshely]
 (1) A  központosított álláshelyállományba tartozó álláshelyen az  54.  § (1)  bekezdése szerinti jogviszony az  53.  §
(4) bekezdése szerinti engedély alapján hozható létre.
 (2) Az európai uniós vagy elkülönített projekt, illetve program keretében meghatározott feladatok ellátására jogviszony
a  központosított álláshelyállományból származó álláshelyen hozható létre, azzal, hogy a  projekt, illetve program
befejezéséig az álláshely nem vontható el a kormányzati igazgatási szervtől.
(3) A  Kormány a  központosított álláshelyállományból származó, a  kormányzati igazgatási szerv által betöltött
álláshelyet – a  Kormány rendeletében meghatározottak szerint – a  központosított álláshelyállományba
visszahelyezheti.
(4) Tartós külszolgálat, külszolgálati felkészülés és a  külszolgálatot követő átmeneti belső elhelyezés esetén
kormányzati szolgálati jogviszony a  kormányzati igazgatási szerv alaplétszámán felül, központosított
álláshelyállományba tartozó álláshelyen hozható létre.
57. § [Az álláshely besorolása]
 (1) Az álláshely besorolási kategóriái:
a) ügyintéző, ezen belül:
aa) kormánytanácsos,
ab) vezető-kormánytanácsos,
ac) kormányfőtanácsos,
ad) vezető-kormányfőtanácsos,
b) szakmai vezető,
c) szakmai felsővezető,
d) biztosi jogviszonyban álló személy,
e) tanácsadó,
f ) politikai felsővezető.
(2) A  kormányzati főhivatal és a  központi hivatal tekintetében az  (1)  bekezdés a)  pontja alá tartozó besorolási
kategóriák helyett az 1. melléklet II. táblázat 1–5. pontja szerinti kategóriákat kell alkalmazni.
(3) A  kormányzati igazgatási szerv alaplétszámába tartozó álláshelyet a  kormányzati igazgatási szerv alaplétszámát
megállapító határozat sorolja be az (1) és a (2) bekezdés szerinti kategóriák valamelyikébe.
(4) A  központosított álláshelyállományba tartozó álláshelyet az  annak betöltését engedélyező határozat sorolja be
az (1) vagy a (2) bekezdés szerinti kategóriák valamelyikébe.
(5) Az  álláshelynek a  (2)–(4)  bekezdés szerint megállapított besorolását a  kormányzati igazgatási szerv nem
változtathatja meg.
(6) Az  álláshely (2)–(4)  bekezdés szerint megállapított besorolásának módosítását a  kormányzati igazgatási szervet
irányító, vezető vagy felügyelő miniszter a  Kormány rendeletében meghatározottak szerint kezdeményezheti
a kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szervnél.
(7) A  tartósan távollévő kormánytisztviselő által betöltött álláshely besorolását a  miniszter javaslatára a  Kormány
módosítja, ha az álláshelyen ellátandó feladatok ellátása érdekében ez szükséges. A kormánytisztviselő távollétének
megszűnését követő napon az álláshely besorolása – a Kormány eltérő döntése hiányában – az eredeti besorolásra
visszaáll.
(8) Az álláshelynek a (2)–(4) bekezdés szerint megállapított besorolását a Kormány határozatával módosíthatja.
 (9) A (6) bekezdés szerinti javaslat tekintetében az 51. § (4) és (5) bekezdését megfelelően alkalmazni kell.
 (10) Az (1)–(9) bekezdésben foglaltakat nem kell alkalmazni a kormányhivatalokra.
58. § [Az álláshely betöltésének feltételei]
 (1) Az álláshely olyan személlyel tölthető be, aki az adott álláshely vonatkozásában megfelel
a) az 54. § (1) bekezdése szerinti jogviszony létesítésére jogszabályban meghatározott feltételeknek,
b) a munkáltatói jogkör gyakorlója által a (2) bekezdés szerint meghatározott szakmai követelményeknek.
(2) A munkáltatói jogkör gyakorlója – az álláshelyen ellátandó feladat és a  (3) bekezdés szerinti kormányrendeletben
foglaltak figyelembevételével – szabályzatában meghatározza az  álláshely betöltésének szakmai feltételeit, így
különösen:
a) az iskolai végzettséget,
b) az egyéb szakképzettséget,
c) a közigazgatási alap-, illetve szakvizsga, jogi szakvizsga, tudományos fokozat meglétét, egyéb közigazgatási
tanulmányokat,
d) a nyelvismeretet,
e) a szakmai tapasztalatot, és
f ) a képzési kötelezettség teljesítését.
(3) A  Kormány rendeletben állapítja meg a  (2)  bekezdés szerinti szakmai és képesítési követelmények
meghatározásának szempontjait és kereteit.
59. § [Az álláshely-váltás]
 (1) Nem érinti a  kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonyának fennállását, ha a  kormánytisztviselőt
a  kormányzati igazgatási szerv egyik álláshelyéről ugyanazon kormányzati igazgatási szerv másik álláshelyére
helyezik.
(2) Ha az  (1)  bekezdés szerinti álláshelyváltás következtében a  munkáltatói jogkör gyakorlójának személye is
megváltozik, az  álláshelyváltásról szóló munkáltatói intézkedést a  korábbi munkáltatói jogkör gyakorlójának
egyetértésével a leendő munkáltatói jogkör gyakorlója hozza meg.
60. § [A kormányzati igazgatási szerv álláshelyekkel kapcsolatos nyilvántartása]
Az álláshely vonatkozásában a  kormányzati igazgatási szerv a  Kormány rendeletében meghatározott tartalmú
nyilvántartást vezeti.
IX. FEJEZET
A KORMÁNYZATI SZEMÉLYÜGYI IGAZGATÁS KÖZPONTI FELADATAI
61. § [A kormányzati személyügyi igazgatás központi feladatainak ellátása]
 (1) A kormányzati személyügyi igazgatás központi feladatait a Kormány által rendeletben kijelölt szerv (a továbbiakban:
kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv) látja el. (2) A  kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv az  e  törvény szerinti feladatai ellátásához jogosult
a közszolgálati személyügyi nyilvántartásban szereplő adatok kezelésére.
62. § [A kormányzati személyügyi igazgatási feladatok]
 (1) A kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv kezeli a központosított álláshely-állományt.
 (2) A kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv gondoskodik a kormányzati igazgatási szerv alaplétszámának
52. § szerinti felülvizsgálatáról.
 (3) A  kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv fogadja és feldolgozza a  kormányzati igazgatási szervek
alaplétszámával és az álláshellyel kapcsolatos javaslatokat.
 (4) A kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv előkészíti a Kormány számára a kormányzati igazgatási szervek
alaplétszámával, a  központosított álláshelyállománnyal és az  álláshellyel kapcsolatos döntéseket és gondoskodik
a döntések végrehajtásáról.
(5) A  kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv – a  Kormány rendeletében meghatározottak szerint  –
ellenőrzi a Kormánynak a kormányzati igazgatási szervek alaplétszámával, a központosított álláshelyállománnyal és
az álláshellyel kapcsolatos döntéseinek végrehajtását.
(6) A kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv vezeti
a) a kormányzati igazgatási szervek alaplétszámába tartozó álláshelyek vonatkozásában a (7) bekezdés szerinti
nyilvántartást,
b) a központosított álláshelyállomány vonatkozásában a (8) bekezdés szerinti nyilvántartást.
(7) A  kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv a  kormányzati igazgatási szervek álláshelyei vonatkozásában
nyilvántartja a kormányzati igazgatási szerv alaplétszámába tartozó
a) álláshelyek számát,
b) álláshelyeknek az 57. § (1) és (2) bekezdésében meghatározott besorolási kategóriák szerinti megoszlását,
c) betöltetlen álláshelynek az  57.  § (1) és (2)  bekezdése szerinti besorolási kategóriáját és az  álláshely
betöltésére irányuló kötelezettség teljesítésének határidejét, és
d) álláshely átcsoportosítása esetén annak időpontját és az  átcsoportosítással érintett kormányzati igazgatási
szervek alapadatait.
 (8) A  kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv a  központosított álláshelyállomány vonatkozásában
nyilvántartja
a) a központosított álláshelyállományba tartozó álláshelyek számát,
b) a kormányzati igazgatási szerv részére engedélyezett álláshelyek számát és a  betöltésére jogosult
kormányzati igazgatási szerv nevét,
c) a b) pont szerinti engedélyt tartalmazó határozat számát, keltét és címét,
d) azt az  időpontot, amikor a  Kormány engedélye alapján átadásra került a  kormányzati igazgatási szervnek
a központosított álláshelyállományba tartozó álláshely,
e) annak a kormányzati igazgatási szervnek az alapadatait, amely alaplétszámából az álláshely a központosított
álláshelyállományba került,
f ) azt az időpontot, amikor az álláshely a kormányzati igazgatási szervtől a központosított álláshelyállományba
került.
 (9) A kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv a 95. § (9) bekezdése szerinti tájékoztatás alapján nyilvántartja
a) érintett kormánytisztviselő személyazonosító adatait,
b) a kormánytisztviselő által engedély alapján végzett vagy bejelentett tevékenység meghatározását,
c) a kormánytisztviselő által engedély alapján végzett vagy bejelentett tevékenység ellátásának
kezdőidőpontját,
d) a 95. § (9) bekezdése szerinti tájékoztatást tevő kormányzati igazgatási szerv adatait.
(10) A  kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv a  Kormány rendeletében meghatározottak szerint
közreműködik a Kormány munkáltatói feladatainak ellátásában.
(11) A  kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv az  (1)–(10)  bekezdésben foglaltakon túl ellátja a  törvényben
vagy kormányrendeletben számára megállapított egyéb feladatokat.
(12) A  kormányzati igazgatási szerv előzetesen tájékoztatja a  kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szervet
valamennyi nem rendszeres személyi juttatásról, ide nem értve a  jogszabály alapján járó, kötelezően biztosítandó
kifizetési elemeket.
NEGYEDIK RÉSZ
A KORMÁNYZATI SZOLGÁLATI JOGVISZONYRA VONATKOZÓ ÁLTALÁNOS SZABÁLYOK
X. FEJEZET
ÁLTALÁNOS MAGATARTÁSI KÖVETELMÉNYEK ÉS ALAPELVEK 63. § [A jóhiszeműség és a tisztesség elve]
 (1) A  kormánytisztviselő és a  munkáltatói jogkör gyakorlója (a  továbbiakban együtt: felek) a  jogok gyakorlása és
a  kötelezettségek teljesítése során a  jóhiszeműség és a  tisztesség elvének megfelelően kötelesek eljárni és
kölcsönösen együttműködni, továbbá nem tanúsíthatnak olyan magatartást, ami a  másik fél jogát, jogos érdekét
sérti.
(2) A felek egymást tájékoztatják minden olyan tényről, adatról, körülményről vagy változásról, amely az e törvényben
meghatározott jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése szempontjából lényeges.
64. § [A joggal való visszaélés tilalma]
 (1) A  kormányzati szolgálati jogviszonnyal kapcsolatos jogokat és kötelezettségeket a  rendeltetésüknek megfelelően
kell gyakorolni és teljesíteni.
 (2) Tilos a  joggal való visszaélés. E  törvény alkalmazásában joggal való visszaélés különösen, ha az  mások jogos
érdekeinek csorbítására, érdekérvényesítési lehetőségeinek korlátozására, zaklatására, véleménynyilvánításának
elfojtására irányul vagy ehhez vezet.
(3) A kormánytisztviselő köteles a hivatása gyakorlásával összefüggő jogszabályokat betartani.
 (4) A joggal való visszaélés hátrányos következményeit orvosolni kell.
 (5) Ha a  joggal való visszaélés e  törvény vagy e  törvény végrehajtására kiadott jogszabály által megkívánt
jognyilatkozat megtagadásában áll és ez  a  magatartás a  közszolgálat nyomós érdekét vagy a  másik fél különös
méltánylást érdemlő érdekét sérti, a bíróság a jognyilatkozatot ítéletével pótolhatja, feltéve, hogy az érdeksérelem
másképpen nem hárítható el.
65. § [A szakszerűség elve]
 (1) A kormánytisztviselő feladatait a kormányzati szolgálati jogviszonyra vonatkozó és az egyéb szakmai szabályoknak
megfelelően, a közérdek figyelembevételével látja el.
 (2) A kormánytisztviselő köteles a feladataival összefüggő szakmai követelményeket munkája során érvényesíteni.
 (3) A munkáltatói jogkör gyakorlója a  szakmai képességek, a képzettség, a gyakorlat, valamint a  teljesítmény alapján
határozza meg a kormánytisztviselő illetményét az e törvényben meghatározott keretek között.
66. § [A hatékonyság elve]
 (1) A  kormányzati szolgálati jogviszonyban a  közszolgálat elsődlegessége alapján, felelősségtudattal és
a közigazgatásba vetett bizalom fenntartását szolgálva kell eljárni.
 (2) A  kormánytisztviselő köteles munkáját gazdaságosan, költségtakarékosan, a  polgárok elégedettségét,
az eredményességet szem előtt tartva és a határidőket betartva végezni.
67. § [A személyiségi jogok védelme]
 (1) Az e törvény hatálya alá tartozók személyiségi jogait tiszteletben kell tartani.
 (2) A  kormánytisztviselő személyiségi joga akkor korlátozható, ha a  korlátozás a  közszolgálat rendeltetésével
közvetlenül összefüggő okból feltétlenül szükséges és a cél elérésével arányos. A személyiségi jog korlátozásának
módjáról, feltételeiről és várható tartamáról a kormánytisztviselőt előzetesen tájékoztatni kell.
(3) A  kormánytisztviselő a  személyiségi jogáról általános jelleggel előre nem mondhat le, személyiségi jogáról
rendelkező jognyilatkozatot érvényesen csak írásban tehet.
(4) Az  e  törvény hatálya alá tartozók személyiségi jogainak megsértése esetén jogkövetkezményként a  Polgári
Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (a továbbiakban: Ptk.)
a) 2:51. § (1) bekezdését, 2:52. § (1) bekezdését kell alkalmazni, továbbá
b) 2:52.  § (2) és (3)  bekezdését, valamint 2:53.  §-át azzal az  eltéréssel kell alkalmazni, hogy e  rendelkezések
alkalmazásakor e törvény kártérítési felelősségre vonatkozó szabályai az irányadóak.
(5) A  kormánytisztviselő sérelemdíj megfizetésére történő kötelezésére a  fegyelmi eljárásra vonatkozó
kormányrendeletben meghatározott szabályokat kell alkalmazni azzal az  eltéréssel, hogy az  eljárás megindítására
az elévülésre vonatkozó rendelkezések az irányadók.
(6) Az  (5)  bekezdéstől eltérően, ha a  kormánytisztviselő jogviszonya megszűnik, vagy jogviszonyát megszüntetik,
a  kormányzati igazgatási szerv a  kormánytisztviselő sérelemdíj megfizetésére kötelezése érdekében közvetlenül
bírósághoz fordulhat.
(7) A kormánytisztviselőtől csak olyan nyilatkozat megtétele vagy adat közlése kérhető, illetve vele szemben csak olyan
alkalmassági vizsgálat alkalmazható, amely személyiségi jogait nem sérti, és a  közszolgálat létesítése, teljesítése
vagy megszűnése szempontjából lényeges.
(8) A  munkáltatói jogkör gyakorlója a  kormánytisztviselőt csak a  közszolgálattal összefüggő magatartása körében
ellenőrizheti. A munkáltatói jogkör gyakorlójának ellenőrzése és az annak során alkalmazott eszközök, módszerek
nem járhatnak az emberi méltóság megsértésével. A kormánytisztviselő magánélete nem ellenőrizhető.
(9) A  munkáltatói jogkör gyakorlója előzetesen tájékoztatja a  kormánytisztviselőt azoknak a  technikai eszközöknek
az alkalmazásáról, amelyek a kormánytisztviselő ellenőrzésére szolgálnak.
XI. FEJEZET
A JOGNYILATKOZATOK 68. § [Az egyoldalú jognyilatkozat, a nyilatkozat, a tájékoztatás]
 (1) Egyoldalú jognyilatkozatból az  e  törvényben, az  e  törvény végrehajtására kiadott jogszabályban és közszolgálati
szabályzatban meghatározott esetben származhatnak jogok vagy kötelezettségek.
 (2) Az  egyoldalú jognyilatkozat a  címzettel való közléssel válik hatályossá és – e  törvény eltérő rendelkezésének
hiányában – csak a címzett hozzájárulásával módosítható, vagy vonható vissza.
 (3) A jogról lemondó vagy abból engedő nyilatkozatot nem lehet kiterjesztően értelmezni.
 (4) Az  egyoldalú jognyilatkozatra a  megállapodásra vonatkozó szabályokat kell megfelelően alkalmazni.
A megállapodás teljesítése során tett, jognyilatkozatnak nem minősülő nyilatkozat, továbbá a munka irányításával
összefüggő munkáltatói jogkör gyakorlójának jognyilatkozata tekintetében a 70–73. §-ban foglalt rendelkezéseket
kell megfelelően alkalmazni.
(5) Amennyiben e  törvény valamely fél számára tájékoztatási kötelezettséget ír elő, a  tájékoztatást közöltnek kell
tekinteni, ha azt a helyben szokásos és általában ismert módon közzéteszik.
(6) A  tájékoztatást olyan időben és módon kell megtenni, hogy az  lehetővé tegye a  jog gyakorlását és kötelezettség
teljesítését.
69. § [A feltétel]
 (1) A  felek a  megállapodás létrejöttét, módosítását vagy megszűnését jövőbeli, bizonytalan eseménytől (feltétel) is
függővé tehetik. Nem köthető ki olyan feltétel, amelynek alapján a  jogviszony a  kormánytisztviselő hátrányára
módosulna, vagy a jogviszony megszűnését eredményezné.
(2) Az  ellentmondó, lehetetlen vagy értelmezhetetlen feltétel érvénytelen. A  megállapodást ilyen esetben úgy kell
elbírálni, mintha a felek az adott feltételt nem kötötték volna ki.
(3) A  felek, amíg a  feltétel bekövetkezése függőben van, kötelesek tartózkodni minden olyan magatartástól, amely
a  másik fél feltételhez kötött jogát csorbítaná. A  feltétel bekövetkezésére vagy meghiúsulására nem hivatkozhat
a fél, ha azt vétkesen maga okozta.
70. § [A képviselet]
 (1) A kormányzati igazgatási szerv képviseletében jognyilatkozat tételére a munkáltatói jogkör gyakorlója jogosult.
 (2) A  kormánytisztviselő a  kinevezés elfogadásával, a  megállapodás megkötésével, módosításával, a  jogviszony
megszüntetésével összefüggő jognyilatkozatát csak személyesen teheti meg.
 (3) A  kormánytisztviselő az  egyéb jognyilatkozatot meghatalmazott képviselője útján is megteheti, az  erre irányuló
meghatalmazást írásba kell foglalni. A  meghatalmazás visszavonásig, vagy határozott időre szóló meghatalmazás
esetén a határozott idő elteltéig érvényes. A meghatalmazás visszavonása jóhiszemű harmadik személy irányában
csak akkor hatályos, ha azt vele közölték. A visszavonás jogáról érvényesen nem lehet lemondani.
(4) A  (3)  bekezdésben meghatározott meghatalmazás hiányában is eljárhat a  kormánytisztviselő képviseletében
hozzátartozója, ha a  jognyilatkozat megtételében a  kormánytisztviselő akadályozva van. Vita esetén
az akadályoztatás tényét igazolnia kell.
(5) A  kormányzati igazgatási szerv a  kormánytisztviselő személyesen tett jognyilatkozatát veszi figyelembe, ha
a kormánytisztviselő és a (3) és (4) bekezdésben említett képviselő jognyilatkozatai eltérnek.
(6) A  kormánytisztviselő – kivéve, ha a  képviselet tartalma egyértelműen korlátozott – nem hivatkozhat arra, hogy
képviselője jogkörét túllépve járt el.
71. § [Az alaki kötöttség]
 (1) A kormányzati szolgálati jogviszonyt érintő lényeges megállapodást és jognyilatkozatot írásba kell foglalni.
 (2) A kormánytisztviselő kérésére a kormányzati igazgatási szervnek a jognyilatkozatát akkor is írásba kell foglalnia, ha
az egyébként nem kötelező.
 (3) A megállapodást, ha írásba kellett foglalni, módosítani vagy megszüntetni is csak írásban lehet.
 (4) Az  alaki kötöttség megsértésével tett jognyilatkozat – ha e  törvény eltérően nem rendelkezik – érvénytelen.
Az érvénytelenség jogkövetkezménye nem alkalmazható, ha a jognyilatkozat a felek egyező akaratából teljesedésbe
ment, és ez nem jár a közérdek sérelmével.
(5) Egyoldalú jognyilatkozatát a kormányzati igazgatási szerv az e törvényben meghatározott esetben köteles írásban
indokolni, valamint az  igény érvényesítésének módjáról és – ha az elévülési időnél rövidebb – annak határidejéről
a  kormánytisztviselőt tájékoztatni kell. A  határidőről való tájékoztatás elmulasztása esetén hat hónap elteltével
az igény nem érvényesíthető.
(6) A  kormányzati igazgatási szerv köteles a  megállapodás írásba foglalásáról gondoskodni és ennek egy példányát
a kormánytisztviselőnek átadni.
(7) A  megállapodásban meg kell jelölni a  felek nevét, továbbá a  megállapodás teljesítése szempontjából lényeges
adatait.
(8) A  (11)  bekezdésben foglaltak kivételével írásbelinek kell tekinteni a  jognyilatkozatot, ha annak közlésére
a jognyilatkozatban foglalt információ változatlan visszaidézésére, a nyilatkozattevő személyének és a jognyilatkozat
megtétele időpontjának azonosítására alkalmas elektronikus dokumentumban (a  továbbiakban: elektronikus
dokumentum) kerül sor.
(9) A  nyilatkozattevő személyének (8)  bekezdés szerinti azonosításához nem szükséges a  nyilatkozattevő fokozott
biztonságú vagy minősített elektronikus aláírása.
(10) Az írásbeli jognyilatkozat akkor minősül közöltnek, ha azt a címzettnek vagy az átvételre jogosult más személynek
átadják, illetve az  elektronikus dokumentum részükre hozzáférhetővé válik. A  közlés akkor is hatályos, ha
a címzett vagy az átvételre jogosult más személy az átvételt megtagadja vagy szándékosan megakadályozza. Erről
jegyzőkönyvet kell felvenni.
(11) A  kinevezési okmányt, a  kinevezés módosítását, a  jogviszony megszüntetésével kapcsolatos jognyilatkozatot,
az összeférhetetlenség megszüntetésére irányuló felszólítást és a fizetési felszólítást a munkáltatói jogkör gyakorlója
részéről elektronikusan legalább fokozott biztonságú elektronikus aláírással kell kiadmányozni.
(12) Az  elektronikus dokumentum akkor válik hozzáférhetővé, amikor a  címzettnek vagy az  átvételre jogosult más
személynek lehetősége nyílik arra, hogy annak tartalmát megismerje.
(13) Papíralapú kiadmány esetében a  (10)  bekezdésben foglaltakon túlmenően a  postai szolgáltatásokról szóló
jogszabály szerint tértivevény többletszolgáltatással feladott küldeményként kézbesített jognyilatkozatot,
a) ha a  címzett vagy az  átvételre jogosult más személy a  küldemény átvételét megtagadta, vagy a  címzett
által bejelentett elérhetőségi címen a kézbesítés a cím azonosíthatatlansága, a címzett ismeretlensége vagy
elköltözése miatt meghiúsult, a kézbesítés megkísérlésének napján,
b) ha a  küldemény „nem kereste” kézbesíthetetlenségi ok jelzés feltüntetésével érkezik vissza, az  értesítés
elhelyezésének napját követő ötödik munkanapon
kézbesítettnek kell tekinteni.
 (14) Vita esetén a jognyilatkozatot tevő felet terheli annak bizonyítása, hogy a közlés szabályszerűen megtörtént.
 (15) Az  írásbeli jognyilatkozatokat a  (8) és (11) bekezdés szerint kell kiadmányozni és a  (10) bekezdés, valamint a 72. §
szerint kézbesíteni. 72. § [Az elektronikus dokumentum kézbesítése]
 (1) Az  elektronikus dokumentum kézbesítésére az  elektronikus ügyintézés és a  bizalmi szolgáltatások általános
szabályairól szóló 2015.  évi CCXXII.  törvény (a  továbbiakban: E-ügyintézési tv.) 14.  §-ában és 15.  § (2) és
(3) bekezdésében foglalt rendelkezéseket a (3) bekezdésben foglalt eltérésekkel megfelelően alkalmazni kell azzal,
hogy ügyfél alatt kormánytisztviselőt, elektronikus ügyintézést biztosító szerv alatt pedig a kormányzati igazgatási
szervet kell érteni.
(2) A  kormánytisztviselő köteles az  írásbeli jognyilatkozatok elektronikus aláírása és az  elektronikus dokumentumok
kézhezvételének visszaigazolása érdekében az  E-ügyintézési tv. szerinti, a  Kormány által kötelezően biztosított
elektronikus azonosítási szolgáltatással és az  ehhez tartozó biztonságos kézbesítési szolgáltatásra alkalmas
tárhellyel rendelkezni és a  biztonságos kézbesítési szolgáltatásra alkalmas elektronikus elérhetőségét
a  foglalkoztatójával közölni. A  kormánytisztviselő e  kötelezettségét – ha törvény eltérően nem rendelkezik –
a kinevezését követő 15 napon belül köteles teljesíteni.
(3) Az E-ügyintézési tv. 15. § (3) bekezdésétől eltérően, ha a szolgáltató azt igazolja vissza, hogy a küldeményt a címzett
kétszeri értesítése ellenére nem vette át, az  elektronikus dokumentumot kézbesítettnek kell tekinteni a  második
értesítés igazolásban feltüntetett időpontját követő ötödik munkanapon.
(4) Ha az  elektronikus dokumentum elektronikus kézbesítése (vagy a  kézbesítési vélelem szabályainak alkalmazása)
bármely okból nem lehetséges, vagy az  a  jogviszony létesítéséről rendelkezik, az  elektronikusan kiadmányozott
jognyilatkozatról a munkáltatói jogkör gyakorlója által írásban kijelölt vagy a szervezeti és működési szabályzatban
erre feljogosított személy öt  napon belül záradékolással hiteles papíralapú kiadmányt készít. A  záradéknak
tartalmaznia kell a  záradékolásra jogosult személy aláírását, a  záradékolás keltét és szöveges utalást arra, hogy
a  papíralapú kiadmány az  alapul szolgáló elektronikusan hitelesített irattal megegyezik. A  kormánytisztviselővel
a papíralapú kiadmányt kell közölni.
73. § [A határidő és az időtartam számítása]
 (1) A határidő számítására a (2)–(6) bekezdésben foglaltakat kell alkalmazni, ha jogszabály vagy a felek megállapodása
valamely jognyilatkozat megtételére vagy egyéb magatartás tanúsítására határidőt ír elő.
 (2) Napon – ha jogszabály eltérően nem rendelkezik – naptári napot kell érteni.
 (3) A határidő számítása a határidő megkezdésére okot adó intézkedést (eseményt) követő napon kezdődik.
 (4) A  hetekben megállapított határidő azon a  napon jár le, amely elnevezésénél fogva a  kezdő  napnak megfelel.
Hónapokban vagy években megállapított határidő lejártának napja az a nap, amely számánál fogva a kezdő napnak
megfelel, ha ez a nap a lejárat hónapjában hiányzik, a hónap utolsó napja.
(5) A határidő az utolsó napjának végén jár le. A határidő az általános munkarend szerinti következő munkanap végén
jár le, ha az utolsó nap az általános munkarend szerint heti pihenőnap vagy munkaszüneti nap.
(6) A határidőt – e  törvény eltérő rendelkezése hiányában – akkor kell megtartottnak tekinteni, ha a  lejárat napjának
végéig a jognyilatkozatot közlik, vagy ezen időpontig az egyéb magatartás tanúsítása megtörténik.
(7) A határidő elmulasztása akkor menthető ki, ha a határidőt megállapító jogszabály ezt kifejezetten megengedi.
 (8) A  jognyilatkozatot, egyéb magatartást késedelem nélkül, szükség esetén az  egyébként nem a  kötelezett által
viselendő költségek megelőlegezésével kell megtenni vagy tanúsítani, ha jogszabály a  jognyilatkozat megtételére
vagy az egyéb magatartás tanúsítására haladéktalanul kötelezi a felet.
(9) A jogszabályban vagy a felek megállapodásában meghatározott, határidőnek nem minősülő időtartam számítására
a (4)–(8) bekezdés nem alkalmazható, az ilyen időtartam számításánál a naptár az irányadó.
74. § [Az érvénytelenség]
 (1) Semmis az  a  megállapodás, amely jogszabályba vagy jó erkölcsbe ütközik, valamint amely jogszabály
megkerülésével jött létre.
 (2) A  színlelt megállapodás semmis, ha pedig más megállapodást leplez, azt a  leplezett megállapodás alapján kell
megítélni.
 (3) A  semmis megállapodás érvénytelen, kivéve, ha ahhoz a  rendelkezést megállapító jogszabály más
jogkövetkezményt fűz. A  semmisségre az  érdekelt határidő nélkül hivatkozhat, a  megállapodás semmisségét
a Közszolgálati Döntőbizottság és a bíróság hivatalból észleli.
(4) A  megállapodás megtámadható, ha a  fél a  megállapodás megkötésekor lényeges tényben vagy körülményben
tévedett, feltéve, hogy a  tévedését a  másik fél okozta vagy azt felismerhette, vagy ha a  felek a  megállapodás
megkötésekor lényeges tényben vagy körülményben ugyanabban a  téves feltevésben voltak, vagy ha
a megállapodás megkötésére a felet megtévesztéssel vagy jogellenes fenyegetéssel vették rá.
(5) A  (4)  bekezdés alkalmazásában lényeges tényre vagy körülményre vonatkozik a  tévedés, illetve téves a  feltevés
akkor, ha annak ismeretében a fél nem vagy más tartalommal kötötte volna meg a megállapodást.
(6) A megállapodást megtámadhatja, aki a megállapodás megkötésekor tévedésben vagy téves feltevésben volt.
 (7) A  megtévesztés hatására kötött megállapodást megtámadhatja, akit a  másik fél szándékos magatartásával
tévedésbe ejt vagy tévedésben tart.
 (8) A megállapodást megtámadhatja, akit a másik fél jogellenes fenyegetéssel vett rá a megállapodás megkötésére.
 (9) A (7) és (8) bekezdésben foglalt szabályokat kell alkalmazni, ha a megtévesztés vagy jogellenes fenyegetés harmadik
személy részéről történt és erről a másik fél tudott vagy tudnia kellett.
 (10) A  megtámadás határideje harminc  nap, amely a  tévedés, megtévesztés, téves feltevés felismerésétől, vagy
jogellenes fenyegetés esetén a  kényszerhelyzet megszűnésétől kezdődik. A  megtámadási határidőre az  elévülés
szabályai megfelelően irányadók azzal, hogy hat hónap elteltével a megtámadás joga nem gyakorolható.
(11) A megtámadásra irányuló jognyilatkozatot a (10) bekezdésben meghatározott határidőn belül írásban kell a másik
féllel közölni.
(12) A sikeresen megtámadott megállapodás érvénytelen.
 (13) A fél titkos fenntartása vagy rejtett indoka a megállapodás érvényességét nem érinti.
75. § [Az érvénytelenség jogkövetkezménye]
 (1) Az  érvénytelen megállapodás alapján létrejött jogviszonyból származó jogokat és kötelezettségeket úgy kell
tekinteni, mintha azok érvényes megállapodás alapján állnának fenn. Az érvénytelen megállapodás alapján létrejött
jogviszonyt – ha e  törvény eltérően nem rendelkezik – a  kormányzati igazgatási szerv köteles haladéktalanul,
azonnali hatállyal megszüntetni, feltéve, hogy az érvénytelenség okát a felek a közérdek sérelme nélkül rövid időn
belül nem hárítják el.
(2) A  kormányzati igazgatási szerv köteles a  kormánytisztviselőnek annyi időre járó illetményt megfizetni, amennyi
a  felmentés esetén járna, továbbá megfelelően alkalmazni kell a  végkielégítés szabályait is, ha a  kinevezés
a munkáltató oldalán felmerült okból érvénytelen, és azt az (1) bekezdés alapján meg kell szüntetni.
(3) Ha a  megállapodás valamely része érvénytelen, helyette a  jogszabályt kell alkalmazni, kivéve, ha a  felek
az érvénytelen rész nélkül nem állapodtak volna meg.
(4) Az egyoldalú jognyilatkozat érvénytelensége esetén e jognyilatkozatból jogok és kötelezettségek nem származnak.
 (5) A jogviszony megszüntetésére irányuló jognyilatkozat érvénytelensége esetén – a kormányzati igazgatási szerv saját
jognyilatkozatának sikeres megtámadását kivéve – a  jogellenes jogviszony megszüntetés jogkövetkezményeit kell
megfelelően alkalmazni.
(6) A  megállapodás érvénytelenségéből származó kár megtérítésére az  e  törvény szerinti kártérítési felelősség
szabályait kell megfelelően alkalmazni.
XII. FEJEZET
A MAGYAR KORMÁNYTISZTVISELŐI KAR 76. § [A Magyar Kormánytisztviselői Kar jogállása]
 (1) A  Magyar Kormánytisztviselői Kar (a  továbbiakban: MKK) a  kormánytisztviselők önkormányzattal rendelkező,
közigazgatási szakmai köztestülete.
 (2) Az MKK jogi személy.
 (3) Az MKK kötelező tagsági jogviszony alapján működik. A kormánytisztviselő a kinevezéssel válik az MKK tagjává.
 (4) A tagság nem zár ki más kamarai tagsági viszonyt.
 (5) Az MKK szervezete képviseleti, ügyintézői testületekből, valamint tisztségviselőkből és ügyintézői szervből áll.
 (6) Az MKK legfőbb képviseleti, döntéshozó szerve az Országos Közgyűlés.
 (7) Az MKK legfőbb ügyintézői testülete az Országos Elnökség (a továbbiakban: Elnökség).
 (8) Az Elnökség tagjai:
a) az elnök, az alelnökök;
b) az Országos Pénzügyi Ellenőrző Bizottság elnöke;
c) az Országos Etikai Bizottság elnöke.
(9) Az elnök az MKK képviseletét önállóan gyakorolja, jogkörét az Alapszabályban meghatározott módon átruházhatja.
Az elnök munkáját az Országos Közgyűlés által megválasztott legfeljebb öt alelnök segíti. Az elnök e tisztségében
államtitkári illetményre és juttatásra jogosult. Az  elnök kormányzati szolgálati jogviszonyában mentesül
a munkavégzési és a rendelkezésreállási kötelezettsége alól, erre tekintettel e jogviszonyában illetményre és egyéb
juttatásra nem jogosult.
(10) Az elnök irányítja az MKK Országos Irodáját.
 (11) Az MKK szervezetére, valamint működésére vonatkozó szabályokat a Kormány rendeletben határozza meg.
77. § [Az MKK feladat- és hatásköre]
 (1) Az  MKK a  feladatait az  országos, valamint a  fővárosban és a  megyékben (a  továbbiakban együtt: területi szint)
működő szervezete útján látja el.
 (2) Az  MKK tagjai a  Kormány rendeletében és az  MKK Alapszabályában meghatározott módon és feltételek szerint
tagozatokat alakíthatnak, amelyek ellátják az  Alapszabályban, illetve a  kormányrendeletben meghatározott
szervezet által átruházott feladatokat.
(3) Az MKK
a) védi a Kormánytisztviselői Kar tekintélyét, testületeinek és tagjainak érdekeit, valamint a kormánytisztviselő
jogait;
b) megalkotja a hivatásetikai részletszabályokat, kialakítja – a Kormány rendeletében meghatározottak szerint –
az etikai eljárás rendszerét, valamint lefolytatja az etikai eljárásokat;
c) a kormánytisztviselő kérelmére etikai igazolást bocsát ki az  MKK tagjai számára, amellyel igazolja, hogy
az adott tag ellen etikai eljárás nincs folyamatban, valamint etikai büntetés hatálya alatt nem áll;
d) konzultációs joggal közreműködik a kormánytisztviselők foglalkoztatását és hivatásgyakorlásának feltételeit
befolyásoló, a  kormánytisztviselő számára előírt szakmai vizsgákkal kapcsolatos, valamint az  MKK-t érintő
jogszabályok megalkotásában;
e) véleményét ki kell kérni
ea) a kormányzati szolgálati jogviszonnyal összefüggő kérdésekben,
eb) a  központi és a  társadalombiztosítási költségvetésnek a  kormányzati szolgálati jogviszonyban
állókat érintő rendelkezéseivel összefüggésben, valamint
ec) az igazgatási állománnyal és személyi juttatásokkal való gazdálkodás elvi kérdéseiben;
f ) kezdeményezheti a Kormánynál a kormánytisztviselők élet- és munkakörülményeit, valamint foglalkoztatási
feltételeit és a hivatás gyakorlását érintő jogszabályok megalkotását, illetve módosítását;
g) a feladat- és hatáskörét érintő bármely kérdésben felterjesztési jogot gyakorol;
h) kezdeményezheti az  igazságügyért felelős miniszternél a  kormányzati szolgálati jogviszonnyal kapcsolatos
jogszabálysértő gyakorlat megváltoztatását;
i) megalkotja működési szabályait;
j) tagjairól és szerveiről nyilvántartást vezet;
k) a kiváló munka elismeréseként díjakat alapíthat és adományozhat;
l) a Kormánynál, a  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszternél, illetve
az illetékes szerv vezetőjénél kezdeményezheti – kormányrendeletben meghatározott – kitüntetés vagy más
elismerés adományozását;
m) szakmai konferenciákat, tudományos tanácskozásokat, felkészítő továbbképzéseket szervezhet;
n) pályázatokat írhat ki és bírálhat el, illetve kiadványokat jelentethet meg a  közigazgatás fejlesztésére,
gyakorlatának egységesítésére, a  közigazgatási példaadó munkamódszerek megismertetésére,
hagyományainak ápolására;
o) tagjai számára jóléti, szociális és egyéb kedvezményes szolgáltatásokat nyújthat;
p) megfigyelőként részt vesz a  kormánytisztviselők vizsgáztatásában és továbbképzésében, indokolt esetben
törvényességi és egyéb intézkedést kezdeményez;
q) tagot delegál a Közigazgatási Továbbképzési Kollégiumba;
r) megalkotja éves költségvetését, elfogadja az  éves költségvetés végrehajtásáról szóló, a  számviteli törvény
szerinti beszámolót;
s) ellátja mindazokat a feladatokat, amelyeket törvény vagy kormányrendelet az MKK számára meghatároz.
(4) A  fővárosi, megyei illetékességű kormányzati igazgatási szerv vezetője köteles kikérni a  területi szinten működő
MKK véleményét a  kormánytisztviselők munkavégzésére, munka- és pihenőidejére, jutalmazására, valamint
juttatásaira vonatkozó, a  kormányzati igazgatási szerv vezetőjének hatáskörébe utalt szabályozásról. A  területi
szinten működő MKK jogosult véleményezni a kormánytisztviselők csoportját érintő fővárosi, megyei illetékességű
kormányzati igazgatási szerv által hozott munkáltatói intézkedést vagy annak tervezetét, ezzel összefüggésben
konzultációt kezdeményezni.
(5) A  kormányzati igazgatási szerv nem köteles tájékoztatást adni vagy konzultációt folytatni, ha ez  olyan tény,
információ, megoldás vagy adat nyilvánosságra kerülésével járhat, amely a közszolgálat érdekeit, illetve működését
vagy a kormányzati igazgatási szerv jogos érdekeit, illetve működését veszélyeztetné.
(6) Az  MKK tagja olyan tényt, információt, megoldást vagy adatot, amelyet a  kormányzati igazgatási szerv jogos
érdekei, illetve működése, valamint a  közszolgálat érdekei, illetve működése védelmében kifejezetten bizalmasan
vagy minősített adatként való kezelésre történő utalással hozott tudomására, semmilyen módon nem hozhatja
nyilvánosságra és azt az e törvényben meghatározott célok elérésén kívüli tevékenységben semmilyen módon nem
használhatja fel.
(7) Az  MKK tagja a  tevékenysége során tudomására jutott információkat csak a  kormányzati igazgatási szerv jogos
érdekeinek, illetve működésének, valamint a  közszolgálat érdekeinek, illetve működésének veszélyeztetése,
valamint a személyiségi jogok megsértése nélkül hozhatja nyilvánosságra.
78. § [A tagsági viszonnyal összefüggő adatkezelés szabályai]
 (1) A  kormányzati igazgatási szerv a  kormányzati szolgálati jogviszony létesítéséről és megszűnéséről legkésőbb
tizenöt napon belül tájékoztatja az MKK kormányrendeletben kijelölt szervét.
 (2) Az  MKK tagja a  nyilvántartásba vétel, annak elmulasztása, illetve a  nyilvántartásból való törlés ellen
a  kormányrendeletben kijelölt szervhez fellebbezéssel élhet. A  nyilvántartással kapcsolatos döntésekkel, illetve
mulasztással szembeni jogorvoslatra az Ákr. rendelkezéseit kell alkalmazni.
(3) Az MKK a 77. § (3) bekezdés b) pontjában meghatározott etikai eljárások eredményéről – a Kormány rendeletében
megállapítottak szerint – nyilvántartást vezet.
(4) Az  MKK kormányrendeletben kijelölt szerve a  tagnyilvántartási adatok körében az  MKK 77.  § (3)  bekezdésében
meghatározott feladatainak ellátása céljából kezeli a 3. melléklet szerinti közszolgálati alapnyilvántartás adatköréből
az  I/A. 1–4., 9–11., I/B. 1–2., II.1., a  III.1. és kizárólag a  korábban fennálló kormányzati szolgálati és közszolgálati
jogviszony tekintetében a  III.6., a  IV.1., az  V.1–2., 5. és 8.  pontban foglalt, valamint a  tagsági viszonyból eredő
jogokkal és kötelezettségekkel összefüggésben keletkezett adatokat. Az  MKK által kezelt adatokat a  kormányzati
igazgatási szerv az (1) bekezdésben meghatározott időpontban adja át az MKK részére. A kezelt adatokat a tagsági
viszony megszűnését követő öt év elteltével törölni kell.
XIII. FEJEZET
A KORMÁNYZATI SZOLGÁLATI JOGVISZONY ÉS ANNAK ALANYAI
79. § [A kormányzati szolgálati jogviszony]
A kormányzati szolgálati jogviszony a köz szolgálata és munkavégzés céljából létesített különleges jogviszony.
80. § [A Kormány mint munkáltató]
 (1) A kormányzati szolgálati jogviszony a Kormány mint munkáltató és a kormánytisztviselő mint foglalkoztatott között
jön létre.
 (2) A  kormányzati szolgálati jogviszonyt nem érinti a  Kormány összetételének megváltozása és a  Kormány
megbízatásának megszűnése.
 (3) A  közigazgatási perrendtartásról szóló 2017.  év I.  törvény 18.  § (3)  bekezdése szerinti munkáltató szerv alatt,
valamint az adózás rendjéről szóló törvény szerinti munkáltató alatt azt a kormányzati igazgatási szervet kell érteni,
amelynél a kormánytisztviselő az álláshelye szerinti feladatát ellátja vagy ellátta.
(4) A  Kormány a  kormányzati szolgálati jogviszonnyal összefüggő munkáltatói feladatok ellátása érdekében kezeli
a kormánytisztviselő közszolgálati személyügyi nyilvántartásban szereplő adatait.
81. § [A munkáltatói jogkör gyakorlója]
 (1) A  kormánytisztviselő felett a  munkáltatói jogokat a  Kormány nevében – törvény vagy kormányrendelet
eltérő rendelkezése hiányában – a  kormányzati igazgatási szerv hivatali szervezetének vezetője gyakorolja
(a továbbiakban: munkáltatói jogkör gyakorlója).
(2) A munkáltatói jogkör gyakorlója a munkáltatói jogok gyakorlását – a (3) bekezdésben meghatározott kivételekkel –
írásban átruházhatja a  szakmai felsővezetői vagy szakmai vezetői álláshelyet betöltő kormánytisztviselőre.
Az átruházott munkáltatói jogkör nem ruházható tovább.
(3) Nem ruházható át:
a) a kormányzati igazgatási szerv alaplétszámába tartozó álláshelyen ellátandó feladat meghatározása,
b) a kormányzati igazgatási szerv alaplétszámába tartozó álláshely betöltése szakmai követelményeinek
meghatározása,
c) az 53.  § (4)  bekezdése alapján betölteni engedélyezett, központosított álláshely-állományba tartozó
álláshelyen ellátandó feladat meghatározása,
d) az 53.  § (4)  bekezdése alapján betölteni engedélyezett, központosított álláshely-állományba tartozó állás
betöltése szakmai feltételeinek meghatározása.
 (4) Ha a munkáltatói jogkört nem az arra jogosított személy gyakorolta, intézkedése érvénytelen, kivéve, ha a  jogkör
gyakorlója a jognyilatkozatot hat hónapon belül írásban jóváhagyta.
 (5) A kormányzati szolgálati jogviszonnyal kapcsolatos munkáltatói jogkör gyakorlásával és átruházásával összefüggő
részletes szabályokat a Kormány rendeletben állapítja meg. XIV. FEJEZET
A KORMÁNYZATI SZOLGÁLATI JOGVISZONY LÉTESÍTÉSE
82. § [A kinevezés általános feltételei]
 (1) Kormányzati szolgálati jogviszony
a) büntetlen előéletű,
b) cselekvőképes,
c) legalább érettségi végzettséggel vagy középszintű szakképesítéssel rendelkező, valamint
d) eskütételi kötelezettségét teljesítő
magyar állampolgárral létesíthető és tartható fenn.
(2) Nem létesíthető kormányzati szolgálati jogviszony azzal, aki állam elleni bűncselekmény [a Büntető Törvénykönyvről
szóló 2012.  évi C.  törvény (a  továbbiakban: Btk.) XXIV. Fejezet, illetve a  Büntető Törvénykönyvről szóló 1978.  évi
IV.  törvény (a  továbbiakban: 1978.  évi IV.  törvény) X. fejezet], igazságszolgáltatás elleni bűncselekmény
(Btk. XXVI. Fejezet, illetve az 1978. évi IV. törvény XV. fejezet VI. cím), korrupciós bűncselekmény (Btk. XXVII. Fejezet)
vagy közélet tisztasága elleni, valamint a nemzetközi közélet tisztasága elleni bűncselekmény (1978. évi IV. törvény
XV.  fejezet VII. és VIII. cím), hivatali bűncselekmény (Btk. XXVIII. Fejezet, illetve az  1978.  évi IV.  törvény XV. fejezet
IV.  cím), illetve közbizalom elleni bűncselekmény (Btk. XXXIII. Fejezet, illetve az  1978.  évi IV.  törvény XVI. fejezet
III. cím) miatt indult büntetőeljárás hatálya alatt áll.
(3) Ha az  álláshelyen ellátandó feladatok körébe tizennyolcadik életévét be nem töltött személy nevelése,
felügyelete, gondozása vagy gyógykezelése tartozik, a kormányzati szolgálati jogviszony az (1) és (2) bekezdésben
meghatározottakon túl nem létesíthető azzal, aki
a) a 2013. június 30-ig hatályban volt emberölés [az 1978.  évi IV.  törvény 166.  § (2)  bekezdés i)  pont],
öngyilkosságban közreműködés [1978. évi IV.  törvény 168. § (2) bekezdés], személyi szabadság megsértése
[1978.  évi IV.  törvény 175.  § (3)  bekezdés e)  pont], emberkereskedelem [1978.  évi IV.  törvény 175/B.  §
(2) bekezdés a) pont és (5) bekezdés], családi állás megváltoztatása [1978. évi IV. törvény 193. § (2) bekezdés
b) pont], kiskorú veszélyeztetése [1978. évi IV. törvény 195. § (1)–(3) bekezdés], erőszakos közösülés [1978. évi
IV. törvény 197. § (2) bekezdés a) pont és (3) bekezdés], szemérem elleni erőszak [1978. évi IV. törvény 198. §
(2)  bekezdés a)  pont és (3)  bekezdés], megrontás (1978.  évi IV.  törvény 201–202/A.  §), tiltott pornográf
felvétellel visszaélés (1978. évi IV. törvény 204. §), üzletszerű kéjelgés elősegítése [1978. évi IV. törvény 205. §
(3) bekezdés a) pont], visszaélés kábítószerrel [1978. évi IV. törvény 282/B. § (1) bekezdés, (2) bekezdés a) és
c) pont, 282/B. § (5) bekezdés és (7) bekezdés a) pont] hatálya alatt áll,
b) tiltott toborzás [Btk. 146.  § (3)  bekezdés], emberölés [Btk. 160.  § (2)  bekezdés i)  pont], öngyilkosságban
közreműködés [Btk. 162.  § (2)  bekezdés], emberi test tiltott felhasználása [Btk. 175.  § (3)  bekezdés
a) pont], kábítószer-kereskedelem [Btk. 177. § (1) bekezdés a) és b) pont], kábítószer birtoklása [Btk. 179. §
(1)  bekezdés a)  pont és (2)  bekezdés], kóros szenvedélykeltés (Btk. 181.  §), teljesítményfokozó szerrel
visszaélés [Btk. 185.  § (3) és (5)  bekezdés], emberrablás [Btk. 190.  § (2)  bekezdés a)  pont és (3)  bekezdés
a)  pont], emberkereskedelem [Btk. 192.  § (4)  bekezdés a)  pont, (5) és (6)  bekezdés], kényszermunka
[Btk. 193.  § (2)  bekezdés c)  pont], személyi szabadság megsértése [Btk. 194.  § (2)  bekezdés a)  pont és
(3)  bekezdés], szexuális kényszerítés [Btk. 196.  § (2)  bekezdés a)  pont és (3)  bekezdés], szexuális erőszak
[Btk. 197.  § (2)  bekezdés, (3)  bekezdés a)  pont és (4)  bekezdés], szexuális visszaélés (Btk. 198.  §), kerítés
[Btk. 200.  § (2)  bekezdés és (4)  bekezdés a)  pont], prostitúció elősegítése [Btk. 201.  § (1)  bekezdés
c)  pont és (2)  bekezdés], gyermekprostitúció kihasználása (Btk. 203.  §), gyermekpornográfia (Btk. 204.  §),
szeméremsértés [Btk. 205. § (2) bekezdés], kiskorú veszélyeztetése (Btk. 208. §), gyermekmunka (Btk. 209. §),
családi jogállás megsértése [Btk. 213. § (2) bekezdés b) pont] miatt büntetőeljárás hatálya alatt áll,
c) a Btk. 52. § (3) bekezdése szerinti foglalkozástól eltiltás hatálya alatt áll, és
d) az a) és b) pontban meghatározott bűncselekmények elkövetése miatt kényszergyógykezelés alatt áll.
(4) Kormányzati szolgálati jogviszony nem létesíthető azzal, akivel szemben a (3) bekezdés a) pontjában meghatározott
a) szándékos bűncselekmény miatt végrehajtandó szabadságvesztést szabtak ki,
aa) öt évet el nem érő szabadságvesztés esetén a mentesítés beálltától számított öt évig,
ab) ötévi vagy azt meghaladó szabadságvesztés esetén a mentesítés beálltától számított nyolc évig;
b) szándékos bűncselekmény miatt közérdekű munkát vagy pénzbüntetést szabtak ki, a mentesítés beálltától
számított két évig;
c) szándékos bűncselekmény miatt végrehajtásában felfüggesztett szabadságvesztést szabtak ki, a mentesítés
beálltától számított három évig.
(5) A (2) és (4) bekezdésben foglaltakon túl pártfogó felügyelőnek nem lehet kinevezni továbbá azt,
a) aki büntetlen előéletű, de a  bíróság bűncselekmény elkövetése miatt büntetőjogi felelősségét jogerős
ügydöntő határozatban megállapította,
aa) szándékos bűncselekmény miatt kiszabott, ötévi vagy azt meghaladó végrehajtandó
szabadságvesztés büntetés esetén a mentesítés beálltától számított tizenkét évig,
ab) szándékos bűncselekmény miatt kiszabott, öt évet el nem érő végrehajtandó szabadságvesztés
esetén a mentesítés beálltától számított tíz évig,
ac) szándékos bűncselekmény miatt kiszabott, végrehajtásában felfüggesztett szabadságvesztés esetén
a mentesítés beálltától számított nyolc évig,
ad) szándékos bűncselekmény miatt kiszabott közérdekű munka vagy pénzbüntetés esetén
a mentesítés beálltától számított öt évig,
ae) szándékos bűncselekmény miatt kiszabott, végrehajtásában felfüggesztett pénzbüntetés esetén
a mentesítés beálltától számított három évig,
af ) gondatlan bűncselekmény miatt kiszabott, végrehajtandó szabadságvesztés büntetés esetén
a mentesítés beálltától számított nyolc évig,
ag) gondatlan bűncselekmény miatt kiszabott, végrehajtásában felfüggesztett szabadságvesztés esetén
a mentesítés beálltától számított öt évig,
ah) gondatlan bűncselekmény miatt kiszabott közérdekű munka esetén a  mentesítés beálltától
számított három évig,
b) akivel szemben a bíróság kényszergyógykezelést alkalmazott, a kényszergyógykezelést megszüntető végzés
jogerőre emelkedésétől számított három évig;
c) akivel szemben a  bíróság próbára bocsátást alkalmazott, a  próbaidő, annak meghosszabbítása esetén
a meghosszabbított próbaidő elteltétől számított három évig;
d) aki büntetőeljárás – ide nem értve a magánvádas vagy a pótmagánvádas eljárást – hatálya alatt áll;
e) aki a kormányzati szolgálati jogviszony alapján végzett tevékenység folytatását kizáró foglalkozástól eltiltás
hatálya alatt áll.
 (6) Jogszabály alapján nemzetbiztonsági ellenőrzés alá eső kormányzati szolgálati jogviszony nem létesíthető azzal,
akinek a  nemzetbiztonsági ellenőrzése során nemzetbiztonsági kockázatot állapítottak meg, kivéve, ha az  arra
feljogosított személy, szerv a kormányzati szolgálati jogviszony létesítését jóváhagyta.
(7) Ha a kormánytisztviselő a kormányzati szolgálati jogviszonya fennállása alatt válik nemzetbiztonsági ellenőrzés alá
eső személlyé, és
a) a nemzetbiztonsági ellenőrzéséhez nem járul hozzá vagy
b) nemzetbiztonsági ellenőrzése során nemzetbiztonsági kockázatot állapítottak meg és a  kormányzati
szolgálati jogviszony fenntartását a jogszabály szerint arra feljogosított személy, szerv nem hagyta jóvá,
a kormányzati szolgálati jogviszonyt azonnali hatállyal meg kell szüntetni.
(8) A  kormányzati szolgálati jogviszonynak a  (7)  bekezdés szerinti megszüntetése esetén a  kormánytisztviselőt
felmentési idő és végkielégítés nem illeti meg. A  megszüntetés okát és jogkövetkezményeit közölni kell
a kormánytisztviselővel.
(9) Ha a  rendőrségről szóló törvény lehetővé teszi, hogy a  kormánytisztviselő szolgálati feladatainak törvényes
ellátását a  belső bűnmegelőzési és bűnfelderítési feladatokat ellátó szerv – törvényben meghatározott esetekben
és módon  – megbízhatósági vizsgálattal ellenőrizze, a  kormányzati szolgálati jogviszony létesítésének és
fenntartásának feltétele az ellenőrzéshez való hozzájárulás.
(10) Nem nevezhető ki kormánytisztviselőnek az  e  törvény értelmében meghatározott öregségi nyugdíjra való
jogosultsággal rendelkező személy, kivéve, ha a Kormány a munkáltatói jogkör gyakorlójának kérelmére hozzájárul
a kormánytisztviselő foglalkoztatásához.
(11) Az  (1)  bekezdés c)  pontjában meghatározott feltétel teljesítése alól mentesül a  külképviseletekről és a  tartós
külszolgálatról szóló törvény szerinti külképviselet adminisztratív és technikai személyzetének az  a  tagja, aki
a  nemzeti köznevelésről szóló 2011.  évi CXC.  törvény 9.  § (6)  bekezdése szerinti középfokú végzettséggel
rendelkezik.
(12) Az  e  törvényben meghatározott alkalmazási feltételek alól – a  (11)  bekezdésben meghatározott kivétellel –
felmentés nem adható. A kormánytisztviselőnek a kormányzati szolgálati jogviszony teljes időtartama alatt meg kell
felelnie az e törvényben meghatározott alkalmazási feltételeknek.
(13) A  miniszterelnök a  Miniszterelnöki Kormányiroda, valamint az  általános politikai koordinációért felelős miniszter
által vezetett minisztérium állományába tartozó kormánytisztviselőt feljogosíthatja miniszterelnöki tanácsadói vagy
miniszterelnöki főtanácsadói megnevezés használatára.
83. § [A kiválasztási eljárás]
 (1) Jogszabály vagy a munkáltatói jogkör gyakorlójának döntése alapján a kinevezés meghívásos vagy pályázati eljárás
(a  továbbiakban együtt: kiválasztási eljárás) alapján történhet. Pályázati eljárás esetén kinevezést adni csak olyan
személynek lehet, aki a pályázaton részt vett és a pályázati feltételeknek megfelelt.
(2) A  kiválasztási eljárás előkészítéséhez és lefolytatásához szükséges időtartamot az  55.  § (2)  bekezdésében foglalt
határidő figyelembevételével kell meghatározni.
(3) A  személyügyi központ toborzási adatbázist működtet a  kiválasztás, a  lehetséges pályázók tájékoztatásának
elősegítésére. A  toborzási adatbázisba az  a  magyar állampolgár kérheti felvételét, aki büntetlen előéletű,
cselekvőképes és legalább érettségi végzettséggel vagy középszintű szakképesítéssel rendelkezik. A  4.  melléklet
határozza meg azokat az  adatokat, amelyeket a  toborzási adatbázisba felvételét kérő személynek kötelezően kell,
illetve választhatóan lehet megadnia.
(4) A  kormányzati igazgatási szerv vezetője a  betöltetlen álláshely betöltése céljából a  toborzási adatbázisban
nyilvántartott személyek egyéni azonosításra alkalmas módon nyilvántartott adataihoz közvetlenül hozzáférhet.
(5) A  toborzási adatbázisba felvételüket kérők, a  kiválasztási eljárásban részt vevők, valamint a  kormánytisztviselők
kötelezően kitöltendő önéletrajza (a továbbiakban: önéletrajz) tartalmazza a Kormány rendeletében meghatározott
kötelező adatköröket, valamint az  önéletrajzhoz csatolandó, az  önéletrajzban foglaltakat igazoló mellékleteket,
illetve tartalmazhat egyéb kiegészítő információkra vonatkozó adatokat.
(6) A (4) és (5) bekezdés alapján megismert személyes adatokat a kormányzati igazgatási szerv a kormányzati szolgálati
jogviszony létesítéséről meghozott döntés időpontjáig vagy – kormányzati szolgálati jogviszony létesítése és
fennállása esetén – a kormányzati szolgálati jogviszony megszűnéséig, illetve megszüntetéséig kezelheti.
84. § [Igazolás a hatósági bizonyítvány alapján]
 (1) A  kormányzati szolgálati jogviszonyt létesíteni szándékozó személy a  kinevezést megelőzően hatósági
bizonyítvánnyal igazolja, hogy büntetlen előéletű, továbbá nem áll a 82. § szerinti büntetőeljárás hatálya alatt.
 (2) Az, aki a  82.  § (3)  bekezdése szerinti kormányzati igazgatási szervnél kíván kormányzati szolgálati jogviszonyt
létesíteni, az (1) bekezdésben foglaltakon túl azt is igazolja, hogy az ott meghatározott kizáró feltételek nem állnak
fenn vele szemben.
(3) A  pártfogó felügyelőként kormányzati szolgálati jogviszonyt létesíteni szándékozó személy az  (1)  bekezdésben
foglaltakon túl hatósági bizonyítvánnyal azt is igazolja, hogy a 82. § (5) bekezdésében foglalt kizáró feltételek nem
állnak fenn vele szemben.
(4) A  munkáltatói jogkör gyakorlója felhívására a  kormányzati szolgálati jogviszonyt létesíteni szándékozó személy
hatósági bizonyítvánnyal igazolja, hogy nem áll olyan foglalkozástól eltiltás hatálya alatt, amely a  kormányzati
szolgálati jogviszony létesítését nem teszi lehetővé.
(5) Indokolt esetben a  munkáltatói jogkör gyakorlója írásban felszólíthatja a  kormánytisztviselőt, hogy a  felhívástól
számított tizenöt munkanapon belül – ha e határidőn belül menthető ok miatt nem lehetséges, annak megszűnését
követően haladéktalanul – hatósági bizonyítvánnyal igazolja, hogy
a) büntetlen előéletű,
b) nem áll az álláshelyéhez kapcsolódó foglalkozástól eltiltás hatálya alatt,
c) az a) pontban foglaltakon túlmenően, pártfogó felügyelő esetén, hogy a 82. § (5) bekezdésében foglalt kizáró
feltételek nem állnak fenn vele szemben, továbbá
d) az a) pontban foglaltakon túlmenően, a 82. § (3) bekezdése szerinti kormányzati igazgatási szervvel fennálló
kormányzati szolgálati jogviszony esetén nem áll fenn vele szemben a 82. § (4) és (5) bekezdésében foglalt
kizáró feltétel.
(6) A  kormányzati igazgatási szerv a  foglalkoztatást kizáró és az  (1)–(4)  bekezdés alapján vizsgálandó ok ellenőrzése
céljából kezeli
a) a kormánytisztviselőként kormányzati szolgálati jogviszonyt létesíteni szándékozó személy,
b) a kormánytisztviselő
azon személyes adatait, amelyeket a bűnügyi nyilvántartó szerv által kiállított hatósági bizonyítvány tartalmaz.
(7) Az  (1)–(6)  bekezdésben foglaltak alapján megismert személyes adatokat a  kormányzati igazgatási szerv
a  kormányzati szolgálati jogviszony létesítéséről meghozott döntés időpontjáig, vagy – kormányzati szolgálati
jogviszony létesítése és fennállása esetén – a  kormányzati szolgálati jogviszony megszűnéséig, illetve
megszüntetéséig kezeli.
85. § [A kormányzati szolgálati jogviszony létesítése, a kinevezés időtartama]
 (1) A kormányzati szolgálati jogviszony kinevezéssel és annak elfogadásával jön létre. Kormányzati szolgálati jogviszony
határozott és határozatlan időre egyaránt létrehozható. Eltérő rendelkezés hiányában a  kormányzati szolgálati
jogviszony határozatlan időre és teljes munkaidőre jön létre. A kinevezést és annak elfogadását írásba kell foglalni.
Az írásba foglalás elmulasztása miatt a kinevezés érvénytelenségére csak a kormánytisztviselő – a munkába lépést
követő harminc napon belül – hivatkozhat.
(2) A  határozott idejű kormányzati szolgálati jogviszony időtartamát  naptárilag vagy más alkalmas módon – így
különösen meghatározott munka elvégzéséhez, feladat ellátásához vagy esemény bekövetkeztéhez kötődően – kell
meghatározni. A kormányzati szolgálati jogviszony megszűnésének időpontja – tartós külszolgálat megszüntetése
kivételével – nem függhet kizárólag a kormányzati igazgatási szerv, illetve a kormánytisztviselő akaratától, ha a felek
a kormányzati szolgálati jogviszony időtartamát nem naptárilag határozták meg. Ez utóbbi esetben a munkáltatói
jogkör gyakorlója tájékoztatja a kormánytisztviselőt a kormányzati szolgálati jogviszony várható időtartamáról.
86. § [A kinevezési okmány]
 (1) A kinevezési okmány
a) a kormányzati szolgálati jogviszony létesítéséről szóló okiratból és
b) a kormányzati szolgálati jogviszony tartalmi elemeit meghatározó beosztási okiratból áll.
(2) A beosztási okiratnak tartalmaznia kell
a) a kormányzati szolgálati jogviszony kezdetének napját,
b) a kormányzati szolgálati jogviszony időtartamát,
c) a kormánytisztviselő próbaidejének kezdő és befejező napját a (7) bekezdésben foglalt kivételekkel,
d) a kormánytisztviselőt foglalkoztató kormányzati igazgatási szerv és szervezeti egység megnevezését,
e) a kormánytisztviselő munkavégzésének helyét,
f ) a kormánytisztviselő munkaidejét,
g) a kormánytisztviselő álláshelyének besorolását,
h) a kormánytisztviselő illetményét, valamint
i) az álláshelyen ellátandó feladatok meghatározását.
(3) Az álláshelyen ellátandó feladat meghatározható a kormányzati igazgatási szerv szabályzatára történő hivatkozással.
 (4) A kinevezési okmány a kormányzati szolgálati jogviszonyt érintő egyéb kérdésekről is rendelkezhet.
 (5) A kinevezési okmányt a munkáltatói jogkör gyakorlója állítja ki.
 (6) Ha a  kinevezés érvénytelenségét a  munkába lépés előtt állapítják meg, akkor az  érvénytelenséget előidéző ok
megszüntetéséig a  kormánytisztviselő nem állítható munkába. Ha az  érvénytelenség oka a  munka megkezdése
után jut a  munkáltatói jogkör gyakorlójának tudomására, a  kormánytisztviselőt az  érvénytelenség orvoslásáig
a munkavégzéstől el kell tiltani.
(7) A  kinevezési okmányban – a  (10)  bekezdés, az  59.  §, a  88.  § (4)  bekezdése, a  89.  § (6)  bekezdése, a  104.  §
(9)  bekezdése és a  107.  § (11)  bekezdése kivételével – a  kormányzati szolgálati jogviszony létesítésekor legalább
három, de legfeljebb hat hónapig terjedő próbaidőt kell kikötni.
(8) A próbaidő nem hosszabbítható meg.
 (9) A  próbaidő alatt a  kormányzati szolgálati jogviszonyt bármelyik fél indokolás nélkül, azonnali hatállyal
megszüntetheti.
 (10) A  három hónapnál rövidebb idejű kinevezés esetén a  felek megállapodhatnak a  próbaidő kikötéséről azzal, hogy
a próbaidő legfeljebb a határozott idejű kinevezés időtartamának a fele lehet.
87. § [Az eskü]
 (1) A kormánytisztviselőnek a kinevezésekor esküt kell tennie a kötelességeinek pontos betartására.
 (2) Az  eskü letétele a  munkáltatói jogkör gyakorlója vagy az  általa kijelölt vezető előtt, az  esküokmány aláírásával
történik, amelyet a  kormánytisztviselő legkésőbb a  kinevezés aláírásától számított 30  napon belül, szóban is
megerősíthet.
(3) Az eskü szövege a következő:
„Én, ……………………………………… becsületemre és lelkiismeretemre fogadom, hogy Magyarországhoz és
annak Alaptörvényéhez hű leszek; jogszabályait megtartom és másokkal is megtartatom; tisztségemet a  magyar
nemzet javára gyakorolom.”
(Az eskütevő meggyőződése szerint:)
„Isten engem úgy segéljen!”
(4) A kormányzati igazgatási szerv köteles az eskü szóbeli megerősítését a kormánytisztviselő számára lehetővé tenni.
88. § [Az ösztöndíj]
 (1) A Kormány a közigazgatási szakmai gyakorlat támogatására ösztöndíjat alapíthat.
 (2) Az  ösztöndíjat elnyert személy (a  továbbiakban: ösztöndíjas) a  kormányzati igazgatási szervvel ösztöndíjas
jogviszonyban áll.
 (3) Az ösztöndíjas jogviszony beszámít a) az álláshelyi elismeréshez és a szolgálati elismeréshez szükséges időtartamba,
b) a közigazgatási szakvizsgához szükséges gyakorlati időbe,
c) a közigazgatási gyakorlatba.
(4) Az  ösztöndíjas jogviszonyt létrehozó szerződésben meghatározott feltételek sikeres teljesítését követően
az  ösztöndíjassal első munkavégzésre irányuló jogviszonyként az  ösztöndíjas jogviszony megszűnését követő
egy éven belül elsőként kormányzati szolgálati jogviszonyt létesítő kormányzati igazgatás szerv próbaidőt nem
köthet ki.
(5) Az ösztöndíjas jogviszonyra
a) megfelelően alkalmazni kell e törvény 64. §-át, 66–68. §-át, 70–75. §-át, 86. § (2) bekezdés a), f ) és g) pontját,
90. § (1) bekezdését, 91. § (1) bekezdés b), c), e)–j) pontját és (2)–(5) bekezdését, 93. § (1) és (2) bekezdését,
94.  §-át, 98.  §-át, 115.  §-át, 118.  § (3)  bekezdését, 119.  § (1), (3) és (5)  bekezdését, (6)  bekezdés a)  pontját
és a  (11)  bekezdését, 120.  §-át, 121.  § (1), (4) és (6)  bekezdését, 127.  §-át, 128.  § (1) és (6)–(8)  bekezdését,
129. § (1), (10)–(12), (16)–(17) és (21)–(22) bekezdését, 133. § (1) bekezdés a) pontjából a  rendes munkaidő
nyilvántartására vonatkozó szabályokat és az  (1)  bekezdés c)  pontját, 135.  § (3)  bekezdés  a)  és  d)  pontját,
136. és 137. §-át, 139. §-át, 155. §-át, 164. § (1)–(11) és (20)–(28) bekezdését, 165. §-át, 169. §-át,
b) ahol e törvény
ba) illetményt említ, azon ösztöndíjat;
bb) kinevezést vagy kinevezési okmányt említ, azon ösztöndíjas jogviszonyt létrehozó szerződést;
bc) kormányzati szolgálati jogviszonyt említ, ott ösztöndíjas jogviszonyt;
bd) kormánytisztviselőt említ, ott ösztöndíjast;
be) kormányzati igazgatási szervet említ, azon befogadó intézményt;
bf ) munkát, munkavégzést, feladatkört említ, azon szakmai gyakorlatot;
bg) szabadságot említ, azon távollétet
kell érteni.
89. § [A kinevezés módosítása]
 (1) A kinevezést a munkáltatói jogkör gyakorlója egyoldalú jognyilatkozatával módosíthatja.
 (2) A kinevezés módosítására – az (1) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kinevezésre vonatkozó szabályokat kell
megfelelően alkalmazni. (3) A  kormánytisztviselő a  kinevezése módosításának közlésétől számított négy munkanapon belül írásban kérheti
a felmentését, ha
a) illetményének összege a kinevezés módosítást követőn korábbi illetményének 80%-át nem éri el,
b) a munkaideje változik,
c) a munkavégzésének helye a település határán kívülire változik,
d) iskolai végzettségének, szakképzettségének vagy szakképesítésének, szakmai tapasztalatának meg nem
felelő feladatok ellátására kötelezik,
e) a munkáltatói jogkör gyakorlója a szakmai vezetői álláshelyen foglalkoztatott kormánytisztviselőt ügyintézői
álláshelyre helyezi,
f ) elhelyezkedési korlátozás alá eső álláshelyen kívánja a munkáltatói jogkör gyakorlója továbbfoglalkoztatni.
(4) Ha a kormánytisztviselő nem kéri a (3) bekezdés alapján a felmentését, a kinevezés-módosítás a kormánytisztviselő
által elfogadottnak minősül.
(5) A  (3)  bekezdésben foglalt kérelemre a  kormánytisztviselőt – a  nyilatkozattétel időpontjával kezdődően – a  107.  §
(2) bekezdés g) pontja alapján fel kell menteni, a felmentési időre járó illetmény, a végkielégítés, valamint az egyéb
járandóságai összegének meghatározásakor a kinevezésmódosítást megelőző illetményét kell alapul venni.
(6) Ha a  kormánytisztviselő az  álláshelyétől eltérő kormányzati igazgatási szervnél kívánja a  foglalkoztatását,
az  erre vonatkozó jognyilatkozatát az  őt foglalkoztató álláshelye szerinti kormányzati igazgatási szerv felé
a munkahelyváltás tervezett időpontját legalább 30 nappal megelőzően megteszi. A bejelentést követő 30. napig
a  kormánytisztviselő ellátja a  kormányzati igazgatási szervnél a  feladatait. A  bejelentést követő 31.  naptól
a  kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonya nyugszik. A  kormánytisztviselő a  kormányzati szolgálati
jogviszonyának nyugvása alatt illetményre nem jogosult és munkavégzési kötelezettsége nem áll fenn. Ha a fogadó
kormányzati igazgatási szerv a  kormányzati szolgálati jogviszony nyugvásának kezdőidőpontját követő 30  napon
belül a kormánytisztviselő új beosztási okiratát kiállítja, a kormánytisztviselő jogviszonya folyamatos. Ha nem kerül
sor a kormánytisztviselő új beosztási okiratának kiállítására, a kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonya
a jogviszony nyugvásának kezdőidőpontját követő 31. napon megszűnik.
90. § [A várandós kormánytisztviselő kinevezésének módosítása]
 (1) A  kormánytisztviselőnek a  várandóssága megállapításától gyermeke egyéves koráig az  állapotának egészségügyi
szempontból megfelelő feladatok adhatók, illetve a  munkafeltételeket, a  munkaidő-beosztást megfelelően
módosítani kell, ha orvosi vélemény alapján az álláshelyéhez rendelt feladatot nem láthatja el.
(2) A kormánytisztviselő illetménye az (1) bekezdés szerinti esetben nem lehet kevesebb a korábbi illetményénél.
 (3) Az  (1)  bekezdés szerinti kormánytisztviselőt a  munkavégzési kötelezettség alól mentesíteni kell, ha az  egészségi
állapotának megfelelő foglalkoztatása – a (2) bekezdésben foglaltak figyelembevételével – a kormányzati igazgatási
szervnél nem lehetséges. A  kormánytisztviselő a  munkavégzés alóli mentesítés idejére az  illetményére jogosult,
kivéve, ha a felajánlott álláshelyet alapos ok nélkül nem fogadja el.
XV. FEJEZET
A KORMÁNYZATI SZOLGÁLATI JOGVISZONY TARTALMA 91. § [A munkáltató kötelezettségei]
 (1) A kormányzati igazgatási szerv köteles
a) a kormánytisztviselői eskütételt megszervezni;
b) a kormánytisztviselőt a kinevezésében foglaltak és a jogszabályok, valamint a közszolgálati szabályzat alapján
az adott álláshelyen foglalkoztatni;
c) a kormánytisztviselő részére az  egészséges és biztonságos munkavégzés feltételeit, valamint
a munkavégzéshez szükséges feltételeket biztosítani;
d) a kormánytisztviselő feladatainak ellátásához szükséges követelményeket (végzettség, szakképzettség,
szakképesítés, tapasztalat, képességek) írásban rögzíteni;
e) a feladatok ellátását úgy megszervezni, hogy a  kormánytisztviselő a  kormányzati szolgálati jogviszonyból
eredő jogait gyakorolni, kötelezettségeit teljesíteni tudja;
f ) a feladatok elvégzéséhez szükséges tájékoztatást és iránymutatást megadni;
g) a munkáltatói jogkör gyakorlója által előírt vagy engedélyezett, a kormánytisztviselő feladataival kapcsolatos
indokolt és szükséges képzést és továbbképzést biztosítani; h) a kormánytisztviselőnek az illetményét és egyéb járandóságait megfizetni;
i) a kormánytisztviselőnek a  kormányzati szolgálati jogviszonyból származó kötelezettségek teljesítése során
indokoltan felmerült költségeit megtéríteni, valamint
j) biztosítani annak lehetőségét, hogy a  kormánytisztviselő érdekképviseleti tevékenységével kapcsolatos
jogait gyakorolhassa.
 (2) A  kormánytisztviselőt csak olyan munkára lehet alkalmazni, amely testi alkatára vagy fejlettségére tekintettel rá
hátrányos következményekkel nem járhat.
 (3) A  fogyatékossággal élő, illetve a  megváltozott munkaképességű kormánytisztviselő foglalkoztatása során
a kormányzati igazgatási szervnek gondoskodnia kell az észszerű alkalmazkodás feltételeinek biztosításáról.
 (4) A  kormányzati igazgatási szerv köteles ingyenesen biztosítani a  kormánytisztviselő alkalmassági vizsgálatát
a munkába lépést megelőzően és a kormányzati szolgálati jogviszony fennállása alatt.
 (5) A kormányzati igazgatási szerv hivatali szervezetének vezetője köteles az e törvényben meghatározott kérdésekben,
valamint az  általános munkáltatói szabályozási hatáskörébe tartozó kérdésekben – a  Kormány rendeletében
meghatározattak szerint – közszolgálati szabályzatot kiadni.
92. § [A hivatásetikai követelmények]
A kormánytisztviselőre vonatkozó hivatásetikai alapelvek különösen az  elkötelezettség, a  nemzeti érdekek
előnyben részesítése, az igazságosság, a méltányosság, a méltóság, a tisztesség, az előítéletektől való mentesség és
a felelősségtudat.
93. § [A kormánytisztviselő kötelezettségei]
 (1) A kormánytisztviselő köteles
a) az előírt helyen és időben, munkára képes állapotban megjelenni;
b) munkaideje alatt – munkavégzés céljából, munkára képes állapotban – a  kormányzati igazgatási szerv
rendelkezésére állni és a munkáltató utasítása szerint munkát végezni;
c) munkáját személyesen ellátni;
d) felettese utasítását az e törvényben foglaltak alapján végrehajtani;
e) a feladatait a  köz érdekében, a  tőle elvárható szakértelemmel és gondossággal, a  jogszabályoknak és
a vezetői döntéseknek megfelelően ellátni;
f ) általában olyan magatartást tanúsítani, hogy az más egészségét és testi épségét ne veszélyeztesse, munkáját
ne zavarja, anyagi kárt vagy helytelen megítélést ne idézzen elő;
g) a minősített adatot megtartani, ezen túlmenően illetéktelen személynek és szervnek nem adhat
tájékoztatást olyan tényről, amely tevékenysége során jutott tudomására és annak kiszolgáltatása az állam,
a  kormányzati igazgatási szerv, valamely munkatársa vagy az  állampolgár számára hátrányos vagy előnyös
következményekkel járna.
(2) A kormánytisztviselő mentesül a rendelkezésreállási, valamint a munkavégzési kötelezettségének teljesítése alól
a) keresőképtelensége időtartamára,
b) a jogszabály szerinti, az  emberi reprodukciós eljárással összefüggő, egészségügyi intézményben történő
kezelés időtartamára,
c) a kötelező orvosi vizsgálata időtartamára,
d) a véradáshoz szükséges, legalább négy óra időtartamra,
e) a szoptató anya a szoptatás első hat hónapjában naponta kétszer egy, ikergyermek esetén naponta kétszer
két órára, a kilencedik hónap végéig naponta egy, ikergyermek esetén naponta két órára,
f ) a hozzátartozója halálakor két munkanapra,
g) a képzésben való részvételhez szükséges időre,
h) az önkéntes, illetve létesítményi tűzoltói szolgálat ellátása időtartamára,
i) a bíróság, hatóság, közszolgálati döntőbizottsági vagy etikai eljárás lefolytatása során az eljárásban való, vagy
az MKK Országos Közgyűlése és más képviseleti, ügyintézői testülete ülésén történő személyes részvételhez
szükséges időtartamra,
j) a különös méltánylást érdemlő személyi, családi vagy elháríthatatlan ok miatt indokolt távollét időtartamára,
k) az e  törvényben, e  törvény végrehajtására kiadott jogszabályban, valamint a  közszolgálati szabályzatban
meghatározott időtartamra,
l) a munkáltatói jogkör gyakorlójának engedélye alapján, továbbá
m) a tényleges önkéntes tartalékos katonai szolgálatteljesítés időtartamára.
94. § [Az utasítás végrehajtásának megtagadása]
 (1) A kormánytisztviselő köteles felettese utasításának végrehajtását megtagadni, ha annak teljesítésével
a) bűncselekményt, illetve szabálysértést valósítana meg, vagy
b) más személy életét, testi épségét, egészségét, vagy a környezetét közvetlenül és súlyosan veszélyeztetné.
(2) A kormánytisztviselő az utasítás végrehajtását megtagadhatja, ha annak teljesítése
a) az életét, egészségét vagy testi épségét közvetlenül és súlyosan veszélyeztetné, vagy
b) jogszabályba, a kormányzati igazgatási szerv által kiadott normatív utasításba ütközne.
(3) A kormánytisztviselő köteles az utasítást adó figyelmét felhívni, és egyben kérheti az utasítás írásba foglalását, ha
az utasítás
a) végrehajtása jogszabályba vagy a kormányzati igazgatási szerv által kiadott normatív utasításba ütközne,
b) teljesítése kárt idézhet elő és a kormánytisztviselő a következményekkel számolhat, vagy
c) az érintettek jogos érdekeit sérti.
(4) Az utasítást adó az utasítás írásba foglalását nem tagadhatja meg. A kormánytisztviselőt az írásba foglalásra irányuló
kérelme miatt hátrány nem érheti.
(5) Ha az utasítást adó a kormánytisztviselőnek nem közvetlen felettese, akkor a közvetlen felettes útján kell az írásba
foglalást kérni.
(6) A  kormánytisztviselő, ha felettese döntésével, illetve utasításával nem ért egyet, jogosult különvéleményét írásba
foglalni. Emiatt hátrány nem érheti.
(7) Az utasítás jogszerű megtagadása nem menti fel a kormánytisztviselőt az alól, hogy munkavégzés céljából továbbra
is rendelkezésre álljon, és a jogszerű utasításokat teljesítse.
(8) Ha a kormánytisztviselő az utasítás teljesítésének jogszerű megtagadása következtében nem végez munkát, a kieső
időre illetményre jogosult.
(9) A  kormánytisztviselő a  felettese utasításától akkor térhet el, ha ezt a  kormányzati igazgatási szerv károsodástól
való megóvása feltétlenül megköveteli és a kormányzati igazgatási szerv értesítésére nincs mód. Az utasítástól való
eltérésről a kormányzati igazgatási szervet haladéktalanul tájékoztatni kell.
95. § [A kormánytisztviselőre vonatkozó együttalkalmazási tilalom és összeférhetetlenség]
 (1) Nem létesíthető kormányzati szolgálati jogviszony, ha a kormánytisztviselő hozzátartozójával irányítási (felügyeleti),
ellenőrzési vagy elszámolási kapcsolatba kerülne.
 (2) A külpolitikáért felelős miniszter a külszolgálati hálózat és a tartós külszolgálat tekintetében, illetve az európai uniós
ügyek koordinációjáért felelős miniszter a Magyarország Európai Unió melletti Állandó Képviselete (a továbbiakban:
EU ÁK) tekintetében – ha jogszabály másként nem rendelkezik – az (1) bekezdésben foglalt tilalom alól különösen
indokolt esetben felmentést adhat.
(3) A  kormánytisztviselő nem lehet helyi önkormányzati, nemzetiségi önkormányzati képviselő annál
az önkormányzatnál, amely az őt alkalmazó kormányzati igazgatási szerv illetékességi területén működik.
(4) A kormányzati igazgatási szerv és a kormányhivatal kormánytisztviselője nem lehet
a) helyi nemzetiségi önkormányzat elnöke, elnökhelyettese,
b) országos nemzetiségi önkormányzat elnöke, elnökhelyettese, továbbá
c) nemzetiségi önkormányzat képviselője.
(5) A  kormánytisztviselő további munkavégzésre irányuló jogviszonyt, ideértve más keresőfoglalkoztatást, valamint
díjazás ellenében folytatott tevékenységet is – a  tudományos, oktatói, művészeti, lektori, szerkesztői, jogi oltalom
alá eső szellemi tevékenység, a  nevelőszülői foglalkoztatási jogviszony és az  állami projektértékelői jogviszony
(a  továbbiakban együtt: gyakorolható tevékenység), továbbá a  közérdekű önkéntes tevékenység kivételével –
kizárólag a munkáltatói jogkör gyakorlójának előzetes engedélyével létesíthet.
(6) A  kormánytisztviselő annak létesítését megelőzően köteles írásban bejelenteni a  munkáltatói jogkör gyakorlója
részére a  gyakorolható tevékenység végzésére irányuló jogviszonyt, valamint a  közérdekű önkéntes tevékenység
végzésére irányuló jogviszonyt.
(7) A  kormánytisztviselő a  (6)  bekezdésben foglaltaktól eltérően a  gyakorolható tevékenység, továbbá a  közérdekű
önkéntes tevékenység végzésére irányuló jogviszonyt kizárólag a  munkáltatói jogkör gyakorlójának előzetes
engedélye alapján létesíthet, ha a munkavégzés időtartama részben azonos a kormánytisztviselő beosztás szerinti
munkaidejével.
(8) Az  (5) és (7)  bekezdés szerinti előzetes engedély kérésének elmulasztása és a  (6)  bekezdés szerinti bejelentés
elmulasztása esetén a kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonya felmentéssel megszüntethető.
(9) A  munkáltatói jogkör gyakorlója a  bejelentés megtételétől, előzetes engedély kérése esetén a  döntésének
meghozatalától számított 30  napon belül – a  Kormány rendeletében meghatározottak szerint – tájékoztatja
a kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szervet.
(10) A kormánytisztviselő
a) pártban tisztséget nem viselhet, párt nevében vagy érdekében – az  országgyűlési, az  európai parlamenti,
illetve a helyi önkormányzati választásokon jelöltként való részvételt kivéve – közszereplést nem vállalhat;
b) nem lehet gazdasági társaságnál vezető tisztségviselő, illetve felügyelőbizottsági tag, kivéve, ha a gazdasági
társaság önkormányzati, köztestületi többségi tulajdonban, vagy állam által alapított vagy az  állam által
létrehozott szervezet által önállóan, vagy más állam által alapítottal, állam által létrehozott szervezettel
vagy államháztartáson kívüli szervezettel közösen alapított (köz)alapítvány közvetlen vagy közvetett
tulajdonában, vagy tartósan állami tulajdonban van, vagy az állami tulajdonos különleges jogokat biztosító
részvény alapján delegálja, továbbá, ha a  társaságban az állami közvetlen vagy közvetett befolyás mértéke
– a tőkepiacról szóló 2001. évi CXX. törvény rendelkezései alapján számítva – legalább ötven százalék.
(11) Nem keletkeztet összeférhetetlenséget az  olyan állami befolyás gyakorlása következtében gazdasági társaságban
vagy más szervezetben keletkező vezető tisztségviselői, illetve felügyelőbizottsági, auditbizottsági tagság, amelynek
alapja az  államháztartás, illetve a  pénzügyi közvetítőrendszer stabilitásának erősítése érdekében hozott állami
intézkedés, különös tekintettel az állami tőkeemelésre, kölcsönnyújtásra, kezesség-, illetve garanciavállalásra.
(12) Nem keletkeztet összeférhetetlenséget a nemzetközi közigazgatási szakértői tevékenység, ha a kormánytisztviselő
és a  digitális megoldások exportjával és programjának fejlesztésével összefüggő feladatok koordinációját ellátó
szervezet közötti, erre irányuló megállapodást a  munkáltatói jogkör gyakorlója előzetesen engedélyezi és
a tevékenység időtartama tárgyévenként a hat hónapot nem haladja meg.
(13) A  kormánytisztviselő köteles haladéktalanul írásban bejelenteni, ha vele szemben törvényben meghatározott
összeférhetetlenségi ok merül fel, illetve ha kormányzati szolgálati jogviszonyának fennállása alatt
összeférhetetlen helyzetbe kerül. Ha a munkáltatói jogkör gyakorlójának összeférhetetlenségi ok jut a tudomására,
a  jogkövetkezmények megjelölésével köteles haladéktalanul írásban felszólítani a  kormánytisztviselőt, hogy
az  összeférhetetlenséget harminc  napon belül szüntetesse meg (összeférhetetlenség megszüntetésére irányuló
írásbeli felszólítás). Amennyiben a kormánytisztviselő az összeférhetetlenséget a felszólítás kézbesítésétől számított
harminc napon belül nem szünteti meg, kormányzati szolgálati jogviszonya megszűnik.
(14) Ha az (1) bekezdés szerinti összeférhetetlenség a kormányzati szolgálati jogviszony fennállása alatt keletkezik, akkor
az érintettek megegyezése hiányában a munkáltatói jogkör gyakorlója dönti el, hogy melyik kormánytisztviselőnek
szűnik meg a kormányzati szolgálati jogviszonya.
96. § [A teljesítményértékelés]
 (1) A  kormánytisztviselő munkateljesítményét a  munkáltatói jogkör gyakorlója írásban értékelheti
(teljesítményértékelés). A  teljesítményértékelés szükség szerint, a  munkáltatói jogkör gyakorlójának mérlegelése
alapján végezhető el.
(2) A kormánytisztviselő kérelme esetén a munkateljesítményét tárgyévben egyszer értékelni kell.
 (3) A teljesítményértékelés alapján a kormánytisztviselő
a) illetménye az  adott besorolási kategóriához tartozó összeghatáron belül legfeljebb 20%-kal csökkenthető,
illetve legfeljebb 30%-kal növelhető,
b) részére teljesítmény elismerés fizethető.
 (4) A kormánytisztviselő teljesítményértékelésének részletes szabályait a Kormány rendeletben határozza meg.
 (5) A teljesítményértékelés megsemmisítése iránt a kormánytisztviselő közszolgálati jogvitát kezdeményezhet.
97. § [A képzés]
 (1) A  kormánytisztviselő köteles és jogosult a  Kormány által előírt képzésben, továbbképzésben, átképzésben vagy
közigazgatási vezetőképzésben (a továbbiakban együtt: képzés) részt venni.
 (2) A képzést – ha jogszabály másként nem rendelkezik – a Nemzeti Közszolgálati Egyetem biztosítja.
 (3) A  kormánytisztviselőnek az  előírt képzés és az  ezzel összefüggő beszámolási vagy vizsgakötelezettség teljesítése
miatt kieső munkaidőre járó illetményét a kormányzati igazgatási szerv köteles megtéríteni.
 (4) A  képzés költségeit a  kormánytisztviselő köteles megtéríteni a  kormányzati igazgatási szervnek, ha neki felróható
okból a képzést elmulasztja, illetve az előírt követelményeket nem teljesíti.
(5) Ha a  kormánytisztviselő a  képzést a  munkáltatói jogkör gyakorlójának felróható okból mulasztja el, illetve nem
teljesíti, akkor a képzés költségeit a kormányzati igazgatási szerv köteles a kormánytisztviselőnek megtéríteni.
(6) A kötelező képzések részletszabályait a Kormány rendeletben állapítja meg.
98. § [Az elévülés]
 (1) A kormányzati szolgálati jogviszonnyal kapcsolatos igény három év alatt évül el.
 (2) A  bűncselekménnyel okozott kár megtérítésére irányuló igény öt év, ha a  büntethetőség elévülési ideje ennél
hosszabb, ennek megfelelő idő alatt évül el.
 (3) A  bűncselekménnyel okozott személyiségi jogi sérelem miatt fizetendő sérelemdíj iránti igény öt év, ha
a büntethetőség elévülési ideje ennél hosszabb, ennek megfelelő idő alatt évül el.
 (4) A kártérítés – e törvény eltérő rendelkezése hiányában – a károkozás bekövetkeztekor nyomban esedékes.
 (5) A sérelemdíj – e törvény eltérő rendelkezése hiányában – a személyiségi jogi sérelem bekövetkezésekor nyomban
esedékes.
 (6) Az igény elévülése az esedékessé válástól kezdődik. Az igény elévülését hivatalból kell figyelembe venni.
 (7) A  szabadság megváltásával kapcsolatos kormánytisztviselői igény elévülése a  kormányzati szolgálati jogviszony
megszűnésének napján kezdődik.
 (8) Az elévült igényt bírósági úton érvényesíteni nem lehet. Az elévülés utáni teljesítést elévülés címén visszakövetelni
nem lehet.
 (9) Ha a jogosult az igényét menthető okból nem tudja érvényesíteni, az akadály megszűnésétől számított hat hónapon
belül ezt akkor is megteheti, ha az elévülési idő már eltelt, vagy abból hat hónapnál kevesebb van hátra.
 (10) Az  igény érvényesítésére irányuló írásbeli felszólítás, az  igénynek a  bíróság előtti érvényesítése, törvény szerinti
közvetítő vagy békéltető igénybevételének kezdeményezése, az  igény megegyezéssel történő módosítása,
az  egyezségkötés, valamint a  kötelezett elismerése az  elévülést megszakítja. Az  elévülés megszakadása, illetve
az  elévülés megszakítását előidéző eljárás jogerős befejezése után az  elévülési idő újra kezdődik. Ha az  elévülést
megszakító eljárás során végrehajtható határozatot hoztak, az elévülést csak a végrehajtási cselekmények szakítják
meg.
XVI. FEJEZET
A KINEVEZÉSTŐL ELTÉRŐ FOGLALKOZTATÁS 99. § [A kirendelésre és a belföldi kiküldetésre vonatkozó közös szabályok]
 (1) A  kormánytisztviselő kormányzati érdekből történő kirendeléssel, külszolgálati kirendeléssel és belföldi
kiküldetéssel a kinevezéstől eltérően is foglalkoztatható.
 (2) A  kinevezéstől eltérő foglalkoztatás a  kormánytisztviselőre nézve – különösen a  korára, egészségi állapotára vagy
egyéb körülményeire tekintettel – aránytalan sérelemmel nem járhat. A  kinevezéstől eltérő foglalkoztatás abban
az  esetben rendelhető el, ha a  másik álláshelyhez tartozó feladat ellátása megfelel a  kormánytisztviselő iskolai
végzettségének, szakképzettségének vagy szakképesítésének.
(3) A  kormánytisztviselőt legalább tíz munkanappal korábban írásban kell tájékoztatni a  kinevezéstől eltérő
foglalkoztatás elrendeléséről, valamint annak várható időtartamáról.
(4) Nem rendelhető ki, kiküldetés keretében – beleegyezése nélkül – nem kötelezhető más helységben történő
munkavégzésre
a) a kormánytisztviselő várandóssága megállapításától gyermeke hároméves koráig,
b) a kiskorú gyermekét egyedül nevelő kormánytisztviselő,
c) a tartósan ápolásra szoruló közeli hozzátartozóját gondozó kormánytisztviselő,
d) a kormánytisztviselő, akinek legalább ötvenszázalékos mértékű egészségkárosodását rehabilitációs szakértői
szerv megállapította.
 (5) Ha a  (4)  bekezdésben meghatározott okok bármelyike a  kinevezéstől eltérő foglalkoztatás ideje alatt következik
be, akkor a  kormánytisztviselő erre irányuló kérelmére haladéktalanul meg kell szüntetni a  kinevezéstől eltérő
foglalkoztatást.
100. § [A kormányzati érdekből történő kirendelés]
 (1) A  miniszterelnök, az  általa kijelölt miniszter vagy miniszterek, vagy a  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási
államtitkára döntése alapján – az érintett kormányzati igazgatási szerv vezetője véleményének kikérését követően –
kormányzati érdekből a kormányzati igazgatási szerv kormánytisztviselője határozott időre kirendelhető egy másik
kormányzati igazgatási szervhez.
(2) A  kormányzati érdekből történő kirendelés időtartama nem haladhatja meg az  egy évet. A  kirendelés
ugyanarra a  feladatra egy alkalommal, legfeljebb egy évvel meghosszabbítható. A  kirendelés lejártát
követően a  kormánytisztviselőt a  kinevezése szerinti kormányzati igazgatási szerv köteles eredeti álláshelyen
továbbfoglalkoztatni.
(3) A  kormányzati érdekből történő kirendelés időtartamára a  kormánytisztviselő a  kinevezésben foglalt illetményre
jogosult a  kirendelés helye szerinti szervtől, a  kirendelés időtartama alatt az  illetmény csak a  kormánytisztviselő
javára módosítható.
101. § [A belföldi kiküldetés]
 (1) A  munkáltatói jogkör gyakorlója – (2)  bekezdésben meghatározott kivétellel – a  szokásos munkavégzési
hely szerinti településen kívüli munkavégzésre kötelezheti a  kormánytisztviselőt. Ennek feltétele, hogy
a kormánytisztviselő a kiküldetés időtartama alatt is a munkáltatói jogkör gyakorlója irányítása és utasítása alapján
végezze a munkát.
(2) Nem kötelezhető a  14 év alatti gyermeket nevelő kormánytisztviselő belföldi kiküldetésre a  lakóhelye szerinti
település közigazgatási határán kívülre.
(3) Nem minősül belföldi kiküldetésnek, ha a  kormánytisztviselő a  munkáját – a  munka természetéből adódóan –
szokásosan a  kormányzati igazgatási szerv székhelyén kívül végzi, valamint, ha olyan településen végzi, amely
a kormányzati igazgatási szerv szervezetszerű működéséhez tartozik.
(4) A  belföldi kiküldetés időtartama nem haladhatja meg alkalmanként a  hatvan munkanapot és  naptári évenként
a száztíz munkanapot.
(5) A  belföldi kiküldetésben lévő kormánytisztviselőnek többletköltségei fedezetére és a  napidíjára vonatkozó
szabályokat a Kormány rendeletben állapítja meg.
(6) Az  ideiglenes – három hónapot meg nem haladó – külföldi kiküldetés e  §-tól eltérő szabályait a  Kormány
rendeletben állapítja meg.
102. § [A tartós külszolgálat]
 (1) Ágazati szakmai feladat, illetve e  feladat támogatásának ellátása céljából a  kormánytisztviselő a  külpolitikáért
felelős miniszter, illetve az  európai uniós ügyek koordinációjáért felelős miniszter által vezetett minisztériumba
(a  továbbiakban együtt: kihelyező szerv) a  kormányzati igazgatási szerv döntése alapján – a  kihelyező szervvel
egyeztetve – a feladatellátáshoz szükséges határozott időre kirendelhető (a továbbiakban: külszolgálati kirendelés).
(2) A  külszolgálati kirendelés idejére a  kormánytisztviselő a  kihelyező szerv állományába kerül, beosztási okiratát
módosítani kell, a feladatellátás idejének leteltét követően a kormányzati igazgatási szerv állományába visszakerül.
(3) A  külszolgálati kirendelés a  kormányzati szolgálati jogviszonyt nem érinti. A  külszolgálati kirendelés időtartama
alatt a  kormánytisztviselő illetményét, egyéb juttatásait, az  ezzel járó közterheket és a  külszolgálati kirendeléssel
felmerülő költségeket az a kormányzati igazgatási szerv viseli, ahova a kormánytisztviselőt kirendelték.
(4) Az  EU ÁK-ra diplomataként, szakdiplomataként tartós külszolgálatra való kihelyezés céljából az  európai uniós
ügyek koordinációjáért felelős miniszter által vezetett minisztériumba kormánytisztviselőként kinevezett vagy
az  ágazati szakmai feladat ellátására e  szervhez meghatározott időre külszolgálati kirendelés keretében kirendelt
kormánytisztviselő, és az  EU ÁK-ra kihelyezésre kerülő további kormánytisztviselő felett a  munkáltatói jogokat
az európai uniós ügyek koordinációjáért felelős miniszter gyakorolja.
(5) Az  (1)–(4)  bekezdésben nem szabályozott kérdésekben a  külszolgálati kirendeléssel kapcsolatosan
a külképviseletekről és a tartós külszolgálatról szóló 2016. évi LXXIII. törvény szabályait kell alkalmazni.
103. § [Az Európai Unió vagy nemzetközi szervezetek által finanszírozott fejlesztési programokban történő szakértői részvétel,
az Európai Unió intézményeiben és nemzetközi szervezeteknél foglalkoztatott nemzeti szakértő]
(1) A kormányzati igazgatási szerv és a kormánytisztviselő megállapodhat abban, hogy a kormánytisztviselő határozott
ideig az  Európai Unió intézményeinél vagy nemzetközi szervezetek által finanszírozott fejlesztési programok
keretében szakértői tevékenységet, vagy az  Európai Unió, illetve más nemzetközi szervezet intézményeinél
nemzeti szakértői tevékenységet lát el. A kormánytisztviselő és a fejlesztési programok végrehajtásáért felelős szerv
vagy az  Európai Unió, illetve más nemzetközi szervezet intézménye között a  szakértői tevékenység gyakorlásával
kapcsolatban kötött megállapodás nem hoz létre e törvény szerinti további jogviszonyt.
(2) A  szakértőként, illetve nemzeti szakértőként történő foglalkoztatásról az  (1)  bekezdés szerinti szerv és a  küldő
kormányzati igazgatási szerv közötti megállapodás rendelkezik. A  kormánytisztviselő kormányzati szolgálati
jogviszonya a küldő államigazgatási szervnél a nemzeti szakértőként történő foglalkoztatás ideje alatt folyamatosan
fennáll.
(3) A  kormánytisztviselő kinevezését az  (1) és (2)  bekezdésben foglalt tevékenység ellátásának időtartamára közös
megegyezéssel módosítani kell. A  határozott idő elteltével a  kormánytisztviselőt vissza kell helyezni a  szakértői
tevékenységet megelőzően általa betöltött álláshelyre.
(4) Az  (1) és (2)  bekezdésben foglalt tevékenység ellátásának ideje alatt a  kormánytisztviselő kormányzati szolgálati
jogviszonya – a 107. § (2) bekezdésében foglalt kivétellel – nem szüntethető meg felmentéssel.
(5) Az  (1)  bekezdés szerinti programban egyes részfeladatok végrehajtásáért felelős szakértőként részt vevő,
a  megvalósítás időtartama alatt esetileg a  kedvezményezett országban tartózkodó kormánytisztviselőre
a (3) bekezdést nem kell alkalmazni.
(6) A  kormánytisztviselő az  (1)  bekezdés szerinti tevékenység időtartama alatt nem jogosult a  128.  § szerinti
szabadságra, amennyiben az (1) bekezdés szerinti szerv részéről a foglalkoztatás ideje alatt szabadság kerül a részére
megállapításra.
XVII. FEJEZET
A KORMÁNYZATI SZOLGÁLATI JOGVISZONY MEGSZŰNÉSE ÉS MEGSZÜNTETÉSE
104. § [A kormányzati szolgálati jogviszony megszűnése]
 (1) A kormányzati szolgálati jogviszony megszűnik:
a) a kinevezésben foglalt határozott idő lejártával;
b) a kormánytisztviselő halálával;
c) a 70. életév betöltésével;
d) a kormányzati igazgatási szerv jogutód nélküli megszűnésével;
e) a kormánytisztviselő politikai felsővezetővé vagy politikai vezetővé történő megválasztásával, illetve
kinevezésével;
f ) ha a kormánytisztviselő az összeférhetetlenséget a  felszólítás kézbesítésétől számított harminc napon belül
nem szünteti meg;
g) ha a határozatlan időre kinevezett kormánytisztviselő állam- vagy kormányközi nemzetközi szervezetnél vagy
az Európai Unió szerveinél jogviszonyt létesít;
h) ha a  kormánytisztviselő a  társadalombiztosítási szabályok alapján az  öregségi nyugdíjkorhatárt betöltötte
és az öregségi teljes nyugdíjhoz szükséges szolgálati időt megszerezte, kivéve az egészségügyi tevékenység
végzésének egyes kérdéseiről szóló 2003.  évi LXXXIV.  törvény szerint egészségügyi dolgozónak minősülő
kormánytisztviselőt, valamint a  kormányzati igazgatási szerv különösen fontos érdekére tekintettel, ha
a Kormány engedélyezte és a jogviszonyt a kormányzati igazgatási szerv fenntartja;
i) jogviszonyváltáskor a 114. § (3) bekezdése szerinti esetben;
j) a 89. § (6) bekezdése szerinti esetben.
(2) Az  (1)  bekezdés c)  pontjában meghatározott életkori korlát alól a  miniszterelnök felmentést adhat, ha
a kormánytisztviselői kinevezés a tartós külszolgálathoz kapcsolódó külképviselet-vezetői megbízásához szükséges.
(3) Ha a  kormányzati szolgálati jogviszony az  (1)  bekezdés d)  pontjában foglaltak alapján szűnik meg,
a  kormánytisztviselő részére annak megfelelő összeget kell kifizetni, amely felmentése esetén a  munkavégzési
kötelezettség alóli mentesítés idejére járó illetményének felel meg.
(4) A  kormánytisztviselő a  rá irányadó öregségi nyugdíjkorhatár betöltését egy évvel megelőzően az  (1)  bekezdés
h)  pontja szerinti feltétel ellenőrzése céljából a  nyugdíjbiztosítási igazgatási szervnél a  megszerzett szolgálati
idejéről hatósági bizonyítvány kiállítását kéri. Nem kell kérelmezni a  hatósági bizonyítvány kiállítását, ha
a  nyugdíjbiztosítási igazgatási szerv korábban meghozott határozata az  öregségi teljes nyugdíjhoz szükséges
szolgálati idő meglétét igazolja. A  kormánytisztviselő a  szolgálati időről kiállított hatósági bizonyítvány vagy más
határozat másolatát – a  rá irányadó öregségi nyugdíjkorhatár betöltését legalább három hónappal megelőzően –
benyújtja a  kormányzati igazgatási szervnek, amely az  így tudomására jutott személyes adatokat az  (1)  bekezdés
h)  pontjában meghatározott feltétel teljesülésének ellenőrzése céljából az  e  törvényben meghatározott ideig
kezelheti.
(5) Ha a  kormányzati igazgatási szerv egyetért a  kormánytisztviselő jogviszonyának fenntartásával, arról kikéri
a Kormány véleményét.
(6) Az  (1)  bekezdés h)  pontjában meghatározottak szerint a  kormányzati igazgatási szerv akkor tarthatja fenn
a  jogviszonyt, ha a  Kormány egyetért azzal. A  Kormány véleménye köti a  kormányzati igazgatási szervet
a döntésének meghozatalában.
(7) Ha a  kormányzati igazgatási szerv a  kormánytisztviselő jogviszonyát nem tartja fenn, a  kormánytisztviselő
kormányzati szolgálati jogviszonya az erről hozott döntés kézhezvétele hónapjának vagy – ha az későbbi időpontra
esik – annak a  hónapnak az  utolsó  napján szűnik meg, amikor a  kormánytisztviselő a  rá irányadó öregségi
nyugdíjkorhatárt betöltötte és az öregségi teljes nyugdíjhoz szükséges szolgálati időt megszerezte.
(8) Ha a határozatlan időre kinevezett kormánytisztviselő
a) állam- vagy kormányközi nemzetközi szervezetnél, vagy
b) az Európai Unió szerveinél
jogviszonyt létesít, kormányzati szolgálati jogviszonya az  a) vagy b)  pont szerinti jogviszony kezdete előtti  napon
megszűnik.
(9) Ha a kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonya megszűnését követő 30 napon belül újabb kormányzati
szolgálati jogviszonyt létesít, kormányzati szolgálati jogviszonyát folyamatosnak kell tekinteni.
(10) Ha a  kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonya megszűnését követő 30  napon belül a  köztisztviselői,
a  közalkalmazotti, a  hivatásos szolgálati, a  katonai szolgálati, a  honvédelmi alkalmazotti vagy a  rendvédelmi
igazgatási szolgálati jogviszonyt szabályozó jogszabályok hatálya alá tartozó szervnél ilyen jogviszonyt létesít,
jogviszonyát folyamatosnak kell tekinteni.
105. § [A kormányzati szolgálati jogviszony megszüntetése]
A kormányzati szolgálati jogviszony megszüntethető:
a) a felek közös megegyezésével,
b) lemondással,
c) felmentéssel,
d) a hivatalvesztés fegyelmi büntetéssel,
e) azonnali hatállyal a próbaidő alatt.
106. § [A kormánytisztviselő lemondása]
 (1) A kormánytisztviselő a kormányzati szolgálati jogviszonyról bármikor lemondhat.
 (2) A kormánytisztviselő lemondási ideje két hónap.
 (3) Határozott idejű kormányzati szolgálati jogviszony esetén a  lemondási idő nem terjedhet túl a  kinevezésben
meghatározott időtartamon. 107. § [A kormánytisztviselő felmentése]
 (1) A kormányzati szolgálati jogviszony felmentéssel akkor szüntethető meg, ha
a) a Kormány döntése alapján létszámcsökkentést kell végrehajtani;
b) megszűnt a kormányzati igazgatási szervnek a kormánytisztviselő álláshelyén ellátott feladata;
c) a kormánytisztviselő álláshelye átszervezés miatt megszűnik;
d) a kormányzati igazgatási szerv a  feladatok hatékonyabb biztosítása érdekében a  kormánytisztviselő
álláshelyére másik kormánytisztviselőt alkalmaz;
e) a kormánytisztviselő nyugdíjasnak minősül;
f ) a Kormány döntése alapján a  központosított álláshelyállományból származó álláshely visszakerül
a központosított álláshelyállományba,
g) a kormánytisztviselő a 95. § (5) és (7) bekezdése szerinti előzetes engedély kérését vagy a 95. § (6) bekezdése
szerinti bejelentés megtételét elmulasztja,
h) a Kormány az alaplétszám részét képező álláshelyet megszünteti.
(2) A kormányzati szolgálati jogviszonyt felmentéssel meg kell szüntetni, ha
a) a kormánytisztviselő a hivatása gyakorlására érdemtelen;
b) a kormánytisztviselő munkavégzése nem megfelelő;
c) foglalkoztatást kizáró ok jut a kormányzati igazgatási szerv tudomására;
d) a kormánytisztviselő egészségügyi okból feladatai ellátására alkalmatlan;
e) a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény 18. § (2a) bekezdésében foglalt feltételt
a felmentési idő leteltekor teljesítő kormánytisztviselő kérelmezi;
f ) 82. § (7) bekezdése szerinti esetben;
g) azt a kormánytisztviselő a 89. § (3) bekezdése vagy a 166. § (5) bekezdése alapján kéri.
(3) A kormányzati igazgatási szerv a felmentést köteles megindokolni. Az indokolásból a felmentés okának világosan ki
kell tűnnie és a kormányzati igazgatási szervnek kell bizonyítania, hogy a felmentés indoka valós és okszerű.
(4) A  kormányzati igazgatási szerv a  határozatlan időtartamú jogviszony felmentéssel történő megszüntetését nem
köteles indokolni, ha a kormánytisztviselő nyugdíjasnak minősül.
(5) A  (2)  bekezdés b)  pontjában foglalt nem megfelelő munkavégzés jogcímén a  kormánytisztviselőt akkor kell
felmenteni, ha a kormánytisztviselő átlag alatti vagy elfogadhatatlan teljesítményszintet ér el.
(6) A  (2)  bekezdés c)  pontja értelmében a  kormányzati igazgatási szerv a  kormányzati szolgálati jogviszonyt
– a (7) bekezdésben foglalt kivétellel – azonnali hatállyal megszünteti, ha foglalkoztatást kizáró ok jut a tudomására.
(7) A  (2)  bekezdés c)  pontja alapján a  kormányzati igazgatási szerv a  kormányzati szolgálati jogviszonyt a  75.  §
(1) bekezdése alapján azonnali hatállyal megszünteti és az érvénytelenség jogkövetkezményeit alkalmazza,
a) ha a kormánytisztviselő a 84. § (5) bekezdésében foglalt kötelezettségének ismételt szabályszerű felhívásra
sem tesz eleget és nem bizonyítja, hogy a kötelezettség elmulasztása menthető okból történt, vagy
b) ha a  foglalkoztatást kizáró és a  84.  § (1)–(4)  bekezdése alapján vizsgálandó követelményeknek való
megfelelést a  kormánytisztviselő a  bűnügyi nyilvántartó szerv által kiállított hatósági bizonyítvánnyal
nem tudja igazolni vagy a  foglalkoztatást kizáró ok egyéb módon a  munkáltatói jogkör gyakorlójának
a tudomására jut.
(8) A  kormányzati szolgálati jogviszonynak a  (6)  bekezdésben meghatározott okból történő megszüntetése esetén
a kormánytisztviselőt felmentési idő és végkielégítés nem illeti meg. A megszüntetés okát és jogkövetkezményeit
közölni kell a kormánytisztviselővel.
(9) A  (2)  bekezdés d)  pontjában meghatározott egészségügyi okból bekövetkező alkalmatlanság esetén
a kormánytisztviselő akkor menthető fel, ha
a) az álláshelyen nincs az egészségi állapotának megfelelő feladat,
b) végzettségének, képzettségének, szakképesítésének és egészségi állapotának megfelelő üres álláshely nincs,
vagy másik álláshelyen történő foglalkoztatásához nem járul hozzá.
 (10) A  társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997.  évi LXXXI.  törvény 18.  § (2a)  bekezdésében foglalt feltétel
megállapításához szükséges jogosultsági időt a nyugdíjbiztosítási igazgatási szerv határozatával kell igazolni.
 (11) Ha a  kormánytisztviselő a  kormányzati szolgálati jogviszonyának megszüntetését követő 30  napon belül újabb
kormányzati szolgálati jogviszonyt létesít, kormányzati szolgálati jogviszonyát folyamatosnak kell tekinteni.
108. § [A feladatok hatékonyabb ellátásának biztosítása]
 (1) Amennyiben a kormánytisztviselő által betöltött álláshelyre meghatározott feladatokban olyan változás következik
be, amelynek hatékony ellátására a  kormánytisztviselő iskolai végzettsége, szakképzettsége, szakképesítése,
szakmai tapasztalata nem megfelelő, a  kormányzati igazgatási szerv az  álláshelyet más kormánytisztviselővel
betöltetheti. A változás a kormányzati igazgatási szerv érdekkörében felmerülő ok lehet. A kormányzati igazgatási
szerv érdekkörében felmerülő oknak minősül különösen, ha az  a  kormányzati igazgatási szerv feladatellátásának
jogszabályi változásával függ össze.
(2) A  kormányzati igazgatási szerv köteles felajánlani annak lehetőségét, hogy a  kormánytisztviselő a  feladatok
ellátásához szükséges iskolai végzettséget, szakképzettséget, szakképesítést az  iskolai végzettség, szakképzettség,
szakképesítés megszerzéséhez az oktatási intézmény által biztosított határidőn belül megszerezze.
(3) A  kormánytisztviselő jogviszonyát a  107.  § (1)  bekezdésének d)  pontjában foglalt okból megszüntetni kizárólag
abban az  esetben lehet, ha a  foglalkoztató kormányzati igazgatási szervnél a  kormánytisztviselő iskolai
végzettségének, szakképzettségének, szakképesítésének, szakmai tapasztalatának megfelelő, betölthető álláshely
nincs, vagy az így felajánlott álláshelyet a kormánytisztviselő nem fogadja el.
(4) A  felajánlandó álláshely meglétéről, annak hiányáról, illetve az  álláshely el nem fogadásának következményeiről
a kormányzati igazgatási szerv köteles írásban tájékoztatni a kormánytisztviselőt.
(5) A felmentés indokolásának tartalmaznia kell, hogy
a) mi a kormányzati igazgatási szerv érdekkörében felmerülő (1) bekezdés szerinti ok, és
b) mi az a további követelmény, amely az álláshely betöltéséhez szükséges, azonban a kormánytisztviselő azzal
nem rendelkezik. (6) A 107. § (1) bekezdés d) pontja alapján történő felmentés nem alkalmazható, ha
a) az adott iskolai végzettség, szakképzettség, szakképesítés oktatási intézmény által biztosított határidőn belül
történő megszerzésére a kormánytisztviselő kötelezettséget vállal, vagy
b) a kormánytisztviselő iskolai végzettségének, szakképzettségének, szakképesítésének, szakmai
tapasztalatának megfelelő, betölthető álláshelyet a kormánytisztviselő elfogadja. 109. § [Az érdemtelenség]
 (1) Az  érdemtelenség indoka kizárólag a  kormánytisztviselő magatartásában, illetve a  munkavégzésében
megnyilvánuló és bizonyítható tény lehet.
 (2) Érdemtelenségnek minősül, ha a kormánytisztviselő
a) a munkahelyén kívül olyan magatartást tanúsít, amely alkalmas arra, hogy az  őt foglalkoztató kormányzati
igazgatási szerv jó hírnevét vagy a jó közigazgatásba vetett bizalmat súlyosan rombolja, vagy
b) a feladatait nem az alappal elvárható szakmai elhivatottsággal végzi
és emiatt nem várható el, hogy a jogviszonyát fenntartsák.
(3) Az érdemtelenség jogcímén történő felmentés jogát a kormányzati igazgatási szerv
a) az ennek alapjául szolgáló ok tudomásszerzésétől számított harminc  napon belül, legfeljebb azonban
az annak bekövetkezését követő egy éven belül;
b) bűncselekmény elkövetése esetén a büntethetőség elévüléséig
gyakorolhatja.
(4) Az  érdemtelenség megállapítására vonatkozó döntés meghozatala előtt a  kormánytisztviselőnek lehetőséget
kell adni a  döntés alapjául szolgáló körülmények megismerésére és arra, hogy az  arról való tájékoztatástól
számított tizenöt  napon belül védekezését előadhassa, bizonyítékait előterjeszthesse, kivéve, ha az  eset összes
körülményeiből következően az a kormányzati igazgatási szervtől nem várható el.
110. § [A tájékoztatási kötelezettség]
 (1) A  kormányzati igazgatási szerv legkésőbb a  felmentés közlésekor írásban tájékoztatja az  állami foglalkoztatási
szervet és a  kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szervet a  felmentéssel érintett kormánytisztviselők
személyes adatairól, végzettségéről, szakképzettségéről, szakképesítéséről és az illetményéről.
(2) Az  (1)  bekezdésben foglalt tájékoztatási kötelezettség feltétele, hogy a  felmentésre a  107.  § (1)  bekezdés
a)–c)  pontjában meghatározott okból kerüljön sor és a  felmentéssel érintett kormánytisztviselők létszáma
harminc napon belül
a) húsz főnél kevesebb kormánytisztviselő foglalkoztatása esetén legalább öt fő;
b) húsz fő vagy annál több, de száz főnél kevesebb kormánytisztviselő foglalkoztatása esetén legalább tíz fő;
c) száz fő vagy annál több, de háromszáz főnél kevesebb kormánytisztviselő foglalkoztatása esetén legalább
a kormánytisztviselők 10%-a;
d) háromszáz fő vagy annál több kormánytisztviselő foglalkoztatása esetén legalább harminc fő.
(3) A  (2)  bekezdés alkalmazása során a  kormányzati szolgálati jogviszonyban és a  munkaviszonyban állók létszámát
össze kell számítani.
111. § [A felmentési idő]
 (1) A felmentési idő két hónap.
 (2) A  felmentési idő a  felmentési okmányban megjelölt  napon kezdődik. A  felmentési idő legkorábban a  felmentés
közlését követő napon kezdődhet.
 (3) Határozott idejű kormányzati szolgálati jogviszony megszüntetése esetén a  felmentési idő nem terjedhet túl azon
az  időponton, amikor a  kormányzati szolgálati jogviszony a  kinevezés értelmében felmentés nélkül is megszűnt
volna.
(4) A  kormánytisztviselőt a  felmentés időtartamának legalább a  felére a  munkavégzési kötelezettség alól
mentesíteni kell, erre az  időtartamra illetményre jogosult. Az  összeférhetetlenségi szabályok nem alkalmazhatóak
a  munkavégzési kötelezettség alól mentesített kormánytisztviselővel szemben. A  munkavégzés alól
a kormánytisztviselőt a kérésének megfelelően – legfeljebb két részletben – kell mentesíteni.
(5) A  kormánytisztviselő a  munkavégzési kötelezettség alóli mentesítés idejére járó illetményre havonta egyenlő
részletekben jogosult.
(6) A kifizetett illetményt visszakövetelni nem lehet, ha a kormánytisztviselőt a munkavégzés alól végleg mentesítették
és az  illetmény fizetését kizáró körülmény a  kormánytisztviselőnek a  munkavégzés alóli mentesítése után
következett be.
(7) Ha a  kormánytisztviselő a  munkavégzési kötelezettség alóli mentesítés ideje alatt bármely költségvetési szervvel
vagy költségvetési szerv legalább többségi befolyása alatt álló bármely gazdálkodó szervezettel teljes vagy
részmunkaidős jogviszonyt létesít,
a) ezt a tényt foglalkoztatójának haladéktalanul köteles írásban bejelenteni,
b) a felmentési időből hátralevő idő tekintetében illetményre nem jogosult.
(8) A  kormánytisztviselőt felmentési idő nem illeti meg a  107.  § (2)  bekezdés a)  pontja szerinti érdemtelenség és
a 107. § (6) bekezdése szerinti foglalkoztatást kizáró ok jogcímén történt felmentése esetén.
112. § [A végkielégítés]
 (1) A  kormánytisztviselőt felmentése és a  kormányzati igazgatási szerv jogutód nélküli megszűnése esetén
– a (10) bekezdésben foglalt kivétellel – végkielégítés illeti meg.
 (2) A végkielégítés összege, ha a kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött ideje legalább
a) három év: egyhavi,
b) öt év: kéthavi,
c) nyolc év: háromhavi,
d) tíz év: négyhavi,
e) tizenhárom év: öthavi,
f ) tizenhat év: hathavi,
g) húsz év: nyolchavi,
– a  felmentési idő kezdetekor vagy a  kormányzati igazgatási szerv jogutód nélküli megszűnésekor irányadó  –
illetményének megfelelő összeg.
(3) A végkielégítés mértéke négyhavi illetmény összegével emelkedik, ha a kormánytisztviselő kormányzati szolgálati
jogviszonya az  öregségi nyugdíjra való jogosultság megszerzését megelőző öt éven belül szűnik meg. Nem illeti
meg az  emelt összegű végkielégítés a  kormánytisztviselőt, ha valamelyik jogcímen korábban már emelt összegű
végkielégítésben részesült. A kifizetett végkielégítés összegét fel kell tüntetni a közszolgálati igazoláson.
(4) A  végkielégítés mértékének meghatározásakor csak a  kormányzati szolgálati jogviszonyban eltöltött időt lehet
figyelembe venni.
(5) A  85.  § (2)  bekezdése szerint határozott időre létesített kormányzati szolgálati jogviszony felmentéssel történő
megszüntetése esetén a végkielégítés összegének meghatározásánál a kinevezés és a felmentés közötti időtartamot
kell figyelembe venni.
(6) A (3) és (4) bekezdés alkalmazása szempontjából kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött időnek minősül
a) a jogelőd foglalkoztatónál – ideértve jogviszonyváltás esetén az átadó munkáltatónál –,
b) a költségvetési szervnél kormányzati szolgálati, állami szolgálati, közszolgálati, közalkalmazotti
jogviszonyban, hivatásos szolgálati jogviszonyban, szerződéses vagy hivatásos katonai szolgálati viszonyban,
honvédelmi alkalmazotti jogviszonyban, illetve a költségvetési szervnél munkaviszonyban,
c) átminősítés esetén a hivatásos szolgálati vagy katonai szolgálati viszonyban,
d) a közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011.  évi CXCIX.  törvény (a  továbbiakban: Kttv.) szerinti szervnél
munkaviszonyban
eltöltött idő is. A  b) és d)  pont azzal az  eltéréssel alkalmazandó, hogy a  kormánytisztviselő nem jogosult
végkielégítésre azon időtartam vonatkozásában, amely alapján korábbi jogviszonyának megszűnésekor vagy
megszüntetésekor végkielégítésben részesült.
(7) A  (6)  bekezdésben meghatározottak kivételével a  végkielégítésre való jogosultság feltétele, hogy a  kormányzati
szolgálati jogviszony folyamatosan fennálljon a jogviszony megszüntetéséig.
(8) A  végkielégítés összegének a  felére jogosult a  kormánytisztviselő, ha felmentésére azért került sor, mert
a  107.  § (9)  bekezdés b)  pontja szerinti másik álláshelyen történő foglalkoztatásához nem járult hozzá, kivéve, ha
a hozzájárulását alapos indokkal tagadta meg, így különösen, ha
a) a felajánlott illetmény összege kevesebb a korábbi illetménye 80%-ánál,
b) a korábbi határozatlan idejű alkalmazás helyett határozott idejűt ajánlanak fel,
c) az új álláshely és a lakóhely között – tömegközlekedési eszközzel – történő oda- és visszautazás ideje naponta
a három órát, illetve 10 éven aluli gyermeket nevelő kormánytisztviselő esetében a két órát meghaladja.
(9) A végkielégítést a felmentési idő utolsó napján kell kifizetni.
 (10) Végkielégítésre nem jogosult a kormánytisztviselő, ha
a) legkésőbb a kormányzati szolgálati jogviszony megszűnésének időpontjában nyugdíjasnak minősül;
b) a 107. § (2) bekezdés a) pontja szerinti érdemtelenség, a 107. § (2) bekezdés b) pontja szerinti nem megfelelő
munkavégzés, a 107. § (6) bekezdése szerinti foglalkoztatást kizáró ok jogcímén vagy a 166. § (5) bekezdése
alapján a kormánytisztviselőt kérelmére mentették fel.
(11) Ha a  kormánytisztviselő a  munkavégzési kötelezettség alóli mentesítés ideje alatt bármely költségvetési szervvel
vagy költségvetési szerv legalább többségi befolyása alatt álló bármely gazdálkodó szervezettel teljes vagy
részmunkaidős jogviszonyt létesít, végkielégítésre nem jogosult, azonban új jogviszonyában a végkielégítés alapjául
szolgáló időszak számítása során a  felmentéssel megszüntetett jogviszony alapján végkielégítésre jogosító idejét
számításba kell venni.
(12) Ha a kormánytisztviselő a jogviszony megszűnését vagy megszüntetését követő 30 napon belül újabb kormányzati
szolgálati jogviszonyt létesít,
a) amennyiben végkielégítés illeti meg, egyhavi végkielégítésre jogosult, és a  részére kifizetett végkielégítés
összegének az  egyhavi mértéken felüli részét az  új jogviszony létesítésétől számított 30  napon belül
a korábban őt foglalkoztató kormányzati igazgatási szerv részére köteles visszafizetni,
b) új jogviszonyában a  végkielégítés alapjául szolgáló időszak számítása során a  korábbi jogviszony alapján
végkielégítésre jogosító idejét három év jogviszonyban töltött idővel csökkentett mértékben figyelembe kell
venni.
113. § [A felmentési védelem]
 (1) A kormányzati igazgatási szerv felmentéssel nem szüntetheti meg a jogviszonyt
a) a várandósság,
b) a szülési szabadság,
c) a gyermek gondozása céljából igénybe vett fizetés nélküli szabadság, illetve – a  fizetés nélküli szabadság
igénybevétele nélkül is – a gyermek hároméves koráig terjedő időszak,
d) a beteg gyermek ápolása címén fennálló keresőképtelenség,
e) a tényleges önkéntes tartalékos katonai szolgálatteljesítés,
f ) a nő jogszabály szerinti, az  emberi reprodukciós eljárással összefüggő kezelésének, de legfeljebb ennek
megkezdésétől számított hat hónap, valamint
g) a hozzátartozó otthoni gondozása céljából kapott fizetés nélküli szabadság
időtartama alatt.
(2) Az (1) bekezdés szerinti védelem alkalmazása szempontjából a felmentés közlésének időpontja az irányadó.
 (3) Az  (1)  bekezdés a) és f )  pontjában meghatározott körülményre a  kormánytisztviselő csak akkor hivatkozhat, ha
erről a  kormányzati igazgatási szervet tájékoztatta. A  felmentés közlését követő kormánytisztviselői tájékoztatás
esetén a kormányzati igazgatási szerv a felmentést a kormányzati szolgálati jogviszony megszűnéséig, de legfeljebb
a tájékoztatást követő 15 napon belül írásban visszavonhatja.
(4) Az (1) bekezdés c) pontja szerinti védelem a fizetés nélküli szabadság igénybevétele nélkül azt a szülőt illeti meg, aki
a fizetés nélküli szabadságot utoljára igénybe vette.
(5) Betegség miatti keresőképtelenség esetén a  felmentési idő legkorábban a keresőképtelenség, legfeljebb azonban
a betegszabadság lejártát követő egy év lejártát követő napon kezdődik.
(6) Az  (5)  bekezdésben meghatározott védelem nem vonatkozik a  kormánytisztviselő jogviszonyának felmentéssel
történő megszüntetésére, ha a kormánytisztviselő nyugdíjasnak minősül.
(7) Az  (1) és (5)  bekezdésben meghatározott védelem nem vonatkozik a  kormánytisztviselő jogviszonyának
felmentéssel történő megszüntetésére, ha a felmentést a 107. § (2) bekezdés e) vagy g) pontjában foglaltak szerint
a kormánytisztviselő kérelmezi.
(8) Felmentési védelem nem illeti meg a kormánytisztviselőt a 107. § (2) bekezdés a) pontja szerinti érdemtelenség és
a 107. § (6) bekezdése szerinti foglalkoztatást kizáró ok jogcímén történt felmentése esetén.
114. § [A jogviszonyváltás]
 (1) Ha jogszabály rendelkezése folytán a  kormányzati igazgatási szerv egésze vagy egy része (szervezeti egysége,
anyagi és nem anyagi erőforrásainak vagy feladat- és hatáskörének meghatározott csoportja) az e törvény hatálya
alól egy, a közalkalmazottak jogállásáról szóló törvény hatálya alá tartozó szervhez kerül, a kormányzati igazgatási
szerv érintett szervezete, illetve tevékenysége keretében foglalkoztatott kormánytisztviselő kormányzati szolgálati
jogviszonya – a  (3), (4) és (9)  bekezdésben foglalt kivétellel – a  jogállásváltozás időpontjában közalkalmazotti
jogviszonnyá alakul át és az általa betöltött álláshely a központi álláshely-állományba kerül.
(2) A  jogviszony átalakulásáról az  érintetteket az  átvevő munkáltató az  átalakulást követő harminc  napon belül
tájékoztatja.
(3) Az (1) bekezdésben foglaltaktól eltérően nem alakul át a kormánytisztviselő jogviszonya, ha az átvevő munkáltató
a  közalkalmazottak jogállásáról szóló törvény rendelkezései alapján nem létesíthet közalkalmazotti jogviszonyt
az átadással érintett kormánytisztviselővel, ebben az esetben a kormányzati szolgálati jogviszony a törvény erejénél
fogva az  átadás időpontjában megszűnik. A  jogviszony megszűnéséről a  kormánytisztviselőt az  átadás  napjával
írásban értesíteni kell. A  jogviszony megszűnése esetén a  kormánytisztviselő számára a  112.  § alkalmazásával
megállapított végkielégítést kell megfizetni.
(4) A  (3)  bekezdésben foglaltakat kell megfelelően alkalmazni, ha az  átadással érintett kormánytisztviselővel
szemben a  közalkalmazottakra vonatkozó szabályozás alapján összeférhetetlenség áll fenn, kivéve, ha
az összeférhetetlenséget kiváltó ok megszüntethető, és ennek érdekében a kormánytisztviselő az átalakulást követő
30 napon belül intézkedik, és ezt igazolja.
(5) A  jogviszony közalkalmazotti jogviszonnyá történő átalakulását követő negyvenöt  napon belül
a kormánytisztviselőt a közalkalmazotti jogviszonyra vonatkozó szabályok szerint be kell sorolni, és illetményét meg
kell állapítani.
(6) Határozatlan időtartamú kormányzati szolgálati jogviszony – eltérő törvényi rendelkezés hiányában – határozatlan
időtartamú közalkalmazotti jogviszonnyá alakul át. Teljes munkaidőben történő foglalkoztatás esetén a jogviszony
teljes munkaidős közalkalmazotti jogviszonnyá alakul át.
(7) Az  átalakult jogviszony esetén a  kormánytisztviselőnek az  átalakulással érintett e  törvény hatálya alá tartozó
kormányzati igazgatási szervnél kormányzati szolgálati jogviszonyként elismert idejét úgy kell tekinteni, mintha azt
az átvevő szervnél töltötte volna el.
(8) A  kormányzati szolgálati jogviszonyban álló vezető jogviszonyának átalakulását követően – a  közalkalmazotti
jogviszonyra vonatkozó szabály figyelembevételével – kell a  vezetői munkakör szintjét és megnevezését
megállapítani.
(9) Ha a  jogviszony átalakulása időpontjában közszolgálati jogvita fegyelmi felelősségre vonás tekintetében folyik,
a kereset elbírálása során
a) a fegyelmi elbocsátás szabályait kell megfelelően alkalmazni, ha a  kormánytisztviselő jogviszonya
közalkalmazotti jogviszonnyá,
b) a rendkívüli felmondás szabályait kell megfelelően alkalmazni, ha a  kormánytisztviselő jogviszonya
munkajogviszonnyá,
c) a hivatalvesztés fegyelmi büntetés szabályait kell megfelelően alkalmazni, ha a  kormánytisztviselő
jogviszonya közszolgálati jogviszonnyá
alakul át. (10) E  § rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni, ha a  kormánytisztviselő jogviszonya közszolgálati, hivatásos
szolgálati vagy katonai szolgálati jogviszonnyá, honvédelmi alkalmazotti jogviszonnyá, rendvédelmi igazgatási
szolgálati jogviszonnyá alakul át.
115. § [Eljárás a jogviszony megszűnése, megszüntetése esetén]
 (1) A kormánytisztviselő jogviszonya megszüntetésekor, illetve megszűnésekor a feladataival kapcsolatos iratait köteles
átadni és a kormányzati igazgatási szervvel elszámolni. Az átadás-átvétel és az elszámolás feltételeit a kormányzati
igazgatási szerv köteles biztosítani.
(2) A  jogviszony megszüntetésekor vagy megszűnésekor az  utolsó munkában töltött  napon, de legkésőbb
tizenöt napon belül a kormánytisztviselő illetményét és egyéb járandóságait – a szabadságmegváltás kivételével –
részére ki kell fizetni, valamint ki kell adni a  jogviszonyra vonatkozó szabályban és egyéb jogszabályokban előírt
igazolásokat.
116. § [A jogviszony jogellenes megszüntetésének jogkövetkezményei]
 (1) Ha a  Közszolgálati Döntőbizottság vagy a  bíróság megállapítja, hogy a  kormányzati igazgatási szerv
a  kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonyát jogellenesen szüntette meg, a  kormánytisztviselő abban
az esetben kérheti az eredeti álláshelyén történő továbbfoglalkoztatását, ha
a) a megszüntetés a joggal való visszaélés tilalmába, illetve felmentési védelembe ütközik, vagy a kormányzati
igazgatási szerv megszegi a felmentési korlátozásokra vonatkozó rendelkezéseket,
b) a kormányzati igazgatási szerv a választott szakszervezeti tisztségviselő, illetve a munkavédelmi képviselőnek
(munkavédelmi bizottság tagjainak) kormányzati szolgálati jogviszonyát a  172.  § (10)  bekezdésébe, vagy
a munkavédelemről szóló 1993. évi XCIII. törvény 76. § (3) bekezdésébe ütköző módon szüntette meg,
c) hivatalvesztés fegyelmi büntetés esetén a fegyelmi felelősség nem áll fenn vagy a büntetés nem áll arányban
az elkövetett fegyelmi vétség súlyával,
d) a jogviszony megszüntetése az egyenlő bánásmód követelményébe ütközött, vagy
e) a kormánytisztviselő a jogviszony közös megegyezéssel történő megszüntetését, vagy az erre irányuló saját
jognyilatkozatát sikerrel támadta meg.
 (2) A  kormányzati igazgatási szerv kérelmére a  Közszolgálati Döntőbizottság vagy a  bíróság mellőzi
a  kormánytisztviselő eredeti álláshelyen történő továbbfoglalkoztatását feltéve, ha a  kormánytisztviselő
továbbfoglalkoztatása a kormányzati igazgatási szervtől nem várható el.
(3) Az  (1)  bekezdésben foglalt esetben meg kell téríteni a  kormánytisztviselő elmaradt illetményét (egyéb
járandóságait), továbbá a  jogviszony jogellenes megszüntetésével összefüggésben felmerült kárát is. Nem kell
megtéríteni az illetménynek (egyéb járandóságnak), illetve a kárnak azt a részét, amely máshonnan megtérült vagy
kellő gondosság mellett megtérülhetett volna. A kellő gondosság elmulasztásának különösen azt kell tekinteni, ha
a  kormánytisztviselő az  állami foglalkoztatási szervvel nem működik együtt a  munkavégzésre irányuló jogviszony
létesítése érdekében, nem köt álláskeresési megállapodást, illetve az  e  szerv által felajánlott – a  foglalkoztatás
elősegítéséről szóló jogszabályban foglalt feltételekre tekintettel – megfelelő munkahelyet elutasítja, továbbá maga
nem keres aktívan munkahelyet. A Közszolgálati Döntőbizottság vagy a bíróság a kellő gondosság elmulasztásának
az  elmaradt illetmény, egyéb járandóságok, illetve a  kormánytisztviselői kár megtérítésével kapcsolatos
következményét az eset összes körülményének mérlegelése alapján állapítja meg.
(4) Ha a  kormányzati szolgálati jogviszony (1)  bekezdésben foglalt módon történő jogellenes megszüntetése
esetén a  kormánytisztviselő az  eredeti álláshelyen történő továbbfoglalkoztatását nem kéri vagy a  Közszolgálati
Döntőbizottság vagy a  bíróság mellőzi azt, a  kormányzati szolgálati jogviszony a  jogellenességet megállapító
döntőbizottsági határozat véglegessé válásának vagy a  bíróság ítélete jogerőre emelkedésének  napján szűnik
meg. Ekkor a  (3)  bekezdésben foglaltakon felül a  Közszolgálati Döntőbizottság vagy a  bíróság a  kormányzati
igazgatási szervet – az  eset összes körülményeinek, így különösen a  jogsértés és annak következményei
súlyának mérlegelésével – a  kormánytisztviselő legalább két-, legfeljebb tizenkét havi illetményének megfelelő
átalánykártérítés megfizetésére kötelezi.
(5) Ha a  kormányzati szolgálati jogviszonyt nem az  (1)  bekezdésben foglalt módon szüntették meg jogellenesen,
a  kormányzati szolgálati jogviszony a  megszüntetésről szóló jognyilatkozat szerinti időpontban megszűnik, de
a kormánytisztviselő részére – az eset összes körülményeinek, így különösen a jogsértés és annak következményei
súlyának mérlegelése alapján – legalább két-, legfeljebb huszonnégy havi illetményének megfelelő
átalánykártérítést kell fizetni.
(6) A  Közszolgálati Döntőbizottság vagy a  bíróság a  kártérítés mértékének megítélésekor figyelembe veszi, hogy
a kormánytisztviselő mennyiben tett eleget a (3) bekezdésben foglalt kötelezettségének (kárenyhítés).
(7) A kormánytisztviselő, ha a kormányzati szolgálati jogviszonyát nem az e törvényben előírtak szerint szünteti meg,
köteles a kormányzati igazgatási szerv számára a lemondási időre járó illetményének megfelelő összeget megfizetni.
(8) Ha a  kormánytisztviselő a  határozott időtartamú kormányzati szolgálati jogviszonyát szünteti meg jogellenesen,
a (7) bekezdésben meghatározottakat megfelelően kell alkalmazni. Ha azonban a határozott időből még hátralévő
időtartam rövidebb két hónapnál, a kormányzati igazgatási szerv csak a hátralévő időre járó illetmény megfizetését
követelheti.
(9) A  kormányzati igazgatási szerv jogosult a  (7) és (8)  bekezdésben meghatározott mértéket meghaladó kárának
érvényesítésére is. Ezek együttesen nem haladhatják meg a kormánytisztviselő tizenkét havi illetményének összegét.
(10) A  kormányzati igazgatási szerv a  (7)–(9)  bekezdés alapján keletkezett igényeinek érvényesítésére
a kormánytisztviselő által okozott kár megtérítésére vonatkozó szabályok az irányadók.
117. § [Elhelyezkedési korlátozás és újraalkalmazási korlátozás]
 (1) A Kormány meghatározza azokat az ágazatokat és az ágazatokon belül azokat az álláshelyeket, amelyek esetében
a kormánytisztviselő a kormányzati szolgálati jogviszonya megszűnését vagy megszüntetését követően az ágazati
tevékenységet főtevékenységként végző gazdasági társaságnál nem létesíthet munkavégzésre irányuló jogviszonyt
(a továbbiakban: elhelyezkedési korlátozás).
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti korlátozás időtartama a  kormányzati szolgálati jogviszonyban eltöltött időnek megfelelő
idő, de legfeljebb két év.
(3) A kormányzati szolgálati jogviszony időtartama alatt megszerzett információk a (2) bekezdésben foglalt határidőn
túl sem használhatók fel üzleti célra.
(4) Az  (1)–(3)  bekezdés megsértésével kötött szerződésre a  Ptk. vagy a  munka törvénykönyvéről szóló 2012.  évi
I. törvény (a továbbiakban: Mt.) semmisségre vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
(5) Az elhelyezkedési korlátozás az illetmény megállapítása során figyelembe vehető.
 (6) Amennyiben a kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonya a 107. § (2) bekezdés a) pontjában foglaltak
szerint kerül megszüntetésre, a jogviszony megszűnésétől számított három évig kormányzati szolgálati jogviszonyt
nem létesíthet.
(7) Ha a  kormányzati szolgálati jogviszony jogellenesen került megszüntetésre, a  kormánytisztviselőnek a  hasonló
álláshelyen foglalkoztatott kormánytisztviselőével azonos fizetett ellenérték jár.
(8) Ha a  kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonya a  107.  § (1)  bekezdés a)–d) és f )  pontjában foglaltak
szerint kerül megszüntetésre, újabb kormányzati szolgálati jogviszonyt a  jogviszony megszűnésétől számított
három évig csak a Kormány engedélyével létesíthet.
XVIII. FEJEZET
A MUNKAIDŐ, A PIHENŐIDŐ, A SZABADSÁG
118. § [A munkaidő, a munkarend, a munkaidőkeret]
 (1) A  munkáltatói jogkör gyakorlója a  munkavégzés rendjét, a  munkaidő-beosztás szabályait a  kormányzati
igazgatási szerv által ellátott feladatok és a  feladat ellátására létesített álláshely jellegéhez, valamint a  feladatok
mennyiségéhez és határidejéhez igazodóan alakítja ki (munkarend).
(2) A  munkaidő heti negyven óra, a  napi munkaidő nyolc óra (általános teljes  napi munkaidő), amelynek keretei
között a  munkáltatói jogkör gyakorlója meghatározhatja a  munkavégzés kezdő és befejező időpontját (általános
munkarend).
(3) A kinevezés a  (2) bekezdésben foglalt munkaidőnél rövidebb napi munkaidőt is megállapíthat azzal, hogy ebben
az esetben az egyébként járó illetményt arányosan csökkenteni kell (részmunkaidő).
(4) A munkáltatói jogkör gyakorlója a munkaidőt munkaidőkeretben is meghatározhatja.
 (5) A  munkaidőkeretben teljesítendő munkaidőt a  munkaidőkeret tartama, a  napi munkaidő és az  általános
munkarend alapul vételével kell megállapítani. Ennek során az  általános munkarend szerinti munkanapra eső
munkaszüneti napot figyelmen kívül kell hagyni.
(6) A  munkaidő (3)  bekezdés szerinti meghatározásakor a  távollét tartamát figyelmen kívül kell hagyni vagy az  erre
eső napokat a kormánytisztviselőre irányadó napi munkaidő mértékével kell figyelembe venni.
(7) A munkaidőkeret tartama legfeljebb négy hónap vagy tizenhat hét.
 (8) A  munka jellegétől függően a  munkáltatói jogkör gyakorlója meghatározhatja a  teljes munkaidőből kötelezően
a munkahelyen töltendő idő tartamát, továbbá az ezen időtartam alatti munkavégzés egyes sajátos szabályait.
119. § [A munkaidő-beosztás egyes szabályai]
 (1) A munkaidő-beosztás szabályait (munkarend) – a munkavégzés rendjének megszervezésével kapcsolatos általános
előírások figyelembevételével – a munkáltatói jogkör gyakorlója állapítja meg.
 (2) A  kormánytisztviselőre a  kinevezéstől eltérő foglalkoztatás eseteiben a  munkavégzés helye szerinti munkarend
az irányadó.
 (3) A  munkáltatói jogkör gyakorlója a  munkaidőt az  egészséges és biztonságos munkavégzés követelményére,
valamint a munka jellegére figyelemmel osztja be.
 (4) A kormánytisztviselő munkaidő-beosztását a munkáltatói jogkör gyakorlója az általános munkarendtől eltérően is
megállapíthatja.
 (5) A kormánytisztviselő beosztás szerinti napi munkaideje – a részmunkaidőt kivéve – négy óránál rövidebb nem lehet.
 (6) A kormánytisztviselő beosztás szerinti
a) napi munkaideje legfeljebb tizenkét óra,
b) heti munkaideje legfeljebb negyvennyolc óra
lehet.
(7) A munkaidő nem haladhatja meg
a) a (6) bekezdés a) pontja szerinti esetben a munkaidőkeret, ennek hiányában, heti átlagban a napi nyolc órát,
és
b) a (6) bekezdés b) pontja szerinti esetben a munkaidőkeret, ennek hiányában, havi átlagban a heti negyven
órát.
 (8) A  kormánytisztviselő beosztás szerinti munkaidejébe a  meghatározott rendkívüli munkaidő tartamát is bele kell
számítani.
 (9) A kormánytisztviselő beosztás szerinti napi munkaidejébe az ügyelet, valamint a készenlét teljes tartamát bele kell
számítani, ha a munkavégzés tartama nem mérhető.
 (10) Egyenlőtlen munkaidő-beosztás alkalmazása esetén a  beosztás szerinti heti munkaidő tartamát átlagban kell
figyelembe venni.
 (11) A munkáltatói jogkör gyakorlója – a felek megállapodása alapján – a napi munkaidőt két részletben is beoszthatja
(osztott napi munkaidő), amelyek között legalább két óra pihenőidőt kell biztosítani.
120. § [A munkaszüneti napokra vonatkozó rendelkezések]
 (1) Munkaszüneti  nap: január 1., március 15., nagypéntek, húsvéthétfő, május 1., pünkösdhétfő, augusztus 20.,
október 23., november 1. és december 25–26.
 (2) Munkaszüneti napra rendes munkaidő
a) a rendeltetése folytán e napon is működő kormányzati igazgatási szervnél,
b) az idényjellegű tevékenység keretében,
c) társadalmi közszükségletet kielégítő vagy külföldre történő szolgáltatás nyújtásához – a  szolgáltatás
jellegéből eredően – e napon szükséges munkavégzés esetén,
d) külföldön történő munkavégzés során
foglalkoztatott kormánytisztviselő számára osztható be.
(3) A  kormányzati igazgatási szerv akkor minősül a  munkaszüneti  napon is rendeltetése folytán működőnek, ha
a tevékenység igénybevételére
a) a munkaszüneti  naphoz közvetlenül kapcsolódó, helyben kialakult vagy általánosan elfogadott társadalmi
szokásból eredő igény alapján, vagy
b) baleset, elemi csapás, súlyos kár, továbbá az  egészséget vagy a  környezetet fenyegető veszély megelőzése
vagy elhárítása, továbbá a vagyonvédelem érdekében kerül sor.
 (4) A  munkaszüneti  napra vonatkozó beosztási szabályokat kell megfelelően alkalmazni, ha a  munkaszüneti  nap
vasárnapra esik, továbbá a húsvét- és a pünkösdvasárnap tekintetében.
 (5) A  foglalkoztatáspolitikáért felelős miniszter által évenként kiadott, az  általános munkarendben foglalkoztatott
munkavállalók munkaidő-beosztásának a  munkaszüneti  napok miatti változtatását szabályozó rendeletet
a kormánytisztviselőkre is alkalmazni kell.
121. § [A munkaközi szünet és a pihenőidő]
 (1) Ha a  napi munkaidő a  hat órát meghaladja, a  kormánytisztviselő részére a  munkaidőn túl – a  munkavégzés
megszakításával – napi harminc perc, valamint minden további három óra munkavégzés után a kormánytisztviselő
részére legalább húsz perc munkaközi szünetet kell egybefüggően biztosítani.
(2) A kormánytisztviselőnek a munkaközi szünetet úgy kell igénybe vennie, hogy – szükség szerint a munkaközi szünet
megszakításával is – vezetője rendelkezésére tudjon állni. A  vezető rendelkezése miatt megszakított munkaközi
szünet munkaidőnek minősül, amire a  megszakítás idejével megegyező mértékű munkaközi szünetet kell
biztosítani a megszakításra okot adó körülmény megszűnését követően azonnal.
(3) Az  (1)  bekezdés alkalmazásakor a  beosztás szerinti  napi munkaidőbe a  rendkívüli munkavégzésre fordított idő
tartamát be kell számítani.
(4) A  kormánytisztviselő részére a  napi munkájának befejezése és a  következő  napi munkakezdés között legalább
tizenegy óra egybefüggő pihenőidőt (napi pihenőidő) kell biztosítani.
(5) A kormánytisztviselőt a készenlétet követően, ha munkát nem végzett, nem illeti meg pihenőidő.
 (6) A kormánytisztviselőt hetenként két egymást követő pihenőnap illeti meg, ezek közül az egyiknek vasárnapra kell
esnie (heti pihenőnap). 122. § [A rendkívüli munkaidő]
 (1) Rendkívüli esetben a kormánytisztviselő a beosztás szerinti munkaidején felül is köteles munkát végezni.
 (2) Rendkívüli munkaidő
a) a munkaidő-beosztástól eltérő munkaidő,
b) a munkaidőkereten felüli munkaidő,
c) az ügyelet tartama, továbbá
d) a készenlét alatt elrendelt munkavégzés esetén a munkahelyre érkezéstől a munkavégzés befejezéséig – ha
a kormánytisztviselőnek több helyen kell munkát végeznie, az első munkavégzési helyre érkezéstől az utolsó
munkavégzési helyen történő munkavégzés befejezéséig – terjedő időtartam.
(3) Nem minősül rendkívüli munkaidőnek, ha a  kormánytisztviselő az  engedélyezett távollét idejét a  munkáltatói
jogkör gyakorlójával történt megállapodás alapján ledolgozza.
(4) A  rendkívüli munkaidőt a  kormánytisztviselő kérése esetén írásban kell elrendelni. Az  ilyen munkavégzés
elrendelésének, nyilvántartásának és elszámolásának rendjét a munkáltatói jogkör gyakorlója állapítja meg.
(5) Nem korlátozott a  rendkívüli munkaidő elrendelése baleset, elemi csapás, súlyos kár, az  egészséget vagy
a környezetet fenyegető közvetlen és súlyos veszély megelőzése, elhárítása érdekében.
(6) Munkaszüneti napon rendkívüli munkaidő
a) a rendes munkaidőben e napon is foglalkoztatható kormánytisztviselő számára, vagy
b) az (5) bekezdésben meghatározott esetben
rendelhető el.
(7) A  rendkívüli munkaidő elrendelése nem veszélyeztetheti a  kormánytisztviselő testi épségét, egészségét, továbbá
nem jelenthet személyi, családi és egyéb körülményeire tekintettel aránytalan terhet.
(8) Teljes napi munkaidő esetén naptári évenként kettőszáz óra rendkívüli munkaidő rendelhető el.
 (9) A (8) bekezdésben foglaltakat arányosan kell alkalmazni, ha
a) a kormányzati szolgálati jogviszony év közben kezdődött,
b) határozott időre, illetve
c) részmunkaidőre jött létre.
123. § [Az ügyelet és a készenlét]
 (1) Rendkívüli esetben a  kormánytisztviselő a  beosztás szerinti munkaidején felül is köteles meghatározott ideig és
helyen a munkavégzésre rendelkezésre állni.
 (2) Négy órát meghaladó időtartamú rendelkezésre állás
a) a társadalmi közszükségletet kielégítő szolgáltatás folyamatos biztosítása, továbbá
b) baleset, elemi csapás, súlyos kár, valamint az egészséget vagy a környezetet fenyegető veszély megelőzése,
illetve elhárítása
érdekében rendelhető el. (3) A  kormánytisztviselő a  rendelkezésre állás tartama alatt köteles munkára képes állapotát megőrizni és a  hivatali
szervezet vezetőjének utasítása szerint munkát végezni.
(4) A  munkáltatói jogkör gyakorlója a  kormánytisztviselő számára meghatározhatja a  rendelkezésre állás helyét
(ügyelet), egyébként a tartózkodási helyét a kormánytisztviselő határozza meg oly módon, hogy a hivatali szervezet
vezetőjének utasítása esetén haladéktalanul rendelkezésre álljon (készenlét).
(5) A rendelkezésre állás elrendelésére a 122. § (4) bekezdését megfelelően alkalmazni kell.
 (6) A rendelkezésre állás időtartamát legalább egy héttel korábban, egy hónapra előre közölni kell. Ettől a munkáltatói
jogkör gyakorlója – különösen indokolt esetben – eltérhet. Az  eltérés során az  egészséges és biztonságos
munkavégzés követelményeire figyelemmel kell lenni.
(7) Az  ügyelet időtartama nem haladhatja meg a  huszonnégy órát, amelybe az  ügyelet megkezdésének  napjára
beosztott rendes, és elrendelt rendkívüli munkaidő tartamát be kell számítani.
(8) A  készenlét havi időtartama a  százhatvannyolc órát nem haladhatja meg, amelyet munkaidőkeret alkalmazása
esetén átlagban kell figyelembe venni.
(9) Készenlét a heti pihenőnap (heti pihenőidő) időtartama alatt csak a kormánytisztviselő hozzájárulásával rendelhető
el, ha az  elrendelést megelőző százhatvannyolc órás időszakban a  kormánytisztviselő a  heti pihenőnapján
készenlétet teljesített.
124. § [A rendkívüli munkaidő, az  ügyelet, a  készenlét, valamint a  munkaszüneti  napi rendes munkaidőben történő
munkavégzés ellenértéke]
(1) A kormánytisztviselőt rendkívüli munkaidő teljesítése esetén annak időtartamával azonos mértékű szabadidő illeti
meg.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérően a kormánytisztviselőnek
a) a heti pihenőnapon teljesített rendkívüli munkaidő ellenértékeként a teljesített munkaidő kétszeresének,
b) a munkaszüneti  napon teljesített rendkívüli munkaidő ellenértékeként a  teljesített munkaidő
háromszorosának
megfelelő mértékű szabadidő jár. (3) A  kormánytisztviselőt a  napi munkaidőn túl teljesített ügyeletért, készenlétért legfeljebb annak időtartamával
megegyező mértékű szabadidő illeti meg. Ha az  ügyeletre, készenlétre a  kormánytisztviselő heti pihenőnapján,
illetve munkaszüneti napon kerül sor, részére a (2) bekezdés szerinti szabadidő jár.
(4) A  rendszeresen rendkívüli munkaidőt teljesítő kormánytisztviselő számára legfeljebb évi huszonöt munkanap
szabadidő-átalány állapítható meg.
(5) A  vezetői álláshelyet betöltő kormánytisztviselő részére akkor jár a  rendkívüli munkaidőért szabadidő, illetve
szabadidő-átalány, ha ezt a közszolgálati szabályzat megállapítja.
(6) Munkaszüneti  napon rendes munkaidőben történő munkavégzésre kötelezett kormánytisztviselőt a  teljesített
munkavégzés időtartama kétszeresének megfelelő mértékű szabadidő illeti meg.
(7) A  szabadidőt a  rendkívüli munkaidő, illetve a  (6)  bekezdés szerinti munkaidő teljesítését követően legkésőbb
harminc napon belül kell kiadni, ha ez nem lehetséges, meg kell váltani. A megváltás mértéke a kormánytisztviselő
kifizetéskori illetményének a szabadidőre járó arányos összege.
125. § [A távmunka]
 (1) A  távmunka a  foglalkoztató kormányzati igazgatási szerv székhelyétől, illetve a  munkavégzés rendes
helyétől elkülönült helyen rendszeresen folytatott olyan tevékenység, amelyet információtechnológiai vagy
számítástechnikai eszközzel (a  továbbiakban együtt: számítástechnikai eszköz) végeznek, és eredményét
elektronikusan továbbítják, ide nem értve az otthoni munkavégzést.
(2) A távmunka megállapodás alapján, a munkáltatói jogkör gyakorlója által meghatározott helyen végezhető.
 (3) Eltérő megállapodás hiányában a  munkavégzéshez, valamint a  kapcsolattartáshoz szükséges eszközöket
a munkáltatói jogkör gyakorlója biztosítja.
 (4) A  távmunkavégzésre vonatkozó részletszabályokat a  Kormány rendeletében állapítja meg, amelynek alapján
a munkáltatói jogkör gyakorlója a speciális feltételeket és szabályokat szabályzatban rögzíti.
 (5) A  munkáltatói jogkör gyakorlója előírhatja, hogy az  általa biztosított számítástechnikai vagy elektronikus eszközt
a kormánytisztviselő kizárólag a munkavégzéshez használhatja.
 (6) A  munkáltatói jogkör gyakorlója a  távmunkát végző kormánytisztviselőnek minden olyan tájékoztatást köteles
megadni, amelyet más kormánytisztviselőnek biztosít.
 (7) A munkáltatói jogkör gyakorlója tájékoztatja a kormánytisztviselőt
a) a munkáltatói jogkör gyakorlója általi ellenőrzés szabályairól,
b) a számítástechnikai vagy elektronikus eszköz használata korlátozásának szabályairól.
(8) A munkáltatói jogkör gyakorlója állapítja meg az ellenőrzés módját és a munkavégzés helyeként szolgáló ingatlan
területén történő ellenőrzés esetén annak bejelentése és megkezdése közötti legrövidebb tartamot. Az ellenőrzés
nem jelenthet a  kormánytisztviselő, valamint a  munkavégzés helyeként szolgáló ingatlant használó más személy
számára aránytalan terhet.
126. § [Az otthoni munkavégzés]
 (1) A kormánytisztviselő és a munkáltatói jogkör gyakorlójának megállapodása esetén a kormánytisztviselő a munkáját
a munkavégzés rendes helyétől eltérően a lakó-, illetve tartózkodási helyén, saját eszközeivel is végezheti.
 (2) Az  otthoni munkavégzésre abban az  esetben kerülhet sor, ha az  elvégzendő munka jellege ezt lehetővé teszi,
továbbá ha az otthoni munkavégzés elrendelése vagy lehetővé tétele nem jár a kormányzati igazgatási szerv vagy
a kormánytisztviselő számára aránytalan sérelemmel.
(3) Az  otthoni munkavégzésre irányuló megállapodásban rögzíteni kell az  otthoni munkavégzés idejét, az  egyedileg
elvégzendő feladatokat, továbbá a kapcsolattartás és az elvégzett munka leadásának módját és időpontját.
(4) Az otthoni munkavégzés részletes szabályait a Kormány rendeletben, továbbá ennek keretei között a munkáltatói
jogkör gyakorlója a közszolgálati szabályzatban állapítja meg.
127. § [Az egyes kormánytisztviselői csoportokra vonatkozó különös rendelkezések]
 (1) A  munka- és pihenőidőre vonatkozó szabályokat a  (2) és (3)  bekezdésben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni
a jogszabályban meghatározott egészségkárosító kockázat fennállásakor.
 (2) Az (1) bekezdésben meghatározott esetben
a) egyenlőtlen munkaidő-beosztás csak a kormánytisztviselő hozzájárulása esetén alkalmazható,
b) a heti pihenőnapok egyenlőtlenül nem oszthatók be,
c) rendkívüli munkaidő vagy készenlét nem rendelhető el.
(3) Az  (1)  bekezdésben meghatározott esetben a  kormánytisztviselő beosztás szerinti  napi munkaideje éjszakai
munkavégzés során a nyolc órát nem haladhatja meg.
128. § [A szabadság]
 (1) A  kormánytisztviselőnek a  munkában töltött idő alapján minden  naptári évben 20 munkanap alapszabadság jár
és az alapszabadságon felül évente a (3)–(8) bekezdésben és a 155. §-ban meghatározott pótszabadságot jogosult
igénybe venni (a továbbiakban együtt: szabadság).
(2) Az (1) bekezdésben foglaltakon túl szabadság jár a következő időszakok alapján:
a) a munkaidő-beosztás alapján történő munkavégzési kötelezettség alóli mentesülés időtartama,
b) a gyermek gondozása céljából igénybe vett fizetés nélküli szabadság első hat hónapja,
c) a hozzátartozó ápolása miatt kapott harminc  napot meg nem haladó fizetés nélküli szabadság idejének
tartama,
d) a tényleges önkéntes tartalékos katonai szolgálatteljesítés három hónapot meg nem haladó időtartama,
e) a 93. § (2) bekezdés a), b), h) és j) pontjában meghatározott esetek, valamint
f ) minden olyan munkában nem töltött idő, amelyre a kormánytisztviselő illetményre jogosult.
(3) A  minisztérium kormánytisztviselője az  (1)  bekezdés szerinti alapszabadságán felül az  általa betöltött álláshely
besorolásától függően évente:
a) kormánytanácsos besorolásnál három munkanap,
b) vezető-kormánytanácsos besorolásnál öt munkanap,
c) kormány-főtanácsos besorolásnál hét munkanap,
d) vezető-kormányfőtanácsos besorolásnál kilenc munkanap
pótszabadságot vehet igénybe.
(4) A  kormányzati főhivatal és a  központi hivatal kormánytisztviselője az  (1)  bekezdés szerinti alapszabadságán felül
az általa betöltött álláshely besorolásától függően évente:
a) hivatali tanácsos besorolásnál három munkanap,
b) vezető-hivatalitanácsos besorolásnál öt munkanap,
c) hivatali főtanácsos I. besorolásnál hét munkanap,
d) hivatali főtanácsos II. besorolásnál nyolc munkanap,
e) vezető-hivatalifőtanácsos besorolásnál kilenc munkanap
pótszabadságot vehet igénybe.
(5) A szakmai vezetői álláshelyet betöltő kormánytisztviselő a  (3) bekezdésben szereplő pótszabadság helyett vezetői
pótszabadságot vehet igénybe, amelynek mértéke évente:
a) osztályvezetőnél öt munkanap,
b) főosztályvezetőnél tíz munkanap.
(6) Ha a  föld alatt állandó jelleggel, illetve az  ionizáló sugárzásnak kitett munkahelyen dolgozó
kormánytisztviselő  naponta legalább három órán keresztül tevékenységét ionizáló sugárzásnak kitett
munkakörülmények között végzi, évenként öt munkanap pótszabadságot, ha pedig a  kormánytisztviselő ilyen
munkahelyen legalább öt évet eltöltött, évenként tíz munkanap pótszabadságot vehet igénybe.
(7) A  sugárártalomnak kitett munkahelyen eltöltött  napi munkaidőtől függetlenül a  (6)  bekezdésben meghatározott
pótszabadság illeti meg azt a  kormánytisztviselőt is, akit rendszeres kettős egészségi ártalomnak kitett
munkahelyen foglalkoztatnak, feltéve, hogy az egyik egészségi ártalom sugárártalom.
(8) A kormánytisztviselő, ha
a) a rehabilitációs hatóság vagy jogelődjei által végzett hatályos minősítés alapján
aa) az  egészségi állapota a  rehabilitációs hatóság komplex minősítése alapján 60 százalékos vagy
kisebb mértékű,
ab) legalább 40 százalékos egészségkárosodással rendelkezik, az erről szóló szakvélemény, szakhatósági
állásfoglalás, hatósági bizonyítvány alapján,
ac) a munkaképesség-csökkenése legalább 50 százalékos mértékű,
b) a komplex minősítés alól jogszabály rendelkezése alapján mentesül, rokkantsági ellátás folyósításának
időtartama alatt (megváltozott munkaképességű személy),
c) fogyatékossági támogatásra jogosult, vagy
d) vakok személyi járadékára jogosult,
évenként öt munkanap pótszabadságot vehet igénybe.
129. § [A szabadság kiadása]
 (1) A szabadságot az esedékességének évében kell kiadni és kivenni.
 (2) A munkáltatói jogkör gyakorlója
a) szolgálati érdek esetén az  alapszabadságot az  esedékesség évét követő év márciusának utolsó  napjáig
adja ki,
b) a pótszabadságot – az a) pontra és a (6) bekezdésben foglaltakra tekintettel – az esedékesség évét követő év
júniusának utolsó napjáig adhatja ki és a kormánytisztviselő eddig az időpontig veheti igénybe,
ha az esedékesség éve eltelt.
 (3) A (2) bekezdés szerinti határidőt követően a szabadság nem adható ki és nem vehető igénybe.
 (4) A  (2)  bekezdés a)  pontjában meghatározott szolgálati érdeknek minősül különösen, ha az  alapszabadság kiadása
miatt
a) a szervezet alapfeladatainak folyamatos ellátása, vagy
b) az előre nem tervezhető, rendkívüli feladatok határidőre történő ellátása
nem biztosítható.
(5) A szabadság felével a kormánytisztviselő rendelkezik.
 (6) A  pótszabadság – a  155.  § (4)–(6)  bekezdése szerinti pótszabadság kivételével – abban az  esetben adható ki és
vehető igénybe, ha az alapszabadság már kiadásra került.
 (7) A munkáltatói jogkör gyakorlója a kormánytisztviselőt – a (3) bekezdésben foglaltakra figyelemmel – megfelelő időn
belül tájékoztatja a még igénybe nem vett szabadság mértékéről és az igénybevétel lehetőségének határidejéről.
 (8) A  munkáltatói jogkör gyakorlója a  kormánytisztviselő már megkezdett szabadságát kivételesen fontos érdekből
megszakíthatja. Ebben az  esetben a  szabadság alatti tartózkodási helyről a  munkahelyre, illetve a  visszautazással,
valamint a  munkával töltött idő a  szabadságba nem számít be. A  kormánytisztviselőnek a  megszakítással
összefüggésben felmerült kárát, illetve költségeit a kormányzati igazgatási szerv köteles megtéríteni.
(9) A szabadság kiadásánál a munkarend (munkaidő-beosztás) szerinti munkanapokat kell figyelembe venni.
 (10) A  kormánytisztviselő részére a  szabadság arányos része jár, ha a  kormányzati szolgálati jogviszonya év közben
kezdődött vagy szűnt meg.
 (11) A szabadságot – a (13) és (22) bekezdést kivéve – pénzben megváltani nem lehet, és a szabadság nem halmozódhat.
 (12) A  szabadság megváltásával kapcsolatos kormánytisztviselői igény elévülése a  kormányzati szolgálati jogviszony
megszűnésének napján kezdődik.
 (13) A  kormányzati szolgálati jogviszony megszűnése és megszüntetése esetén, ha a  munkáltatói jogkör gyakorlója
az  arányos szabadságot nem adta ki, az  arányos szabadságot (ha a  kormánytisztviselőnek van fennmaradó
szabadsága) a jogviszony megszűnését követő 40. napon kell megváltani.
(14) Annak a  kormánytisztviselőnek, akinek a  munkaidő-beosztása nem biztosít hetenként két pihenőnapot, úgy kell
számítani a szabadságát, hogy azonos naptári időszakra (hétre) mentesüljön a munkavégzés alól, mint az ötnapos
munkahéttel dolgozók.
(15) A  heti kettőnél több pihenőnapot biztosító munkaidő-beosztás esetén a  szabadság kiadása tekintetében a  hét
minden napja munkanapnak számít, kivéve a kormánytisztviselő két pihenőnapját, valamint a munkaszüneti napot.
(16) Ha a kormánytisztviselő a kormányzati szolgálati jogviszonya megszűnéséig több szabadságot vett igénybe annál,
mint ami a  kormányzati igazgatási szervnél töltött időre megilletné, a  különbözetre kifizetett illetményt köteles
visszafizetni.
(17) Nem követelhető vissza a  túlfizetés, ha a  kormányzati szolgálati jogviszony a  kormánytisztviselő nyugdíjasnak
minősülése, halála, az  általa betöltött álláshely központosított álláshelyállományba kerülése, vagy a  kormányzati
igazgatási szerv jogutód nélküli megszűnése miatt szűnt meg.
(18) Ha a  kormánytisztviselő az  esedékesség évében a  részére járó szabadságnál több szabadságban részesült,
a kormánytisztviselő a következő évben arányosan kevesebb szabadságra jogosult.
(19) A fél napot elérő töredéknap egész munkanapnak számít.
 (20) Ha a  szabadság mértékét érintő változásra év közben kerül sor, akkor a  kormánytisztviselő számára
az alapszabadság arányos része jár, illetve a pótszabadság arányos része vehető igénybe.
 (21) A  kormánytisztviselőnek a  szabadság kivételére vonatkozó igényét a  szabadság kezdete előtt legkésőbb
tizenöt  nappal be kell jelentenie. Ha a  kormánytisztviselőt érintő olyan körülmény merül fel, amely miatt
a munkavégzési kötelezettség teljesítése számára személyi, illetve családi körülményeire tekintettel aránytalan vagy
jelentős sérelemmel járna, a kormánytisztviselő erről haladéktalanul értesíti a munkáltatói jogkör gyakorlóját. Ebben
az esetben a munkáltatói jogkör gyakorlója a szabadságot a tizenöt napos bejelentési határidőre vonatkozó szabály
mellőzésével köteles kiadni. A  kormánytisztviselő a  hivatali szervezet vezetőjének felszólítása esetén a  körülmény
fennállását a munkába állásakor haladéktalanul igazolni köteles.
(22) Ha a  kormánytisztviselő a  gyermek ápolása, gondozása miatt kapott fizetés nélküli szabadság első hat hónapjára
járó szabadságot nem kapta meg, azt a  felek megállapodása alapján pénzben is meg lehet váltani a  gyermek
ápolása, illetve gondozása céljára kapott fizetés nélküli szabadság megszűnését követően.
130. § [A betegszabadság]
 (1) A  munkáltatói jogkör gyakorlója a  kormánytisztviselő számára a  betegség miatti igazolt keresőképtelenség
időtartamára naptári évenként tizenöt munkanap betegszabadságot ad ki.
 (2) Az (1) bekezdésben foglaltaktól eltérően nem jár betegszabadság a társadalombiztosítási szabályok szerinti üzemi
baleset és foglalkozási betegség miatti keresőképtelenség, valamint a  várandósság miatti keresőképtelenség
időtartamára.
(3) Év közben kezdődő kormányzati szolgálati jogviszony esetén a  kormánytisztviselő a  betegszabadság arányos
részére jogosult.
(4) A  betegszabadság kiadásánál a  129.  §-ban foglalt rendelkezéseket kell azzal az  eltéréssel alkalmazni, hogy ha
a  kormánytisztviselő a  munkaszüneti  nap miatt mentesülne a  munkavégzési kötelezettsége alól, ezt a  napot
munkanapként kell figyelembe venni.
(5) A betegszabadság tekintetében a 129. § (19) bekezdése megfelelően irányadó.
131. § [A fizetés nélküli szabadság]
 (1) A  kormánytisztviselőnek fizetés nélküli szabadság jár a  tényleges önkéntes tartalékos katonai szolgálatteljesítés
időtartamára.
 (2) A  kormánytisztviselőnek fizetés nélküli szabadság jár a  külszolgálat időtartamára, ha házastársa vagy élettársa
külszolgálatot teljesít.
 (3) A  kormánytisztviselőnek fizetés nélküli szabadság engedélyezhető a  nemzetközi közigazgatási szakértői
tevékenység időtartamára.
 (4) A kormánytisztviselő a fizetés nélküli szabadság igénybevételét legalább tizenöt nappal korábban köteles írásban
bejelenteni.
 (5) A  fizetés nélküli szabadság a  kormánytisztviselő által megjelölt időpontban, de legkorábban a  szabadság
megszüntetésére irányuló jognyilatkozat közlésétől számított harmincadik napon szűnik meg.
 (6) A (4) és (5) bekezdés határidőre vonatkozó rendelkezéseit nem kell alkalmazni a (1) bekezdés szerinti fizetés nélküli
szabadságra. 132. § [A kormányzati igazgatási szünet]
 (1) A  Kormány a  kormányzati igazgatási szervekre vonatkozóan rendeletben állapíthatja meg azt az  időszakot
(kormányzati igazgatási szünet), amely alatt lehetőség szerint ki kell adni az  esedékessége évére járó szabadság
azon részét, amellyel a munkáltatói jogkör gyakorlója rendelkezik.
(2) A  kormányzati igazgatási szerv hivatali szervezetének vezetője a  Kormány által megállapított kormányzati
igazgatási szünet időtartamán belül, az egyes szervezeti egységek esetében eltérő időszakban, illetve időtartamban
határozhatja meg a szabadság kiadását.
(3) A  munkáltató jogkör gyakorlója a  kormányzati igazgatási szünet alatt a  szabadságot úgy adja ki, hogy biztosítja
a  zavartalan ügymenetet, valamint a  lakossági ügyfélszolgálattal rendelkező szervek esetében a  folyamatos
feladatellátást.
133. § [A munka- és a pihenőidő nyilvántartása]
 (1) A munkáltatói jogkör gyakorlója köteles nyilvántartani
a) a rendes és rendkívüli munkaidő,
b) a készenlét,
c) a szabadság, valamint
d) az egyéb munkaidő-kedvezmények
időtartamát.
(2) A nyilvántartásból naprakészen megállapíthatónak kell lennie a teljesített rendes és rendkívüli munkaidő, valamint
a készenlét kezdő és befejező időpontjának is.
(3) Az  (1)  bekezdés a)  pontja szerinti nyilvántartás – a  (2)  bekezdésben foglaltaktól eltérően – az  írásban közölt
munkaidő-beosztás hónap végén történő igazolásával és a változás naprakész feltüntetésével is vezethető.
(4) A  munkáltatói jogkör gyakorlója – a  kormánytisztviselők igényének megismerése után – a  tárgyévben február
végéig éves szabadságolási tervet (a  továbbiakban: szabadságolási terv) készíthet a  szabadságok tárgyévi
ütemezéséről, s arról a kormánytisztviselőket tájékoztatja.
XIX. FEJEZET
AZ ILLETMÉNY, AZ ILLETMÉNYEN FELÜLI JUTTATÁSOK, KEDVEZMÉNYEK ÉS TÁMOGATÁSOK
134. § [Az illetmény]
 (1) A  kormánytisztviselő a  kormányzati szolgálati jogviszonya alapján havonta az  1.  melléklet szerinti illetményre
jogosult, amelyet a munkáltatói jogkör gyakorlója állapít meg az álláshelyhez tartozó besorolás szerinti sávon belül.
Az illetményt száz forintra kerekítve kell megállapítani. A kerekítés nem minősül munkáltatói intézkedésen alapuló,
az általánostól eltérő illetménymegállapításnak.
(2) Az illetmény összegének legalább a garantált bérminimum összegét el kell érnie.
 (3) A garantált bérminimum összegét és hatályát a Kormány állapítja meg.
 (4) Havi illetmény esetén az egy órára járó illetmény meghatározása során a havi illetmény összegét osztani kell
a) általános teljes napi munkaidő esetén: 174 órával,
b) általánostól eltérő teljes napi vagy részmunkaidő esetén: 174 óra időarányos részével.
(5) A kormánytisztviselő megállapított illetménye az adott naptári évben a teljesítményértékelése alapján módosítható.
135. § [Díjazás munkavégzés hiányában]
 (1) A  kormánytisztviselőt, ha a  kormányzati igazgatási szerv működési körében felmerült okból nem tud munkát
végezni, az emiatt kiesett munkaidőre (állásidő) illetmény illeti meg.
 (2) A  kormánytisztviselőt, ha a  93.  § (2)  bekezdés j) vagy l)  pontja alapján mentesül a  munkavégzés alól, a  kiesett
munkaidőre a munkáltatói jogkör gyakorlójával történt megállapodásuk szerint illeti meg díjazás.
 (3) A kormánytisztviselőt illetmény illeti meg
a) a szabadság időtartamára,
b) a 93. § (2) bekezdés c)–g) és i) pontjában meghatározott esetekben,
c) ha e törvény munkavégzés nélkül illetmény fizetését annak mértéke meghatározása nélkül írja elő,
d) a munkaszüneti nap miatt kiesett időre.
(4) A betegszabadság tartamára az illetmény 70%-a jár.
136. § [Az illetmény védelme]
 (1) Az  illetményt – külföldön történő munkavégzés vagy jogszabály eltérő rendelkezése hiányában – a  magyar
törvényes pénznemben kell megállapítani és kifizetni.
 (2) Az illetményt utalvány vagy fizetőeszköz helyettesítésére szolgáló más formában kifizetni nem lehet.
137. § [Az illetmény kifizetésének szabályai]
 (1) A  kormánytisztviselőt az  e  törvény alapján megillető illetmény kifizetése a  kormánytisztviselő által választott
fizetési számlára történő átutalással, fizetési számla hiányában pénzforgalmi számláról történő készpénzkifizetés
kézbesítése útján történik.
(2) A fizetési számlához kapcsolódóan a kormánytisztviselő részére legfeljebb havonta a központi költségvetésről szóló
törvényben meghatározott mértékű bankszámla-hozzájárulás adható.
(3) A  kormánytisztviselőt foglalkoztató kormányzati igazgatási szerv viseli az  illetmény fizetési számlára történő
átutalásának vagy készpénzben történő kifizetésének a költségét.
(4) A  kormánytisztviselő részére járó illetményt havonta utólag, egy alkalommal kell elszámolni és kifizetni. Ha
a jogviszony egy hónapnál rövidebb ideig tart, az illetményt a jogviszony végén kell elszámolni és kifizetni.
(5) Egyenlőtlen munkaidő-beosztás esetén a  kormánytisztviselőt foglalkoztató kormányzati igazgatási szerv
a  kormánytisztviselő illetményét a  134.  § (4)  bekezdésében foglaltak megfelelő alkalmazásával számolja el és
fizeti ki.
(6) Az illetményt a tárgyhónapot követő ötödik napig ki kell fizetni.
 (7) Az  illetmény bankszámlára utalással történő kifizetése esetén, a  kormánytisztviselőt foglalkoztató kormányzati
igazgatási szervnek úgy kell eljárnia, hogy a kormánytisztviselő illetményével a bérfizetési napon rendelkezhessen.
 (8) Az  illetményt a  kormánytisztviselő részére kell kifizetni, kivéve, ha erre mást felhatalmaz, vagy bírósági vagy más
hatósági határozat ebben korlátozza.
 (9) Ha a jogviszony a kifizetés előtt megszűnt, az illetményt a kormánytisztviselőt foglalkoztató kormányzati igazgatási
szerv köteles az  esedékesség  napján a  kormánytisztviselő által megadott címre elküldeni. Az  elküldés költségei
a kormánytisztviselőt foglalkoztató kormányzati igazgatási szervet terhelik.
(10) Az  illetményt, ha az  illetményfizetési  nap heti pihenőnapra (heti pihenőidőre) vagy munkaszüneti  napra esik,
legkésőbb az ezt megelőző munkanapon kell kifizetni.
(11) A  késedelem idejére a  késedelembe esés időpontjától kezdve a  késedelemmel érintett  naptári félév első  napján
érvényes jegybanki alapkamattal megegyező mértékű kamatot kell fizetni.
(12) A  kormánytisztviselőnek járó vagy adható juttatások és támogatások pénzbeli kifizetésére e  § rendelkezéseit
megfelelően alkalmazni kell.
138. § [Az elszámolás]
 (1) A  kormánytisztviselő részére illetményéről részletes írásbeli elszámolást kell adni. Az  elszámolásnak olyannak kell
lennie, hogy a  kormánytisztviselő a  kiszámítás helyességét, valamint az  illetményből való levonások jogcímét és
összegét ellenőrizni tudja. Az írásbeli elszámolásnak tartalmaznia kell a rendkívüli munkavégzés jogcímén kifizetett
díjazást is.
(2) Ha az  illetmény tárgyhónapra vonatkozó elszámolását követően bekövetkező ok miatt az  elszámolás módosítása
szükséges, a  kormánytisztviselőt a  tárgyhónapra vonatkozó illetmény-elszámolás módosításáról legkésőbb
a következő havi illetmény elszámolásakor tájékoztatni kell. Az illetménykülönbözetet a következő havi illetménnyel
egyidejűleg ki kell fizetni. A kormánytisztviselőt foglalkoztató kormányzati igazgatási szerv a jogalap nélkül kifizetett
illetményt az előlegnyújtásból eredő követelésre vonatkozó szabályok szerint levonhatja.
139. § [Az illetményre vonatkozó egyéb szabályok]
 (1) Az  illetményből való levonásnak – a  levonásmentes illetményrészig – jogszabály, végrehajtható határozat alapján
van helye.
 (2) A  kormánytisztviselőt foglalkoztató kormányzati igazgatási szerv a  követelését a  kormánytisztviselő hozzájárulása
alapján, illetve, ha az  előlegnyújtásból, vagy a  kormányzati szolgálati jogviszony év közbeni megszűnése esetén
a  147.  § (1)  bekezdése és a  159.  § (1)  bekezdése szerinti juttatás időarányos visszafizetési kötelezettségéből ered
– a levonásmentes illetményrészig – az illetményből levonhatja.
(3) Tilos az  olyan illetménylevonás, amely a  kormánytisztviselőt foglalkoztató kormányzati igazgatási szerv, annak
képviselője vagy közvetítő személy javára szolgál annak fejében, hogy a kormánytisztviselő jogviszonyt létesítsen,
vagy azt megtartsa.
(4) Egyebekben az illetményből való levonásra a bírósági végrehajtási jogszabályok az irányadók.
 (5) Az e §-ban foglalt rendelkezések irányadók a szakszervezeti tagdíj levonására is.
 (6) Az illetménnyel szemben beszámításnak nincs helye.
 (7) A  jogalap nélkül kifizetett illetmény hatvan  napon túl akkor követelhető vissza, ha a  kormánytisztviselőnek
a kifizetés alaptalanságát fel kellett ismernie vagy azt maga idézte elő.
 (8) A  kormánytisztviselőt foglalkoztató kormányzati igazgatási szerv a  kormánytisztviselő jogviszonnyal összefüggő
tartozásainak megtérítésére irányuló igényét fizetési felszólítással érvényesítheti.
 (9) A kormánytisztviselő az illetményére vonatkozó igényéről – az egyezséget kivéve – előre nem mondhat le.
 (10) Engedményezésnek pénzkövetelés esetén van helye. A levonásmentes illetményrész nem engedményezhető.
 (11) Tartozásátvállalásnak pénzkövetelés esetén van helye. A  kormánytisztviselőt foglalkoztató kormányzati igazgatási
szerv tartozását a kormánytisztviselő nem vállalhatja át. 140. § [A kamat]
A kormánytisztviselő és a  kormánytisztviselőt foglalkoztató kormányzati igazgatási szerv közötti megállapodás
alapján pénztartozás után kamat köthető ki, feltéve, hogy annak mértéke nem haladja meg a Ptk. 6:47. §-a szerinti
mértéket.
141. § [Az érdemek elismerése]
 (1) A kormánytisztviselő a következő érdemelismerésekben részesíthető:
a) írásbeli dicséret,
b) teljesítmény elismerés,
c) motivációs elismerés,
d) álláshelyi elismerés,
e) szolgálati elismerés.
(2) Az elismerésben részesítés feltételeit és az elismeréssel járó juttatás mértékét a Kormány rendeletben állapítja meg.
 (3) Az elismerések elbírálásának és elszámolásának rendjét a kormányzati igazgatási szerv közszolgálati szabályzatában
állapítja meg, és a személyi juttatások előirányzatának keretein belül biztosítja.
142. § [A teljesítmény elismerés]
A kormánytisztviselő hosszabb időn át tartó kimagasló teljesítményéért és feladatainak eredményes ellátásáért
teljesítmény elismerésben részesíthető.
143. § [A motivációs elismerés]
A kormánytisztviselő valamely kompetenciájára, speciális képességére, ismeretére, tudására figyelemmel motivációs
elismerésben részesíthető, amennyiben az  adott álláshelyen történő munkavégzése a  munkáltatói jogkör
gyakorlójának kiemelt érdeke.
144. § [Az álláshelyi elismerés]
 (1) A kormánytisztviselő szolgálati ideje alapján elismerésre jogosult, amelynek mértéke
a) öt év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén háromhavi,
b) tíz év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén háromhavi,
c) tizenöt év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén hathavi,
d) húsz év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén hathavi,
e) huszonöt év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén kilenchavi,
f ) harminc év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén kilenchavi,
g) harmincöt év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén huszonnégyhavi, és ezt követő minden
öt év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén további öthavi
illetménynek megfelelő összeg.
(2) Az álláshelyi elismerésre jogosító idő megállapításánál az egy adott álláshelyen eltöltött időt kell figyelembe venni.
145. § [A szolgálati elismerés]
 (1) A kormánytisztviselő szolgálati ideje alapján elismerésre jogosult, amelynek mértéke
a) huszonöt év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén kéthavi,
b) harminc év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén háromhavi,
c) harmincöt év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén négyhavi,
d) negyven év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén öthavi
illetménynek megfelelő összeg.
(2) A  szolgálati elismerés az  (1)  bekezdés szerinti kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő betöltésének
a napján esedékes.
(3) Az elismerésre jogosító idő megállapításánál
a) az e  törvény, a  Kttv., a  köztisztviselők jogállásáról szóló törvény, a  kormánytisztviselők jogállásáról szóló
törvény és az  állami tisztviselőkről szóló törvény hatálya alá tartozó munkáltatónál munkaviszonyban,
kormányzati szolgálati, közszolgálati, kormánytisztviselői és állami szolgálati jogviszonyban töltött időt,
b) a közalkalmazottak jogállásáról szóló törvény hatálya alá tartozó szervnél munkaviszonyban, közalkalmazotti
jogviszonyban töltött időt,
c) a hivatásos szolgálati jogviszony, a honvédelmi alkalmazotti jogviszony, a  rendvédelmi igazgatási szolgálati
jogviszony időtartamát,
d) a bíróságnál és ügyészségnél szolgálati viszonyban, munkaviszonyban töltött időt,
e) a hivatásos nevelőszülői jogviszonyban és a nevelőszülői foglalkoztatási jogviszonyban töltött időt,
f ) az e  törvény, a  Kttv., a  köztisztviselők jogállásáról szóló törvény, a  kormánytisztviselők jogállásáról
szóló törvény és a  közalkalmazottak jogállásáról szóló törvény hatálya alá tartozó szervnél ösztöndíjas
foglalkoztatási jogviszonyban töltött időt,
g) a 104. § (10) bekezdése szerinti jogviszony-létesítés esetén a két jogviszony közötti időtartamot, és
h) az állami vezetői szolgálati jogviszonyban töltött időt
kell figyelembe venni.
(4) A  kormánytisztviselő nem jogosult szolgálati elismerésre (jubileumi jutalom), ha másik foglalkoztatási
jogviszonyban azt már megkapta, ugyancsak nem jogosult, amennyiben álláshelyi elismerésben részesült.
146. § [A céljuttatás]
 (1) A kormánytisztviselő az általa végrehajtott többletfeladatokra figyelemmel rendkívüli céljuttatásban részesíthető.
 (2) A  munkáltatói jogkör gyakorlója – ide nem értve a  helyettesítést – rendkívüli, célhoz köthető feladatot állapíthat
meg a  kormánytisztviselő részére, amelynek teljesítése a  feladatának ellátásából adódó munkaterhet jelentősen
meghaladja.
(3) A  célhoz köthető feladat eredményes végrehajtásáért a  kormánytisztviselő illetményén felül írásban, a  célhoz
köthető feladat megállapításakor vagy teljesítésének igazolásakor céljuttatást határoz meg a megállapított személyi
juttatások előirányzata terhére.
(4) A  munkáltatói jogkör gyakorlója a  (2)  bekezdésen túl célhoz köthető feladatot állapíthat meg más kormányzati
igazgatási szervnél foglalkoztatott kormánytisztviselő részére, az  érintett hivatali szervezet vezetőjének
egyetértésével. A  céljuttatást a  célhoz köthető feladatot tűző munkáltatói jogkör gyakorlója állapítja meg
a kormánytisztviselő részére.
(5) A  nemzetközi közigazgatási szakértői tevékenység célhoz köthető feladat teljesítésével is ellátható. Ellátásának
időtartama a tárgyévben a hat hónapot nem haladhatja meg. A célhoz köthető feladat eredményes végrehajtásáért
a céljuttatást a kormányzati igazgatási szerv vezetője előlegezi meg.
(6) A  célhoz köthető feladat meghatározásánál a  kormányzati igazgatási szerv, valamint a  digitális megoldások
exportjával és programjának fejlesztésével összefüggő feladatok koordinációját ellátó szervezet közötti
megállapodáson alapul. A megállapodás tartalmazza különösen a nemzetközi közigazgatási szakértői tevékenység
meghatározását, a végrehajtás szabályait, a kormánytisztviselő díjazását, költségtérítését és az elszámolás rendjét.
(7) Az (5) és (6) bekezdés alkalmazásakor az (1)–(4) bekezdést, valamint az ideiglenes külföldi kiküldetés szabályait nem
kell alkalmazni.
(8) A  nemzetközi közigazgatási szakértői tevékenység tartalmát, típusát, a  célhoz köthető feladattal kapcsolatos
megállapodásra vonatkozó részletszabályokat a Kormány rendeletében állapítja meg.
147. § [A cafetéria-juttatás]
 (1) A  kormánytisztviselő béren kívüli juttatásként a  személyi jövedelemadóról szóló 1995.  évi CXVII.  törvény 71.  §
(1)  bekezdésében felsorolt juttatásokra a  költségvetési törvényben meghatározott mértékig a  Kormány által
meghatározott rendben jogosult (cafetéria-juttatás).
(2) A  cafetéria-juttatás éves összege biztosít fedezetet az  egyes juttatásokhoz kapcsolódó, a  juttatást teljesítő
kormányzati igazgatási szervet terhelő közterhek megfizetésére is.
(3) Nem jogosult cafetéria-juttatásra a  tartós külszolgálaton lévő, a  külképviseletekről és a  tartós külszolgálatról
szóló törvény szerinti külképviselet által foglalkoztatott munkavállaló és külképviselet által foglalkoztatott
házastárs, a  103.  § szerinti szakértői tevékenységet ellátó kormánytisztviselő, továbbá a  kormánytisztviselő
azon időtartam vonatkozásában, amely alatt illetményre nem jogosult, feltéve, hogy a  távollét időtartama
meghaladja a  harminc  napot. A  harminc  napot meghaladó távollét esetében a  kormánytisztviselőt a  távollét
első napjától kezdve nem illeti meg a juttatás. A távollétek időtartamát – a jogosultság szempontjából – nem lehet
összeszámítani.
(4) A  hivatali szervezet vezetője a  közszolgálati szabályzatban rendelkezik a  cafetéria-juttatás igénybevételének
részletes szabályairól, elszámolásának rendjéről és visszatérítésének szabályairól.
148. § [Egyéb juttatások, támogatások]
 (1) A kormánytisztviselő részére további visszatérítendő, illetve vissza nem térítendő juttatás biztosítható. Ilyen juttatás:
a) a lakhatási jellegű támogatások (lakásépítési és -vásárlási támogatás, bérleti díj hozzájárulás),
b) az egyéb szociális jellegű támogatás,
c) a tanulmányi jellegű támogatások,
d) a XX. Fejezetben felsorolt gyermeknevelési és családalapítási támogatások.
(2) Az (1) bekezdésben foglalt juttatások mértékét, feltételeit, az elbírálás és elszámolás rendjét, valamint a visszatérítés
szabályait a Kormány rendeletben állapítja meg.
(3) Az  elhunyt kormánytisztviselőt a  kormányzati igazgatási szerv vezetője a  közszolgálat halottjává nyilváníthatja.
Az  elhunyt nyugalmazott kormánytisztviselő akkor nyilvánítható a  közszolgálat halottjává, ha jogviszonyát nem
büntetőeljárásban hozott bírói ítélet alapján vagy érdemtelenség jogcímén történő felmentéssel, vagy fegyelmi
eljárás eredményeként szüntették meg. A  közszolgálat halottjává nyilvánított személy temetési költségeit
a kormányzati igazgatási szerv részben vagy egészben átvállalja.
149. § [A lakhatási jellegű juttatások, támogatások]
 (1) A kormánytisztviselő részére lakhatási támogatások nyújthatók, amelyek különösen az alábbiak:
a) a minisztérium vagy a  szerv kezelésében levő állami tulajdonú lakás biztosítása bérleti díj megfizetése
ellenében (szolgálati lakás),
b) az önkormányzati vagy magántulajdonú lakás bérletéhez lakbértámogatás vagy albérletidíj-hozzájárulás,
c) lakhatás biztosításához szükséges lakás, ház vagy ingatlan megszerzésének anyagi támogatása kamatmentes
kölcsönnel vagy vissza nem térítendő juttatással,
d) a lakásigény megoldásához egyszeri pénzbeli támogatás nyújtása,
e) szálló- vagy garzonelhelyezés,
f ) a lakhatással kapcsolatos költségekhez való hozzájárulás,
g) a lakástulajdon megszerzéséhez nyújtott hitelintézeti kölcsön igénybevételének állami támogatása.
(2) Ha a  kormánytisztviselő lakás építéséhez, vásárlásához hitelintézettől igényelt állami kamattámogatású kölcsön
összege meghaladja e  lakásingatlan hitelbiztosítéki értékének a  hitelintézet által meghatározott legmagasabb
arányát, a  különbözetre az  állam készfizető kezességet vállal. A  kormánytisztviselő az  állami kezességvállalást
– az erre az állammal szerződésben kötelezettséget vállaló – hitelintézeten keresztül veheti igénybe.
(3) Az állam készfizető kezességet a (2) bekezdésben foglaltakon túl annál a kormánytisztviselőnél vállalhat, aki:
a) határozatlan időre létesített kormányzati szolgálati jogviszonyt,
b) legalább hároméves közigazgatási gyakorlattal rendelkezik,
c) felmentési vagy lemondási idejét nem tölti,
d) ellen nem folyik fegyelmi-, vagy büntetőeljárás és
e) a (2)  bekezdés szerinti kezességvállalással biztosított hitelrészt a  hitelintézetnek kiegyenlítette, illetve
a vele közös háztartásban élő házas- vagy élettársa – az  igénylés időpontjában – állami kezességvállalással
biztosított lakáscélú hitel törlesztésére nem kötelezett.
(4) A (3) bekezdésben foglalt kezességvállalás részletszabályait a Kormány rendeletben állapítja meg.
 (5) A kormánytisztviselő számára – a Kormány által meghatározott rendben – magántulajdonú lakás megszerzéséhez
igénybe vett hitelintézeti kölcsönhöz támogatás nyújtható.
 (6) A  kormánytisztviselő a  hitelintézetekről és a  pénzügyi vállalkozásokról szóló törvényben meghatározott
hitelintézetnél – önerő biztosítása nélkül, amennyiben a  Kormány által rendeletben meghatározott feltételeknek
megfelel – magántulajdonú lakás építéséhez vagy vásárlásához forintalapú lakáscélú kölcsönszerződés megkötését
kezdeményezheti.
150. § [Az egyéb szociális jellegű támogatás]
A kormánytisztviselő részére kérelmére – súlyos anyagi megterheléssel járó körülményeinek enyhítésére –
a Kormány rendelete szerint támogatás adható.
151. § [A tanulmányi jellegű támogatások]
 (1) A kormánytisztviselő számára szellemi fejlődéséhez, a munkájának minél magasabb színvonalon történő ellátásához
szükséges ismertek megszerzéséhez, illetve bővítéséhez nyújtható támogatások: a) ösztöndíj,
b) képzési, továbbképzési támogatás,
c) nyelvtanulási támogatás.
(2) Az ösztöndíj és a támogatások mértékét és igénybevételének módját a kormányzati igazgatási szerv közszolgálati
szabályzata állapítja meg.
(3) A kormánytisztviselő és a kormányzati igazgatási szerv tanulmányi szerződést köthet. A  tanulmányi szerződésben
a  kormányzati igazgatási szerv vállalja, hogy a  tanulmányok alatt támogatást nyújt, a  kormánytisztviselő pedig
arra kötelezi magát, hogy a  megállapodás szerinti tanulmányokat folytatja és a  képzettség megszerzése után
a  támogatás mértékével arányos időn – de legfeljebb öt éven – keresztül kormányzati szolgálati jogviszonyát
lemondással nem szünteti meg. A tanulmányi szerződést írásba kell foglalni.
(4) Nem köthető tanulmányi szerződés
a) jogszabály vagy közszolgálati szabályzat alapján járó kedvezmények biztosítására, továbbá,
b) ha a tanulmányok elvégzésére a kormányzati igazgatási szerv kötelezte a kormánytisztviselőt.
(5) A  tanulmányi szerződésben meg kell határozni a  támogatás formáját és mértékét, továbbá – a  támogatás
mértékével arányosan – a  kormánytisztviselő által a  kormányzati igazgatási szervnél kötelezően kormányzati
szolgálati jogviszonyban töltendő idő tartamát, amely öt évnél hosszabb nem lehet.
(6) Az  adott kormányzati igazgatási szervnél kormányzati szolgálati jogviszonyban töltendő idő tartamába
–  a  tanulmányi szerződés ellenkező kikötése hiányában – nem számít be a  kormányzati szolgálati jogviszony
szünetelésének azon esete, amelyre a kormánytisztviselőt szabadság nem illeti meg.
(7) Amennyiben a  kormányzati igazgatási szerv a  támogatást nem biztosítja vagy egyéb lényeges szerződésszegést
követ el, a kormánytisztviselő mentesül a szerződésből folyó kötelezettségei alól.
(8) Ha a  támogatásban részesülő kormánytisztviselő tanulmányait nem megfelelő eredménnyel folytatja, nem lép
a szerződés szerinti időpontban az adott kormányzati igazgatási szervnél munkába, a meghatározott időtartamot
nem tölti le, vagy egyéb lényeges szerződésszegést követ el, a  kormányzati igazgatási szerv követelheti
a ténylegesen nyújtott támogatásnak megfelelő összeg megtérítését.
(9) Amennyiben a  támogatásban részesülő a  szerződésben kikötött időtartamnak csak egy részét nem tölti le,
megtérítési kötelezettsége ezzel arányos.
(10) A  tanulmányi szerződést mindkét fél felmondhatja, ha körülményeiben olyan lényeges változás következett be,
amely a  tanulmányi szerződésből eredő kötelezettség teljesítését lehetetlenné tenné, vagy annak teljesítése
aránytalan sérelemmel járna.
(11) A  kormánytisztviselő felmondása esetén a  kormányzati igazgatási szerv az  általa nyújtott támogatást
visszakövetelheti. A kormányzati igazgatási szerv a támogatást arányosan követelheti vissza, ha a kormánytisztviselő
a  szerződésben kikötött tartamnak csak egy részét tölti le. A  kormányzati igazgatási szerv felmondása esetén
a támogatás nem követelhető vissza.
(12) Bármely fél szerződésszegése esetén a  másik fél a  szerződésszegésből eredő esetleges kárát a  Ptk.
szerződésszegéssel okozott károkért való felelősségre vonatkozó rendelkezései alapján érvényesítheti.
(13) A felek tanulmányi szerződéssel kapcsolatos személyiségi jogainak megsértése esetén jogkövetkezményként a Ptk.
2:51–2:53. §-át kell alkalmazni.
(14) A  kormánytisztviselő saját elhatározása alapján iskolarendszerű oktatásban, képzésben csak a  kormányzati
igazgatási szervnek tett előzetes bejelentés vagy tanulmányi szerződés alapján folytathat tanulmányokat.
A  kormányzati igazgatási szerv csak abban az  esetben korlátozhatja az  oktatásban, képzésben való részvételt,
ha az  a  kormányzati érdek aránytalan sérelmével járna. A  képzésben részt vevő részére tanulmányi munkaidő
kedvezményként a  tanulmányok folytatásához szükséges szabadidőt biztosítani kell, a  tanulmányi mentesítés
időtartamára a  kormánytisztviselő illetményre jogosult, a  kormánytisztviselő köteles ledolgozni a  tanulmányi
mentesítés időtartamát.
(15) A  (14)  bekezdés szerinti szabadidő mértékét az  oktatási intézmény által kiadott, a  kötelező iskolai foglalkozás és
szakmai gyakorlat időtartamáról szóló igazolás alapján kell megállapítani.
(16) A  (15)  bekezdésben foglaltakon túl vizsgánként, ha pedig egy vizsganapon több vizsgatárgyból kell vizsgázni,
vizsgatárgyanként – a  vizsga  napját is beleszámítva – négy munkanap szabadidőt kell biztosítani. Vizsgának
az  oktatási intézmény által meghatározott számonkérés minősül. A  diplomamunka, szak- és évfolyamdolgozat
elkészítéséhez tíz munkanap szabadidőt kell biztosítani.
(17) A kormányzati igazgatási szerv a kormánytisztviselőnek iskolarendszeren kívüli oktatásban, képzésben tanulmányi
munkaidő-kedvezmény biztosíthat.
(18) A  kormányzati igazgatási szerv a  kormánytisztviselő részére négyévente egyszer tizenöt  nap – a  szabadságon
felüli – fizetett, valamint azon túl fizetés nélküli alkotói szabadságot biztosíthat valamely képzettség, szakképzettség,
végzettség, szakvizsga, valamint tudományos fokozat megszerzése céljából.
XX. FEJEZET
A GYERMEKET NEVELŐ ÉS CSALÁDOT ALAPÍTÓ KORMÁNYTISZTVISELŐKRE VONATKOZÓ KIEGÉSZÍTŐ
RENDELKEZÉSEK
152. § [A munkaidőre vonatkozó további rendelkezések]
 (1) A kormánytisztviselő várandósságának megállapításától a gyermeke hároméves koráig, illetve a gyermekét egyedül
nevelő kormánytisztviselő esetén gyermeke hároméves koráig
a) egyenlőtlen munkaidő-beosztás csak a kormánytisztviselő hozzájárulása esetén alkalmazható,
b) a heti pihenőnapok egyenlőtlenül nem oszthatók be,
c) rendkívüli munkaidő vagy készenlét nem rendelhető el,
d) a kormánytisztviselő számára éjszakai munkavégzés nem rendelhető el.
(2) A  gyermekét egyedül nevelő kormánytisztviselő számára – gyermeke hároméves korától négyéves koráig  –
rendkívüli munkaidő vagy készenlét – a  122.  § (5)  bekezdésében foglaltakat kivéve – csak hozzájárulásával
rendelhető el.
153. § [A képzés támogatása és a kormánytisztviselő tájékoztatása]
 (1) A kormánytisztviselő a képzéshez, továbbképzéshez, nyelvtanuláshoz a 151. § alapján nyújtott támogatásra jogosult
a szülési szabadság, illetve a gyermek gondozása céljából igénybe vett fizetés nélküli szabadság ideje alatt is.
 (2) A kormánytisztviselő jogosult a szülési szabadság, illetve a gyermek gondozása céljából igénybe vett fizetés nélküli
szabadság ideje alatt a  közszolgálat egészét és a  kormányzati igazgatási szervet érintő változásokkal kapcsolatos
rendszeres – elektronikus formában történő – tájékoztatásra.
154. § [A felmentési időre vonatkozó rendelkezések]
 (1) A felmentési idő a 111. §-ban megállapított időhöz képest
a) a legalább egy gyermeket háztartásában nevelő kormánytisztviselő esetében harminc nappal,
b) a legalább három gyermeket háztartásában nevelő kormánytisztviselő esetében hatvan nappal
meghosszabbodik, ha azt a kormánytisztviselő kéri.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti kedvezményre a  gyermek mindkét kormánytisztviselő szülője jogosult, ha
a kormánytisztviselő és a gyermek közös háztartásban él.
155. § [A pótszabadságra vonatkozó rendelkezések]
 (1) A kormánytisztviselő a tizennyolc évesnél fiatalabb gyermek után
a) egy gyermek esetén négy,
b) két gyermek esetén nyolc,
c) kettőnél több gyermek esetén összesen tizennégy
munkanap pótszabadság igénybevételére jogosult.
(2) Az (1) bekezdés szerinti pótszabadság fogyatékkal élő gyermekenként két munkanappal nő, ha a kormánytisztviselő
gyermeke fogyatékkal él.
(3) A pótszabadságra való jogosultság szempontjából a gyermeket először a születésének évében, utoljára pedig abban
az évben kell figyelembe venni, amelyben a tizennyolcadik életévét betölti.
(4) Az  apa gyermeke születése esetén, legkésőbb a  születést követő második hónap végéig nyolc, ikergyermekek
születése esetén tíz munkanap pótszabadság igénybevételére jogosult, amelyet kérésének megfelelő időpontban
kell kiadni. A szabadság akkor is jár, ha a gyermek halva születik vagy meghal.
(5) A  nagyszülő unokája születése esetén öt munkanap pótszabadságot vehet igénybe legkésőbb a  születést követő
második hónap végéig, amelyet kérésének megfelelő időpontban kell kiadni.
(6) A  kormánytisztviselő részére első házassága megkötése alkalmából legkésőbb a  házasságkötést követő második
hónap végéig öt munkanap pótszabadság jár.
(7) A pótszabadságot
a) az (1) és (2) bekezdés szerinti esetben a gyermek mindkét kormánytisztviselő szülője jogosult igénybe venni,
ha a gyermekkel közös háztartásban él,
b) az (5) bekezdés szerinti esetben minden kormánytisztviselő nagyszülő jogosult igénybe venni.
156. § [A szülési szabadság]
 (1) Az  anya egybefüggő huszonnégy hét szülési szabadságra jogosult azzal, hogy ebből két hetet köteles igénybe
venni.
 (2) A  szülési szabadság annak a  szülőnek is jár, aki a  gyermeket az  anya egészségi állapota vagy halála miatt, illetve
végrehajtható bírósági ítélet vagy végrehajtható gyámhatósági határozat alapján gondozza.
 (3) A szülési szabadságot – a felek eltérő megállapodása hiányában – úgy kell kiadni, hogy legfeljebb négy hét a szülés
várható időpontja elé essen.
 (4) A  szülési szabadság igénybe nem vett részét, ha a  gyermeket a  koraszülöttek ápolására fenntartott intézetben
gondozzák, a szülést követő egy év elteltéig a gyermeknek az intézetből történt elbocsátása után is igénybe lehet
venni.
(5) A  szülési szabadság időtartamát – a  kifejezetten munkavégzéshez kapcsolódó jogosultságot kivéve – munkában
töltött időnek kell tekinteni.
(6) A szülési szabadság megszűnik
a) a gyermek halva születése esetén,
b) ha a gyermek meghal, a halálát követő tizenötödik napon,
c) ha a  gyermeket – jogszabályban foglaltak szerint – ideiglenes hatállyal elhelyezték, átmeneti vagy tartós
nevelésbe vették, továbbá harminc  napot meghaladóan bentlakásos szociális intézményben helyezték el,
a gyermek elhelyezését követő napon.
(7) A (6) bekezdésben megjelölt esetben a szabadság időtartama – a szülést követően – hat hétnél rövidebb nem lehet.
157. § [A fizetés nélküli szabadságra vonatkozó rendelkezések]
 (1) A  kormánytisztviselő a  gyermeke harmadik életéve betöltéséig – a  gyermek gondozása céljából – fizetés nélküli
szabadságra jogosult, amelyet a kormánytisztviselő kérésének megfelelő időpontban kell kiadni.
 (2) A  kormánytisztviselő – örökbe fogadott gyermeke gondozása céljából – a  gyermek gondozásba történő
kihelyezésének kezdő időpontjától számított három évig, de legfeljebb a  gyermek tankötelezetté válásának
időpontjáig fizetés nélküli szabadságra jogosult, amelyet a kormánytisztviselő kérésének megfelelő időpontban kell
kiadni.
(3) A kormánytisztviselőnek gyermeke személyes gondozása érdekében – az (1) bekezdésben foglaltakon túl – fizetés
nélküli szabadság jár a gyermek tizedik életéve betöltéséig a gyermekgondozási segély, gyermekgondozást segítő
ellátás folyósításának időtartama alatt.
(4) A  kormánytisztviselőnek hozzátartozója tartós – előreláthatólag harminc  napot meghaladó – személyes
ápolása céljából, az  ápolás idejére, de legfeljebb két évre fizetés nélküli szabadság jár. A  tartós ápolást és annak
indokoltságát az ápolásra szoruló személy kezelőorvosa igazolja.
158. § [A kötelező részmunkaidő kikötése]
 (1) A  teljes munkaidőben foglalkoztatott kormánytisztviselő írásbeli kérelmére a  kinevezésben részmunkaidőt kell
kikötni, ha a  kormánytisztviselő a  kérelem benyújtásakor gyermeke harmadik életéve betöltéséig – a  gyermek
gondozása céljából – fizetés nélküli szabadságra jogosult. A  részmunkaidőben történő foglalkoztatás esetén
a  kormánytisztviselő heti munkarendje – a  kormánytisztviselő kérelmére – egyenlőtlen munkaidő-beosztással
meghatározható.
(2) A kormánytisztviselőnek a munkaidő egyenlőtlen beosztására vonatkozó (1) bekezdés szerinti kérelme csak abban
az esetben tagadható meg, ha az a munkáltatói jogkör gyakorlója számára lényegesen nagyobb munkaszervezési
terhet jelentene. A munkáltatói jogkör gyakorlója köteles írásban megindokolni a kérelem megtagadását.
(3) A részmunkaidő kikötése
a) a fizetés nélküli szabadság megszűnését követő naptól,
b) ha a  kormánytisztviselőnek betegsége vagy a  személyét érintő más elháríthatatlan akadály esetén
az akadályoztatás megszűnésétől számított harminc napon belül ki kell adni alapszabadságát, a  szabadság
leteltét követő naptól
hatályos. (4) A  (3)  bekezdés b)  pontjában foglaltak alkalmazása esetén – a  felek eltérő megállapodása hiányában – a  rendes
szabadság kiadását a  fizetés nélküli szabadság lejártát követő első munkanapon meg kell kezdeni. Eltérő
megállapodás esetén a rendes szabadság kiadását a fizetés nélküli szabadság lejártát követő harminc napon belül
meg kell kezdeni.
(5) A  kérelmet az  (1)  bekezdés szerinti fizetés nélküli szabadság igénybevételének megszűnése előtt legalább
hatvan nappal kell a hivatali szervezet vezetőjével közölni. A kérelemben a kormánytisztviselő köteles tájékoztatni
a hivatali szervezet vezetőjét
a) a fizetés nélküli szabadság igénybevételére jogosító gyermeke harmadik életéve betöltésének időpontjáról,
továbbá
b) ha egyenlőtlen munkaidő-beosztásban kíván dolgozni, a munkaidő-beosztásra vonatkozó javaslatáról.
(6) Az  (1)  bekezdés szerinti kérelem alapján kikötött részmunkaidőben a  munkáltatói jogkör gyakorlója
a kormánytisztviselőt
a) a kérelem szerinti időpontig, de
b) legfeljebb a  gyermek hároméves koráig, három vagy több gyermeket nevelő kormánytisztviselő esetén
a gyermek ötéves koráig
köteles foglalkoztatni. Ezt követően a kormánytisztviselő munkaidejét a kérelem benyújtása előtti mérték szerint kell
megállapítani.
(7) Az (1)–(6) bekezdés nem alkalmazható a vezetői álláshelyen foglalkoztatott kormánytisztviselő tekintetében.
159. § [A cafetéria-juttatásra vonatkozó rendelkezések]
 (1) A gyermeket nevelő kormánytisztviselőnek gyermekenként – a gyermek tízéves koráig – a 147. § szerinti cafetéria
juttatásnál magasabb összegű cafetéria-juttatás nyújtható.
 (2) Az  (1)  bekezdés szerinti kedvezményre a  gyermek mindkét kormánytisztviselő szülője jogosult, ha
a kormánytisztviselő és a gyermek közös háztartásban él.
 (3) Az (1) bekezdés alapján a juttatás abban az évben jár utoljára, amikor a gyermek a 10. életévét betölti.
 (4) Az  (1)  bekezdés szerinti juttatás mértékét és igénybevételének szabályait a  munkáltatói jogkör gyakorlója
szabályzatban állapítja meg. 160. § [Az otthoni munkavégzésre vonatkozó rendelkezések]
 (1) A  munkáltató jogkör gyakorlója a  közszolgálati szabályzatában a  tízéves vagy annál fiatalabb gyermeket nevelő
kormánytisztviselő otthoni munkavégzése vonatkozásában a  126.  §-ban foglaltaknál kedvezőbb rendelkezéseket
állapíthat meg.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti kedvezményre a  gyermek mindkét kormánytisztviselő szülője jogosult, ha a  gyermekkel
közös háztartásban él.
161. § [A családalapítási támogatás]
 (1) A  család alapításakor felmerülő többletkiadásokhoz való hozzájárulás céljából a  kormánytisztviselő részére
kérelemre, kamatmentesen, a kormányzati szolgálati jogviszony fennállása alatt egy alkalommal a házastársa vagy
élettársa jövedelmi viszonyainak figyelembevételével, legfeljebb azonban a  minimálbér ötszörösének megfelelő
összegben családalapítási támogatás nyújtható.
(2) A  kormánytisztviselő gyermeke születése esetén támogatásra jogosult, ha jogviszonyának ideje alatt gyermeke
született vagy gyermeket legfeljebb 6 hónapos korában jogerősen örökbefogadott, és a gyermek eltartásáról saját
háztartásában gondoskodik, ideértve azt az  esetet is, ha a  gyermek betegségének gyógyítása miatt átmenetileg
egészségügyi intézményben tartózkodik.
(3) Az (1) és (2) bekezdés szerinti támogatásra a gyermek mindkét kormánytisztviselő szülője jogosult, ha a gyermekkel
közös háztartásban él.
162. § [Az iskolakezdési és gyermeknevelési támogatás]
 (1) A  kormánytisztviselő – a  Kormány rendeletében meghatározott mértékben és módon – évente egy alkalommal
iskolakezdési támogatásra jogosult a  közoktatásban résztvevő, iskolai tanulmányokat folytató, saját háztartásban
nevelt gyermekére tekintettel.
(2) Az  (1)  bekezdés alapján az  a  kormánytisztviselő jogosult támogatásra, aki a  tárgyév augusztus 1-jén kormányzati
szolgálati jogviszonyban áll, és aki a  gyermeknek szülője, gyámja – kivéve a  gyermekvédelmi gyámot – vagy
a szülőnek, gyámnak közös háztartásban élő házastársa vagy élettársa.
(3) A  kormánytisztviselő évente egy alkalommal – a  gyermekes családok élethelyzetének javítása érdekében –
gyermekenként gyermeknevelési támogatásra jogosult.
(4) Az (1) és (3) bekezdés szerinti támogatásra a gyermek mindkét kormánytisztviselő szülője jogosult, ha a gyermekkel
közös háztartásban él.
163. § [A táborozás támogatása]
 (1) A  kormánytisztviselő az  óvodás, illetve az  iskolás gyermekének nyári szünidei felügyelete, valamint táboroztatása
költségeihez támogatásra jogosult a Kormány rendeletében meghatározott mértékben és módon.
 (2) Az (1) bekezdés szerinti támogatásra a gyermek mindkét kormánytisztviselő szülője jogosult, ha a gyermekkel közös
háztartásban él. XXI. FEJEZET
A KÁRTÉRÍTÉSI ÉS A FEGYELMI FELELŐSSÉG
164. § [A kormánytisztviselő kártérítési felelőssége]
 (1) A  kormánytisztviselő, ha nem úgy járt el, ahogy az  adott helyzetben általában elvárható, a  kormányzati szolgálati
jogviszonyából eredő kötelezettség megszegésével okozott kárért kártérítési felelősséggel tartozik.
 (2) Az  (1)  bekezdésben foglalt feltételek fennállását, a  kár bekövetkeztét, illetve mértékét, valamint az  okozati
összefüggést a kormányzati igazgatási szervnek kell bizonyítania.
 (3) A kártérítés mértéke nem haladhatja meg a kormánytisztviselő négyhavi illetményét vagy a tartósan külszolgálaton
lévő kormánytisztviselő négyhavi devizailletményét. Szándékos és súlyosan gondatlan károkozás esetén a teljes kárt
kell megtéríteni.
(4) Nem kell megtéríteni azt a kárt, amelynek bekövetkezése a károkozás idején nem volt előre látható, vagy amelyet
a  kormányzati igazgatási szerv vétkes magatartása okozott, vagy amely abból származott, hogy a  kormányzati
igazgatási szerv kárenyhítési kötelezettségének nem tett eleget.
(5) A kormányzati igazgatási szerv vétkes magatartásának kell különösen tekinteni, ha a kár olyan utasítás teljesítéséből
keletkezett, amelynek következményeire az  utasított kormánytisztviselő az  utasítást adó figyelmét – a  94.  §
(3) bekezdésében meghatározott módon – előzőleg felhívta.
(6) A  kormánytisztviselő vétkességére tekintet nélkül a  teljes kárt köteles megtéríteni a  visszaszolgáltatási vagy
elszámolási kötelezettséggel átvett olyan dolgokban bekövetkezett hiány esetén, amelyeket állandóan őrizetben
tart, kizárólagosan használ vagy kezel.
(7) Mentesül a kormánytisztviselő a felelősség alól, ha bizonyítja, hogy a hiányt elháríthatatlan külső ok idézte elő, vagy
a kormányzati igazgatási szerv a biztonságos őrzés feltételeit nem biztosította.
(8) A  kormánytisztviselőt a  (6)  bekezdés szerinti teljes anyagi felelősség csak akkor terheli, ha a  dolgot jegyzék vagy
elismervény alapján aláírásával igazoltan vette át. A  dolog több kormánytisztviselő részére megőrzés céljából
történő átadásánál a  jegyzéket vagy elismervényt valamennyi átvevő kormánytisztviselőnek alá kell írnia.
A kormánytisztviselő meghatalmazhatja az átvevőt, hogy a dolgot helyette és nevében átvegye.
(9) A  pénztárost, a  pénzkezelőt vagy értékkezelőt a  (8)  bekezdés szerinti jegyzék vagy elismervény nélkül is terheli
a felelősség az általa kezelt pénz, értékpapír és egyéb értéktárgy tekintetében.
(10) A  (6) és (8)  bekezdésben meghatározott feltételek meglétét, a  kár (hiány)  bekövetkeztét, illetve mértékét
a kormányzati igazgatási szerv bizonyítja.
(11) Ha a  megőrzésre átadott dologban megrongálódása folytán keletkezett kár, a  kormánytisztviselő mentesül
a felelősség alól, ha bizonyítja, hogy úgy járt el, ahogy az adott helyzetben általában elvárható.
(12) Leltárhiány a  kezelésre szabályszerűen átadott és átvett anyagban, áruban (leltári készletben) ismeretlen okból
keletkezett, a  természetes mennyiségi csökkenéssel és a  kezeléssel járó veszteség mértékét meghaladó hiány.
Azon anyagok körét, amelyek után természetes mennyiségi csökkenés, kezeléssel járó veszteség nem számolható
el, valamint a  csökkenés és a  veszteség alsó és felső határát a  munkáltatói jogkör gyakorlója határozza meg. Egy
leltári időszakra a  természetes mennyiségi csökkenés, illetve a  kezeléssel járó veszteség változó mértékben is
megállapítható.
(13) Az a kormánytisztviselő, akinek az ügyrendben rögzített feladatai közé tartozik a részére szabályszerűen átadott és
átvett anyag, áru (leltári készlet) kezelése, a keletkezett leltárhiányért vétkességére való tekintet nélkül felel.
(14) A leltárhiány miatt való felelősséget csak abban az esetben lehet érvényesíteni, ha
a) írásban rögzített a leltárhiányért való felelősség megnevezése és mértéke;
b) a leltári készlet szabályszerű átadása és átvétele megtörtént;
c) a leltárhiányt a kormányzati igazgatási szerv által meghatározott leltározási rend szerint lebonyolított, a teljes
leltári készletet érintő leltárfelvétel során állapítják meg.
 (15) Ha a leltárhiányért a (13) bekezdés szerint felelős kormánytisztviselő olyan álláshelyen dolgozik, ahol az átvett leltári
készletet állandóan egyedül kezeli, a leltárhiány teljes összegéért felel.
 (16) A  leltárhiányért a  (13)  bekezdés szerint felelős, valamint a  leltári készletet kezelő többi kormánytisztviselő
a leltárhiányért illetményük arányában felelnek.
 (17) Leltározásnál a  kormánytisztviselő, illetve akadályoztatása esetén képviselője jelenlétének feltételét biztosítani
kell. Ha a kormánytisztviselő a képviseletéről nem gondoskodik, a kormányzati igazgatási szerv e feladat ellátására
szakmailag alkalmas, érdektelen képviselőt köteles kijelölni.
(18) A kormánytisztviselő a leltárfelvétel során, illetve a leltárfelvétel után a leltározással kapcsolatban észrevételt tehet.
 (19) A  leltárhiányért fennálló felelősség megállapítására a  (26)  bekezdésben foglaltak az  irányadók azzal az  eltéréssel,
hogy a  felelősséget a  leltárfelvétel befejezését követő hatvan  napon belül el kell bírálni. Büntetőeljárás esetén
e  határidő harminc  nap és a  bíróság büntetőeljárást befejező jogerős vagy véglegessé vált határozatának, vagy
az ügyészség, illetve a nyomozó hatóság további jogorvoslattal nem támadható eljárást megszüntető határozatának
a  kézbesítését követő  nappal kezdődik. A  határidő eltelte után a  (13)  bekezdés szerint felelős kormánytisztviselőt
kártérítésre nem lehet kötelezni.
(20) Ha a  kárt többen együttesen okozták, azt vétkességük arányában, ha ez  nem állapítható meg, közrehatásuk
arányában viselik. A kárt a kormánytisztviselők egyenlő arányban viselik, ha a vétkesség vagy a közrehatás arányát
nem lehet megállapítani.
(21) A megőrzésre átadott dolgokban bekövetkezett hiány esetén a kormánytisztviselők illetményük arányában felelnek.
 (22) Amennyiben a kárt többen szándékosan okozták, egyetemleges kötelezésnek van helye.
 (23) Kártérítés címén a károkozó kormánytisztviselő köteles megtéríteni
a) a kormányzati igazgatási szerv vagyonában beállott értékcsökkenést,
b) az elmaradt vagyoni előnyt, és
c) a munkáltatói jogkör gyakorlóját ért vagyoni hátrányok kiküszöböléséhez szükséges költségeket.
(24) A kárt pénzben kell megtéríteni, kivéve, ha a körülmények a kár természetben való megtérítését indokolják.
 (25) A kár összegének meghatározásánál:
a) a megrongált dolog kijavítására fordított kiadást – ideértve az üzemviteli költséget is – és a kijavítás ellenére
még fennmaradó esetleges értékcsökkenés mértékét;
b) ha a  dolog megsemmisült vagy használhatatlanná vált, illetve, ha nincs meg, a  károkozás időpontjában
érvényes fogyasztói árat kell – az avulásra is tekintettel – figyelembe venni.
(26) A  kormánytisztviselő kártérítési felelősségének megállapítására a  fegyelmi eljárásra kormányrendeletben
meghatározott szabályokat kell alkalmazni azzal az eltéréssel, hogy az eljárás megindítására az elévülésre vonatkozó
rendelkezések az irányadók.
(27) A (26) bekezdéstől eltérően, ha a kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonya megszűnik, a munkáltatói
jogkör gyakorlója a kormánytisztviselő kártérítési felelősségének megállapítása érdekében közvetlenül bírósághoz
fordulhat.
(28) A  kormánytisztviselőt rendkívüli méltánylást érdemlő körülmények alapján a  Közszolgálati Döntőbizottság vagy
a  bíróság a  kártérítés alól részben mentesítheti. Ennek során különösen a  károkozó cselekménnyel összefüggő
feladatvégrehajtás sürgősségét, valamint egyéb sajátos körülményeit, a  felek vagyoni helyzetét, a  jogsértés súlyát,
a károkozás mértékét, a kártérítés teljesítésének következményeit értékeli.
165. § [A kormányzati igazgatási szerv kártérítési felelőssége]
 (1) A  kormányzati igazgatási szerv a  kormánytisztviselőnek a  kormányzati szolgálati jogviszonyával összefüggésben
okozott kárért vétkességére tekintet nélkül, teljes mértékében felel.
 (2) Mentesül a kormányzati igazgatási szerv a felelősség alól, ha bizonyítja, hogy
a) a kárt ellenőrzési körén kívül eső olyan körülmény okozta, amellyel nem kellett számolnia és nem volt
elvárható, hogy a károkozó körülmény bekövetkezését elkerülje, vagy a kárt elhárítsa, vagy
b) a kárt kizárólag a károsult elháríthatatlan magatartása okozta.
(3) Nem kell megtéríteni
a) azt a kárt, amellyel kapcsolatban a kormányzati igazgatási szerv bizonyítja, hogy bekövetkezése a károkozás
idején nem volt előre látható,
b) a kárnak azt a  részét, amelyet a  kormánytisztviselő vétkes magatartása idézett elő, vagy amely abból
származott, hogy a kormánytisztviselő kárenyhítési kötelezettségének nem tett eleget.
 (4) A kormánytisztviselő bizonyítja, hogy a károkozás a kormányzati szolgálati jogviszonyával okozati összefüggésben
következett be.
 (5) A kár megtérítésére a 164. § (1)–(3) bekezdésében foglalt rendelkezéseket megfelelően kell alkalmazni.
 (6) A  kormánytisztviselő kirendelése vagy kormányzati érdekből történő kirendelése esetén a  munkáltatói jogkör
gyakorlók felelőssége egyetemleges.
 (7) A kormányzati igazgatási szervet az (1) bekezdés szerint terheli a felelősség a kormánytisztviselő munkahelyre bevitt
tárgyaiban, dolgaiban bekövetkezett károkért.
 (8) A kormányzati igazgatási szerv előírhatja a munkahelyre bevitt dolgok megőrzőben való elhelyezését vagy a bevitel
bejelentését. A munkába járáshoz vagy a munkavégzéshez nem szükséges dolgok csak a munkáltató engedélyével
vihetők be. E  szabályok megsértése esetén a  kormányzati igazgatási szerv a  bekövetkezett kárért csak szándékos
károkozása esetén felel.
(9) A  kormányzati szolgálati jogviszony körében az  elmaradt jövedelem megállapításánál az  elmaradt illetményt és
azon rendszeres juttatások pénzbeli értékét kell figyelembe venni, amelyekre a  kormánytisztviselő a  kormányzati
szolgálati jogviszony alapján az  illetményén felül jogosult, feltéve, ha azokat a  károkozás bekövetkezését
megelőzően rendszeresen igénybe vette.
(10) A kormányzati szolgálati jogviszonyon kívül elmaradt jövedelemként a sérelem folytán elmaradt egyéb rendszeres,
jogszerűen megszerzett jövedelmet kell megtéríteni.
(11) Meg kell téríteni azt a  kárt is, amelyet a  kormánytisztviselő a  sérelemből eredő jelentős fogyatékossága ellenére,
rendkívüli munkateljesítménnyel hárít el.
(12) Nem kell megtéríteni azon juttatások értékét, amelyek rendeltetésük szerint csak munkavégzés esetén járnak.
 (13) A dologi kár összegét a kártérítés megállapításakor érvényes fogyasztói ár alapján kell meghatározni.
 (14) A  dologi kár összegét az  avulás figyelembevételével kell kiszámítani. Kárként a  javítási költséget kell figyelembe
venni, ha a dologban okozott kár az értékcsökkenés nélkül kijavítható.
 (15) A  kormányzati igazgatási szerv köteles megtéríteni a  kormánytisztviselő hozzátartozójának a  károkozással
összefüggésben felmerült kárát is.
 (16) Az  eltartott hozzátartozó, ha a  károkozással összefüggésben a  kormánytisztviselő meghal, az  (1)  bekezdésben
foglaltakon túlmenően olyan összegű tartást pótló kártérítést is igényelhet, amely szükségletének – a  tényleges
vagy az  elvárhatóan elérhető illetményét, jövedelmét is figyelembe véve – a  sérelem előtti színvonalon való
kielégítését biztosítja.
(17) A kártérítés összegének kiszámításánál le kell vonni
a) a társadalombiztosítás vagy az önkéntes kölcsönös biztosító pénztár által nyújtott ellátást,
b) amit a kormánytisztviselő megkeresett vagy az adott helyzetben elvárhatóan megkereshetett volna,
c) amihez a kormánytisztviselő (hozzátartozója) a megrongálódott dolog hasznosításával hozzájutott,
d) amihez a jogosult a károkozás folytán megtakarított kiadások eredményeként jutott hozzá.
(18) A  kártérítés alapjául szolgáló jövedelem meghatározásánál a  jövedelmet – a  jogosultat a  társadalombiztosítási
szabályok szerint terhelő – járulékkal csökkentett összegben kell figyelembe venni.
(19) Kártérítésként járadékot is meg lehet állapítani. Rendszerint járadékot kell megállapítani akkor, ha a  kártérítés
a  kormánytisztviselő vagy vele szemben tartásra jogosult hozzátartozója tartását vagy tartásának kiegészítését
hivatott szolgálni.
(20) A  kormányzati igazgatási szerv olyan összegű általános kártérítés megfizetésére köteles, amely a  károsult teljes
anyagi kárpótlására alkalmas, ha a kár vagy egy részének mértéke pontosan nem számítható ki. Általános kártérítés
járadékként is megállapítható.
(21) A  károsult, a  kormányzati igazgatási szerv, vagy felelősségbiztosítás alapján nyújtott kártérítés esetén a  biztosító,
ha a  kártérítés megállapítása után a  körülményekben lényeges változás következik be, a  megállapított kártérítés
módosítását kérheti.
(22) A  kártérítés módosításának alapjául szolgáló illetményváltozás mértékének meghatározásánál a  munkáltatói
jogkör gyakorlójának a  károsultat a  sérelem bekövetkezésekor foglalkoztató szervezeti egységénél, a  károsulttal
azonos feladatot ellátó kormánytisztviselők ténylegesen megvalósult átlagos, éves illetményváltozásának a mértéke
az  irányadó. Azonos feladatot ellátó kormánytisztviselők hiányában a módosítás alapjaként a szervezeti egységnél
megvalósult átlagos éves illetményváltozást kell figyelembe venni.
(23) A kormányzati igazgatási szerv és a biztosító a szükséghez képest a kormánytisztviselőtől, illetve hozzátartozójától
a munkavégzésből származó jövedelméről, jövedelmi viszonyairól évente igazolást kérhet.
(24) A  kormányzati igazgatási szerv a  károsultat tizenöt  napon belül értesíti, ha a  kártérítés mértékének módosítását
megalapozó illetményváltozást hajtott végre.
(25) A  kormányzati igazgatási szerv a  károkozásról való tudomásszerzéstől számított tizenöt  napon belül köteles
a  károsultat felhívni kárigénye előterjesztésére. A  kormányzati igazgatási szerv ó a  kárigény bejelentésére
tizenöt napon belül írásbeli, indokolt választ ad.
(26) Az elévülés szempontjából önállónak kell tekinteni
a) az illetmény és a táppénz,
b) az illetmény és a sérelem folytán csökkent kereset, valamint
c) az illetmény és a  rokkantsági nyugdíj, baleseti rokkantsági nyugdíj, rokkantsági ellátás vagy rehabilitációs
ellátás
különbözetének megtérítése iránti igényt. (27) Ha a  sérelemmel összefüggésben több és egymástól eltérő időpontban esedékes újabb elkülönülő kárigény
származik, ezek elévülési idejét egymástól függetlenül, az  egyes igények esedékessé válásától kezdődően,
külön-külön kell számítani.
(28) Az elévülési idő az (1) bekezdésben foglalt megkülönböztetéssel
a) a táppénz első fizetésének napjától,
b) attól az  időponttól, amikor a sérelem folytán bekövetkezett munkaképesség-csökkenés, egészségkárosodás
első ízben vezetett jövedelem kiesésben megmutatkozó károsodásra,
c) a rokkantsági nyugdíj, baleseti rokkantsági nyugdíj, rokkantsági ellátás vagy rehabilitációs ellátás
folyósításának időpontjától
kezdődik. (29) Járadékigény hat hónapnál régebbi időre visszamenőleg csak akkor érvényesíthető, ha a  jogosultat a  követelés
érvényesítésében mulasztás nem terheli, illetve a  munkáltató a  (25)  bekezdésben meghatározott kötelezettségét
elmulasztotta. Három évnél régebbi időre visszamenőleg járadékigény nem érvényesíthető.
166. § [A fegyelmi felelősség]
 (1) Fegyelmi vétséget követ el a  kormánytisztviselő, ha kormányzati szolgálati jogviszonyból eredő kötelezettségét
vétkesen megszegi.
 (2) A fegyelmi vétséget elkövető kormánytisztviselővel szemben kiszabható fegyelmi büntetések:
a) megrovás,
b) illetménycsökkentés besorolási kategórián belül,
c) vezetői álláshelyről nem vezetői álláshelyre helyezés,
d) hivatalvesztés.
(3) A kormánytisztviselő a fegyelmi büntetés hatálya alatt áll
a) a (2) bekezdés b) pontjában meghatározott büntetésnél 1 évig;
b) a (2) bekezdés c) pontjában meghatározott büntetés végrehajtásától számított 2 évig;
c) a (2) bekezdés d) pontjában meghatározott büntetésnél 3 évig.
Az időtartam elteltével a fegyelmi büntetést minden nyilvántartásból törölni kell.
(4) A  kormánytisztviselő a  fegyelmi büntetéséről a  kormányzati szolgálati jogviszony tartama alatt köteles számot
adni. Ha a kormányzati szolgálati jogviszony hivatalvesztés miatt szűnt meg, a volt kormánytisztviselő kormányzati
igazgatási szervnél három évig nem alkalmazható.
(5) A kormánytisztviselő a fegyelmi eljárás megindulásától kezdődően kérheti az azonnali hatályú felmentését. Ebben
az esetben végkielégítés nem illeti meg.
(6) A  vizsgálóbiztos javaslatára a  munkáltatói jogkör gyakorlója a  fegyelmi eljárás alá vont kormánytisztviselőt
legfeljebb a  fegyelmi határozat kihirdetéséig állásából felfüggesztheti, ha jelenléte a  tényállás tisztázását gátolná
vagy a kötelezettségszegés súlya és jellege a munkahelytől való távoltartást indokolja.
(7) Azonnal meg kell szüntetni a felfüggesztést, ha annak indoka már nem áll fenn.
 (8) A felfüggesztés idejére illetmény jár, ennek azonban 50%-át a felfüggesztés megszüntetéséig vissza kell tartani. (8)
A  visszatartott összeget a  fegyelmi határozat jogerőre emelkedése után ki kell fizetni, kivéve, ha a  hivatalvesztést
kimondó határozat véglegessé vált.
(9) A  kormányzati igazgatási szerv megrovás fegyelmi büntetést fegyelmi eljárás lefolytatása nélkül is kiszabhat,
amennyiben a tényállás megítélése egyszerű és a kötelezettségszegést a kormánytisztviselő elismeri.
(10) Fegyelmi vétség elkövetésének alapos gyanúja esetén a  munkáltatói jogkör gyakorlója köteles az  eljárást
megindítani. Nem lehet fegyelmi eljárást indítani, ha a  kötelezettségszegés felfedezése óta három hónap, illetve
a fegyelmi vétség elkövetése óta három év eltelt.
(11) Külföldön elkövetett kötelezettségszegés esetén a  határidőket a  belföldre történő visszaérkezéstől kell számítani,
kivéve a tartós külszolgálat esetén, külföldön elkövetett kötelezettségszegést.
(12) A fegyelmi eljárás részletszabályait a Kormány rendeletében állapítja meg.
XXII. FEJEZET
A KÖZSZOLGÁLATI DÖNTŐBIZOTTSÁG ELJÁRÁSA, A JOGVITA
167. § [A Közszolgálati Döntőbizottság]
 (1) A  Közszolgálati Döntőbizottság elnökét és helyettesét, valamint tagjait (közszolgálati biztosok) a  közigazgatási
minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter nevezi ki határozatlan időre.
 (2) A Közszolgálati Döntőbizottság tagja az lehet, aki
a) legalább ötéves közigazgatási gyakorlattal,
b) felsőfokú iskolai végzettséggel,
c) közigazgatási vagy jogi szakvizsgával rendelkezik és
d) közszolgálati jog területén gyakorlatot szerzett.
(3) Nem keletkeztet összeférhetetlenséget, ha a kormánytisztviselő, illetve a szakmai vezető vagy szakmai felső vezető
a Közszolgálati Döntőbizottság tagja.
(4) A  közszolgálati panasz elbírálásában eljáró tanács tagjának összeférhetetlenségére a  fegyelmi eljárásban
kormányrendelet által meghatározott összeférhetetlenségi szabályokat kell megfelelően alkalmazni.
(5) A Közszolgálati Döntőbizottság szervezetére, eljárására és tagjainak juttatásaira vonatkozó szabályokat a Kormány
rendeletben állapítja meg.
168. § [A jogvita]
 (1) A  kormánytisztviselő a  kormányzati szolgálati jogviszonyból származó igényének érvényesítése érdekében
– a  (3) bekezdésben meghatározott esetekben – közszolgálati panaszt nyújthat be a kormányzati igazgatási szerv
ellen. A  kormányzati igazgatási szerv és az  érdekképviseleti szerv az  e  törvényből származó igényét bíróság előtt
érvényesítheti.
(2) A  közszolgálati panaszt a  sérelmesnek tartott munkáltatói intézkedésről szóló irat kézbesítésétől számított
harminc napon belül lehet a Közszolgálati Döntőbizottsághoz benyújtani.
(3) A  Közszolgálati Döntőbizottság hatáskörébe az  alábbi munkáltatói intézkedések tárgyában indult panaszügyek
tartoznak:
a) a kormányzati szolgálati jogviszony megszűnése és megszüntetése,
b) az összeférhetetlenség megszüntetésére irányuló írásbeli felszólítás,
c) a teljesítményértékelés,
d) a fegyelmi és kártérítési ügyben hozott határozat,
e) a kinevezés egyoldalú módosítása,
f ) a sérelemdíj megfizetése ügyében hozott határozat.
(4) A  Közszolgálati Döntőbizottság döntésével szemben a  kormánytisztviselő, illetve a  kormányzati igazgatási szerv
bírósághoz fordulhat.
(5) A kormánytisztviselő közvetlenül a bírósághoz fordulhat keresetével
a) ha a  Közszolgálati Döntőbizottság a  (10)  bekezdésben meghatározott határidőn belül nem bírálja el
a közszolgálati panaszt, ebben az esetben a határidő lejártától számított harminc napon belül,
b) a fizetési felszólítással szemben a  sérelmesnek tartott munkáltatói intézkedésről szóló irat kézbesítésétől
számított harminc napon belül,
c) a (3)  bekezdésben és a  b)  pontban meghatározottakon kívüli egyéb tárgyú igény esetén az  igény
érvényesítésére vonatkozó elévülési időn belül.
(6) A  jogviszony közös megegyezéssel történő megszüntetésére vonatkozó megállapodás megtámadása esetén
a  kormánytisztviselő a  közszolgálati panaszt, a  munkáltató a  keresetlevelet a  74.  § (10) és (11)  bekezdése
szerinti megtámadás eredménytelenségének megállapításától számított harminc  napon belül terjesztheti elő.
A megtámadás eredménytelen, ha a másik fél annak közlésétől számított tizenöt napon belül nem válaszol, vagy azt
nem fogadja el.
(7) A  kormányzati igazgatási szerv mérlegelési jogkörébe tartozó döntése ellen a  kormánytisztviselő a  Közszolgálati
Döntőbizottsághoz, illetve a bírósághoz akkor fordulhat, ha e törvény megengedi.
(8) A  közszolgálati panasz beadására megállapított határidőt megtartottnak kell tekinteni, ha a  Közszolgálati
Döntőbizottsághoz intézett közszolgálati panaszt legkésőbb a  határidő utolsó  napján ajánlott küldeményként
postára adták vagy elektronikus dokumentumban megküldték. Ha a  fél a  közszolgálati panasz beadására
megállapított határidőt elmulasztja, igazolással élhet. Az igény hat hónap elteltével nem érvényesíthető
(9) A  (3) bekezdés a) és e) pontjában, valamint az  (5) bekezdés b) pontjában foglalt munkáltatói intézkedés, továbbá
a  hivatalvesztés fegyelmi büntetést kiszabó fegyelmi határozat kivételével a  közszolgálati panasz, illetve
a keresetlevél benyújtásának a munkáltatói intézkedés hatályosulására halasztó hatálya van.
(10) A  közszolgálati panaszt a  Közszolgálati Döntőbizottság a  beérkezéstől számított hatvan  napon belül indokolással
ellátott határozatban bírálja el és döntését írásban közli. Ezt a  határidőt indokolt esetben a  Közszolgálati
Döntőbizottság egy alkalommal hatvan nappal meghosszabbíthatja.
(11) A  Közszolgálati Döntőbizottság hatásköre az  e  törvény hatálya alá tartozó kormányzati igazgatási szervnél
keletkezett jogvitára terjed ki.
(12) A  közszolgálati panaszt háromfős tanács bírálja el. Az  eljáró tanács tagjait és a  tanács elnökét a  Közszolgálati
Döntőbizottság elnöke jelöli ki. A tanács elnöke az lehet, aki jogász szakképzettséggel rendelkezik.
(13) A tanács a határozatát többségi szavazással hozza.
 (14) A Közszolgálati Döntőbizottság eljárása illeték- és költségmentes.
 (15) A  Közszolgálati Döntőbizottság a  jogviszony jogellenes megszüntetésének jogkövetkezményeiről a  116.  §-ban
meghatározottak szerint dönt. 169. § [A véleményezési eljárás]
 (1) A kormánytisztviselő a 168. § (3) bekezdésében meghatározottakon kívüli, a kormányzati igazgatási szerv bármely
e  törvényből származó igényével összefüggésében véleményt kérhet a  Közszolgálati Döntőbizottságtól az  igény
megalapozottságáról.
(2) A  Közszolgálati Döntőbizottság véleményezési eljárása nem érinti az  e  törvény alapján biztosított bírósághoz
fordulás jogát.
(3) A  véleményezési eljárásra a  168.  § (10) és (14)  bekezdése megfelelően alkalmazandó, azzal, hogy a  Közszolgálati
Döntőbizottság nem határozatot hoz, hanem a  Közszolgálati Döntőbizottság tagja által kiadmányozott és
indokolással ellátott véleményt bocsát ki.
(4) A véleményezési eljárásra a 168. § (12) és (13) bekezdése nem alkalmazható.
XXIII. FEJEZET
AZ ÉRDEKEGYEZTETÉS 170. § [A kormánytisztviselői érdekegyeztetés]
 (1) A  kormánytisztviselők szociális és gazdasági érdekeinek védelme, továbbá a  munkabéke fenntartása érdekében
e  törvény szabályozza a  szakszervezet és a  kormányzati igazgatási szerv, illetve érdekképviseleti szervezeteik
kapcsolatrendszerét. Ennek keretében biztosítja a  kormánytisztviselők részvételét a  munkafeltételek alakításában,
meghatározza a munkaügyi konfliktusok megelőzésére, feloldására irányuló eljárást.
(2) A  kormánytisztviselőknek, illetve a  kormányzati igazgatási szerveknek joga, hogy – törvényben meghatározott
feltételek szerint – gazdasági és társadalmi érdekeik előmozdítása, védelme érdekében, mindennemű
megkülönböztetés nélkül, másokkal együtt érdek-képviseleti szervezetet alakítsanak, illetve az  általuk választott
szervezetbe – kizárólag az adott szervezet szabályaitól függően – belépjenek, vagy az  ilyen jellegű szervezetektől
távol maradjanak.
(3) Az  érdekképviseleti szervezetek jogosultak szövetségeket létesíteni, illetve ilyenekhez csatlakozni, ideértve
a nemzetközi szövetségeket is.
(4) A  kormánytisztviselők jogosultak a  kormányzati igazgatási szervnél szakszervezet létrehozására. A  szakszervezet
szerveket működtethet, ezek működésébe tagjait bevonhatja.
(5) A kormányzati igazgatási szerv, illetve a szakszervezet köteles egymást írásban tájékoztatni a képviseletére jogosult,
valamint a tisztségviselő személyéről.
(6) A  kormányzati igazgatási szerv nem köteles tájékoztatást adni vagy konzultációt folytatni, ha ez  olyan tény,
információ, megoldás vagy adat nyilvánosságra kerülésével járhat, amely a közszolgálat érdekeit, illetve működését
vagy a kormányzati igazgatási szerv jogos érdekeit, illetve működését veszélyeztetné.
(7) A szakszervezet nevében vagy érdekében eljáró személy olyan tényt, információt, megoldást vagy adatot, amelyet
a  kormányzati igazgatási szerv jogos érdekei, illetve működése, valamint a  közszolgálat érdekei, illetve működése
védelmében kifejezetten bizalmasan vagy minősített adatként való kezelésre történő utalással hozott tudomására,
semmilyen módon nem hozhatja nyilvánosságra és azt az  e  törvényben meghatározott célok elérésén kívüli
tevékenységben semmilyen módon nem használhatja fel.
(8) A  szakszervezet nevében vagy érdekében eljáró személy a  tevékenysége során tudomására jutott információkat
csak a  kormányzati igazgatási szerv jogos érdekeinek, illetve működésének, valamint a  közszolgálat érdekeinek,
illetve működésének veszélyeztetése, valamint a személyiségi jogok megsértése nélkül hozhatja nyilvánosságra.
(9) Az  e  törvényben a  szakszervezet számára biztosított jogok a  kormányzati igazgatási szervnél képviselettel
rendelkező helyi szakszervezetet illetik meg.
(10) A  kormányzati igazgatási szerv nem követelheti, hogy a  kormánytisztviselő szakszervezethez való tartozásáról
nyilatkozzék.
(11) A  kormánytisztviselő alkalmazását nem lehet attól függővé tenni, hogy tagja-e valamely szakszervezetnek, illetve
megszünteti-e korábbi szakszervezeti tagságát, vagy vállalja-e a szakszervezetbe történő belépést.
(12) Szakszervezethez való tartozása vagy szakszervezeti tevékenysége miatt tilos a  kormánytisztviselő kormányzati
szolgálati jogviszonyát megszüntetni vagy a kormánytisztviselőt más módon megkülönböztetni.
(13) Nem lehet jogosultságot vagy juttatást valamely szakszervezethez való tartozástól vagy az  attól való
távolmaradástól függővé tenni.
(14) A  kormányzati igazgatási szerv szakszervezeti tagdíj levonásáért és a  szakszervezet részére történő átutalásáért
ellenértéket nem követelhet.
(15) A  munkavállalói érdekképviseleti tagdíjfizetés önkéntességéről szóló 1991.  évi XXIX.  törvénytől eltérően
a  kormányzati igazgatási szerv a  kormánytisztviselők illetményéből a  szakszervezeti tagdíjat az  erre vonatkozó
megállapodása esetén vonja le.
171. § [A központi érdekegyeztetés]
 (1) A  kormányzati igazgatási szervek, valamint a  kormánytisztviselők érdekeinek egyeztetése, a  vitás kérdések
tárgyalásos rendezése, valamint a  megfelelő megállapodások kialakítása céljából a  Kormány, az  országos
önkormányzati érdekképviseleti szervezetek, valamint a  kormánytisztviselők és a  köztisztviselők országos
munkavállalói érdekképviseleti szervezeteinek tárgyalócsoportja részvételével Közszolgálati Érdekegyeztető Fórum
(a továbbiakban: KÉF) működik.
(2) A  KÉF hatáskörébe a  közigazgatásban foglalkoztatott kormánytisztviselők és köztisztviselők élet- és
munkakörülményeire, foglalkoztatási feltételeire vonatkozó tárgykörök tartoznak.
(3) A  KÉF véleményét ki kell kérni a  (2)  bekezdés szerinti hatáskörébe tartozó ügyekkel kapcsolatban az  igazgatási
munkaerővel és személyi juttatásokkal való gazdálkodás kérdéseiben.
(4) A KÉF tájékoztatáskérésre, illetve javaslattételre jogosult a (2) bekezdés szerinti hatáskörébe tartozó egyéb ügyekkel
kapcsolatban.
(5) A  KÉF szervezetének és működésének szabályait a  Kormány nevében eljáró közigazgatási minőségpolitikáért és
személyzetpolitikáért felelős miniszter és az érdekegyeztetésben résztvevő felek közötti megállapodás tartalmazza.
Titkársági feladatait a közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter látja el.
(6) A közalkalmazottak jogállásáról szóló törvényben, a rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos állományának
szolgálati jogviszonyáról szóló törvényben szabályozott Országos Közszolgálati Érdekegyeztető Tanács az e törvény
hatálya alá tartozó közszolgálati tisztviselők érdekegyeztető fóruma is.
172. § [A munkahelyi kormánytisztviselői érdekegyeztetés]
 (1) A  munkahelyi kormányzati szolgálati kérdések rendezésére a  munkahelyi kormánytisztviselői érdekegyeztetés
szolgál. A  munkahelyi kormánytisztviselői érdekegyeztetésben a  kormányzati igazgatási szerv vezetője és
a szakszervezet választott tisztségviselője vesz részt. A tárgyalópartnerek a vitás kérdések egyeztetésébe szakértőket
is bevonhatnak.
(2) A  kormányzati igazgatási szerv vezetője köteles kikérni a  szakszervezet véleményét a  kormánytisztviselők
munkavégzésére, munka- és pihenőidejére, jutalmazására, valamint juttatásaira vonatkozó, a  munkáltatói jogkör
gyakorlójának hatáskörébe utalt szabályozásról.
(3) A  (2)  bekezdésben foglaltakon kívül a  szakszervezet jogosult a  kormánytisztviselők csoportját érintő munkáltatói
intézkedéssel (döntéssel) vagy annak tervezetével kapcsolatos véleményét a  kormányzati igazgatási szervvel
közölni, ezzel összefüggésben konzultációt kezdeményezni.
(4) A szakszervezet tájékoztatást kérhet a kormányzati igazgatási szervtől a kormánytisztviselők kormányzati szolgálati
jogviszonyával összefüggő gazdasági és szociális érdekeivel kapcsolatban, így különösen:
a) a (2)  bekezdésben felsorolt tárgykörökben készült tervezetek, statisztikai létszám- és illetményadatok,
számítások, elemzések és irányelvek megismerése érdekében;
b) a kormányzati szolgálati jogszabályok végrehajtásáról;
c) a helyi megállapodások betartásáról;
d) legalább félévente a részmunkaidős és a határozott időre szóló foglalkoztatás helyzetének alakulásáról.
(5) A szakszervezet javaslatot tehet:
a) a kormányzati igazgatási szerv részére a kormánytisztviselőket érintő intézkedésekre,
b) a kormánytisztviselőket érintő helyi szabályozás egységes értelmezésére, valamint
c) a kormánytisztviselőket érintő helyi szabályozási tárgykörökre.
(6) A szakszervezet jogosult a kormánytisztviselőket a munkaügyi kapcsolatokkal vagy a munkaviszonnyal összefüggő
kérdésekben tájékoztatni.
(7) A kormányzati igazgatási szerv – a szakszervezettel egyeztetve – biztosítja annak lehetőségét, hogy a szakszervezet
a tevékenységével kapcsolatos tájékoztatást a kormányzati igazgatási szervnél közzétegye.
(8) A szakszervezet joga, hogy a kormánytisztviselőket a kormányzati igazgatási szervvel vagy ennek érdekképviseleti
szervezetével szemben anyagi, szociális, valamint élet- és munkakörülményeiket érintő jogaikkal és
kötelezettségeikkel kapcsolatban képviselje.
(9) A  szakszervezet jogosult a  tagját – meghatalmazás alapján – gazdasági és szociális érdekeinek védelme céljából
bíróság, a Közszolgálati Döntőbizottság, hatóság és egyéb szervek előtt képviselni.
(10) A közvetlen felsőbb szakszervezeti szerv egyetértése szükséges a szakszervezetnél választott tisztséget betöltő és
a szakszervezet által megjelölt kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonyának a kormányzati igazgatási
szerv által felmentéssel történő megszüntetéséhez.
(11) A  szakszervezet a  (10)  bekezdésben foglaltak alkalmazása során legfeljebb egy kormánytisztviselőt jogosult
megjelölni. Amennyiben a  kormányzati igazgatási szervnek több telephelye van, a  szakszervezet telephelyenként
jogosult legfeljebb egy kormánytisztviselőt megjelölni.
(12) A  szakszervezet akkor jogosult a  (11)  bekezdés szerinti védelemre jogosult kormánytisztviselő helyett másik
kormánytisztviselőt megjelölni, ha a kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonya vagy tisztsége megszűnt.
(13) A  szakszervezet a  (11)  bekezdésben foglaltak szerinti munkáltatói intézkedéssel kapcsolatos álláspontját
a  kormányzati igazgatási szerv írásbeli tájékoztatásának átvételétől számított nyolc  napon belül írásban közli.
Ha a  tervezett intézkedéssel a  szakszervezet nem ért egyet, a  tájékoztatásnak az  egyet nem értés indokait
tartalmaznia kell. Az indokolás akkor alapos, ha a tervezett intézkedés végrehajtása a szakszervezet érdekképviseleti
tevékenységében történő közreműködés miatti hátrányos megkülönböztetést eredményezne. Ha a  szakszervezet
véleményét a fenti határidőn belül nem közli a kormányzati igazgatási szervvel, úgy kell tekinteni, hogy a tervezett
intézkedéssel egyetért.
(14) Feladata ellátása érdekében a  kormányzati igazgatási szerv kormánytisztviselői közül legalább 10%-ának – de
legalább harminc fő kormánytisztviselőnek – a tagságával rendelkező szakszervezetnél választott tisztséget betöltő
és a  szakszervezet által a  (10)  bekezdés szerint megjelölt kormánytisztviselőt a  beosztás szerinti havi munkaideje
tíz százalékának megfelelő munkaidő-kedvezmény illeti meg. Ezen túlmenően a konzultáció időtartamára mentesül
a  munkavégzési kötelezettség alól. A  munkaidő-kedvezmény nem vonható össze. A  munkaidő-kedvezmény
igénybevételét legalább tíz  nappal korábban be kell jelenteni. Ha a  kedvezmény igénybevételét megalapozó
indok a  kormánytisztviselő önhibáján kívüli okból ennél később jut a  tudomására, a  tudomásszerzést követően
köteles haladéktalanul bejelenteni a munkaidő-kedvezmény igénybevételére vonatkozó szándékát. A kormányzati
igazgatási szerv különösen indokolt esetben tagadhatja meg a munkaidő-kedvezmény igénybevételét.
(15) A munkaidő-kedvezmény tartamára illetmény jár. A munkaidő-kedvezményt megváltani nem lehet.
 (16) A  szakszervezet képviseletében eljáró, kormányzati szolgálati jogviszonyban nem álló személy, ha
a  szakszervezetnek a  kormányzati igazgatási szervvel kormányzati szolgálati jogviszonyban álló tagja van,
a  kormányzati igazgatási szerv területére beléphet. A  belépés és a  munkahelyen való tartózkodás során
a kormányzati igazgatási szerv működési rendjére vonatkozó szabályokat meg kell tartani.
XXIV. FEJEZET
AZ ADATKEZELÉS 173. § [Az adatkezelés szabályai]
 (1) A  kormányzati igazgatási szerv köteles a  kormánytisztviselőt tájékoztatni személyes adatainak kezeléséről.
A kormányzati igazgatási szerv a kormánytisztviselőre vonatkozó tényt, adatot, véleményt harmadik személlyel csak
törvényben meghatározott esetben vagy a kormánytisztviselő hozzájárulásával közölhet.
(2) A  kormánytisztviselő jogosult a  róla nyilvántartott helytelen adat helyesbítését, a  jogellenesen nyilvántartott
adat törlését kérni, a  jogellenesen kért adat közlését megtagadni. Az  adatkezelő köteles a  helytelen adatot
haladéktalanul helyesbíteni, illetve törölni.
(3) A kormányzati szolgálati jogviszonyból származó kötelezettségek teljesítése céljából a kormányzati igazgatási szerv
a kormánytisztviselő személyes adatait – az adatszolgáltatás céljának megjelölésével, törvényben meghatározottak
szerint – adatfeldolgozó számára átadhatja. Erről a kormánytisztviselőt előzetesen tájékoztatni kell.
(4) A  kormánytisztviselőre vonatkozó adatok statisztikai célra felhasználhatók és statisztikai célú felhasználásra
– hozzájárulása nélkül, személyazonosításra alkalmatlan módon – a jogszabályok alapján átadhatók.
(5) A  kormánytisztviselők önéletrajza tartalmazza a  Kormány rendeletében meghatározott kötelező adatköröket,
valamint az  önéletrajzhoz csatolandó, az  önéletrajzban foglaltakat igazoló mellékleteket, illetve egyéb kiegészítő
információkra vonatkozó adatokat.
(6) Ha a kormányzati igazgatási szerv a büntetőeljárásról szóló 2017. évi XC. törvény 111. §-a alapján tájékoztatást kap
arról, hogy e  törvény hatálya alatt állóval szemben büntetőeljárás indult, a  tájékoztatás során tudomására jutott
természetes személyazonosító adatot, valamint a közvádra üldözendő bűncselekmény miatt indult büntetőeljárás
megindításának tényéről szóló adatot a  tájékoztatást követő tizenöt  napig, ha a  tájékoztatás alapján munkáltatói
intézkedésre kerül sor, az intézkedés meghozataláig jogosult kezelni. Ezt követően az adatokat törölni kell.
174. § [A közszolgálati személyügyi nyilvántartás]
 (1) A közszolgálati személyügyi nyilvántartás részei:
a) a közszolgálati alapnyilvántartás és
b) a központi közszolgálati nyilvántartás.
(2) A közszolgálati személyügyi adatkezelés célja:
a) a kormányzati szolgálati jogviszonnyal összefüggő munkáltatói intézkedések és jognyilatkozatok
előkészítésének és meghozatalának biztosítása,
b) a kormányzati szolgálati jogviszonnyal összefüggő jogok gyakorlásának és kötelezettségek teljesítésének
biztosítása, továbbá
c) a közeli hozzátartozót megillető társadalombiztosítási, szociális és kegyeleti gondoskodás megállapításának
és folyósításának biztosítása.
 (3) A közszolgálati személyügyi nyilvántartásban a kormánytisztviselő 3. mellékletben meghatározott személyes adatait
kell kezelni.
 (4) A  közszolgálati személyügyi nyilvántartást a  kormányzati igazgatási szerv más személyes adatot tartalmazó
nyilvántartásától elkülönítetten kell kezelni. A  közszolgálati személyügyi nyilvántartás más személyes adatot
tartalmazó nyilvántartással nem kapcsolható össze.
(5) A közszolgálati személyügyi nyilvántartásban a 3. mellékletben meghatározott személyes adat – a (6) bekezdésben
meghatározott kivétellel – a kormányzati szolgálati jogviszony fennállása alatt kezelhető.
(6) A  kormányzati szolgálati jogviszony bármely jogcímen történő megszűnését vagy megszüntetését követően
a  közszolgálati személyügyi nyilvántartásban az  érintettre vonatkozó, a  3.  mellékletben felsorolt személyes
adatok kezelését 50 évig korlátozni kell. A  korlátozás alá eső személyes adatokat csak az  érintett ismerheti meg,
valamint a törvényben erre feljogosított szervnek továbbítható megkeresés alapján. A korlátozás alá eső adatokkal
– a tároláson kívül – más művelet nem végezhető.
(7) A közszolgálati személyügyi nyilvántartásban a (6) bekezdés alapján tárolt adatokat az ott meghatározott határidő
lejárta napján törölni kell.
175. § [A közszolgálati alapnyilvántartás]
 (1) A  közszolgálati alapnyilvántartásban szereplő személyes adatok védelméért, az  adatkezelés jogszerűségéért,
valamint az  e  törvényben előírt adatszolgáltatásokért – eltérő jogszabályi rendelkezés hiányában –
a kormánytisztviselőt alkalmazó kormányzati igazgatási szerv hivatali szervezetének vezetője felelős.
(2) A  kormányzati igazgatási szerv elektronikusan vezetett közszolgálati alapnyilvántartási rendszere törvény
felhatalmazásának hiányában más személyes adatot tartalmazó nyilvántartással nem kapcsolható össze.
(3) A  közszolgálati alapnyilvántartásba – eljárásában indokolt mértékig – jogosult betekinteni, illetve abból adatokat
átvenni:
a) saját adatai tekintetében a kormánytisztviselő;
b) a kormánytisztviselő felettese;
c) a teljesítményértékelést végző vezető;
d) a törvényességi ellenőrzést végző vagy törvényességi felügyeletet gyakorló;
e) a fegyelmi eljárást lefolytató testület vagy személy;
f ) közszolgálati jogvita kapcsán az eljáró bíróság, a Közszolgálati Döntőbizottság;
g) törvényben meghatározott célból, feladatkörükben eljárva a  nemzetbiztonsági szolgálatok, valamint
büntetőeljárásban a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság;
h) törvényességi ellenőrzési feladatkörében eljárva az ügyész;
i) a személyes adatok kezelésével összefüggésben a  Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság
elnöke;
j) a személyzeti, munkaügyi és illetményszámfejtési feladatokat ellátó szerv e  feladattal megbízott
munkatársa feladatkörén belül, a 3. melléklet I/A., I/B., II., IV., V., VII., VIII. és X. pontjában foglalt adatkörökből
a kormánytisztviselő illetményének számfejtése, illetve annak ellenőrzése céljából;
k) a közszolgálati statisztikai adatgyűjtéssel összefüggésben a  közszolgálati életpálya kidolgozásáért felelős
miniszter és a fővárosi, megyei kormányhivatal tisztviselője feladatkörében;
l) adategyezés, adatösszevetés, adatkorrigálás érdekében a minisztériumokra vonatkozó adatok tekintetében,
valamint a  kormányzati igazgatási szervek kormánytisztviselőinek képzésével, továbbképzésével,
vizsgáztatásával kapcsolatban a  személyügyi központ vezetője, és az  általa feljogosított, személyügyi
központnál alkalmazásban álló személy;
m) az európai támogatásokat auditáló szerv;
n) a kormányzati igazgatási szerv részére informatikai üzemeltetési feladatokat, illetve logisztikai-eszközellátási
feladatokat végző szerv – tevékenységéhez szükséges mértékig – a  3.  melléklet I/A.  pont 1–3.  alpontjában
foglalt adatkörök tekintetében.
(4) A  miniszter, az  államtitkár, a  közigazgatási államtitkár és a  helyettes államtitkár esetében a  közszolgálati
alapnyilvántartásban kell nyilvántartani a 3. mellékletben meghatározott adatokon túl a vezetői igazolvány számát,
az EÜ VIP kártya számát, a diplomata útlevél számát, valamint a miniszter, az államtitkár, a közigazgatási államtitkár
és a  helyettes államtitkár, továbbá a  kormányzati igazgatási szervek kormánytisztviselői számára biztosított
juttatásokról és azok feltételeiről szóló kormányrendelet szerinti juttatások adatait is.
(5) A  tartós külszolgálatot teljesítő kormánytisztviselő esetében a  3.  mellékletben meghatározott adatokon túl
a  közszolgálati alapnyilvántartásban kell nyilvántartani a  külképviselet megnevezését, a  diplomáciai vagy konzuli
rangot, valamint az átalány-költségtérítésre vonatkozó adatokat is.
(6) A  kormányzati igazgatási szerv elektronikusan vezetett közszolgálati alap-nyilvántartási rendszerében
a kormánytisztviselő 3. mellékletben meghatározott adatai a 179. § (4) bekezdésében foglalt ideig kezelhetők.
176. § [A központi közszolgálati nyilvántartás]
 (1) A közszolgálati alapnyilvántartás adatairól és azok változásairól, továbbá a kormányzati igazgatási szerv szervezeti
adatairól a Kormány által rendeletben meghatározottak szerint a kormányzati igazgatási szervek adatszolgáltatást
végeznek a  központi közszolgálati nyilvántartás vezetését ellátó, közszolgálati életpálya kidolgozásáért felelős
miniszter részére.
(2) A központi közszolgálati nyilvántartás kezelésének célja – a 174. § (2) bekezdés a)–c) pontjában meghatározottakon
túl –
a) a Kormány közszolgálati személyzetpolitikájának kialakításához és megvalósításához szükséges,
a kormánytisztviselői életpályával összefüggő adatok és elemzések biztosítása,
b) az országos működtetéséhez szükséges létszám- és illetményadatok elemzése az illetményalapra vonatkozó
országgyűlési döntést előkészítő illetékes kormányzati szervek, illetve országgyűlési bizottságok részére,
c) a nemzetközi kapcsolatokkal összefüggő esetenkénti adatszolgáltatás biztosítása az  illetékes szervek
számára, valamint
d) a Kormány által meghatározott körben a  közvélemény tájékoztatása a  kormánytisztviselői életpályával
összefüggő adatokról.
 (3) A kormánytisztviselőknek, valamint a kormányzati igazgatási szervnél foglalkoztatott munkavállalóknak létszám- és
illetményadatait, kereseti adatait a központi létszám- és bérgazdálkodási statisztikai információs rendszer a Kormány
által meghatározott rendben átadja a közszolgálati életpálya kidolgozásáért felelős miniszter részére a (2) bekezdés
b)  pontjában előírtak, valamint az  kormányzati igazgatási szerveknél foglalkoztatott munkavállalók adatainak
elemzése céljából.
(4) A  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter, valamint a  közszolgálati életpálya
kidolgozásáért felelős miniszter jogosult a  kormányzati tevékenység összehangolásának biztosítása céljából
a kormányzati igazgatási szervek által vezetett közszolgálati alapnyilvántartásba betekintetni.
(5) A központi közszolgálati nyilvántartással kapcsolatos adatkezelési műveleteket a személyügyi központ végzi, mint
adatfeldolgozó.
(6) A  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért és a  közszolgálati életpálya kidolgozásáért felelős
miniszter – a  Kormány által meghatározott módon és adatkörben – jogszabályban meghatározott feladatainak
ellátása érdekében statisztikai lekérdezéseket végezhet a (1) bekezdésben meghatározott adatokból.
177. § [A személyügyi központ által vezetett nyilvántartás]
 (1) A személyügyi központ nyilvántartja és kezeli
a) az általa lefolytatott pályázati eljárás,
b) a kompetencia vizsgálat,
c) a toborzási adatbázis,
d) a központi közszolgálati nyilvántartás
adatait.
(2) A  személyügyi központ nyilvántartásában szereplő személyes adatok védelméért, az  adatkezelés jogszerűségéért,
az adatszolgáltatásért a személyügyi központ vezetője felelős.
(3) A személyügyi központ által vezetett nyilvántartásba – eljárásában indokolt mértékig – jogosult betekinteni, illetve
a személyügyi központ hozzájárulásával abból adatokat átvenni:
a) a személyügyi központ vezetője, valamint az általa feljogosított, személyügyi központnál alkalmazásban álló
személy,
b) a személyügyi központ felügyeletét ellátó közszolgálati életpálya kidolgozásáért felelős miniszter és az általa
meghatározott körben, az általa feljogosított kormánytisztviselő,
c) a kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv vezetője és az  általa feljogosított, a  kormányzati
személyügyi igazgatásra kijelölt szerv alkalmazásban álló személy,
d) saját adatai tekintetében az adatbázisban szereplő személy,
e) a fegyelmi eljárást lefolytató testület vagy személy,
f ) közszolgálati jogvita kapcsán a Közszolgálati Döntőbizottság, az eljáró bíróság,
g) feladatkörükben eljárva a  nemzetbiztonsági szolgálatok, valamint a  kormányzati szolgálati jogviszonnyal
összefüggésben indult büntetőeljárásban a bíróság, az ügyészség és a nyomozó hatóság,
h) az ügyészi törvényességi feladatkörében eljárva az ügyész,
i) az etikai ügyben eljáró szerv vagy személy, valamint
j) az MKK elnöke a 77. § (3) bekezdés f )–g) pontjában meghatározott hatáskör gyakorlása céljából.
(4) A  személyügyi központ által az  (1)  bekezdés a)–c)  pontja szerinti nyilvántartásból – kormányrendeletben
meghatározott módon – statisztikai célra csak személyazonosításra alkalmatlan módon szolgáltatható adat.
(5) Az (1) bekezdés a) pontja szerinti adatnyilvántartás és adatkezelés kiterjed:
a) a pályázó természetes személyazonosító adataira,
b) a pályázó önéletrajzára, motivációs levelére,
c) a pályázati eljáráshoz és a kiválasztáshoz kapcsolódó egyéb adatokra,
d) a pályázati eljárás során használt kiválasztási módszerek eredményeire,
e) a kompetenciavizsgálat eredményére, valamint
f ) a 4. melléklet szerinti adatokra.
(6) A  pályázati eljárás lefolytatását követően – függetlenül annak eredményességétől – a  személyügyi központ
a  pályázati eljárásokkal kapcsolatos adatokat egyéni azonosításra alkalmatlan módon statisztikai adatgyűjtés
céljából tárolhatja. A  pályázati eljárással kapcsolatos adatokat a  személyügyi központ a  pályázati eljárás lezárását
követően törli a nyilvántartásából, kivéve, ha a pályázó adatai további kezeléséhez hozzájárul, abból a célból, hogy
a  későbbi pályázati lehetőségekről tájékoztatást kapjon, valamint bekerüljön a  toborzási adatbázisba. A  pályázati
nyilvántartásból – kormányrendeletben meghatározott módon – személyazonosításra alkalmas adat csak
a pályázatot kiíró kormányzati igazgatási szerv számára szolgáltatható.
178. § [A személyügyi központ egyéb feladatai]
A személyügyi központ ellátja a  kormánytisztviselők kiválasztási, képesítési, képzési, továbbképzési,
teljesítményértékelési, illetmény- és felelősségi rendszereivel kapcsolatos módszertani támogatással összefüggő
feladatokat.
179. § [A személyi anyag]
 (1) A kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonyával kapcsolatos iratok közül a kormánytisztviselő
a) arcképét,
b) közszolgálati alapnyilvántartási adatlapját,
c) önéletrajzát,
d) a bűnügyi nyilvántartó szerv által kiállított hatósági bizonyítványt,
e) esküokmányát,
f ) kinevezését és annak módosítását,
g) teljesítményértékelését,
h) kormányzati szolgálati jogviszonyát megszüntető iratot,
i) hatályban lévő fegyelmi büntetését kiszabó határozatot, valamint
j) közszolgálati igazolásának másolatát
együttesen kell tárolni (a továbbiakban együtt: személyi anyag).
(2) A személyi anyagba való betekintésre a 175. § (3) bekezdésében meghatározott személyek és szervek jogosultak.
 (3) A kormánytisztviselő személyi anyagát a kormányzati igazgatási szerv állítja össze, kezeli, illetve abban az esetben,
ha a jogviszonyt folyamatosnak kell tekinteni, megküldi a fogadó kormányzati igazgatási szerv részére.
 (4) A személyi anyagot – kivéve, amelyet a (3) bekezdés alapján átadtak – a jogviszony megszűnésétől számított ötven
évig meg kell őrizni.
 (5) A (4) bekezdésben meghatározott ideig meg kell őrizni kormánytisztviselő – a 89. § (8) bekezdés, valamint a 104. §
(9) és (10) bekezdésében meghatározottak esetén – átadott személyi anyagának másolatát is (fogyatékanyag).
180. § [A közszolgálati ellenőrzés]
 (1) A  Kormány ellenőrzi – a  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter és
a kormányhivatal közreműködésével – a kormányzati szolgálati jogviszonyra vonatkozó jogszabályok végrehajtását.
 (2) A  Kormány a  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter javaslatára évente
meghatározhatja a vizsgálati tárgyköröket (célvizsgálat), valamint a vizsgálat alá vont szerveket (vizsgált szervek).
 (3) A célvizsgálatot a közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter folytatja le, amelynek
tapasztalatairól a Kormányt évente tájékoztatja.
 (4) A  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter jogosult – a  cél- és témavizsgálatok
keretében – a 2. § (2) bekezdés c)–e) pontja szerinti központi kormányzati igazgatási szervek esetében
a) a munkáltatói intézkedést tartalmazó iratokba betekinteni,
b) jogszabálysértés vagy célszerűtlen intézkedés esetén intézkedést kezdeményezni a  kormányzati igazgatási
szerv vezetőjénél vagy – vita esetén – annak felettes szervénél, valamint
c) fegyelmi vagy kártérítési eljárást kezdeményezni.
(5) A  (4)  bekezdés b) és c)  pontjában meghatározott esetekben a  kormányzati igazgatási szerv vezetője köteles
a közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter megkeresését érdemben megvizsgálni,
és saját intézkedéséről vagy annak mellőzése okáról a  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért
felelős minisztert – a megkereséstől számított harminc napon belül – tájékoztatni.
(6) A (4) bekezdésbe nem tartozó vizsgált szervekkel kapcsolatos ellenőrzési jogkört a közigazgatási minőségpolitikáért
és személyzetpolitikáért felelős miniszter koordinálásával a kormányhivatal gyakorolja.
ÖTÖDIK RÉSZ
A POLITIKAI SZOLGÁLATI JOGVISZONY XXV. FEJEZET
A POLITIKAI FELSŐVEZETŐKRE VONATKOZÓ KÖZÖS SZABÁLYOK
181. § [A kormányzati szolgálati jogviszonyra vonatkozó szabályok alkalmazhatósága]
 (1) A  politikai felsővezető politikai szolgálati jogviszonyára – ha az  Alaptörvény, valamint e  törvény eltérően nem
rendelkezik – a kormányzati szolgálati jogviszonyra és a kormánytisztviselőre vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
 (2) A politikai felsővezető politikai szolgálati jogviszonyára nem kell alkalmazni e törvénynek a kormányzati szolgálati
jogviszonyra és a kormánytisztviselőre vonatkozó,
a) a szolgálati jogviszony alanyaival,
b) a Magyar Kormánytisztviselői Karban betöltött tagsággal,
c) a munkáltatói jogkör gyakorlásával,
d) a szolgálati jogviszony létesítésével és a kinevezés módosításával,
e) a kötelező részmunkaidő kikötésével,
f ) a jogviszony megszűnésével, megszüntetésével,
g) a képzéssel és a továbbképzéssel,
h) a tanulmányi szerződéssel,
i) a hivatásetikával,
j) az együttalkalmazási tilalommal és az összeférhetetlenséggel,
k) a rendkívüli munkaidő, az ügyelet és a készenlét ellenértékével,
l) az alap- és pótszabadsággal – ide nem értve a 128. § (8) bekezdése és a 155. § szerinti pótszabadságot –,
m) a kinevezéstől eltérő foglalkoztatással,
n) a teljesítményértékeléssel,
o) az illetménnyel,
p) az álláshelyi és a szolgálati elismeréssel,
q) a lakhatási jellegű támogatásokkal,
r) a fegyelmi felelősséggel,
s) a közszolgálati döntőbizottsági eljárással és a jogvitával, és
t) a kormánytisztviselői érdekegyeztetéssel
kapcsolatos rendelkezéseit.
182. § [A politikai felsővezetők összeférhetetlensége]
 (1) A  politikai felsővezető további munkavégzésre irányuló jogviszonyt – ideértve a  felügyelőbizottsági tagságot,
gazdasági társaság, illetve szövetkezet vezető tisztségét, alapítvány kezelőszervezetében betöltött tagságot,
valamint az  érdekképviseleti szervezetben való tisztséget – nem létesíthet, valamint az  álláshelyén történő
feladatellátásból eredő nyilvános szerepléséért díjazásban nem részesülhet.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott rendelkezés nem akadálya annak, hogy a politikai felsővezető
a) országgyűlési képviselő legyen,
b) elkülönített állami pénzalappal való rendelkezésre jogosult és felhasználásért felelős testület tagja,
elkülönített állami pénzalappal összefüggésben elvi, irányító és koordináló döntések meghozataláért felelős
testület tagja vagy az  elkülönített állami pénzalappal való rendelkezésre jogosult és felhasználásért felelős
miniszter vagy testület részére döntés-előkészítő, véleményező tevékenységet végző testület tagja legyen,
c) tudományos, oktatói, művészeti, lektori, szerkesztői, valamint jogi oltalom alá eső szellemi tevékenységet
végezzen,
d) nevelőszülői foglalkoztatási jogviszonyt létesítsen,
e) sportszövetség vagy sportegyesület tisztségviselője legyen, illetve
f ) hivatásos szolgálati jogviszonya a politikai felsővezetői kinevezés időtartamára a honvédek jogállásáról szóló
törvény vagy a rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos állományának szolgálati jogviszonyáról szóló
törvény szerint szüneteljen.
(3) Az (1) bekezdésben foglalt összeférhetetlenségi okokat az országgyűlési képviselői megbízatással nem rendelkező
államtitkár vonatkozásában a Magyar Nemzeti Bank felügyelőbizottságának tagjaira, a Nemzeti Vagyongazdálkodási
Tanács tagjaira, az Országos Betétbiztosítási Alap igazgatótanácsának tagjaira, a Szanálási Alap igazgatótanácsának
tagjaira, a  Likviditási Bizottság tagjaira, a  közvetlen vagy közvetett többségi állami tulajdonban lévő befektetési
alapkezelő irányító testületének, illetve felügyeleti feladatokat ellátó irányító testületének tagjaira, valamint
az  Államadósság Kezelő Központ Zártkörűen Működő Részvénytársaság, a  Magyar Export-Import Bank
Zártkörűen Működő Részvénytársaság és a  Magyar Exporthitel Biztosító Zártkörűen Működő Részvénytársaság
igazgatóságának, illetve felügyelőbizottságának tagjaira, továbbá a  Nemzeti Földalapkezelő Szervezet
Birtokpolitikai Tanácsának elnökére vagy tagjaira nem kell alkalmazni.
(4) Ha az  összeférhetetlenségi eljárás ideje alatt a  politikai felsővezető a  vele szemben fennálló összeférhetetlenségi
okot megszünteti, a miniszterelnök esetében az összeférhetetlenség nem mondható ki, a miniszter és az államtitkár
esetében a felmentést mellőzni kell.
183. § [Az országgyűlési képviselői megbízatással nem rendelkező politikai felsővezető vagyonnyilatkozata]
 (1) Az  országgyűlési képviselői megbízatással nem rendelkező politikai felsővezető megbízatása keletkezését
követő harminc  napon belül, majd azt követően minden évben január 31-ig, valamint a  megbízatásának
megszűnését követő harminc  napon belül az  országgyűlési képviselők vagyonnyilatkozatával azonos tartalmú
vagyonnyilatkozatot tesz, amelyhez csatolni köteles a  vele közös háztartásban élő házas- vagy élettársának,
gyermekeinek (a  továbbiakban együtt: családtag) az  országgyűlési képviselők vagyonnyilatkozatával azonos
tartalmú vagyonnyilatkozatát.
(2) A vagyonnyilatkozatokat a Miniszterelnöki Kormányiroda kezeli.
 (3) A  családtag vagyonnyilatkozata kivételével az  országgyűlési képviselői megbízatással nem rendelkező politikai
felsővezető vagyonnyilatkozata nyilvános, oldalhű másolatát – a  családtag személyes adatai kivételével –
a Miniszterelnöki Kormányiroda a honlapján közzéteszi. A vagyonnyilatkozat a honlapról az országgyűlési képviselői
megbízatással nem rendelkező politikai felsővezető megbízatásának megszűnését követő egy év elteltével
távolítható el.
(4) A  családtag vagyonnyilatkozatába az  Országgyűlés összeférhetetlenségi ügyekkel foglalkozó bizottságának
(a  továbbiakban: összeférhetetlenségi bizottság) tagjai tekinthetnek be az  országgyűlési képviselői megbízatással
nem rendelkező politikai felsővezető vagyonnyilatkozatával kapcsolatos eljárás során.
(5) Az országgyűlési képviselői megbízatással nem rendelkező politikai felsővezető vagyonnyilatkozatával kapcsolatos
eljárást az összeférhetetlenségi bizottság elnökénél bárki kezdeményezheti a vagyonnyilatkozat konkrét tartalmára
vonatkozó olyan tényállítással, amely pontosan megjelöli a  vagyonnyilatkozat kifogásolt részét és tartalmát. Ha
a  kezdeményezés nem felel meg az  e  bekezdésben foglalt követelményeknek, nyilvánvalóan alaptalan, vagy
az  ismételten benyújtott kezdeményezés új tényállítást vagy adatot nem tartalmaz, az  összeférhetetlenségi
bizottság elnöke az  eljárás lefolytatása nélkül elutasítja a  kezdeményezést. A  vagyonnyilatkozatban foglaltak
valóságtartalmát az összeférhetetlenségi bizottság ellenőrzi.
(6) A  vagyonnyilatkozattal kapcsolatos eljárás során az  összeférhetetlenségi bizottság felhívására az  országgyűlési
képviselői megbízatással nem rendelkező politikai felsővezető köteles a  saját, illetve családtagja
vagyonnyilatkozatában feltüntetett vagyoni, jövedelmi és érdekeltségi viszonyokat igazoló adatokat
haladéktalanul, írásban bejelenteni. Az  igazoló adatokba az  összeférhetetlenségi bizottság tagjai tekinthetnek
be. Az  ellenőrzés eredményéről az  összeférhetetlenségi bizottság elnöke tájékoztatja az  Országgyűlés elnökét,
aki az  összeférhetetlenségi bizottság által megállapított tényekről a  soron következő ülésen tájékoztatja
az Országgyűlést.
(7) Az  országgyűlési képviselői megbízatással nem rendelkező politikai felsővezető által benyújtott igazoló adatokat
a  vagyonnyilatkozattal kapcsolatos eljárás lezárulását követő harmincadik  napon törölni kell. A  Miniszterelnöki
Kormányiroda az  országgyűlési képviselői megbízatással nem rendelkező politikai felsővezető, valamint
családtagja vagyonnyilatkozatát az  országgyűlési képviselői megbízatással nem rendelkező politikai felsővezető
megbízatásának a megszűnését követő egy évig őrzi, azt követően megsemmisíti.
184. § [Az országgyűlési képviselői megbízatással rendelkező politikai felsővezető vagyonnyilatkozata]
 (1) Az országgyűlési képviselői megbízatással rendelkező politikai felsővezető az országgyűlési képviselőkre vonatkozó
szabályok szerint tesz vagyonnyilatkozatot, a  vagyonnyilatkozatával kapcsolatos eljárásra az  országgyűlési
képviselőkre vonatkozó szabályok az irányadók.
(2) Az  országgyűlési képviselői megbízatással rendelkező politikai felsővezető a  politikai felsővezetői megbízatása
megszűnését követő harminc napon belül az (1) bekezdés szerint vagyonnyilatkozatot tesz.
185. § [A vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettség elmulasztása]
 (1) Ha a  politikai felsővezető a  vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettségét szándékosan elmulasztja, vagy
a  vagyonnyilatkozatban lényeges adatot, tényt szándékosan valótlanul közöl, az  arra alapot adó okok
vagyonnyilatkozattal kapcsolatos eljárás keretében folyatott vizsgálatát követően
a) – a miniszterelnök esetében – az Országgyűlés elnöke a miniszterelnök összeférhetetlenségének kimondását,
b) a miniszterelnök a miniszter vagy az államtitkár felmentését
kezdeményezi.
(2) A  köztársasági elnök az  (1)  bekezdés b)  pontja szerinti kezdeményezés esetén a  minisztert vagy az  államtitkárt
e megbízatása alól felmenti.
(3) A  politikai felsővezető megbízatásának megszűnésekor a  Ksztv. 13.  §-ában meghatározott juttatásra mindaddig
nem jogosult, amíg a megbízatásának megszűnését követően e  törvény szerint esedékes vagyonnyilatkozat-tételi
kötelezettségének eleget nem tesz.
186. § [Az adatnyilvánosság]
 (1) A  politikai felsővezető személyijövedelemadó-bevallásából az  összevont adóalap összege, az  összevont adóalap
adójának összege, az  összevont adóalap adóját csökkentő adókedvezmények összege, a  külön adózó jövedelmek
összege és a  külön adózó jövedelmek adójának összege nyilvános. Ezen adatokat a  politikai felsővezető
a Miniszterelnöki Kormányiroda honlapján való közzététel céljából az adóbevallás benyújtására nyitva álló határidő
lejártát követő tizenöt napon belül a Miniszterelnöki Kormányirodának megküldi.
(2) A  politikai felsővezető illetményére, a  részére kifizetett jutalomra és célprémiumra, az  országgyűlési képviselői
megbízatással rendelkező politikai felsővezető országgyűlési képviselői javadalmazására, illetve a  politikai
felsővezető részére e  megbízatására tekintettel juttatott egyéb juttatásokra vonatkozó adatokat a  Miniszterelnöki
Kormányiroda honlapján közzé kell tenni.
(3) A  (2)  bekezdésben meghatározott adatok változása esetén a  megváltozott adatokat – a  korábbi adat eltávolítása
nélkül – a változástól számított tizenöt napon belül kell közzétenni.
(4) A  (2) és (3)  bekezdésben meghatározott adatok a  politikai felsővezető megbízatása megszűnését követő egy év
elteltével távolíthatók el.
187. § [Egyéb közös szabályok]
 (1) A politikai felsővezető
a) végkielégítésre,
b) felmentési időre,
c) álláshelyi és szolgálati elismerésre
nem jogosult.
(2) A miniszterelnököt minden naptári évben negyven, a minisztert és az államtitkárt húsz munkanap alapszabadság
illeti meg. A  szabadság igénybevételét a  miniszter és az  államtitkár esetében a  Miniszterelnöki Kormányirodának
előzetesen be kell jelenteni.
(3) Ha a  politikai felsővezetőt legkésőbb a  hatáskörgyakorlásának megszűnésétől számított harminc  napon belül
ismételten politikai felsővezetővé választják meg vagy nevezik ki, vagy szakmai felsővezetővé nevezik ki, a ki nem
adott szabadságát az új kinevezéssel vagy megválasztással érintett politikai szolgálati jogviszony vagy kormányzati
szolgálati jogviszony alapján járó szabadsághoz hozzá kell számítani.
(4) A  politikai felsővezető megbízatásának időtartama, valamint a  megbízatás megszűnését követően a  hatásköre
gyakorlásának időtartama alatt a  társadalombiztosítás ellátásaira való jogosultság szempontjából kormányzati
szolgálati jogviszonyban foglalkoztatott biztosítottnak, illetménye nem önálló tevékenységből származó,
járulékalapot képező jövedelemnek minősül.
(5) A  politikai felsővezető megbízatásának időtartama, valamint a  megbízatás megszűnését követően a  hatásköre
gyakorlásának időtartama kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött időnek számít.
(6) A  miniszter és az  államtitkár a  tisztségéből eredő kötelezettség vétkes megszegésével okozott kárért való anyagi
felelősségének tekintetében a  munkáltatói jogkör gyakorlója a  miniszterelnök, a  kijelölt vizsgálóbiztos legalább
államtitkári megbízatást betöltő politikai felsővezető és az  eljáró tanács tagjai a  miniszterelnök által felkért
miniszterek.
(7) Ha a politikai felsővezető megbízatása megszűnik, jogosult az e megbízatására utaló megnevezést használni, kivéve,
ha megbízatása
a) – a  miniszterelnök esetében – összeférhetetlenségének kimondása vagy a  megválasztásához szükséges
feltételek hiánya megállapítása,
b) – a miniszter és az államtitkár esetében – összeférhetetlenségének vagy a kinevezéséhez szükséges feltételek
hiányának megállapítása alapján történő felmentése
miatt szűnt meg.
(8) A  politikai felsővezető a  jogalap nélkül felvett juttatást az  erre irányuló felhívás kézhezvételétől számított
tizenöt napon belül köteles visszafizetni.
(9) Ha a miniszter és az államtitkár kinevezéséről, felmentéséről vagy megbízatásának lemondás miatti megszűnésének
megállapításáról szóló okiratban a  megbízatás keletkezésének vagy megszűnésének időpontja  naptári  napként
van meghatározva, a miniszter és az államtitkár a megjelölt naptári nap kezdetén lép hivatalba, illetve megbízatása
a megjelölt naptári nap végén szűnik meg.
(10) A politikai felsővezető szabadságát – a (11) bekezdést kivéve – megváltani nem lehet.
 (11) A  politikai felsővezető szabadságát a  politikai szolgálati jogviszony megszűnésekor meg kell váltani, ha
a munkáltatói jogkör gyakorlója az arányos szabadságot nem adta ki.
XXVI. FEJEZET
A MINISZTERELNÖK 188. § [A miniszterelnök megválaszthatóságának feltételei]
Miniszterelnöknek javasolható, illetve miniszterelnökké megválasztható minden büntetlen előéletű,
az országgyűlési képviselők választásán választható személy.
189. § [A miniszterelnök megbízatásának megszűnése]
 (1) A miniszterelnök a köztársasági elnökhöz intézett írásbeli nyilatkozatával mondhat le megbízatásáról.
 (2) A  miniszterelnök megbízatása a  lemondás benyújtásával szűnik meg. A  lemondás érvényességéhez elfogadó
nyilatkozat nem szükséges.
 (3) A köztársasági elnök a miniszterelnök lemondásáról haladéktalanul tájékoztatja az Országgyűlést.
 (4) Ha a miniszterelnök megbízatása az Alaptörvény 20. cikk (2) bekezdés e) pontjában meghatározott ok miatt szűnik
meg, ennek tényét az Országgyűlés elnöke jelenti be az Országgyűlésnek.
190. § [Döntés az összeférhetetlenség és a megválasztáshoz szükséges feltételek hiánya tárgyában]
Az Országgyűlés a miniszterelnök
a) összeférhetetlensége kimondásáról – ha az  összeférhetetlenségét a  megválasztásától számított
harminc napon belül nem szünteti meg, vagy a tisztsége gyakorlása során vele szemben összeférhetetlenségi
ok merül fel –, továbbá
b) megválasztásához szükséges feltételek hiányáról
bármely országgyűlési képviselő írásbeli indítványára – az  összeférhetetlenségi bizottság véleményének kikérése
után – az indítvány az Országgyűlés elnöke általi kézhezvételétől számított harminc napon belül határoz.
191. § [A bizalmi szavazás]
 (1) A bizalmi szavazásra irányuló indítványt és a miniszterelnökkel szembeni bizalmatlansági indítványt az Országgyűlés
elnökéhez kell benyújtani.
 (2) A miniszterelnök az (1) bekezdés szerinti indítvány benyújtásának időpontjától az arról szóló döntés meghozataláig
nem mondhat le.
 (3) Az  Alaptörvény 21.  cikk (4)  bekezdése szerinti bizalmi szavazás esetén a  Kormány által benyújtott előterjesztésről
változatlan tartalommal kell zárószavazást tartani. 192. § [A miniszterelnök juttatásai]
 (1) A miniszterelnök
a) – hivatalos és magánprogramokra is kiterjedően – személyvédelemre,
b) rezidencia használatára,
c) – személyi és hivatali célra – két személygépkocsi használatára,
d) rádiótelefon- és internethasználatra, valamint kormányzati célú hírközlő hálózat használatára,
e) hivatalos külföldi kiküldetése idején kíséretre, a  politikai és szakmai felsővezetők tekintetében
irányadó napidíjra és költségtérítésre, valamint – szükség esetén – különjáratú légi utazásra,
f ) külföldre utazás és külföldről történő hazautazás esetén, illetve hivatalos külföldi küldöttség fogadása,
kísérése céljából jogosult a repülőtéri kormányváró helyiségek használatára,
g) – a  szolgáltatást nyújtó egészségügyi intézmény és a  közigazgatási minőségpolitikáért és
személyzetpolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium megállapodása szerint – valamennyi
egészségügyi ellátás térítésmentes igénybevételére
jogosult.
 (2) A miniszterelnök az (1) bekezdés b) pontja szerinti rezidenciát köteles igénybe venni.
 (3) Ha az  (1)  bekezdés e)  pontja szerinti külföldre utazás menetrendszerű repülőgéppel vagy vonattal történik,
a  miniszterelnök első osztályt vagy ennek megfelelő utazási komfortfokozatot vehet igénybe. Az  e  juttatások és
szolgáltatások biztosításával kapcsolatos feladatokat az általános politikai koordinációért felelős miniszter látja el.
(4) A  miniszterelnök a  részére járó juttatások és szolgáltatások igénybevételéhez szükséges adatokat, valamint
az adatok megváltozását haladéktalanul közli az érintett szervvel.
193. § [Közcélú felajánlások és adományok]
 (1) A  miniszterelnök közcélú felajánlásai, adományai költségeinek fedezetéül a  központi költségvetésről szóló
törvényben a közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium
és az  általános politikai koordinációért felelős miniszter által vezetett minisztérium költségvetési fejezetén belül
külön előirányzat szolgálhat, amely felett a miniszterelnök rendelkezik.
(2) Az  (1)  bekezdés szerinti előirányzatból pályázat útján vagy pályáztatás nélkül, egyedi döntés alapján nyújtható
közcélú felajánlás, adomány.
(3) Nem részesíthető az  (1)  bekezdés szerinti előirányzatból közcélú felajánlásban, adományban párt, pártnak anyagi
támogatást nyújtó szervezet, valamint a közvetlen politikai tevékenységet folytató szervezet.
(4) Az  (1)  bekezdés szerinti előirányzat a  miniszterelnök előzetes írásos kötelezettségvállalása alapján,
a kedvezményezettel kötött külön szerződés nélkül felhasználható.
(5) Az  (1)  bekezdés szerinti miniszter az  általa vezetett minisztérium honlapján a  miniszterelnök (4)  bekezdés szerinti
kötelezettségvállalásától számított tizenöt  napon belül közzéteszi az  (1)  bekezdés szerinti előirányzatból nyújtott
közcélú felajánlás, adomány kedvezményezettjének nevét, a közcélú felajánlás, adomány célját és összegét.
194. § [Az ügyvezető miniszterelnök megbízatásának megszűnése]
 (1) Az ügyvezető miniszterelnök e megbízatása megszűnik
a) halálával,
b) ha a miniszterelnök megválasztásához szükséges feltételek az ügyvezető miniszterelnök esetében már nem
állnak fenn,
c) összeférhetetlensége kimondásával. (2) Ha az  ügyvezető miniszterelnök megbízatása az  (1)  bekezdés a)  pontjában meghatározott ok miatt szűnik meg,
ennek tényét az Országgyűlés elnöke jelenti be az Országgyűlésnek.
(3) Az  ügyvezető miniszterelnök összeférhetetlenségének kimondására és a  megválasztásához szüksége feltételek
hiányának megállapítására a miniszterelnökre vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni.
(4) Az  ügyvezető miniszterelnök e  megbízatásának megszűnését követően az  új miniszterelnök megválasztásáig
az  ügyvezető miniszterelnök hatáskörét az  Alaptörvény 22.  cikk (2)  bekezdésében meghatározott korlátozásokkal
a  miniszterelnök-helyettes vagy – több miniszterelnök-helyettes esetén – az  első helyen kijelölt miniszterelnökhelyettes gyakorolja.
195. § [A volt miniszterelnök juttatásai]
 (1) A  volt miniszterelnököt a  Ksztv. 13.  §-ában meghatározottak mellett a  (2) és (3)  bekezdésben meghatározott
juttatások illetik meg.
 (2) A  volt miniszterelnököt – a  megbízatása megszűnését követően annyi ideig, ameddig e  tisztségét betöltötte –
személyes gépkocsihasználat illeti meg, amelyhez személygépkocsit és gépjárművezetőt a rendőrség biztosít.
 (3) A  volt miniszterelnököt – a  megbízatása megszűnését követően annyi időnek a  felére, ameddig e  tisztségét
betöltötte – kétfős titkárság alkalmazása illeti meg, amelyhez a  közigazgatási minőségpolitikáért és
személyzetpolitikáért felelős miniszter helyiséget biztosít. A titkárság alkalmazásának személyi és dologi feltételeit
a közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter biztosítja.
(4) A volt miniszterelnök e §-ban meghatározott juttatásaira
a) a politikai felsővezető jogalap nélkül felvett juttatására,
b) a juttatás feltételeként a  megbízatás megszűnését követően a  vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettség
teljesítésére, és
c) a juttatások igénybevételéhez szükséges adatok közlési kötelezettségére
vonatkozó előírásokat alkalmazni kell.
(5) A  volt miniszterelnököt a  (2) és (3)  bekezdésben meghatározott juttatások nem illetik meg, ha megbízatása
az Alaptörvény 20. cikk (2) bekezdés f ) és g) pontjában meghatározott okból szűnt meg.
XXVII. FEJEZET
A MINISZTER 196. § [A miniszter kinevezése]
 (1) Miniszterré kinevezhető minden büntetlen előéletű, az országgyűlési képviselők választásán választható személy.
 (2) A miniszteri tisztségre javasolt személyt az Országgyűlésnek a miniszter feladatköre szerint hatáskörrel rendelkező
bizottsága a kinevezését megelőzően meghallgatja.
 (3) A kinevezett miniszter az Országgyűlés előtt az egyes közjogi tisztségviselők esküjéről és fogadalmáról szóló törvény
szerinti szöveggel esküt tesz.
 (4) A miniszter tekintetében törvény eltérő rendelkezése hiányában a munkáltatói jogokat a miniszterelnök gyakorolja.
 (5) A  köztársasági elnök a  miniszter részére a  közjogi tisztség betöltésének igazolása céljából igazolványt állít ki.
Az igazolvány a miniszter nevét, arcképmását és a betöltött tisztség megnevezését tartalmazza.
197. § [A miniszter lemondása]
 (1) A  miniszter a  miniszterelnök útján a  köztársasági elnökhöz intézett írásbeli nyilatkozatával bármikor lemondhat
megbízatásáról.
 (2) Lemondás esetén a  miniszter megbízatása megszűnésének időpontját a  miniszterelnök javaslatára a  köztársasági
elnök határozza meg, az  azonban nem lehet későbbi a  lemondásnak a  miniszterelnökhöz történő eljuttatását
követő harmincadik napnál.
(3) A lemondás érvényességéhez elfogadó nyilatkozat nem szükséges.
198. § [A miniszter felmentése]
 (1) A miniszterelnök bármikor javaslatot tehet a köztársasági elnöknek a miniszter felmentésére.
(2) A miniszterelnök a köztársasági elnöknél a miniszter felmentését kezdeményezi, ha
a) a miniszter az  összeférhetetlenségét a  kinevezésétől vagy az  összeférhetetlenségre okot adó körülmény
felmerülésétől számított harminc napon belül nem szünteti meg, vagy
b) a miniszter kinevezéséhez szükséges feltételek már nem állnak fenn.
(3) A köztársasági elnök a (2) bekezdés szerinti kezdeményezés esetén a minisztert e megbízatása alól felmenti.
 (4) Felmentés esetén a  miniszter megbízatása megszűnésének időpontját a  miniszterelnök javaslatára a  köztársasági
elnök határozza meg azzal, hogy a  (2) és (3)  bekezdés szerinti felmentés esetében az  időpont nem lehet későbbi
a miniszterelnök (2) bekezdés szerinti kezdeményezésétől számított tizenötödik napnál.
199. § [A miniszter halála]
Ha a miniszter megbízatása az Alaptörvény 20. cikk (3) bekezdés d) pontjában meghatározott ok miatt szűnik meg,
ennek tényét – a miniszterelnök előterjesztésére – a köztársasági elnök állapítja meg.
200. § [Eljárás a miniszter megbízatásának megszűnése esetén]
 (1) Ha a  miniszter megbízatása a  miniszterelnök megbízatásának megszűnésével szűnt meg, az  újonnan választott
miniszterelnök haladéktalanul javaslatot tesz a köztársasági elnöknek az új miniszter személyére, vagy feladatának
ellátásával ideiglenesen miniszterelnöki rendeletben az új Kormány más tagját bízza meg.
(2) Ha a  miniszter megbízatása nem a  miniszterelnök megbízatásának megszűnésével szűnik meg, a  miniszterelnök
haladéktalanul javaslatot tesz a  köztársasági elnöknek az  új miniszter személyére, vagy feladatának ellátásával
ideiglenesen miniszterelnöki rendeletben a Kormány más tagját bízza meg.
(3) A  Kormánynak a  miniszteri feladat ellátásával az  (1) vagy a  (2)  bekezdés szerint megbízott tagja a  miniszter
hatáskörét korlátozások nélkül gyakorolja.
201. § [Az ügyvezető miniszter]
 (1) Az ügyvezető miniszter e megbízatása megszűnik
a) halálával,
b) lemondásával,
c) ha a miniszter kinevezéséhez szükséges feltételek az ügyvezető miniszter esetében már nem állnak fenn,
d) összeférhetetlensége kimondásával.
(2) Az  ügyvezető miniszter megbízatásának az  (1)  bekezdés a) és c)  pontjában meghatározott esetben történő
megszűnése esetén a miniszterre vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
(3) Ha az  ügyvezető miniszterrel szemben a  tisztsége gyakorlása során összeférhetetlenségi ok merül fel,
a köztársasági elnök a miniszterelnök javaslatára az indítvány kézhezvételétől számított harminc napon belül dönt
az összeférhetetlenség kimondásáról.
(4) Ha az ügyvezető miniszter e megbízatása megszűnik, hatáskörét a Kormánynak a miniszterelnök vagy az ügyvezető
kormánynak az ügyvezető miniszterelnök által miniszterelnöki rendeletben kijelölt tagja gyakorolja.
XXVIII. FEJEZET
AZ ÁLLAMTITKÁR 202. § [Az államtitkár kinevezése]
 (1) Államtitkárrá minden büntetlen előéletű, az országgyűlési képviselők választásán választható személy kinevezhető.
 (2) Az államtitkárt a miniszterelnöknek a miniszter véleménye kikérését követően tett javaslatára a köztársasági elnök
nevezi ki.
 (3) Az államtitkár a kinevezésében megjelölt időpontban, ennek hiányában a kinevezésével hivatalba lép.
 (4) A kinevezett államtitkár a köztársasági elnök előtt az egyes közjogi tisztségviselők esküjéről és fogadalmáról szóló
törvény szerinti szöveggel esküt tesz.
 (5) A  miniszterelnök az  államtitkár részére a  politikai felsővezetői tisztség betöltésének igazolása céljából igazolványt
állít ki. Az igazolvány az államtitkár nevét, arcképmását és a betöltött tisztség megnevezését tartalmazza.
 (6) Az államtitkár tekintetében törvény eltérő rendelkezése hiányában a munkáltatói jogokat a miniszter gyakorolja.
203. § [Az államtitkár megbízatásának megszűnése]
 (1) Az államtitkár megbízatása megszűnik
a) a miniszterelnök megbízatásának megszűnésével,
b) lemondásával,
c) felmentésével,
d) halálával.
(2) Ha az  államtitkár megbízatása az  (1)  bekezdés a)  pontja alapján szűnt meg, az  államtitkár az  új Kormány
megalakulásáig vagy az (1) bekezdés b)–d) pontjában meghatározott feltétel bekövetkeztéig gyakorolja hatáskörét.
(3) Ha az  államtitkár megbízatása az  (1)  bekezdés d)  pontja alapján szűnik meg, ennek tényét a  miniszterelnök
előterjesztésére a köztársasági elnök állapítja meg.
204. § [Az államtitkár lemondása]
 (1) Az államtitkár a miniszterelnök útján a köztársasági elnökhöz intézett írásbeli nyilatkozatával bármikor lemondhat
megbízatásáról. A  nyilatkozatot az  államtitkár a  miniszterhez juttatja el, aki azt haladéktalanul továbbítja
a miniszterelnöknek.
(2) Lemondás esetén az államtitkár megbízatása megszűnésének időpontját a miniszterelnök javaslatára a köztársasági
elnök határozza meg, az  azonban nem lehet későbbi a  lemondásnak a  miniszterelnökhöz történő eljuttatását
követő harmincadik napnál.
(3) A lemondás érvényességéhez elfogadó nyilatkozat nem szükséges.
205. § [Az államtitkár felmentése]
 (1) A  miniszterelnök a  miniszter véleménye kikérését követően bármikor javaslatot tehet a  köztársasági elnöknek
az államtitkár felmentésére.
 (2) A miniszterelnök a köztársasági elnöknél az államtitkár felmentését kezdeményezi, ha
a) az államtitkár az  összeférhetetlenségét a  kinevezésétől vagy az  összeférhetetlenségre okot adó körülmény
felmerülésétől számított harminc napon belül nem szünteti meg, vagy
b) az államtitkár kinevezéséhez szükséges feltételek már nem állnak fenn.
 (3) A köztársasági elnök a (2) bekezdés szerinti kezdeményezés esetén az államtitkárt e megbízatása alól felmenti.
 (4) Felmentés esetén az államtitkár megbízatása megszűnésének időpontját a miniszterelnök javaslatára a köztársasági
elnök határozza meg azzal, hogy a  (2) és (3)  bekezdés szerinti felmentés esetében az  időpont nem lehet későbbi
a miniszterelnök (2) bekezdés szerinti kezdeményezéstől számított tizenötödik napnál.
XXIX. FEJEZET
A KORMÁNYMEGBÍZOTT 206. § [A kormánymegbízott jogviszonyára alkalmazandó szabályok]
 (1) A  kormánymegbízott politikai szolgálati jogviszonyára – ha e  törvény eltérően nem rendelkezik – a  kormányzati
szolgálati jogviszonyra és a kormánytisztviselőre vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
 (2) A  kormánymegbízott politikai szolgálati jogviszonyára nem kell alkalmazni e  törvénynek a  kormányzati szolgálati
jogviszonyra és a kormánytisztviselőre vonatkozó,
a) a szolgálati jogviszony alanyaival,
b) a Magyar Kormánytisztviselői Karban betöltött tagsággal,
c) a munkáltatói jogkör gyakorlásával,
d) a szolgálati jogviszony létesítésével és a kinevezés módosításával,
e) a kötelező részmunkaidő kikötésével,
f ) a jogviszony megszűnésével, megszüntetésével,
g) a képzéssel és a továbbképzéssel,
h) a tanulmányi szerződéssel,
i) a hivatásetikával,
j) az együttalkalmazási tilalommal és az összeférhetetlenséggel,
k) a rendkívüli munkaidő, az ügyelet és a készenlét ellenértékével,
l) az alap- és pótszabadsággal – ide nem értve a 128. § (8) bekezdése és a 155. § szerinti pótszabadságot –,
m) a kinevezéstől eltérő foglalkoztatással,
n) a teljesítményértékeléssel,
o) az illetménnyel,
p) az álláshelyi és a szolgálati elismeréssel,
q) a lakhatási jellegű támogatásokkal,
r) a közszolgálati döntőbizottsági eljárással és a jogvitával, és
s) a kormánytisztviselői érdekegyeztetéssel
kapcsolatos rendelkezéseit nem kell alkalmazni.
207. § [A kormánymegbízott kinevezése]
 (1) A  kormánymegbízottat a  kormányhivatal irányítására kormányrendeletben kijelölt miniszter javaslatára
a  miniszterelnök nevezi ki és menti fel. A  kormánymegbízott felett – a  kinevezés és a  felmentés kivételével –
a munkáltatói jogokat a kormányhivatal irányítására kormányrendeletben kijelölt miniszter gyakorolja.
(2) Kormánymegbízottá olyan büntetlen előéletű személy nevezhető ki, aki az  országgyűlési képviselők választásán
választható.
(3) A  kormánymegbízott a  kinevezésében megjelölt időpontban, ennek hiányában a  kinevezésével hivatalba lép.
A  kinevezett kormánymegbízott a  miniszterelnök előtt az  egyes közjogi tisztségviselők esküjéről és fogadalmáról
szóló törvény szerinti szöveggel esküt tesz.
(4) A  miniszterelnök a  kormánymegbízott részére – megbízatásának időtartamára, kormánymegbízotti jogállásának
igazolására – igazolványt állít ki. Az  igazolvány a  kormánymegbízott nevét, arcképmását és a  betöltött tisztség
megnevezését tartalmazza.
208. § [A kormánymegbízott összeférhetetlensége]
 (1) A  kormánymegbízott további munkavégzésre irányuló jogviszonyt nem létesíthet, nem lehet országgyűlési
képviselő, helyi önkormányzati képviselő, fővárosi, megyei közgyűlés tagja, polgármester, megyei közgyűlés elnöke,
főpolgármester, alpolgármester, megyei közgyűlés alelnöke, főpolgármester-helyettes, nemzetiségi önkormányzat
elnöke és nemzetiségi önkormányzati képviselő.
(2) Az  (1)  bekezdésben meghatározott rendelkezés nem akadálya annak, hogy a  kormánymegbízott – a  munkáltatói
jogkör gyakorlójának engedélye nélkül – tudományos, oktatói, művészeti, lektori, szerkesztői, jogi oltalom alá eső
szellemi tevékenységet végezzen és nevelőszülői foglalkoztatási jogviszonyt létesítsen.
209. § [A kormánymegbízott megbízatásának megszűnése]
 (1) A kormánymegbízott megbízatása megszűnik:
a) a miniszterelnök megbízatásának megszűnésével,
b) lemondásával,
c) felmentésével,
d) halálával,
e) ha az országgyűlési képviselők választásán már nem választható,
f ) összeférhetetlenségének megállapításával,
g) közös megegyezéssel.
(2) Ha a kormánymegbízott megbízatása a miniszterelnök megbízatásának megszűnésével szűnt meg, az új Kormány
megalakulásáig gyakorolja hatáskörét.
210. § [A kormánymegbízott illetménye és juttatásai]
 (1) A  kormánymegbízott illetményét a  kormányhivatal irányítására kormányrendeletben kijelölt miniszter állapítja
meg. A  kormánymegbízott havi illetménye nem haladhatja meg a  230.  § szerinti illetmény felső határát.
A kormánymegbízott kormányrendeletben meghatározott juttatásokra jogosult.
(2) A  kormánymegbízott a  megbízatásának időtartama és a  miniszterelnök megbízatásának megszűnése esetén
az  új Kormány megalakulásáig tartó hatáskörgyakorlás időtartama alatt a  társadalombiztosítás ellátásaira való
jogosultság szempontjából kormányzati szolgálati jogviszonyban foglalkoztatott biztosítottnak, illetménye nem
önálló tevékenységből származó, járulékalapot képező jövedelemnek minősül.
(3) A  kormánymegbízott megbízatásának időtartama és a  miniszterelnök megbízatásának megszűnése esetén az  új
Kormány megalakulásáig tartó hatáskörgyakorlás időtartama kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött időnek
számít.
(4) Ha a  kormánymegbízott megbízatása megszűnt, illetménye és juttatásai addig illetik meg, amíg a  (3)  bekezdés
alapján gyakorolja hatáskörét.
(5) Ha a  kormánymegbízott e  tisztségét legalább három évig betöltötte, és megbízatása a  miniszterelnök
megbízatásának megszűnésével, a felmentésével vagy a halálával szűnik meg, a hatáskörgyakorlás megszűnésétől
számított tizenöt  napon belül egy összegben hathavi – lemondás esetén háromhavi – illetményével megegyező
összegű juttatásra jogosult, amelyre a (2) bekezdést kell alkalmazni.
(6) A kormánymegbízott halála esetén az  (5) és (7) bekezdés szerinti juttatás a kormánymegbízott házastársát, ennek
hiányában élettársát (a  továbbiakban együtt: özvegy) – özvegy hiányában a  kormánymegbízott örökösét, több
örökös esetén örököseit – illeti meg.
(7) Ha a  kormánymegbízott megbízatása az  (5)  bekezdésben meghatározott okokból három évnél hamarabb szűnt
meg, de legalább egy évig a tisztségét betöltötte, az (5) bekezdésben megjelölt juttatás felére jogosult.
(8) Ha a kormánymegbízott a megbízatásának megszűnését követően politikai felsővezetői, szakmai felsővezetői, vagy
újabb kormánymegbízotti megbízatást kap, az (5) és (7) bekezdésben meghatározott juttatás összege megegyezik
a  hatásköre gyakorlásának megszűnésétől az  új megbízatással összefüggő hivatalba lépéséig terjedő időre járó
illetménnyel.
(9) A  (8)  bekezdést kell alkalmazni akkor is, ha a  kormánymegbízott megbízatása összeférhetetlenség címén azért
szűnik meg, mert országgyűlési képviselővé vagy európai parlamenti képviselővé választják.
(10) A kormánymegbízott végkielégítésre és felmentési időre, továbbá álláshelyi és szolgálati elismerésre nem jogosult.
 (11) Az (5) és (7) bekezdésben meghatározott időtartam számításánál a folyamatos kormánymegbízotti megbízatásban
töltött időt – a hatáskörgyakorlás megszűnésétől az új megbízatással összefüggésben a hivatalba lépésig terjedő,
legfeljebb hat hónapos, valamint a  megbízatás megszűnésétől a  hatáskörgyakorlás megszűnéséig terjedő
megszakítást a folyamatosság szempontjából nem számítva – egybe kell számítani.
211. § [A kormánymegbízott szabadsága]
 (1) A  kormánymegbízottat minden  naptári évben harmincöt munkanap alapszabadság illeti meg.
A kormánymegbízottat rendkívüli munkavégzése után külön szabadidő nem illeti meg.
 (2) Ha a  kormánymegbízottat legkésőbb a  hatáskörgyakorlásának megszűnésétől számított harminc  napon
belül ismételten kormánymegbízottá nevezik ki, politikai felsővezetővé választják meg vagy nevezik ki, vagy
szakmai felsővezetővé nevezik ki, a  ki nem adott szabadságát az  új kinevezéssel vagy megválasztással érintett
kormánymegbízotti megbízatás, illetve politikai szolgálati jogviszony vagy kormányzati szolgálati jogviszony alapján
járó szabadsághoz hozzá kell számítani.
212. § [A kormánymegbízott fegyelmi és a kártérítési felelőssége]
 (1) A  kormánymegbízott a  tisztségéből eredő kötelezettség vétkes megszegésével okozott kárért való fegyelmi,
illetve kártérítési felelősségével összefüggésben a  munkáltatói jogkör gyakorlója a  kormányhivatal irányítására
kormányrendeletben kijelölt miniszter.
(2) A  kormányhivatal irányítására kormányrendeletben kijelölt miniszter által a  fegyelmi, illetve kártérítési
felelősség megállapítása iránt indított eljárásban tanács jár el, amelynek tagjait a  kormányhivatal irányítására
kormányrendeletben kijelölt miniszter jelöli ki. A kijelölt vizsgálóbiztosnak legalább államtitkári megbízatást betöltő
politikai felsővezetőnek kell lennie.
213. § [A kormánymegbízott vagyonnyilatkozata]
 (1) A kormánymegbízott a megbízatása keletkezését követő harminc napon belül, majd azt követően évente, valamint
a megbízatásának megszűnését követő harminc napon belül az egyes vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettségekről
szóló 2007.  évi CLII.  törvény (a  továbbiakban: Vnytv.) szerinti vagyonnyilatkozatot tesz, amelyhez csatolni köteles
a vele közös háztartásban élő házas- vagy élettársának, gyermekeinek Vnytv. szerinti vagyonnyilatkozatát.
(2) A vagyonnyilatkozatot a kormányhivatal irányítására kormányrendeletben kijelölt miniszter kezeli.
 (3) A  Vnytv. 9.  §-át, 10.  §-át és 14–16.  §-át kell alkalmazni a  kormánymegbízottal szemben lefolytatható
vagyongyarapodási vizsgálat, valamint a kormánymegbízott vagyonnyilatkozat-tételi kötelezettségszegése esetén.
XXX. FEJEZET
A TANÁCSADÓ POLITIKAI SZOLGÁLATI JOGVISZONYA 214. § [A politikai tanácsadó és főtanácsadó politikai szolgálati jogviszonya]
 (1) Politikai tanácsadó és főtanácsadó (e § alkalmazásában a továbbiakban együtt: politikai tanácsadó)
a) a közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztériumban
a miniszterelnök tevékenységéhez és a Kormány döntéseinek előkészítéséhez,
b) az általános politikai koordinációért felelős miniszter által vezetett minisztériumban a  miniszterelnök
tevékenységéhez és a Kormány döntéseinek előkészítéséhez,
c) a miniszteri kabinetben a miniszter tevékenységéhez,
d) az államtitkári kabinetben vagy – ennek hiányában – az  államtitkári titkárságon az  államtitkár
tevékenységéhez
közvetlenül kapcsolódó feladatok ellátására teljesíthet szolgálatot. (2) A  politikai tanácsadó kinevezése a  miniszterelnök, a  miniszter vagy az  államtitkár megbízatásának idejére, vagy
a megbízatás megszűnése esetén a miniszterelnök, a miniszter vagy az államtitkár hatáskörgyakorlása idejére szól.
(3) A  miniszteri kabinetben legfeljebb 15, az  államtitkári kabinetben vagy – ennek hiányában – az  államtitkári
titkárságon legfeljebb 8 politikai tanácsadói álláshely létesíthető.
(4) A  politikai tanácsadó politikai szolgálati jogviszonyára a  jelen fejezetben foglalt eltérésekkel e  törvénynek
a kormányzati szolgálati jogviszonyra vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
(5) A politikai tanácsadóra nem kell alkalmazni a kormányzati szolgálati jogviszony
a) kinevezés időtartamával,
b) kiválasztással,
c) végkielégítéssel,
d) jogviszonyváltással,
e) illetménnyel,
f ) pótszabadsággal – ide nem értve a 128. § (8) bekezdése és a 155. § szerinti pótszabadságot –,
g) teljesítményértékeléssel,
h) a képzéssel, továbbképzéssel, és
i) álláshelyi és szolgálati elismeréssel
kapcsolatos rendelkezéseit.
(6) A politikai tanácsadó a kormánytisztviselőkre vonatkozó szabályok szerint közigazgatási alap- és szakvizsgát tehet.
A vizsgák költségei a politikai tanácsadót terhelik, amelyeket a kormányzati igazgatási szerv átvállalhat.
215. § [A politikai tanácsadó feletti munkáltatói jogkör gyakorlása]
A politikai tanácsadó felett a munkáltatói jogokat
a) a 214. § (1) bekezdés a) pontja szerinti esetben a közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért
felelős miniszter,
b) a 214. § (1) bekezdés b) pontja szerinti esetben az általános politikai koordinációért felelős miniszter,
c) a 214. § (1) bekezdés c) pontja szerinti esetben a miniszter,
d) a 214. § (1) bekezdés d) pontja szerinti esetben az államtitkár
gyakorolja.
216. § [A politikai tanácsadó illetménye és szabadsága]
 (1) A  politikai tanácsadó illetményét a  munkáltatói jogkör gyakorlója állapítja meg. A  tárgyév március 1-jétől
a  következő év február végéig terjedő időszakra vonatkozó havi illetmény nem haladhatja meg a  Központi
Statisztikai Hivatal által hivatalosan közzétett, a tárgyévet megelőző évre vonatkozó nemzetgazdasági havi átlagos
bruttó kereset tízszeresét.
(2) A tanácsadó az alapszabadságon felül hét munkanap pótszabadságra jogosult.
217. § [A kabinetfőnök politikai szolgálati jogviszonyának tartalma]
 (1) A  kabinetfőnök politikai szolgálati jogviszonyára – a  (2)  bekezdésben foglalt eltéréssel – a  politikai tanácsadóra
vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni. (2) A miniszteri kabinetet vezető kabinetfőnök felett a munkáltatói jogokat a miniszter, az államtitkári kabinetet vezető
kabinetfőnök felett az  alapvető munkáltatói jogokat a  miniszter, az  egyéb munkáltatói jogokat az  államtitkár
gyakorolja.
218. § [A kabinetfőnöki munkáltatói joggyakorlás]
 (1) A  miniszteri kabinetet vezető kabinetfőnök gyakorolja a  munkáltatói jogokat a  miniszteri kabinet állományába
tartozó kormánytisztviselők, valamint a  miniszter titkárságát vezető osztályvezető felett azzal, hogy
az osztályvezetői álláshely betöltésére szóló kinevezés és annak visszavonása a miniszter hatáskörébe tartozik.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérően a honvédelemért felelős miniszter által vezetett minisztériumban a miniszter gyakorolja
a munkáltatói jogokat a miniszter titkárságát vezető osztályvezető felett.
(3) Az államtitkári kabinetet vezető kabinetfőnök gyakorolja a munkáltatói jogokat az államtitkári kabinet állományába
tartozó kormánytisztviselők, valamint az  államtitkár titkárságát vezető osztályvezető felett azzal, hogy a  vezetői
kinevezés és annak visszavonása az államtitkár hatáskörébe tartozik.
HATODIK RÉSZ
A BIZTOSI JOGVISZONY XXXI. FEJEZET
A KORMÁNYBIZTOS, A MINISZTERELNÖKI BIZTOS ÉS A MINISZTERI BIZTOS
219. § [A kormánybiztosi megbízatás betöltésének feltételei]
 (1) Kormánybiztossá
a) miniszter, államtitkár, közigazgatási államtitkár vagy helyettes államtitkár, továbbá
b) az a) pont hatálya alá nem tartozó személy
nevezhető ki.
(2) A kormánybiztos személyére a miniszterelnök tesz javaslatot.
 (3) A  kormánybiztos megbízatása meghatározott időre, de legfeljebb két évre szól. A  kormánybiztos e  megbízatása
a  miniszteri, államtitkári, közigazgatási államtitkári vagy helyettes államtitkári megbízatásának megszűnésével
megszűnik. A kormánybiztos e megbízatása megszűnik a miniszterelnök megbízatása megszűnésével.
220. § [A miniszterelnöki biztosi megbízatás betöltésének feltételei]
 (1) Miniszterelnöki biztossá
a) miniszter, államtitkár, közigazgatási államtitkár vagy helyettes államtitkár, továbbá
b) az a) pont hatálya alá nem tartozó személy
nevezhető ki.
(2) A  miniszterelnöki biztos megbízatása meghatározott időre, de legfeljebb a  miniszterelnök megbízatása
megszűnéséig szól. A  miniszterelnöki biztos e  megbízatása megszűnik a  miniszterelnök megbízatása
megszűnésével.
221. § [A miniszteri biztosi megbízatás betöltésének feltételei]
 (1) A  miniszteri biztos kinevezését megelőzően a  javasolt személyről a  miniszter tájékoztatja a  közigazgatási
minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium közigazgatási államtitkárát,
aki a  javaslattal szemben, a  tájékoztatást követő tizenöt  napon belül kifogással élhet. A  kifogásolt személy nem
nevezhető ki miniszteri biztossá. A  kifogás tényéről és a  kifogásolt személyről a  közigazgatási minőségpolitikáért
és személyzetpolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium közigazgatási államtitkára a  miniszterelnököt
a Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási államtitkára útján tájékoztatja.
(2) A miniszteri biztos megbízatása meghatározott időre, de legfeljebb két évre szól. A miniszteri biztos e megbízatása
visszavonással vagy az őt kinevező miniszter hatáskörgyakorlása megszűnésével is megszűnik.
222. § [A biztosi jogviszonyban álló személyekre vonatkozó közös szabályok]
 (1) A  biztosi jogviszonyban álló személy a  megbízatásának időtartama alatt a  társadalombiztosítás ellátásaira való
jogosultság szempontjából kormányzati szolgálati jogviszonyban foglalkoztatott biztosítottnak minősül.
(2) Ha a  biztosi jogviszonyban álló személy kinevezésére vonatkozó normatív határozatban vagy normatív
utasításban a  megbízatás keletkezésének vagy megszűnésének időpontja  naptári  napként van meghatározva,
a  biztosi jogviszonyban álló személy a  megjelölt  naptári  nap kezdetén lép hivatalba, illetve megbízatása
a megjelölt naptári nap végén szűnik meg.
HETEDIK RÉSZ
A KORMÁNYZATI SZOLGÁLATI JOGVISZONYBAN ÁLLÓ VEZETŐK
XXXII. FEJEZET
A SZAKMAI FELSŐVEZETŐ 223. § [A közigazgatási államtitkárra és a helyettes államtitkárra alkalmazandó szabályok]
A közigazgatási államtitkár és a helyettes államtitkár kormányzati szolgálati jogviszonyára nem kell alkalmazni
a) a kinevezés időtartamával,
b) a kiválasztással,
c) a kötelező részmunkaidő kikötésével,
d) a kormányzati érdekből történő kirendeléssel,
e) a nemzeti szakértői tevékenységgel,
f ) a jogviszony megszűnésével, megszüntetésével,
g) a végkielégítéssel,
h) a felmentési védelemmel,
i) a jogviszonyváltással,
j) az alap- és pótszabadsággal – ide nem értve a 128. § (8) bekezdése és a 155. § szerinti pótszabadságot –,
k) a teljesítményértékeléssel,
l) a lakhatási jellegű támogatásokkal,
m) a kiszabható fegyelmi büntetéssekkel
kapcsolatos rendelkezéseket.
224. § [A közigazgatási államtitkár és a helyettes államtitkár kinevezésére vonatkozó közös szabályok]
 (1) Közigazgatási államtitkárrá és helyettes államtitkárrá minden büntetlen előéletű, az  országgyűlési képviselők
választásán választható személy kinevezhető, aki jogász mesterképzési szakon szerzett szakképzettséggel vagy
közigazgatási mesterképzési szakon szerzett okleveles közigazgatási szakértő vagy okleveles közigazgatási
menedzser szakképzettséggel vagy gazdaságtudományok képzési területen alap- vagy mesterképzésben szerzett
közgazdász szakképzettséggel vagy felsőfokú végzettséggel és a  feladat- és hatáskörének megfelelő szakirányú
szakképzettséggel rendelkezik.
(2) A  miniszterelnök a  közigazgatási államtitkár és a  helyettes államtitkár részére a  szakmai felsővezetői tisztség
betöltésének igazolása céljából igazolványt állít ki. Az  igazolvány a  közigazgatási államtitkár vagy a  helyettes
államtitkár nevét, arcképmását és a betöltött tisztség megnevezését tartalmazza.
225. § [A közigazgatási államtitkár és a helyettes államtitkár összeférhetetlenségére vonatkozó közös szabályok]
 (1) A  közigazgatási államtitkár és a  helyettes államtitkár érdekképviseleti szervezetben tisztséget, szövetkezetben
vezető tisztséget nem viselhet, nem lehet továbbá alapítvány kezelőszervezetének tagja.
 (2) Nem keletkeztet összeférhetetlenséget, ha a  közigazgatási államtitkár, illetve a  helyettes államtitkár a  Magyar
Nemzeti Bank felügyelőbizottságának tagja, a  Nemzeti Vagyongazdálkodási Tanács tagja, továbbá a  Nemzeti
Földalapkezelő Szervezet Birtokpolitikai Tanácsának elnöke vagy tagja.
(3) Ha az  összeférhetetlenségi eljárás ideje alatt a  közigazgatási államtitkár, illetve a  helyettes államtitkár a  vele
szemben fennálló összeférhetetlenségi okot megszünteti, az összeférhetetlenség megállapítását mellőzni kell.
(4) A  tudományos, oktatói, művészeti, lektori, szerkesztői, valamint jogi oltalom alá eső szellemi tevékenységre,
a  nevelőszülői foglalkoztatási jogviszonyra, továbbá a  közérdekű önkéntes tevékenységre a  közigazgatási
államtitkár és a helyettes államtitkár tekintetében a 95. § (6)–(9) bekezdését kell alkalmazni.
226. § [A közigazgatási államtitkár és a helyettes államtitkár szabadságára vonatkozó szabályok]
 (1) A közigazgatási államtitkárt, illetve a helyettes államtitkárt minden naptári évben 20 munkanap alapszabadság illeti
meg, továbbá 15 munkanap vezetői pótszabadság igénybevételére jogosult.
 (2) A  szabadság igénybevételét a  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási államtitkárának előzetesen be kell
jelenteni. A  129.  § (5)  bekezdését azzal az  eltéréssel kell alkalmazni a  közigazgatási államtitkárra és a  helyettes
államtitkárra, hogy a szabadságolási tervtől eltérően évi tizenhat munkanapot kell kiadni a közigazgatási államtitkár,
illetve a  helyettes államtitkár által kért időpontban. A  szabadságra vonatkozó rendelkezéseket azzal az  eltéréssel
kell alkalmazni a közigazgatási államtitkárra és a helyettes államtitkárra, hogy az nem haladhatja meg a huszonnégy
munkanapot.
227. § [A közigazgatási államtitkár és a helyettes államtitkár fegyelmi büntetései]
A fegyelmi vétséget elkövető közigazgatási államtitkárral, valamint helyettes államtitkárral szemben kiszabható
fegyelmi büntetések:
a) megrovás,
b) hivatalvesztés.
228. § [A közigazgatási államtitkár és a  helyettes államtitkár kormányzati szolgálati jogviszonyának megszűnésére és
megszüntetésére vonatkozó közös szabályok]
(1) A közigazgatási államtitkár és a helyettes államtitkár kormányzati szolgálati jogviszonya megszűnik:
a) halálával,
b) ha az országgyűlési képviselők választásán már nem választható,
c) összeférhetetlenségének megállapításával,
d) országgyűlési, helyi önkormányzati képviselővé, nemzetiségi szószólóvá, polgármesterré, politikai
felsővezetővé vagy politikai vezetővé történő megválasztásával, illetve kinevezésével,
e) hivatalvesztés fegyelmi büntetéssel,
f ) álláshelyének a központosított álláshelyállományba kerülésével.
(2) A közigazgatási államtitkár és a helyettes államtitkár kormányzati szolgálati jogviszonya megszüntethető:
a) e tisztségéről történő lemondással,
b) e tisztségéből történő felmentéssel.
(3) Ha a  közigazgatási államtitkár, illetve a  helyettes államtitkár kormányzati szolgálati jogviszonya megszűnik,
jogosult a  tisztségére utaló megnevezést használni, feltéve, hogy a  kormányzati szolgálati jogviszonya nem
az összeférhetetlenségének megállapítása vagy hivatalvesztés fegyelmi büntetés miatt vagy azért szűnt meg, mert
az országgyűlési képviselők választásán már nem választható.
(4) A  közigazgatási államtitkár és a  helyettes államtitkár a  jogalap nélkül felvett juttatást az  erre irányuló felhívás
kézhezvételétől számított tizenöt napon belül köteles visszafizetni.
(5) Ha a közigazgatási államtitkár, illetve a helyettes államtitkár kinevezéséről, a kormányzati szolgálati jogviszonyának
e tisztségéből felmentéssel vagy e tisztségéről lemondással való megszűnésének megállapításáról szóló okiratban
a megbízatás keletkezésének vagy megszűnésének időpontja naptári napként van meghatározva, a közigazgatási
államtitkár, illetve a  helyettes államtitkár a  megjelölt  naptári  nap kezdetén lép hivatalba, illetve megbízatása
a megjelölt naptári nap végén szűnik meg.
(6) A közigazgatási államtitkár, illetve a helyettes államtitkár végkielégítésre nem jogosult.
229. § [A közigazgatási államtitkár kinevezése]
 (1) A  közigazgatási államtitkárt a  miniszterelnök javaslatára a  köztársasági elnök határozatlan időre nevezi ki.
A miniszterelnök a kinevezésre vonatkozó javaslatát a miniszter kezdeményezése alapján teszi meg.
 (2) A közigazgatási államtitkár a kinevezésében megjelölt időpontban, ennek hiányában a kinevezésével hivatalba lép.
 (3) A  közigazgatási államtitkár kormányzati szolgálati jogviszonyával kapcsolatosan a  munkáltatói jogkört
–  az  e  tisztségbe való kinevezés és az  abból való felmentés kivételével – a  miniszter gyakorolja. A  kormányzati
szolgálati jogviszonyból származó igények érvényesítése érdekében indított eljárásban munkáltatóként a miniszter
jár el.
(4) A  kinevezett közigazgatási államtitkár a  köztársasági elnök előtt az  egyes közjogi tisztségviselők esküjéről és
fogadalmáról szóló törvény szerinti szöveggel esküt tesz.
230. § [A közigazgatási államtitkár illetménye]
A közigazgatási államtitkár az 1. mellékletben meghatározott közigazgatási államtitkári álláshely szerinti illetményre
jogosult, amelynek összegét a  munkáltatói jogkör gyakorlója teljesítményértékelés nélkül, mérlegelés alapján
állapítja meg.
231. § [A közigazgatási államtitkár jogviszonyának megszűnése és megszüntetése]
 (1) Ha a közigazgatási államtitkár az összeférhetetlenségét a kinevezésétől számított harminc napon belül nem szünteti
meg, vagy a  tisztsége gyakorlása során vele szemben összeférhetetlenségi ok merül fel, a  köztársasági elnök
a miniszterelnök javaslatára az közléstől számított harminc napon belül dönt az összeférhetetlenség kérdésében.
(2) A  hivatalvesztést a  fegyelmi tanácsnak a  miniszterelnök útján felterjesztett javaslatára a  köztársasági elnök
mondja ki.
(3) A  fegyelmi tanács hivatalvesztés büntetés kiszabására irányuló javaslatát – amely együtt jár a  közigazgatási
államtitkár állásából való felfüggesztésével – a közigazgatási államtitkárral közölni kell. A közigazgatási államtitkár
a javaslattal szemben a közléstől számított tizenöt napon belül bírósághoz fordulhat. A kereset jogerős elbírálásáig
a javaslat nem terjeszthető a miniszterelnök elé.
(4) A  közigazgatási államtitkár kormányzati szolgálati jogviszonyának megszűnésével vagy megszüntetésével
kapcsolatos munkáltatói intézkedéseket a köztársasági elnök határozata alapján a miniszter teszi meg.
(5) Ha a  közigazgatási államtitkár kormányzati szolgálati jogviszonya a  228.  § (1)  bekezdés a), b), d), vagy f )  pontja,
illetve a  228.  § (2)  bekezdés a)  pontja alapján szűnik meg, a  megbízatás megszűnésének tényét a  miniszterelnök
előterjesztésére a köztársasági elnök állapítja meg.
232. § [A közigazgatási államtitkár lemondása]
 (1) A  közigazgatási államtitkár e  tisztségéről a  miniszterelnök útján a  köztársasági elnökhöz intézett írásbeli
nyilatkozatával bármikor lemondhat. A  nyilatkozatot a  minisztérium közigazgatási államtitkára a  miniszterhez
juttatja el, aki azt haladéktalanul továbbítja a  miniszterelnöknek. A  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási
államtitkára e nyilatkozatát közvetlenül juttatja el a miniszterelnök számára.
(2) A közigazgatási államtitkár lemondása esetén a megbízatás megszűnésének időpontját a miniszterelnök javaslatára
a  köztársasági elnök határozza meg azzal, hogy az  nem lehet későbbi a  lemondásnak a  köztársasági elnökkel
történő közlését követő harmincadik napnál. A lemondási idő a megbízatás megszűnését követő napon kezdődik.
(3) Ha a  közigazgatási államtitkár e  tisztségét legalább három évig betöltötte, a  lemondási idő a  megbízatás
megszűnésétől számított három hónap, ha e  tisztsége három évnél hamarabb szűnt meg, de azt legalább egy
évig betöltötte, a  lemondási idő negyvenöt nap, ha e tisztségét egy évnél rövidebb ideig töltötte be, a  lemondási
idő tizenöt  nap. A  lemondási idő időtartama alatt a  közigazgatási államtitkár a  munkavégzési kötelezettség alól
mentesül.
233. § [A közigazgatási államtitkár felmentése]
 (1) A  minisztérium közigazgatási államtitkárát e  tisztségéből a  köztársasági elnök menti fel a  miniszterelnöknek
a  miniszter véleménye kikérését követően tett javaslatára. A  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási
államtitkárát e  tisztségéből a  köztársasági elnök menti fel a  miniszterelnök javaslatára. A  felmentést nem kell
megindokolni.
(2) A  107.  § (11)  bekezdésében foglaltakra figyelemmel, ha a  közigazgatási államtitkár az  álláshelyét legalább három
évig betöltötte, hat hónapi, ha tisztsége három évnél hamarabb szűnt meg, de azt legalább egy évig betöltötte,
három hónapi felmentési idő illeti meg, amelynek időtartama alatt a munkavégzési kötelezettség alól mentesül. Ha
a közigazgatási államtitkár tisztségét egy évnél rövidebb ideig töltötte be, felmentési ideje tizenöt nap.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott időtartamokhoz a közigazgatási államtitkári tisztséget megelőzően folyamatosan
betöltött politikai felsővezetői, helyettes államtitkári tisztség időtartamát – a hatáskörgyakorlás megszűnésétől az új
tisztséggel összefüggésben a  hivatalba lépésig terjedő, legfeljebb hat hónapos, valamint a  kormányzati szolgálati
jogviszony megszűnésétől a hatáskörgyakorlás megszűnéséig terjedő megszakítást a folyamatosság szempontjából
nem számítva – hozzá kell számítani.
(4) A miniszter köteles kezdeményezni a miniszterelnöknél a közigazgatási államtitkár felmentését, ha a közigazgatási
államtitkár az öregségi nyugdíjkorhatárt betöltötte, és rendelkezik az öregségi teljes nyugdíjhoz szükséges szolgálati
idővel.
(5) Nem kell alkalmazni a  (4)  bekezdést, ha a  közigazgatási államtitkár a  kinevezésekor betöltötte az  öregségi
nyugdíjkorhatárt, és rendelkezett az öregségi teljes nyugdíjhoz szükséges szolgálati idővel.
(6) A közigazgatási államtitkárnak a miniszter (4) bekezdés szerinti kezdeményezésére történő felmentése esetén a (2)
és (3) bekezdést nem kell alkalmazni.
234. § [A helyettes államtitkár kinevezése]
 (1) A  minisztérium helyettes államtitkárát a  miniszter, a  Miniszterelnöki Kormányiroda helyettes államtitkárát
a  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási államtitkárának javaslatára a  miniszterelnök határozatlan időre
nevezi ki.
(2) A miniszter a közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium
közigazgatási államtitkára véleményének kikérését követően a  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási
államtitkára útján terjeszti javaslatát a miniszterelnök elé. A Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási államtitkára
–  a  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium
közigazgatási államtitkára véleményének kikérését követően – közvetlenül terjeszti javaslatát a miniszterelnök elé.
(3) A  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium
közigazgatási államtitkára – a  miniszter és a  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási államtitkára javaslatának
megküldésétől számított – tizenöt  napon belül kifogással élhet. A  kifogás tényéről és a  kifogásolt személyről
a  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium
közigazgatási államtitkára a  miniszterelnököt a  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási államtitkára útján
tájékoztatja.
(4) A helyettes államtitkár a kinevezésében megjelölt időpontban, ennek hiányában a kinevezésével hivatalba lép.
 (5) A helyettes államtitkár kormányzati szolgálati jogviszonyával kapcsolatosan a munkáltatói jogkört – az e tisztségbe
való kinevezés és az abból való felmentés kivételével – a közigazgatási államtitkár gyakorolja.
 (6) A kinevezett helyettes államtitkár a miniszterelnök előtt az egyes közjogi tisztségviselők esküjéről és fogadalmáról
szóló törvény szerinti szöveggel esküt tesz. 235. § [A helyettes államtitkár illetménye]
A helyettes államtitkár az 1. mellékletben meghatározott helyettes államtitkári álláshely szerinti illetményre jogosult,
amelynek összegét a munkáltatói jogkör gyakorlója teljesítményértékelés nélkül, mérlegelés alapján állapítja meg.
236. § [A helyettes államtitkár jogviszonyának megszűnése]
 (1) Ha a  helyettes államtitkár kormányzati szolgálati jogviszonya a  228.  § (1)  bekezdés a), b) vagy d)  pontja, illetve
a 228. § (2) bekezdés a) pontja alapján szűnik meg, a megbízatás megszűnésének tényét a minisztérium helyettes
államtitkára esetében a miniszter, a Miniszterelnöki Kormányiroda helyettes államtitkára esetében a Miniszterelnöki
Kormányiroda közigazgatási államtitkárának előterjesztésére a miniszterelnök állapítja meg.
(2) A  helyettes államtitkár kormányzati szolgálati jogviszonyának megszűnésével vagy megszüntetésével kapcsolatos
munkáltatói intézkedéseket a miniszterelnök határozata alapján a közigazgatási államtitkár teszi meg.
237. § [A helyettes államtitkár összeférhetetlensége]
Ha a  helyettes államtitkár az  összeférhetetlenségét a  kinevezésétől számított harminc  napon belül nem szünteti
meg, vagy a  tisztsége gyakorlása során vele szemben összeférhetetlenségi ok merül fel, a  miniszterelnök
a  minisztérium helyettes államtitkára esetében a  miniszter, a  Miniszterelnöki Kormányiroda helyettes államtitkára
esetében a  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási államtitkárának javaslatára az  indítvány kézhezvételétől
számított harminc napon belül dönt az összeférhetetlenség kérdésében.
238. § [A hivatalvesztés megállapításának szabályai a helyettes államtitkár esetében]
 (1) A hivatalvesztést a fegyelmi tanács javaslatára a miniszter mondja ki.
 (2) A fegyelmi tanács hivatalvesztés büntetés kiszabására irányuló javaslatát – amely együtt jár a helyettes államtitkár
állásából való felfüggesztésével – a helyettes államtitkárral közölni kell. A helyettes államtitkár a javaslattal szemben
a  közléstől számított tizenöt  napon belül bírósághoz fordulhat. A  kereset jogerős elbírálásáig a  javaslat nem
terjeszthető a miniszter elé.
239. § [A helyettes államtitkár lemondása]
 (1) A  minisztérium helyettes államtitkára e  tisztségéről a  miniszter, a  Miniszterelnöki Kormányiroda helyettes
államtitkára a  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási államtitkára útján a  miniszterelnökhöz intézett írásbeli
nyilatkozatával bármikor lemondhat.
(2) A  minisztérium helyettes államtitkára lemondása esetén a  megbízatás megszűnésének időpontját a  miniszter,
a  Miniszterelnöki Kormányiroda helyettes államtitkára esetén a  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási
államtitkárának javaslatára a  miniszterelnök határozza meg azzal, hogy az  nem lehet későbbi a  lemondásnak
a  miniszterelnökkel való közlését követő harmincadik  napnál. A  lemondási idő a  megbízatás megszűnését
követő napon kezdődik.
(3) Ha a helyettes államtitkár e tisztségét legalább három évig betöltötte, a lemondási idő a megbízatás megszűnésétől
számított három hónap, ha e  tisztsége három évnél hamarabb szűnt meg, de azt legalább egy évig betöltötte,
a lemondási idő negyvenöt nap, ha e tisztségét egy évnél rövidebb ideig töltötte be, a lemondási idő tizenöt nap.
A lemondási idő időtartama alatt a helyettes államtitkár a munkavégzési kötelezettség alól mentesül.
240. § [A helyettes államtitkár felmentése]
 (1) Minisztérium helyettes államtitkára esetében a  miniszter, a  Miniszterelnöki Kormányiroda helyettes államtitkára
esetében a Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási államtitkára bármikor javaslatot tehet a miniszterelnöknek
a  helyettes államtitkár e  tisztségéből történő felmentésére. A  felmentést nem kell megindokolni. A  helyettes
államtitkár felmentésére a 233. § (2) és (3) bekezdését alkalmazni kell.
(2) Minisztériumban a  miniszter, a  Miniszterelnöki Kormányirodán a  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási
államtitkára köteles kezdeményezni a  miniszterelnöknél a  helyettes államtitkár felmentését, ha a  helyettes
államtitkár az öregségi nyugdíjkorhatárt betöltötte, és rendelkezik az öregségi teljes nyugdíjhoz szükséges szolgálati
idővel.
(3) Nem kell alkalmazni a  (2)  bekezdést, ha a  helyettes államtitkár a  kinevezésekor betöltötte az  öregségi
nyugdíjkorhatárt, és rendelkezett az öregségi teljes nyugdíjhoz szükséges szolgálati idővel.
(4) A  helyettes államtitkárnak a  (2)  bekezdés szerinti kezdeményezésre történő felmentése esetén a  233.  § (2) és
(3) bekezdését nem kell alkalmazni.
241. § [A kormányzati főhivatal vezetője és helyettese]
A kormányzati főhivatal vezetője és a  kormányzati főhivatal vezetőjének helyettese kormányzati szolgálati
jogviszonyára – az e  fejezetben foglalt eltérésekkel – a vezetői álláshelyet betöltő kormánytisztviselőre vonatkozó
szabályokat kell alkalmazni.
242. § [A kormányzati főhivatal vezetőjének kinevezése]
 (1) A  kormányzati főhivatal vezetőjét – ha törvény eltérően nem rendelkezik – a  kormányzati főhivatalt felügyelő
miniszter javaslatára a miniszterelnök nevezi ki és menti fel.
 (2) A kormányzati főhivatalt felügyelő miniszter javaslatát a közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért
felelős miniszter útján terjeszti a miniszterelnök elé.
 (3) A  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter a  javaslat megküldésétől számított
tizenöt napon belül kifogással élhet, és a javaslatot visszaküldheti a kormányzati főhivatalt felügyelő miniszternek,
vagy továbbítja azt a miniszterelnöknek.
243. § [A kormányzati főhivatal vezetője helyettesének kinevezése]
 (1) A  kormányzati főhivatal vezetőjének helyettesét – ha törvény eltérően nem rendelkezik – a  kormányzati főhivatal
vezetőjének javaslatára a kormányzati főhivatalt felügyelő miniszter nevezi ki és menti fel.
 (2) A  kormányzati főhivatal vezetője a  helyettesének javasolt személyről – a  kormányzati főhivatalt felügyelő
miniszternek tett javaslattétellel egyidejűleg – tájékoztatja a  közigazgatási minőségpolitikáért és
személyzetpolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium közigazgatási államtitkárát, aki a  javasolt
személlyel szemben a  tájékoztatást követő tizenöt  napon belül kifogással élhet. A  kifogásolt személy nem
nevezhető ki a kormányzati főhivatal vezetője helyettesének.
(3) Ha a kormányzati főhivatal felügyeletét a közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter
látja el, a (2) bekezdést nem kell alkalmazni.
244. § [A kormányzati főhivatal vezetőjének és a vezető helyettesének javadalmazása]
 (1) A  kormányzati főhivatal vezetője államtitkári illetményre és kormányrendeletben meghatározott juttatásokra
jogosult.
 (2) A  kormányzati főhivatal vezetőjének helyettese az  1.  mellékletben meghatározott helyettes államtitkári álláshely
szerinti illetményre jogosult, amelynek összegét a  munkáltatói jogkör gyakorlója állapítja meg. A  kormányzati
főhivatal vezetőjének helyettese kormányrendeletben meghatározott juttatásokra jogosult.
245. § [A központi hivatal vezetőjére és helyettesére alkalmazandó szabály]
A központi hivatal vezetője és a  központi hivatal vezetőjének helyettese kormányzati szolgálati jogviszonyára
– az e fejezetben foglalt eltérésekkel – a vezetői álláshelyet betöltő kormánytisztviselőre vonatkozó szabályokat kell
alkalmazni.
246. § [A központi hivatal vezetőjének kinevezése]
 (1) A  központi hivatal vezetőjét – ha törvény vagy kormányrendelet eltérően nem rendelkezik – a  központi hivatalt
irányító miniszter nevezi ki és menti fel.
 (2) A központi hivatal vezetőjének javasolt személyről a központi hivatalt irányító miniszter tájékoztatja a közigazgatási
minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter által vezetett minisztérium közigazgatási államtitkárát,
aki a javasolt személlyel szemben a tájékoztatást követő tizenöt napon belül kifogással élhet. A kifogásolt személy
nem nevezhető ki a központi hivatal vezetőjének.
(3) Ha a  központi hivatalt a  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter irányítja,
a (2) bekezdést nem kell alkalmazni.
247. § [A központi hivatal vezetőjének és a helyettesének javadalmazása]
 (1) A központi hivatal vezetője államtitkári illetményre és kormányrendeletben meghatározott juttatásokra jogosult.
 (2) A központi hivatal vezetőjének helyettese az 1. mellékletben meghatározott helyettes államtitkári álláshely szerinti
illetményre jogosult, amelynek összegét a munkáltatói jogkör gyakorlója állapítja meg.
248. § [A főigazgatóra alkalmazandó szabály, a főigazgató kinevezése]
 (1) A  főigazgató kormányzati szolgálati jogviszonyára – az  e  fejezetben foglalt eltérésekkel – a  vezetői álláshelyet
betöltő kormánytisztviselőre vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
 (2) A  kormányhivatal hivatali szervezetét vezető főigazgatót a  kormánymegbízott javaslatára a  kormányhivatal
irányítására kormányrendeletben kijelölt miniszter nevezi ki és menti fel.
 (3) Főigazgatónak az nevezhető ki, aki felsőfokú iskolai végzettséggel és legalább 5 év vezetői gyakorlattal rendelkezik.
A kormányhivatalt vezető kormánymegbízott kérelmére a kormányhivatal irányítására kormányrendeletben kijelölt
miniszter a vezetői gyakorlat megléte alól kivételesen indokolt esetben felmentést adhat.
249. § [A főigazgató feletti munkáltatói jogkör gyakorlása]
A főigazgató felett – a kinevezés, a felmentés, a fegyelmi eljárás megindítása, valamint a fegyelmi büntetés kiszabása
kivételével – a munkáltatói jogokat a kormánymegbízott gyakorolja.
250. § [A főigazgató illetménye és egyéb juttatásai]
 (1) A  főigazgató illetményét a  munkáltatói jogkör gyakorlója állapítja meg azzal, hogy az  illetmény az  állami
költségvetésről szóló törvényben megállapított közszolgálati tisztviselői illetményalap (a  továbbiakban:
illetményalap) huszonhatszorosát nem haladhatja meg.
(2) A főigazgatóra a 147. § nem alkalmazható.
XXXIII. FEJEZET
A SZAKMAI VEZETŐ 251. § [Az igazgató kinevezése]
 (1) Az  igazgatót a  főigazgató javaslatára a  kormánymegbízott nevezi ki és menti fel. A  főigazgatói álláshely
betöltetlensége vagy a főigazgató akadályoztatása esetén az igazgató kinevezéséről a kormánymegbízott dönt.
(2) Igazgatónak az  nevezhető ki, aki felsőfokú igazgatásszervezői, jogász szakképzettséggel vagy okleveles
közigazgatási menedzser, illetve közgazdász szakképzettséggel, valamint jogi vagy közigazgatási szakvizsgával,
államtudományi okleveles mester szakképzettséggel vagy kormányzati tanulmányok szakirányú szakképzettséggel
és legalább 5 év közigazgatási szakmai gyakorlattal rendelkezik.
252. § [Az igazgató feletti munkáltatói jogkör gyakorlása]
Az igazgató felett – a  fegyelmi eljárás megindítása, valamint a  fegyelmi büntetés kiszabása kivételével –
a munkáltatói jogokat a kormánymegbízott gyakorolja.
253. § [Az igazgató illetménye és egyéb juttatásai]
 (1) Az  igazgató illetményét a  munkáltatói jogkör gyakorlója állapítja meg azzal, hogy az  illetmény az  illetményalap
huszonnégyszeresét nem haladhatja meg.
 (2) Az igazgatóra a 147. § nem alkalmazható.
254. § [A hivatalvezetőre alkalmazandó szabályok]
A hivatalvezetőre a főosztályvezetőre vonatkozó rendelkezéseket megfelelően kell alkalmazni.
255. § [A hivatalvezető kinevezése]
 (1) A  hivatalvezetőt a  kormánymegbízott javaslatára a  kormányhivatal irányítására kormányrendeletben kijelölt
miniszter nevezi ki és menti fel.
 (2) Hivatalvezetőnek az  nevezhető ki, aki büntetlen előéletű, az  országgyűlési képviselők választásán választható,
felsőfokú végzettséggel és legalább öt év közigazgatási gyakorlattal vagy felsőfokú végzettséggel és közigazgatási
szervnél vezetői munkakörben vagy vezetői álláshelyen eltöltött legalább három év gyakorlattal rendelkezik. E  §
tekintetében közigazgatási gyakorlatnak minősül az  országgyűlési képviselői tevékenység, a  megyei közgyűlési
elnöki és a polgármesteri tisztség ellátása is.
(3) A hivatalvezető a kinevezésében megjelölt időpontban lép hivatalba. A kinevezett hivatalvezető a kormányhivatal
irányítására kormányrendeletben kijelölt miniszter előtt az egyes közjogi tisztségviselők esküjéről és fogadalmáról
szóló törvény szerinti szöveggel esküt tesz.
256. § [A hivatalvezető összeférhetetlensége]
 (1) A  hivatalvezető munkavégzésre irányuló további jogviszonyt – a  tudományos, oktatói, művészeti, lektori,
szerkesztői, valamint jogi oltalom alá eső szellemi tevékenység, a  nevelőszülői foglalkoztatási jogviszony,
továbbá a  közérdekű önkéntes tevékenység kivételével – nem létesíthet, nem lehet országgyűlési képviselő,
helyi önkormányzati képviselő, képviselő-testület bizottságának nem képviselő tagja, fővárosi, megyei közgyűlés
tagja, polgármester, megyei közgyűlés elnöke, főpolgármester, alpolgármester, megyei közgyűlés alelnöke,
főpolgármester-helyettes, nemzetiségi önkormányzat elnöke és nemzetiségi önkormányzati képviselő.
(2) A  tudományos, oktatói, művészeti, lektori, szerkesztői, valamint jogi oltalom alá eső szellemi tevékenység,
a  nevelőszülői foglalkoztatási jogviszony, továbbá a  közérdekű önkéntes tevékenység tekintetében a  95.  §
(6)–(9) bekezdését alkalmazni kell.
257. § [A hivatalvezető feletti munkáltatói jogkör gyakorlása]
 (1) A  hivatalvezető felett – a  kinevezés és a  felmentés kivételével – a  munkáltatói jogokat a  kormánymegbízott
gyakorolja.
 (2) Ha a  hivatalvezetővel szemben fegyelmi büntetésként hivatalvesztés büntetés kiszabása indokolt,
a kormánymegbízott erre irányuló javaslatáról a kormányhivatal irányítására kormányrendeletben kijelölt miniszter
dönt. A  kormánymegbízott javaslatában tájékoztatja a  kormányhivatal irányítására kormányrendeletben kijelölt
minisztert a lefolytatott fegyelmi eljárás megállapításairól, eredményéről, valamint a fegyelmi vétség egyéb releváns
körülményeiről.
258. § [A hivatalvezető kormányzati szolgálati jogviszonyának megszűnése]
A hivatalvezető kormányzati szolgálati jogviszonya megszűnik:
a) lemondásával,
b) felmentésével,
c) halálával,
d) ha az országgyűlési képviselők választásán már nem választható,
e) összeférhetetlenségének megállapításával,
f ) álláshelyének a központosított álláshelyállományba kerülésével.
259. § [A hivatalvezető illetménye]
A hivatalvezető illetményét a  kormánymegbízott javaslatára a  kormányhivatal irányítására kormányrendeletben
kijelölt miniszter – tekintettel az  adott járás, járási hivatal adottságaira, így különösen a  járás lakosságszámára,
a  járási hivatal szervezetére, feladatára és állományára – legfeljebb az  illetményalap huszonkétszeresében állapítja
meg.
260. § [A hivatalvezető-helyettes kinevezése]
 (1) A hivatalvezető-helyettest a hivatalvezető javaslatára a kormánymegbízott nevezi ki és szünteti meg a jogviszonyát.
 (2) Hivatalvezető-helyettesnek az  nevezhető ki, aki alapfokozattal és igazgatásszervezői szakképzettséggel,
alapfokozattal és nemzetközi igazgatásszervező szakképzettséggel, mesterfokozattal és okleveles közigazgatási
menedzser szakképzettséggel, mesterfokozattal és okleveles európai és nemzetközi igazgatásszervező
szakképzettséggel, jogász szakképzettséggel, illetve legalább alapfokozattal és közgazdász szakképzettséggel
rendelkezik.
261. § [A hivatalvezető-helyettes feletti munkáltatói jogok gyakorlása]
A hivatalvezető-helyettes felett – a kinevezés, a jogviszony-megszüntetés, a fegyelmi eljárás megindítása, valamint
a fegyelmi büntetés kiszabása kivételével – a munkáltatói jogokat a hivatalvezető gyakorolja.
262. § [A hivatalvezető-helyettes illetménye]
A hivatalvezető-helyettes illetményét a  hivatalvezető javaslatára a  kormánymegbízott – tekintettel az  adott
járás, járási hivatal adottságaira, így különösen a  járás lakosságszámára, a  járási hivatal szervezetére, feladatára és
állományára – legfeljebb az illetményalap huszonegyszeresében állapítja meg.
263. § [A főosztályvezető és az osztályvezető kinevezése]
 (1) A  munkamegosztás szempontjából elkülönült szervezeti egység vezetésére szakmai vezetői álláshelyen
osztályvezető, illetve főosztályvezető nevezhető ki.
 (2) A  minisztériumi főosztályvezetői és osztályvezetői álláshely betöltésére javasolt személyről a  közigazgatási
államtitkár tájékoztatja a  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős miniszter által vezetett
minisztérium közigazgatási államtitkárát, aki a  javasolt személlyel szemben a  tájékoztatást követő tizenöt  napon
belül kifogással élhet. A  kifogásolt személy nem nevezhető ki főosztályvezetői, illetve osztályvezetői álláshelyre.
A  kifogás tényéről és a  kifogásolt személyről a  közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért felelős
miniszter által vezetett minisztérium közigazgatási államtitkára a miniszterelnököt a Miniszterelnöki Kormányiroda
közigazgatási államtitkára útján tájékoztatja.
(3) A főosztályvezetői és az osztályvezetői álláshely betöltéséhez szükséges feltételeket kormányrendelet állapítja meg.
264. § [A főosztályvezető és az osztályvezető helyettesítése]
 (1) A főosztályvezetőt a főosztály ügyrendjében kijelölt osztályvezető helyettesíti.
 (2) Ha a  főosztály nem tagozódik osztályokra vagy a  főosztály kizárólag a  főosztályvezető által közvetlenül vezetett
osztályokra tagozódik, a főosztályvezetőt az általa írásban kijelölt kormánytisztviselő helyettesíti.
 (3) A főosztályvezető döntése alapján az osztályvezetőt a főosztályvezető, vagy a főosztályvezető vagy az osztályvezető
által írásban kijelölt kormánytisztviselő helyettesíti. 265. § [A főosztályvezető és az osztályvezető illetménye]
 (1) A  főosztályvezető az  1.  mellékletben meghatározott főosztályvezetői álláshely szerinti illetményre jogosult,
amelynek összegét a munkáltatói jogkör gyakorlója állapítja meg.
 (2) Az osztályvezető az 1. mellékletben meghatározott osztályvezetői álláshely szerinti illetményre jogosult, amelynek
összegét a munkáltatói jogkör gyakorlója állapítja meg. NYOLCADIK RÉSZ
A KORMÁNYHIVATALOK KORMÁNYTISZTVISELŐI ÉS KORMÁNYZATI ÜGYKEZELŐI
XXXIV. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 266. § [A kormányhivatal kormánytisztviselőjének és kormányzati ügykezelőjének kormányzati szolgálati jogviszonya]
 (1) A  kormányhivatal kormánytisztviselőjének és kormányzati ügykezelőjének kormányzati szolgálati jogviszonyára
a  kormányzati szolgálati jogviszonyra és a  kormánytisztviselőre vonatkozó rendelkezéseket az  e  részben foglalt
kiegészítésekkel és eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) A  kormányhivatal kormánytisztviselőjének és kormányzati ügykezelőjének kormányzati szolgálati jogviszonyára
a Negyedik Résznek
a) a kinevezés módosításával – ide nem értve a várandós kormánytisztviselő kinevezésének módosításával –,
b) a pótszabadsággal – ide nem értve a 128. § (6)–(8) bekezdése és a 155. § szerinti pótszabadságot –,
c) az álláshelyi elismeréssel,
d) a cafetéria-juttatással
kapcsolatos rendelkezéseit nem kell alkalmazni.
(3) Az (1) bekezdés szerinti jogviszonyra a Kttv. 140. § (1)–(3) bekezdését alkalmazni kell.
 (4) A  kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonya olyan álláshelyen jön létre, amelynek besorolása
a  szolgálati jogviszony megszüntetése és új álláshely betöltése nélkül követi a  kormánytisztviselő e  rész szerinti
besorolását és előmenetelét.
XXXV. FEJEZET
A KORMÁNYZATI SZOLGÁLATI JOGVISZONYRA VONATKOZÓ KÜLÖNÖS RENDELKEZÉSEK
267. § [A kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonyának létesítése]
 (1) A  munkáltatói jogkör gyakorlója a  kormánytisztviselő szolgálati jogviszonyának létesítéséhez jogszabályban
meghatározott feltételeken túlmenően előírhatja, hogy a  kormánytisztviselő államtudományi és közigazgatási
felsőfokú képzésben, a  Nemzeti Közszolgálati Egyetem képzése keretében közigazgatási tanulmányok szakirányú
szakképzettséggel vagy kormányzati tanulmányok szakirányú, megszerzett szakképzettséggel rendelkezzen
a jogviszony létesítésének időpontjában vagy meghatározott határidőn belül.
(2) A kormánytisztviselők képesítésére vonatkozó részletes szabályokat a Kormány rendeletben állapítja meg.
 (3) A kinevezési okmánynak tartalmaznia kell a kormánytisztviselő
a) besorolásának alapjául szolgáló előmeneteli fokozat megnevezését, valamint
b) az előmeneteléhez előírt kötelezettségeket
is.
268. § [A kinevezés módosítása]
 (1) A  kinevezés tartalmát módosítani kizárólag a  munkáltatói jogkör gyakorlója és a  kormánytisztviselő közös
megegyezésével lehet. A  kinevezés tartalmának módosítására egyebekben a  kinevezésre és annak elfogadására
vonatkozó szabályokat kell megfelelően alkalmazni.
(2) Nem kell a kinevezést módosítani, azonban a kormánytisztviselőt negyvenöt napon belül írásban értesíteni kell, ha
az őt foglalkoztató szervezeti egység elnevezése – feladatkörének változása nélkül – megváltozik.
(3) A (2) bekezdésben foglalt értesítésre elektronikus dokumentumban kerül sor.
 (4) Nem minősül a  kinevezés módosításának a  telephely címének megváltoztatása a  település területén belül, ha
a munkáltatói jogkör gyakorlójának szervezeti egysége több telephelyen működik.
 (5) Az (1) bekezdésben foglaltaktól eltérően nem kell a kormánytisztviselő beleegyezése
a) az előmeneteli fokozatban történő előrelépése esetén, illetményének e törvény szerinti megállapításakor,
b) a kormánytisztviselő előmeneteléhez előírt képzési, továbbképzési és vizsgakötelezettség megállapításakor,
c) a munkavégzés helyének a település területén belüli megváltoztatásakor,
d) ha az ellátandó feladatok megváltoztatása indokolja a kinevezés módosítását.
(6) A  munkáltatói jogkör gyakorlója az  (5)  bekezdés c)  pontjában meghatározott okból a  kinevezést abban
az  esetben módosíthatja a  kormánytisztviselő beleegyezése nélkül, ha az  új munkahely és a  lakóhely között
– tömegközlekedési eszközzel történő – oda- és visszautazás ideje naponta a három órát, tíz éven aluli gyermeket
nevelő kormánytisztviselő esetében a két órát nem haladja meg.
(7) A munkáltatói jogkör gyakorlója az (5) bekezdés d) pontjában meghatározott okból a kinevezést abban az esetben
módosíthatja a  kormánytisztviselő beleegyezése nélkül, ha az  újonnan ellátandó feladatok megfelelnek
a kormánytisztviselő iskolai végzettségének, szakképzettségének vagy szakképesítésének, szakmai tapasztalatának.
(8) A  munkáltatói jogkör gyakorlója az  (5)  bekezdés c) és d)  pontjában meghatározott okból a  kinevezést abban
az esetben módosíthatja a kormánytisztviselő beleegyezése nélkül, ha az a kormánytisztviselőre nézve – különösen
egészségi állapotára vagy családi körülményeire tekintettel – aránytalan sérelemmel nem jár.
(9) A vezetőre a (8) bekezdés nem alkalmazható.
 (10) A  kormánytisztviselőt az  (5)  bekezdés d)  pontjában meghatározott okból történő kinevezés-módosítás közlésétől
számított négy munkanapon belül írásban benyújtott kérelmére – a nyilatkozattétel időpontjával kezdődően – fel
kell menteni, ha
a) az új álláshelye szerinti illetmény összege nem éri el a korábbi illetménye 80%-át, vagy
b) vezetői álláshelyről nem vezetői álláshelyre történő helyezésre kerül sor.
(11) A kormánytisztviselő (10) bekezdés szerinti felmentése esetén a kinevezésmódosítást megelőzően betöltött korábbi
álláshelyén megállapított illetményét kell alapul venni a  felmentési időre járó illetmény, a  végkielégítés, valamint
az egyéb kifizetések összegének meghatározásakor.
269. § [A kormánytisztviselő képzése, továbbképzése]
 (1) A  kormánytisztviselő köteles a  jogszabályban, valamint a  központilag vagy a  munkáltatói jogkör gyakorlója által
előírt képzésben, továbbképzésben vagy átképzésben – ideértve a közigazgatási vezetőképzést is – részt venni.
 (2) A  képzési, továbbképzési és átképzési kötelezettséggel összefüggő részletes szabályokat, valamint a  képzések és
továbbképzések finanszírozásának részletszabályait a Kormány rendeletben határozza meg.
270. § [A szolgálati elismerés és a végkielégítés]
 (1) A szolgálati elismerés mértéke
a) húsz év szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén kéthavi,
b) huszonöt év szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén háromhavi,
c) harminc év szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén öthavi,
d) harmincöt, és ezt követő minden öt év szolgálati jogviszonyban töltött idő esetén héthavi
illetménynek megfelelő összeg.
(2) A  végkielégítés összege huszonöt év szolgálati jogviszonyban töltött idő után tízhavi illetménynek megfelelő
összeg.
271. § [A besorolás és az előmenetel]
 (1) A  kormánytisztviselőt a  kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött ideje és iskolai végzettsége alapján
a 2. mellékletben meghatározott ügyintézői osztály megfelelő előmeneteli fokozatába kell sorolni.
 (2) A  felsőfokú végzettséggel rendelkező pályakezdő kormánytisztviselőt az  általános ügyintézői osztály
kormányhivatali fogalmazó I., az  érettségi végzettséggel rendelkező pályakezdő kormánytisztviselőt az  általános
ügyintézői osztály kormányhivatali fogalmazó II. előmeneteli fokozatba kell sorolni.
(3) A  nem pályakezdő kormánytisztviselőt kinevezésekor, áthelyezésekor a  (4)–(6)  bekezdés rendelkezéseinek
megfelelően kell besorolni.
(4) Az általános ügyintézői osztályba sorolt, felsőfokú végzettséggel rendelkező kormánytisztviselőt
a) három év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő után kormányhivatali tanácsos I.,
b) tizenegy év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő után kormányhivatali főtanácsos I.,
c) huszonöt év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő után kormányhivatali vezető-főtanácsos I.
előmeneteli fokozatba kell sorolni.
(5) Az általános ügyintézői osztályba sorolt, érettségi végzettségű kormánytisztviselőt
a) három év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő után kormányhivatali tanácsos II.,
b) tizenegy év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő után kormányhivatali főtanácsos II.,
c) huszonöt év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő után kormányhivatali vezető-főtanácsos II.
előmeneteli fokozatba kell sorolni.
(6) A  kormánytisztviselőt – a  (4) és (5)  bekezdésben meghatározott kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő
elérését követően – magasabb előmeneteli fokozatba kell sorolni, ha
a) feladatainak ellátására a teljesítményértékelés során legalább megfelelt fokozatú minősítést kap, és
b) a következő előmeneteli fokozathoz
ba) a jogszabályban előírt, és
bb) a munkáltatói jogkör gyakorlójának vezetője által írásban meghatározott
feltételeket teljesítette.
 (7) A  (6)  bekezdés b)  pontja szerinti feltételek a  kormánytisztviselő feladatának ellátásához szükséges ismeretek
– képzés, továbbképzés, átképzés formájában történő – megszerzésére irányulhatnak.
 (8) Ha a  (6)  bekezdés b)  pontjában meghatározott feltételeket a  kormánytisztviselő nem teljesíti az  előírt határidőre,
magasabb előmeneteli fokozatba sorolásánál nem vehető figyelembe az  előírt határidőtől a  feltétel teljesítéséig
eltelt időtartam.
(9) Ha az érettségi végzettséggel rendelkező – általános ügyintézői osztályba sorolt – kormánytisztviselő feladatkörére
előírt szakirányú felsőfokú végzettséget szerez, a  (4)  bekezdésben foglaltak szerint a  kormányzati szolgálati
jogviszonyban töltött idejének megfelelő előmeneteli fokozatba kell sorolni.
(10) Ha a  kormánytisztviselő határozott időre létesített kormányzati szolgálati jogviszonyának időtartama az  egy évet
meghaladja, előmenetelére e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni. Ha a kormánytisztviselő ismételten határozott
idejű kormányzati szolgálati jogviszonyt létesít, az  egyéves határidő számítása szempontjából a  határozott idejű
jogviszonyok időtartamát össze kell számítani.
(11) A  kormánytisztviselő – kormányrendelet eltérő rendelkezésének hiányában – a  kormányhivatali tanácsos I.,
kormányhivatali főtanácsos I., kormányhivatali vezető-főtanácsos I., kormányhivatali szakértő tanácsos vagy
kormányhivatali szakértő főtanácsos előmeneteli fokozatba akkor sorolható, ha a  közigazgatási tanulmányok
szakirányú továbbképzés keretein belül szerzett közigazgatási tanulmányok szakirányú szakképzettséggel
rendelkezik, vagy vállalja, hogy e szakképzettséget három éven belül megszerzi.
(12) A  (11)  bekezdésben meghatározott határidőbe nem számít bele a  harminc  napot meghaladó fizetés nélküli
szabadság, a keresőképtelenség, továbbá a harminc napot meghaladó hivatalos kiküldetés időtartama.
(13) Ha a  kormánytisztviselő a  (11) és (15)  bekezdésben meghatározott határidőn belül felróhatóan elmulasztja
a  szakképzettség megszerzését, magasabb előmeneteli fokozatba nem sorolható és illetményét – a  határidő
leteltének napját követő hónap első napjától – a besorolása szerinti előmeneteli fokozathoz tartozó alsó határnak
megfelelő összegben kell megállapítani.
(14) A  szakképzettség megszerzését követően a  kormánytisztviselőt a  (11)  bekezdésnek megfelelően kell besorolni és
illetményét a 273. § (5) bekezdésének rendelkezései szerint kell megállapítani.
(15) Ha a  kormánytisztviselő kinevezésekor a  267.  § (1)  bekezdése szerinti képzésen történő részvételét és
a  szakképzettségnek a  munkáltatói jogkör gyakorlója által meghatározott időtartamon belüli megszerzését
vállalta, a  kormánytisztviselő a  (11)  bekezdés szerinti szakképzettség megszerzésére irányuló képzés megkezdése
nélkül is besorolható a  (11) bekezdés szerinti előmeneteli fokozatokba. Ebben az esetben a  (11) bekezdés szerinti
szakképzettséget a  266.  § (1)  bekezdése alapján vállalt kötelezettség teljesítését követő három éven belül kell
megszereznie.
(16) A  (11)  bekezdés szerinti kötelezettség alól mentesül az  államtudományi mesterszintű szakképzettséggel,
a közigazgatás-szervező alap- vagy mesterszintű szakképzettséggel rendelkező, illetve aki közigazgatási szakvizsgát
vagy jogszabály által azzal egyenértékűként elfogadott vizsgát vagy tudományos fokozatot szerzett.
(17) A munkáltatói jogkör gyakorlója a kormánytisztviselőt teljesítménye, továbbá a (19) bekezdésben foglaltak alapján
a tárgyévre vonatkozóan, december 31. napjáig terjedő időszakra az általános ügyintézői osztály helyett a kiemelt
ügyintézői osztály kormányhivatali szakértő, kormányhivatali szakértő tanácsos, vagy kormányhivatali szakértő
főtanácsos előmeneteli fokozatába sorolhatja be, ha a megállapított személyi juttatások előirányzatán belül ennek
fedezete rendelkezésre áll.
(18) A  kiemelt ügyintézői osztályba sorolásról a  munkáltatói jogkör gyakorlója a  kinevezéskor, a  vezetői álláshelyről
nem vezetői álláshelyre történő helyezéskor, illetve minden év január 31.  napjáig dönthet. A  kiemelt ügyintézői
osztályba sorolt kormánytisztviselő a tárgyévben egy alkalommal a kiemelt ügyintézői osztályba sorolástól számított
hat hónapot követően – teljesítményértékelés alapján – általános ügyintézői osztályba visszasorolható. Kiemelt
ügyintézői osztályba az érettségi végzettségű és a felsőfokú végzettséggel rendelkező kormányhivatali tisztviselő is
besorolható.
(19) A  munkáltatói jogkör gyakorlója a  kormánytisztviselő (17)  bekezdés szerinti előmeneteli fokozatba történő
sorolásánál a teljesítményértékelésen és minősítésen túl az alábbi szempontokat veszi figyelembe:
a) a kormányzati szolgálati jogviszonyban eltöltött időt,
b) a közigazgatási szervnél szerzett tapasztalatot,
c) a közigazgatási szervnek nem minősülő, egyéb munkáltatónál szerzett jelentős tapasztalatot,
d) a kormánytisztviselő által szerzett végzettséget, egyéb képesítést, nyelvtudást,
e) a kormánytisztviselő feladatait,
f ) a feladat ellátásához kapcsolódó fizikai, pszichés és munkakörnyezetből adódó terhelést, valamint
g) a feladat ellátásához kapcsolódó felelősséget.
(20) A  kiemelt ügyintézői osztályba sorolás részletes szabályait a  miniszter rendeletben határozza meg. Ha adott
feladat ellátását a miniszter kiemelt ügyintézői osztályba sorolható feladatként határoz meg, a munkáltatói jogkör
gyakorlója nem köteles az adott feladat ellátására foglalkoztatott valamennyi kormánytisztviselőt kiemelt ügyintézői
osztályba sorolni.
(21) A  tárgyévet megelőző évben kiemelt ügyintézői osztályba sorolt kormánytisztviselőt január 1.  napjával
a kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött ideje alapján az általános ügyintézői osztály megfelelő előmeneteli
fokozatába kell sorolni, és illetményét úgy kell megállapítani, hogy annak összege elérje a  besorolása szerinti
előmeneteli fokozathoz tartozó alsó határt, de ne haladja meg annak felső határát.
(22) A  (21)  bekezdés szerint általános ügyintézői osztályba sorolt kormánytisztviselő a  tárgyévre vonatkozóan
a (17) bekezdésben foglaltak szerint ismételten kiemelt ügyintézői osztályba sorolható.
(23) Ha a  (21)  bekezdés szerinti munkáltatói intézkedések megtételére a  tárgyév január 31.  napjáig nem kerül sor,
úgy kell tekinteni, hogy a  munkáltatói jogkör gyakorlója a  kormánytisztviselőt a  tárgyévben is kiemelt ügyintézői
osztályba sorolva kívánja foglalkoztatni. A  kormánytisztviselő ebben az  esetben a  tárgyévet megelőző év
december 31. napján irányadó illetményre jogosult. Ha a kormánytisztviselőt a megelőző év december 31. napján
irányadó besorolásához képest – a  kormányzati szolgálati jogviszonyban eltöltött ideje alapján – magasabb
előmeneteli fokozatba kell sorolni, a  kormánytisztviselő a  tárgyévet megelőző év december 31.  napján irányadó
illetmény és a  magasabb előmeneteli fokozathoz tartozó – alsó határral megegyező összegű – illetmény közül
a magasabb összegű illetményre jogosult.
(24) Fegyelmi büntetés hatálya alatt álló kormánytisztviselőt nem lehet kiemelt ügyintézői osztályba sorolni.
 (25) Ha a fegyelmi büntetés jogerős kiszabásakor a kormánytisztviselő kiemelt ügyintézői osztályba van sorolva, az általa
elkövetett fegyelmi vétség miatt általános ügyintézői osztályba csak akkor sorolható vissza, ha vele szemben
a 275. § (1) bekezdés b) pontja szerinti fegyelmi büntetést szabták ki.
272. § [A teljesítményértékelés]
 (1) A teljesítményértékelés alapján a kormánytisztviselő – a 96. §-ban meghatározottakon felül –
a) szakértői, illetve vezetői utánpótlás adatbázisba helyezhető,
b) kiemelt ügyintézői osztályból általános ügyintézői osztályba sorolható.
(2) Ha a kormánytisztviselő megfeleltnél alacsonyabb fokozatú minősítést kap, akkor
a) a következő előmeneteli fokozathoz előírt várakozási ideje legfeljebb egy évvel meghosszabbítható,
b) előmeneteli fokozatából eggyel alacsonyabb előmeneteli fokozatba sorolható, vagy
c) kiemelt ügyintézői osztályból az általános ügyintézői osztály megfelelő előmeneteli fokozatába sorolható.
(3) Ha a  kormánytisztviselőt a  (2)  bekezdés b)  pontja alapján eggyel alacsonyabb előmeneteli fokozatba sorolták és
legalább megfelelt fokozatú minősítést kapott, a kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött ideje alapján irányadó
előmeneteli fokozatba kell visszasorolni.
273. § [A díjazás és az illetmény]
 (1) A  kormánytisztviselő a  kormányzati szolgálati jogviszonya alapján havonta a  2.  melléklet szerinti illetményre
jogosult. Az illetményt száz forintra kerekítve kell megállapítani.
 (2) A főosztályvezető és az osztályvezető havonta a 2. melléklet szerinti illetményre jogosult. Az illetményt száz forintra
kerekítve kell megállapítani.
 (3) Az illetmény összegének legalább a Kormány által megállapított garantált bérminimum összegét el kell érnie.
 (4) Havi illetmény esetén az egy órára járó illetmény meghatározása során a havi illetmény összegét osztani kell
a) általános teljes napi munkaidő esetén 174 órával,
b) általánostól eltérő teljes napi vagy részmunkaidő esetén a 174 óra időarányos részével.
(5) A kormánytisztviselő illetményét úgy kell megállapítani, hogy annak összege elérje a besorolása szerinti előmeneteli
fokozathoz tartozó alsó határt. A kormánytisztviselő a besorolása szerinti előmeneteli fokozathoz tartozó alsó határ
szerinti illetményre alanyi jogon jogosult.
(6) A  munkáltatói jogkör gyakorlója az  (5)  bekezdésben meghatározott illetményt tárgyévre vonatkozóan
a  kormánytisztviselő tárgyévet megelőző teljesítményértékelése vagy minősítése alapján a  besorolása szerinti
előmeneteli fokozathoz tartozó illetmény felső határáig megemelheti. A teljesítményértékelésen és minősítésen túl
a munkáltatói jogkör gyakorlója az alábbi szempontokat veszi figyelembe:
a) a kormányhivatali szolgálati jogviszonyban eltöltött időt,
b) a közigazgatási szervnél szerzett tapasztalatot,
c) a közigazgatási szervnek nem minősülő, egyéb munkáltatónál szerzett, az  álláshelyen ellátandó feladatok
szempontjából jelentős tapasztalatot,
d) a kormánytisztviselő által szerzett végzettséget, egyéb képesítést, nyelvtudást,
e) a feladat ellátásához kapcsolódó fizikai, pszichés és munkakörnyezetből adódó terhelést, és
f ) a feladat ellátásához kapcsolódó felelősséget.
(7) A kormányhivatalnál foglalkoztatottak illetményét minden év január 31-ig felül kell vizsgálni.
 (8) Ha a  kormánytisztviselő munkavégzése indokolja, rendkívüli teljesítményértékelés rendelhető el, amelynek
eredménye alapján a  (6)  bekezdésben megállapított illetmény legfeljebb az  (5)  bekezdésben meghatározott
mértékig csökkenthető.
(9) A kormánytisztviselő illetményét csak
a) a (7) és (8) bekezdés szerinti felülvizsgálat,
b) a 272. § (5) bekezdése szerinti, a teljesítményértékelés, illetve a minősítés alapján végrehajtható munkáltatói
intézkedések,
c) a fegyelmi büntetésként végrehajtható munkáltatói intézkedések, valamint,
d) a 271. § (13) bekezdésében meghatározott munkáltatói intézkedések
során lehet csökkenteni. A kormánytisztviselő illetménye az (5) bekezdés szerinti összeg alá nem csökkenthető.
(10) Ha a  munkáltatói jogkör gyakorlója a  (7)  bekezdés szerinti felülvizsgálatot nem végzi el, vagy annak során
a  kormánytisztviselő illetményének összegét nem módosítja, a  kormánytisztviselő a  megelőző év december
31.  napján irányadó illetményre jogosult. Ha a  kormánytisztviselőt a  megelőző év december 31.  napján irányadó
besorolásához képest – a  kormányzati szolgálati jogviszonyban eltöltött ideje alapján – magasabb előmeneteli
fokozatba kell sorolni, a kormánytisztviselő a megelőző év december 31. napján irányadó illetmény és a magasabb
előmeneteli fokozathoz tartozó alsó határral megegyező összegű illetmény közül a magasabb összegű illetményre
jogosult.
(11) Az (5) bekezdésben foglaltak alkalmazása során
a) az általános ügyintézői osztályba sorolt, felsőfokú végzettséggel rendelkező kormánytisztviselő esetén
a 2. melléklet A) pontjában,
b) az általános ügyintézői osztályba sorolt, érettségi végzettséggel rendelkező kormánytisztviselő esetén
a 2. melléklet B) pontjában,
c) a kiemelt ügyintézői osztályba sorolt kormánytisztviselő esetén a 2. melléklet C) pontjában,
d) a vezetői álláshelyet betöltő kormánytisztviselő esetén a 2. melléklet D) pontjában
foglalt táblázatban meghatározott előmeneteli fokozatokat kell figyelembe venni.
(12) A  kormánytisztviselő ügyintézői osztályba sorolásának vagy előmeneteli fokozatba sorolásának megváltozásakor
illetményét újra meg kell állapítani.
(13) A  kormánytisztviselőt az  e  törvény alapján megillető illetmény kifizetése a  kormánytisztviselő által választott
fizetési számlára történő átutalással, fizetési számla hiányában pénzforgalmi számláról történő készpénzkifizetés
kézbesítése útján történik.
(14) A fizetési számlához kapcsolódóan a kormánytisztviselő részére legfeljebb havonta a központi költségvetésről szóló
törvényben meghatározott mértékű bankszámla-hozzájárulás adható.
(15) A munkáltatói jogkör gyakorlója viseli az illetmény fizetési számlára történő átutalásának vagy készpénzben történő
kifizetésének a költségét.
274. § [A szabadság]
 (1) A kormánytisztviselőt évi húsz munkanap alapszabadság illeti meg.
 (2) A kormánytisztviselőnek az alapszabadságon felül besorolásától függően pótszabadság jár.
(3) Az általános ügyintézői osztályba sorolt kormánytisztviselő esetén a pótszabadság mértéke
a) kormányhivatali tanácsos I. és II. besorolásnál évente öt munkanap,
b) kormányhivatali főtanácsos I. és II. besorolásnál évente tíz munkanap,
c) kormányhivatali vezető-főtanácsos I. és II. besorolásnál évente tizenhárom munkanap.
(4) A kiemelt ügyintézői osztályba sorolt kormánytisztviselő esetén a pótszabadság mértéke
a) kormányhivatali szakértő besorolásnál évente öt munkanap,
b) kormányhivatali szakértő tanácsos besorolásnál évente tíz munkanap,
c) kormányhivatali szakértő főtanácsos besorolásnál évente tizenhárom munkanap.
(5) A  vezetői álláshelyet betöltő kormánytisztviselőt a  (3) és a  (4)  bekezdésben meghatározott pótszabadság helyett
vezetői pótszabadság illeti meg, amelynek mértéke
a) osztályvezetőnél évente tizenegy munkanap,
b) főosztályvezetőnél évente tizenhárom munkanap.
275. § [A fegyelmi felelősség]
 (1) A kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonyára az e törvény fegyelmi felelősségre vonatkozó szabályait
azzal az  eltéréssel kell alkalmazni, hogy a  fegyelmi vétséget elkövető kormánytisztviselővel szemben fegyelmi
büntetésként
a) egy előmeneteli fokozattal történő visszavetés,
b) kiemelt ügyintézői osztályból általános ügyintézői osztályba visszavetés
is kiszabható.
(2) A kormánytisztviselő az (1) bekezdésben meghatározott büntetésnél két évig áll a fegyelmi büntetés hatálya alatt.
276. § [A kormányzati ügykezelők]
 (1) A  kormányzati ügykezelő besorolására és előmenetelére a  kormánytisztviselők besorolására és előmenetelére
vonatkozó szabályokat kell – az  e  §-ban meghatározott eltérésekkel – alkalmazni, azzal, hogy a  kormányzati
ügykezelőt – a  kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött ideje alapján – a  2.  melléklet E)  pontjában foglalt
táblázatban meghatározott megfelelő előmeneteli fokozatba kell besorolni.
(2) A kormányzati ügykezelőt
a) három év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő után kormányzati ügykezelő 2.,
b) tizenegy év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő után kormányzati ügykezelő 3.,
c) huszonöt év kormányzati szolgálati jogviszonyban töltött idő után kormányzati ügykezelő 4.
előmeneteli fokozatba kell sorolni.
(3) A kormányzati ügykezelő alapszabadságának mértéke húsz munkanap.
 (4) Az (3) bekezdésben meghatározott szabadság
a) kormányzati ügykezelő 2. besorolás esetén huszonöt,
b) kormányzati ügykezelő 3. besorolás esetén huszonnyolc,
c) kormányzati ügykezelő 4. besorolás esetén harminckét
munkanapra emelkedik.
(5) A  kormányzati ügykezelőkre egyebekben a  Kttv. kormányzati ügykezelőkre vonatkozó rendelkezéseit kell
alkalmazni.
277. § [A kormányhivatalok közötti kirendelés]
 (1) A kormánytisztviselő az álláshelye szerinti kormányhivataltól (a  továbbiakban: kirendelő) másik kormányhivatalnál
történő munkavégzésre kirendelhető akkor, ha a  kirendelés helye szerinti kormányhivatal valamely szakkérdéssel
összefüggő hatósági feladatát más módon nem tudja hatékonyan ellátni. A kirendelés során a munkavégzés helye
csak akkor változhat, ha az  a  kirendelés helye szerinti kormányhivatal feladatának ellátásához elengedhetetlenül
szükséges. A kormányhivatalok közötti kirendeléshez a kormánytisztviselő beleegyezése nem szükséges.
(2) A  kirendelés a  kormányhivatalok közötti megállapodás alapján, a  99. és 100.  § megfelelő alkalmazásával történik
azzal, hogy
a) az alapvető munkáltatói jogokat a  kirendelő hivatali szervezetének vezetője gyakorolja a  (3)  bekezdésben
foglalt eltérésekkel,
b) a megállapodás alapján a kirendelés a feladat ellátásáig, de legfeljebb naptári évenként hat hónapig tarthat,
ha a munkavégzés helye nem változik; ha a szakkérdéssel összefüggő hatósági feladat ellátása hosszabb idő
alatt biztosítható, a kirendelés a feladatkör ellátásáig meghosszabbodik,
c) ha a  szakkérdéssel összefüggő hatósági feladat ellátása más helységben lévő kormányhivatalnál történő
munkavégzéssel oldható csak meg, a kirendelés időtartama nem haladhatja meg a naptári évenkénti ötven
munkanapot. A kormányhivatalok közötti kirendelés történhet keretmegállapodás formájában is.
(3) A  kormányhivatalok közötti kirendelés során az  alapvető munkáltatói jogokat a  kirendelő hivatali szervezetének
vezetője és a kirendelés helye szerinti kormányhivatal az alábbiak szerint gyakorolja:
a) ha a  kormánytisztviselő a  kirendelés alatt olyan magatartást tanúsít, amely fegyelmi, kártérítési vagy
sérelemdíj megfizetésére irányuló eljárás megindítását alapozza meg, a  kirendelés helye szerinti
kormányhivatal hivatali szervezetének vezetője jogosult a  kirendelő hivatali szervezetének vezetőjénél
az eljárás megindítását kezdeményezni,
b) ha a  kirendelés helye szerinti kormányhivatal hivatali szervezetének vezetője tudomást szerez
a  foglalkoztatást kizáró okról, köteles kezdeményezni a  kirendelő hivatali szervezetének vezetőjénél
a felmentéssel történő megszüntetést,
c) ha a  kirendelés helye szerinti kormányhivatal hivatali szervezetének vezetője arról szerez tudomást, hogy
a  kormánytisztviselővel szemben közvádra üldözendő bűntett megalapozott gyanúját közölték, a  vezető
köteles – a  kormánytisztviselő egyidejű tájékoztatása mellett – a  tudomására jutott adatokat a  kirendelő
hivatali szervezete vezetőjének haladéktalanul továbbítani,
d) a kirendelés helye szerinti kormányhivatal hivatali szervezetének vezetője az  (1)  bekezdés szerinti feladat
ellátásával kapcsolatban jogosult utasítást adni,
e) ha a  kirendelés időtartama meghaladja a  két hónapot, a  szabadság kiadására a  kirendelés helye szerinti
kormányhivatal hivatali szervezetének vezetője jogosult,
f ) rendkívüli munkavégzés elrendelésére a  kirendelés időtartama alatt a  kirendelés helye szerinti
kormányhivatal hivatali szervezetének vezetője jogosult.
(4) A kormányhivatalok közötti megállapodásnak tartalmaznia kell
a) az (1) bekezdésnek megfelelő, a kirendelést megalapozó feladatot,
b) a kirendelés időtartamát,
c) a munkavégzés helyét (ha ez nem állandó, akkor ennek feltüntetését),
d) az (1)  bekezdés szerinti feladattal kapcsolatban felmerülő bér- és egyéb költségek viselésének részletes
szabályait.
 (5) A  kormányhivatalok közötti megállapodásban a  (3)  bekezdésben foglalt szabályoktól eltérően nem
rendelkezhetnek, a  (4)  bekezdésben foglaltak hiányában a  kirendelésről szóló megállapodás semmis. Vita esetén
vagy megállapodás hiányában a  munkáltatói jogok és a  jogviszonnyal kapcsolatos kötelezettségek teljesítése
a kirendelő hivatali szervezetének vezetőjét illetik meg és terhelik.
(6) Nem kell alkalmazni a  (2)  bekezdés a)  pontját és a  (3)  bekezdést, ha az  alapvető munkáltatói jogok gyakorlása
a kirendelő és kirendelési helye szerinti kormányhivatal tekintetében ugyanaz a szerv, illetve személy.
KILENCEDIK RÉSZ
A MUNKAVISZONYBAN TÖRTÉNŐ FOGLALKOZATÁS SZABÁLYAI 278. § [A munkavállalókra vonatkozó eltérő szabályok]
 (1) A  kormányzati igazgatási szervnél foglalkoztatott munkavállalók munkaviszonyára az  Mt.-t az  e  törvényben
meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.
 (2) A  kormányzati igazgatási szervnél foglalkoztatott munkavállaló munkaviszonyára a  71.  § (8)–(15)  bekezdését,
a 72. §-t, valamint a 95. § (5)–(7) bekezdését kell alkalmazni.
 (3) A  munkáltató működésével összefüggő okból történő felmondás esetén a  munkavállaló a  munkavégzési
kötelezettség alóli mentesítés idejére járó távolléti díjra havonta egyenlő részletben jogosult, a végkielégítést pedig
a felmondási idő utolsó napján kell kifizetni.
(4) A  munkavállaló, ha a  munkavégzési kötelezettség alóli mentesítés ideje alatt költségvetési szervvel vagy
költségvetési szerv legalább többségi befolyása alatt álló gazdálkodó szervezettel teljes vagy részmunkaidős
munkaviszonyt létesít,
a) ezt a tényt munkáltatójának haladéktalanul köteles írásban bejelenteni,
b) a felmondási időből hátralévő időre távolléti díjra nem jogosult,
c) végkielégítésre nem jogosult, azonban az  új jogviszonyában a  végkielégítés alapjául szolgáló időtartam
számítása során a  felmondással megszüntetett jogviszony alapján végkielégítésre jogosító idejét is
figyelembe kell venni.
(5) A  kormányzati igazgatási szervnél foglalkoztatott munkavállaló munkaviszonyát – az Mt.-ben meghatározottakon
túl – a munkáltató felmondással megszüntetheti, ha
a) a munkavállaló álláshelye megszűnik;
b) a  Kormány döntése alapján a  központosított álláshelyállományból származó álláshely visszakerül
a központosított álláshelyállományba,
c) a  munkavállaló a  95.  § (5) és (7)  bekezdése szerinti előzetes engedély kérését vagy a  95.  § (6)  bekezdése
szerinti bejelentés megtételét elmulasztja.
 (6) A  kormányzati igazgatási szervnél foglalkoztatott munkavállaló munkaviszonyára az  Mt. 71–76.  §-a, 82–84.  §-a,
158. § (1) és (3) bekezdése, valamint 159. §-a nem alkalmazható. Esetükben e törvény 110. §-át, 116. §-át és 137. §-át
kell alkalmazni.
279. § [A munkaviszony létrehozása]
 (1) A  kormányzati igazgatási szerv feladatainak ellátására – a  (2) és (3)  bekezdésben foglaltak figyelembevételével –
munkaviszony is létesíthető.
 (2) A  kormányzati igazgatási szervnél munkaviszony keretében ellátható feladatokat a  kormányzati igazgatási szerv
szabályzata határozza meg.
 (3) Munkaviszony bármely, a  kormányzati igazgatási szerv alaplétszámába tartozó álláshelyen vagy a  központosított
álláshelyállományból a  kormányzati igazgatási szerv számára a  Kormány által betölteni engedélyezett álláshelyen
létrehozható, függetlenül annak besorolásától.
(4) A  kormányzati igazgatási szervnél munkaviszony keretében betöltött álláshelyek száma nem haladhatja meg
a kormányzati igazgatási szerv alaplétszámának és a központosított álláshelyállományból a kormányzati igazgatási
szerv számára betölteni engedélyezett álláshelyek 10 százalékát.
(5) A  (4)  bekezdésben meghatározott mérték nem vonatkozik az  általános politikai koordinációért felelős miniszter
által vezetett minisztériumban foglalkoztatottakra, a  közbeszerzések felügyeletével kapcsolatos feladatok
ellátásáért felelős és az azt támogató foglalkoztatottakra, valamint a Miniszterelnöki Kormányirodán foglalkoztatott
személyekre. A tízszázalékos mérték alól egyéb esetben a közigazgatási minőségpolitikáért és személyzetpolitikáért
felelős miniszter indokolt esetben mentesítést adhat.
(6) A  munkaviszony büntetlen előéletű, cselekvőképes, az  álláshelyre megállapított képesítési követelménynek,
illetve biztonsági feltételeknek megfelelő személlyel létesíthető. Nem létesíthető kormányzati igazgatási szervnél
munkaviszony azzal, aki állam elleni bűncselekmény (Btk. XXIV. Fejezet, illetve az  1978.  évi IV.  törvény X. fejezet),
igazságszolgáltatás elleni bűncselekmény (Btk. XXVI. Fejezet, illetve az  1978.  évi IV.  törvény XV. fejezet VI. cím),
korrupciós bűncselekmény (Btk. XXVII. Fejezet) vagy közélet tisztasága elleni, valamint a  nemzetközi közélet
tisztasága elleni bűncselekmény (1978. évi IV. törvény XV. fejezet VII. és VIII. cím), hivatali bűncselekmény (Btk. XXVIII.
Fejezet, illetve az  1978.  évi IV.  törvény XV. fejezet IV. cím), illetve közbizalom elleni bűncselekmény (Btk. XXXIII.
Fejezet) miatt indult büntetőeljárás hatálya alatt áll. A munkavállaló írásbeli titoktartási nyilatkozatot tesz, amelynek
megtételéig nem állítható munkába.
(7) Az  álláshelyen létrehozott munkaviszony tekintetében a  107.  § (1)  bekezdés c), f ) és h)  pontját megfelelően
alkalmazni kell.
TIZEDIK RÉSZ
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 280. § [Értelmező rendelkezések]
 (1) E törvény alkalmazásában
1. alaplétszám: a kormányzati igazgatási szerv közfeladatai alapján a Kormány által – a kormányzati igazgatási
szervet vezető, irányító vagy felügyelő miniszter javaslatának figyelembevételével – a kormányzati igazgatási
szerv számára megállapított álláshelyek száma;
2. alapvető munkáltatói jog: a  kinevezés, jogviszony megszüntetés, fegyelmi és kártérítési eljárás, valamint
sérelemdíj megfizetésére irányuló eljárás megindítása, fegyelmi büntetés, kártérítés, sérelemdíj,
összeférhetetlenség megállapítása, kinevezés tartalmának módosítása; 3. álláshely: a  kormányzati
igazgatásban rendelkezésre álló humánerőforrás feladatközpontú elosztásának eszköze;
4. beosztás szerinti heti munkaidő: a hétre elrendelt rendes munkaidő;
 5. beosztás szerinti napi munkaidő: a munkanapra elrendelt rendes munkaidő;
 6. éjszakai munka: a huszonkét és hat óra közötti időszakban teljesített munkavégzés;
 7. előkészítő vagy befejező tevékenység: minden olyan feladat ellátása, amelyet a  kormánytisztviselő
az  álláshelyén ellátandó feladatokhoz kapcsolódóan, szokás szerint és rendszeresen, külön utasítás nélkül
köteles elvégezni;
8. fogyatékkal élő gyermek: az  a  gyermek, akire tekintettel a  családok támogatásáról szóló törvény szerinti
magasabb összegű családi pótlék került megállapításra;
9. gyermek: a  családok támogatására vonatkozó szabályok szerinti saját háztartásban nevelt vagy gondozott
gyermek;
10. gyermekét egyedül nevelő kormánytisztviselő: aki gyermekét saját háztartásában neveli és hajadon, nőtlen,
özvegy, elvált vagy házastársától külön él és nincs élettársa;
11. hét: a  naptári hét vagy a  munkáltatói jogkör gyakorlója által meghatározott megszakítás nélküli
százhatvannyolc óra, ha a  munkáltató működése miatt a  beosztás szerinti  napi munkaidő kezdete és
befejezése nem azonos naptári napra esik;
12. heti pihenő- vagy munkaszüneti  nap: a  munkanap fogalma megfelelően irányadó a  heti pihenő- vagy
a  munkaszüneti  nap meghatározása tekintetében is, azzal, hogy a  hét óra és huszonkét óra közötti
időtartamot heti pihenő- vagy a munkaszüneti napnak kell tekinteni;
13. hozzátartozó: az  egyeneságbeli rokon és annak házastársa; az  örökbefogadó, mostoha- és a  nevelőszülő;
az  örökbefogadott, mostoha- és a  nevelt gyermek; a  testvér; a  házastárs, az  élettárs, a  bejegyzett élettárs,
a  jegyes; a  házastársnak, a  bejegyzett élettársnak egyeneságbeli rokona, testvére, valamint a  testvér
házastársa, bejegyzett élettársa;
14. kompetenciavizsgálat: a  pályázóval szemben a  különböző álláshelyekre előírt követelmények és a  pályázó
tényleges készségeinek és képességeinek összevetése, munkaalkalmasságának felmérése, amely során
személyes interjú, alkalmassági teszt, értékelő központ alkalmazható;
15. kormánytisztviselő: a 2. §-ban felsorolt kormányzati igazgatási szervek feladat- és hatáskörében eljáró szakmai
vezető és ügyintéző, aki előkészíti a  kormányzati igazgatási szerv feladat- és hatáskörébe tartozó ügyeket
érdemi döntésre, illetve – felhatalmazás esetén – a döntést kiadmányozza;
16. közigazgatási szerv: a  közszolgálati tisztviselőkről szóló törvény hatálya alá tartozó szerv és a  kormányzati
igazgatási szerv;
17. kötelező orvosi vizsgálat: az az orvosi vizsgálat, amelyen a kormánytisztviselőnek jogszabály előírása alapján
részt kell vennie, ideértve a várandós állapotra tekintettel előírt orvosi vizsgálatot is;
18. közigazgatási gyakorlat: a  közigazgatási szervnél, illetve annak jogelőd szervénél kormánytisztviselői
jogviszonyban, kormányzati szolgálati jogviszonyban, közszolgálati jogviszonyban, állami szolgálati
jogviszonyban, államigazgatási munkaviszonyban töltött idő, tekintet nélkül arra, hogy a  jogviszony
folyamatosan fennállt-e vagy sem, valamint a rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos állományának
szolgálati jogviszonyáról szóló törvény hatálya alá tartozó szervnél szerzett gyakorlat;
19. kormányzati igazgatási szervnél képviselettel rendelkező szakszervezet: az a szakszervezet, amelyik alapszabálya
szerint a  kormányzati igazgatási szervnél képviseletére jogosult szervet működtet, illetve tisztségviselővel
rendelkezik;
20. közszolgálati szabályzat:
a) a kormányzati igazgatási szerv hivatali szervezetének vezetője által – a  jogalkotásról szóló
2010.  évi CXXX.  törvény alkalmazása szempontjából közjogi szervezetszabályozó eszközként –
az  e  törvényben meghatározott kérdésekben, valamint a  hivatali szervezet vezetőjének általános
munkáltatói szabályozási hatáskörébe tartozó kérdésekben kiadott normatív utasítás, vagy
b) ha a  kormányzati igazgatási szerv hivatali szervezetének vezetője közjogi szervezetszabályozó
eszköz kiadására nem jogosult, az  e  törvényben meghatározott kérdésekben, valamint a  hivatali
szervezet vezetőjének általános munkáltatói szabályozási hatáskörbe tartozó kérdésekben a hivatali
szervezet vezetője által egyéb formában kiadott belső, normatív szabályzat;
21. levonásmentes illetményrész: a  bírósági végrehajtásról szóló törvény alapján teljesíthető levonások után
fennmaradó illetményrész;
22. munkaidő: a munkavégzésre előírt idő kezdetétől annak befejezéséig tartó idő, valamint a munkavégzéshez
kapcsolódó előkészítő és befejező tevékenység időtartama, ide nem értve – a készenléti jellegű feladatkört
kivéve – a munkaközi szünetet, az ebédidőt, a kormánytisztviselő lakó- vagy tartózkodási helyéről a tényleges
munkavégzés helyére, valamint a  munkavégzés helyéről a  lakó- vagy tartózkodási helyére történő utazás
időtartamát;
23. idényjellegű tevékenység: a  munkáltató tevékenysége munkaszervezéstől függetlenül az  év valamely
időszakához vagy időpontjához kötődik;
24. munkanap: a  naptári  nap vagy a  munkáltatói jogkör gyakorlója által meghatározott megszakítás nélküli
huszonnégy óra, ha a  kormányzati igazgatási szerv működése miatt a  beosztás szerinti  napi munkaidő
kezdete és befejezése nem azonos naptári napra esik;
25. napi munkaidő: a felek vagy a törvény által meghatározott teljes napi munkaidő vagy részmunkaidő;
26. nagyszülő: a gyermek szülőjének vér szerinti, örökbe fogadó szülője, továbbá annak együtt élő házastársa;
27. nemzetközi közigazgatási szakértői tevékenység: a  nemzetközi színvonalú hazai állami digitális megoldások
exportjával és programjának fejlesztésével összefüggő – külföldön történő feladatvégzéssel járó,
ellentételezés fejében ellátott szakértői – tevékenység;
28. pártfogó felügyelő: aki pártfogó felügyelői véleményt, környezettanulmányt készít, büntetőügyben közvetítői
eljárást folytat le, gondoskodik a közérdekű munka végrehajtásáról, az egyéni pártfogó felügyelői terv szerint
végrehajtja a pártfogó felügyeletet, végzi az utógondozást, valamint ellátja a  jogszabályban meghatározott
más feladatait;
29. szabadság: az e törvény szerinti alapszabadság és pótszabadság;
30. szakszervezet: munkavállalói érdekképviseleti szerv, a  kormánytisztviselők minden olyan szervezete,
amelynek elsődleges célja a  kormánytisztviselők kormányzati szolgálati jogviszonyával kapcsolatos
érdekeinek előmozdítása és megvédése;
31. személyügyi központ: a  kormánytisztviselők kiválasztásával, képesítésével, képzésével, továbbképzésével,
teljesítményértékelésével, illetmény- és felelősségi rendszereivel kapcsolatos módszertani támogatással
összefüggő feladatokat ellátó és az e törvény szerinti nyilvántartásokat kezelő szerv;
32. kormányzati személyügyi igazgatásra kijelölt szerv: az  e  törvény szerinti kormányzati személyügyi igazgatási
feladatok ellátására a Kormány által kijelölt szerv;
33. szülő:
a) a vér szerinti és az örökbefogadó szülő, továbbá az együttélő házastárs,
b) az, aki a saját háztartásában élő gyermeket örökbe kívánja fogadni, és az erre irányuló eljárás már
folyamatban van,
c) a gyám,
d) a nevelőszülő és a helyettes szülő;
34. további jogviszony: különösen a közszolgálati jogviszony, a fennálló kormányzati szolgálati jogviszony esetén
másik kormányzati szolgálati jogviszony, a munkaviszony, a politikai szolgálati jogviszony, a közalkalmazotti
jogviszony, a honvédelmi alkalmazotti jogviszony, a rendvédelmi igazgatási szolgálati jogviszony, a bírósági
szolgálati, igazságügyi alkalmazotti szolgálati, illetve munkaviszony, ügyészségi, hivatásos (szerződéses)
szolgálati jogviszony, ösztöndíjas foglalkoztatási jogviszony, bedolgozói munkaviszony, a  munkavégzési
kötelezettséget magában foglaló szövetkezeti tagsági viszony, a szakcsoporti tagsági viszony, a vállalkozási
és megbízási szerződésen alapuló, valamint a  személyes közreműködéssel járó gazdasági és polgári jogi
társasági vagy egyéni cég tagjaként végzett tevékenység, az  ügyvédi és az  egyéni vállalkozói tevékenység,
valamint a  tudományos, oktatói, művészeti, lektori, szerkesztői, valamint jogi oltalom alá eső szellemi
tevékenység végzésére irányuló jogviszony, a nevelőszülői foglalkoztatási jogviszony, a közérdekű önkéntes
tevékenység végzésére irányuló jogviszony és az állami projektértékelői jogviszony.
(2) A Nyolcadik Rész alkalmazásában:
1. kormányzati ügykezelő: az, aki kormányhivatalnál közhatalmi, irányítási, ellenőrzési és felügyeleti tevékenység
gyakorlásához kapcsolódó ügyviteli feladatot lát el;
2. pályakezdő kormánytisztviselő: az, aki a  besorolása alapjául szolgáló iskolai végzettségének megszerzését
követően egy éven belül első foglalkoztatási jogviszonyként kormányzati szolgálati jogviszonyt létesít.
(3) E törvény alkalmazásában a kormánytisztviselő nyugdíjasnak minősül, ha
a) az öregségi nyugdíjkorhatárt betöltötte és az  öregségi nyugdíjhoz szükséges szolgálati idővel rendelkezik
(öregségi nyugdíjra való jogosultság),
b) az öregségi nyugdíjkorhatár betöltése előtt öregségi nyugdíjban részesül,
c) az öregségi nyugdíjkorhatárt betöltötte, és a  Magyar Alkotóművészeti Közalapítvány által folyósított
ellátásokról szóló kormányrendelet alapján folyósított öregségi, rokkantsági nyugdíj segélyben (nyugdíjban),
egyházi jogi személytől egyházi, felekezeti nyugdíjban, öregségi járadékban, növelt összegű öregségi,
munkaképtelenségi járadékban, rokkantsági ellátásában részesül, vagy
d) a 107. § (2) bekezdés e) pontja alapján a felmentését kéri.
 (4) A  kormánytisztviselő akkor részesül a  (3)  bekezdés b) vagy c)  pontja szerinti ellátásban, ha az  ellátást véglegesen
megállapították.
 (5) A kormánytisztviselő köteles tájékoztatni a munkáltatót, ha a (3) bekezdés hatálya alá esik.
 (6) A  104.  § (1)  bekezdés h)  pontja és a  107.  § (1)  bekezdés e)  pontja alkalmazása szempontjából a  köztisztviselő
öregségi nyugdíjra a (3) bekezdés a)–c) pontja szerinti esetben jogosult.
281. § [Felhatalmazó rendelkezések]
 (1) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben
1. határozza meg a  miniszter, az  államtitkár, a  kormánymegbízott, a  közigazgatási államtitkár, a  helyettes
államtitkár, a  kormánybiztos, a  miniszterelnöki biztos, a  miniszterelnöki megbízott, a  miniszteri biztos,
a kormányzati főhivatal vezetője és vezetőjének helyettese, valamint a központi hivatal vezetője juttatásait;
2. határozza meg a  minisztériumokban működő államtitkárok, helyettes államtitkárok, kormánybiztosok,
miniszterelnöki biztosok, miniszteri biztosok számát;
3. irányítási jogkörrel ruházza fel a kormánybiztost.
 (2) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben határozza meg
1. a  kormányhivatalok feladat- és hatáskörére, szervezetére, működésére és ellenőrzésére vonatkozó részletes
szabályokat;
2. a kormányhivatal, valamint a járási hivatalok irányításának, a szakmai irányító miniszter, a Kormány tagjainak
feladat- és hatásköréről szóló kormányrendeletben meghatározott rendelkezéstől eltérő szakmai irányító
miniszter, valamint más szervek irányításban való közreműködésének részletes szabályait;
3. a kormányhivatalra vonatkozó gazdálkodási szabályokat;
4. a  járási hivatalok – kivéve a  fővárosi kerületi hivatalok – székhelyeit, illetékességi területét, Pest megyében
a  megyeszékhely járási hivatal feladatait ellátó járási hivatalt, a  fővárosban a  megyeszékhely járási hivatal
feladatait ellátó kerületi hivatalt;
5. a járási hivatalok feladat- és hatásköreit, a kormányablakok illetékességi területét és működésük szabályait;
6. a kormányablakkal összefüggő feladatokat ellátó személyek kiválasztásának és képzésének szabályait;
7. a járási hivatal egyszerűsített hatósági ellenőrzésére vonatkozó eljárási szabályokat.
(3) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben határozza meg
1. a kormányzati igazgatási szervek alaplétszáma megállapításának és felülvizsgálatának szabályait;
2. a  központosított álláshely-állományba tartozó álláshelyekkel kapcsolatos eljárási szabályokat,
a  központosított álláshely-állományba tartozó álláshely igénylésének és az  igény elbírálásának rendjét,
valamint az álláshely központosított álláshely-állományba történő visszahelyezésének rendjét;
3. az  álláshely vonatkozásában a  kormányzati igazgatási szerv által vezetendő nyilvántartás tartalmára és
a nyilvántartás vezetésére vonatkozó szabályokat;
4. a  kormányzati igazgatási szervek alaplétszámával, a  központosított álláshely-állománnyal és az  álláshellyel
kapcsolatos ellenőrzések rendjét.
(4) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben határozza meg
 1. az  e  törvény hatálya alá tartozó munkavégzésre irányuló jogviszonyokkal kapcsolatos munkáltatói jogkör
gyakorlásának szabályait;
 2. az  álláshellyel kapcsolatosan a  munkáltatói jogkör gyakorlója által megállapítható szakmai és képesítési
követelmények meghatározásának szempontjait és kereteit;
 3. a főosztályvezetői és az osztályvezetői álláshely betöltéséhez szükséges feltételeket;
 4. a Magyar Kormánytisztviselői Kar szervezetére és működésére vonatkozó részletes szabályokat;
 5. az ösztöndíjas jogviszony részletes szabályait;
 6. a 149. § (2) bekezdése szerinti kezességvállalás részletszabályait;
7. a kormánytisztviselő részére nyújtható szociális jellegű támogatásra vonatkozó részletes szabályokat;
 8. a  kormánytisztviselők részére biztosítható visszatérítendő és vissza nem térítendő juttatások és
kedvezmények – ideértve a XX. Fejezet szerinti juttatások és kedvezmények – mértékét és feltételeit;
 9. a közszolgálati szabályzat tartalmára vonatkozó szabályokat;
10. a  kiválasztásra, a  toborzási adatbázisra, továbbá az  önéletrajz tartalmi elemeire vonatkozó részletes
szabályokat;
11. pártfogó felügyelői feladatokat ellátó kormánytisztviselőinek belépési igazolványához szükséges adatok
körét;
12. belföldi kiküldetésen lévő kormánytisztviselő többletköltségei fedezetére és a napidíjára vonatkozó részletes
szabályokat;
13. a  kormánytisztviselő ideiglenes – három hónapot meg nem haladó – külföldi kiküldetésére vonatkozó
részletes szabályokat;
14. az  Európai Unió vagy nemzetközi szervezetek által finanszírozott fejlesztési programban szakértőként
résztvevő kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonyára és köztisztviselő közszolgálati
jogviszonyára, sajátos jogállására vonatkozó részletes szabályokat;
15. a nemzeti szakértőként az Európai Unió intézményeiben alkalmazott közszolgálati tisztviselők jogviszonyára,
sajátos jogállására vonatkozó részletes szabályokat;
16. a  Nemzeti Gazdasági és Társadalmi Tanácsban folytatott konzultációt követően a  kormánytisztviselők
tekintetében a garantált bérminimum összegét és hatályát;
17. a távmunkavégzésre és az otthoni munkavégzésre vonatkozó részletes szabályokat;
18. a kormánytisztviselő elismerésben való részesítésének feltételeit és az elismeréssel járó juttatás e törvényben
meg nem határozott mértékét;
19. a teljesítményértékelésre vonatkozó részletes szabályokat;
20. a  kormánytisztviselő kötelező képzésére, továbbképzésére, átképzésére, illetve közigazgatási
vezetőképzésére vonatkozó szabályokat;
21. a kormányzati igazgatási szünet időszakát;
22. a  Közszolgálati Döntőbizottság szervezetére és eljárására, határozatára, működését támogató szervezetre,
eljárási határidőkre, valamint a Közszolgálati Döntőbizottság jogállására, juttatásaira, továbbá a Közszolgálati
Döntőbizottság tagjának összeférhetetlenségére vonatkozó részletes szabályokat;
23. az elhelyezkedési korlátozással érintett ágazatokat és álláshelyeket;
24. a közszolgálati személyügyi nyilvántartásokra és a közszolgálati statisztikai adatgyűjtésre vonatkozó részletes
szabályokat;
25. a céljuttatásra vonatkozó részletes szabályokat;
26. a fegyelmi eljárásra vonatkozó részletes szabályokat.
(5) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben határozza meg
1. a  kormányhivatalok kormánytisztviselői és kormányzati ügykezelői képesítésére vonatkozó részletes
szabályokat;
2. a  kormányhivatalok kormánytisztviselőinek és kormányzati ügykezelőinek továbbképzésével, valamint
az e törvény alapján fennálló és előírható képzési és továbbképzési kötelezettségekkel összefüggő részletes
szabályokat, valamint a képzések és továbbképzések finanszírozásának részletes szabályait.
(6) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben jelölje ki
1. a munkáltatói jogkör gyakorlóját;
2. a kormányzati személyügyi igazgatás központi feladatait ellátó szervet,
3. a személyügyi központ feladatait ellátó kormányzati igazgatási szervet.
(7) Felhatalmazást kap a  Kormány, hogy a  kormányzati személyügyi igazgatás központi feladatait ellátó szerv és
a  személyügyi központ feladatait ellátó kormányzati igazgatási szerv részletes feladat- és hatáskörét, valamint
a  kormányzati személyügyi igazgatás központi feladatait ellátó szervnek a  Kormány munkáltatói feladatai
ellátásában való közreműködésének részletes szabályait rendeletben állapítsa meg.
(8) Felhatalmazást kap a  Kormány, hogy rendeletben az  e  törvényben meghatározott illetmények alsó, illetve felső
határánál magasabb összegű alsó, illetve felső határt állapítson meg.
(9) Felhatalmazást kap a  miniszterelnök, illetve az  ügyvezető miniszterelnök, hogy rendeletben jelölje ki a  miniszter
hatáskörét gyakorló más minisztert, valamint irányítási jogkörrel ruházza fel a miniszterelnöki biztost.
(10) Felhatalmazást kap a  kormányhivatal irányítására rendeletben kijelölt miniszter, hogy rendeletben határozza meg
a kormányablakok és az okmányirodák működésének személyi és technikai feltételeit.
(11) Felhatalmazást kap a  kormányhivatal irányítására rendeletben kijelölt miniszter, hogy rendeletben határozza meg
a kiemelt ügyintézői osztályra vonatkozó részletes szabályokat.
(12) Felhatalmazást kap a  Kormány, hogy rendeletben határozza meg a  289.  § szerinti szabadságmegváltás
eljárásrendjét és kifizetésének szabályait.
(13) Felhatalmazást kap a  Kormány, hogy rendeletben határozza meg a  286.  § (5)  bekezdése szerinti jövedelem
számításának módját.
282. § [Hatálybalépés]
 (1) Ez a törvény – a (2) és (3) bekezdésben foglalt kivétellel – 2019. január 1-jén lép hatályba.
 (2) A 327. § 2019. január 2-án lép hatályba.
 (3) A 296–323. §, a 325–326. §, a 328. § és a 330. § 2019. március 1-jén lép hatályba.
283. § [Átmeneti rendelkezés a törvény alkalmazása kezdetének időpontjához]
 (1) E törvény rendelkezéseit – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – 2019. március 1-jétől kell alkalmazni.
 (2) A 2. §-t, a 4. §-t, a Második Részt, a IX. Fejezetet, a (3)–(10) bekezdést, valamint a 284–291. §-t 2019. január 1-jétől kell
alkalmazni.
 (3) 2019. február 28-áig a) az e törvény hatálybalépésekor főosztályvezető-helyettesi munkakört betöltő kormánytisztviselő munkaköri
feladatait elláthatja;
b) az e  törvény hatálybalépésekor jogviszonyban álló vagy megbízatást betöltő, e  törvény szerinti politikai
felsővezető, politikai vezető, biztosi jogviszonyban álló, szakmai felsővezető és szakmai vezető a munkaköri
vagy megbízatásából eredő feladatait elláthatja;
c) a kormányhivatalok szakmai irányítására a  fővárosi és megyei kormányhivatalokról, valamint a  fővárosi és
megyei kormányhivatalok kialakításával és a  területi integrációval összefüggő törvénymódosításokról szóló
2010. évi CXXVI. törvény (a továbbiakban: Khtv.) 2018. december 31-én hatályos szabályait kell alkalmazni.
(4) 2019. február 28-áig
a) a központi kormányzati igazgatási szervnél foglalkoztatott kormánytisztviselő, kormányzati ügykezelő,
politikai tanácsadó, politikai főtanácsadó, kabinetfőnök, valamint a  közigazgatási államtitkár és a  helyettes
államtitkár kormányzati szolgálati jogviszonyára a Kttv.,
b) a miniszterelnök, miniszter, államtitkár állami vezetői szolgálati jogviszonyára, a  kormánybiztosra,
miniszterelnöki biztosra, miniszterelnöki megbízottra, miniszteri biztosra, a  kormányzati főhivatal és
a központi hivatal vezetőjének és vezető-helyettesének jogviszonyára a Ksztv.,
c) a területi kormányzati igazgatási szervnél foglalkoztatott állami tisztviselő és állami ügykezelő állami
szolgálati jogviszonyára az állami tisztviselőkről szóló 2016. évi LII. törvény (a továbbiakban: Áttv.),
d) a kormánymegbízott, a  kormányhivatal főigazgatója és igazgatója, valamint a  járási hivatal vezetője és
vezetőjének helyettese jogviszonyára a Khtv.,
e) a kormányzati igazgatási szerv munkavállalójának munkaviszonyára a Kttv.
2018. december 31-én hatályos rendelkezéseit kell alkalmazni.
(5) A  (4)  bekezdés a)–b) és d)–e)  pontja szerinti érintett – a  (7) és (8)  bekezdésben foglalt kivétellel –
2019. február 28-áig a 2018. december 1-jén őt megillető illetményére, illetve díjazására vagy munkabérére jogosult.
(6) Ha az (5) bekezdés szerinti érintett illetménye a 2018. évre csökkentett mértékben került megállapításra, – a (7) és
(8) bekezdésben foglalt kivétellel – 2019. február 28-áig a 2019. január 1-jén őt megillető illetményére jogosult.
(7) Ha az  (5)  bekezdés szerinti érintett illetményében a  (4)  bekezdés szerint rá irányadó törvény rendelkezése
folytán – a  jogviszonyban töltött ideje alapján vagy idegennyelv-tudási pótlék megállapítása következtében –
2018. december 2. és 2019. február 28. között változás áll be, 2019. február 28-áig az így megállapított illetményére
jogosult.
(8) Ha az  (5)  bekezdés szerinti érintett 2018. december 2. és 2019. február 28. között vezetői kinevezést kap vagy
vezetői munkakörből nem vezetői munkakörbe kerül, 2019. február 28-áig a kinevezés-módosításban megállapított
illetményére jogosult.
(9) Ha az  (5)  bekezdés szerinti érintett jogviszonya 2018. december 1-je után jött létre, az  (5)  bekezdés alkalmazása
során a kinevezési okirata szerinti illetményét kell figyelembe venni.
(10) Az  e  törvény hatálya alá tartozó szervekre és tisztségviselőkre 2019. március 1-jétől a  Ksztv.-nek csak azon
rendelkezései alkalmazhatóak, amelyeket e törvény nem szabályoz.
284. § [Átmeneti rendelkezés az álláshelyek besorolásához]
 (1) A  Kormány – a  286.  § (1) és (2)  bekezdésében foglaltak figyelembevételével – megállapítja a  kormánytisztviselők
álláshelyhez rendelésének szempontjait.
 (2) A  kormányzati igazgatási szerv alaplétszámába tartozó álláshely az  57.  § (1) és (2)  bekezdése szerinti besorolási
kategóriák közül olyan besorolási kategóriájú álláshelynek minősül, amelyik besorolási kategóriához
a  kormánytisztviselő a  Kormány által az  (1)  bekezdés alapján meghatározott szempontok és a  286.  § (1) és
(2) bekezdésében foglaltak alapján rendelhető.
(3) A  kormányzati igazgatási szervet vezető, irányító vagy felügyelő miniszter az  (1)  bekezdés szerinti szempontok és
a 286. § (1) és (2) bekezdésében foglaltak figyelembevételével 2019. február 5-éig javaslatot tehet – a kormányzati
személyügyi igazgatásra kijelölt szerv útján – a  Kormány számára az  általa vezetett minisztérium és az  általa
irányított vagy felügyelt kormányzati igazgatási szerv alaplétszámába tartozó álláshelyek (2)  bekezdés szerinti
besorolásának módosítására azzal, hogy a javaslatnak tartalmaznia kell a javaslat elkészítése során figyelembe vett
– a 286. § (1) vagy (2) bekezdése szerinti – illetmény összegét.
(4) A (3) bekezdés szerinti javaslattétel során az 51. § (4) és (5) bekezdését megfelelően alkalmazni kell.
 (5) A  Kormány dönt a  (3)  bekezdés szerinti javaslatról és az  elfogadott javaslatok figyelembevételével jóváhagyja
a kormányzati igazgatási szervek alaplétszámába tartozó álláshelyek (2) bekezdés szerinti besorolását.
 (6) Az (1)–(5) bekezdést nem kell alkalmazni a kormányhivatalok alaplétszámába tartozó álláshelyekre.
285. § [Átmeneti rendelkezés a jogviszonyok átalakulásához]
 (1) 2019. március 1-jével
a) a központi kormányzati igazgatási szervnél foglalkoztatott kormánytisztviselő, kormányzati ügykezelő,
valamint a közigazgatási államtitkár és a helyettes államtitkár kormányzati szolgálati jogviszonya az e törvény
szerinti kormányzati szolgálati jogviszonnyá,
b) a miniszterelnök, a miniszter, az államtitkár állami vezetői szolgálati jogviszonya az e törvény szerinti politikai
szolgálati jogviszonnyá, a  kormánybiztos, a  miniszterelnöki biztos és a  miniszteri biztos megbízatása
az  e  törvény szerinti biztosi jogviszonnyá, a  miniszterelnöki megbízott megbízatása ez  e  törvény szerinti
megbízatássá,
c) a politikai tanácsadó és politikai főtanácsadó, valamint a  kabinetfőnök kormányzati szolgálati jogviszonya
politikai szolgálati jogviszonnyá,
d) a területi kormányzati igazgatási szervnél foglalkoztatott állami tisztviselők és állami ügykezelők állami
szolgálati jogviszonya az e törvény szerinti kormányzati szolgálati jogviszonnyá
alakul át.
 (2) Az  érintettet 2019. március 15-éig a  jogviszony (1)  bekezdés szerinti átalakulásáról tájékoztatni kell, részére
az e törvény szerinti kinevezési okmányt ki kell állítani, illetményét a 286. § alapján meg kell állapítani.
 (3) Az  érintett a  munkaköre alapján 2019. február 28-án ellátott feladatait mindaddig elláthatja, amíg az  álláshelyén
ellátandó feladatok vagy az  álláshely betöltésének az  58.  § (2)  bekezdése szerinti szakmai feltételei meg nem
változnak.
(4) A  (2)  bekezdéstől eltérően a  miniszterelnök, a  miniszter, az  államtitkár, a  kormánymegbízott, a  kormánybiztos,
a  miniszterelnöki biztos és a  miniszteri biztos jogviszonyának átalakulása nem érinti a  megbízatást, illetve
a kinevezést, továbbá a munkáltatói jogkör gyakorlója részéről nem keletkeztet tájékoztatási kötelezettséget.
(5) Az  e  törvény hatálya alá kerülő Kttv. szerinti kormányzati ügykezelő a  jogviszonya az  (1)  bekezdés a)  pontja
szerinti átalakulásával kormánytisztviselőként kerül továbbfoglalkoztatásra, ha a  kinevezés általános feltételeinek
megfelel. Ha a  kormányzati ügykezelő a  kinevezés általános feltételeinek nem felel meg, jogviszonya a  114.  §
(3) bekezdésében foglaltak szerint szűnik meg.
(6) Az  (1)  bekezdéstől eltérően az  érintett jogviszonya nem alakul át az  e  törvény szerinti jogviszonnyá, ha
2019.  március 1. előtt kötött megállapodás, illetve valamelyik fél egyoldalú jognyilatkozata alapján e  törvény
hatálybalépését követően szűnik meg a jogviszony.
(7) Az  érintett jogviszonyának az  (1)  bekezdés a) és d)  pontja szerinti átalakulása esetén a  jogviszonyt a  próbaidő,
a  végkielégítésre és a  szolgálati elismerésre való jogosultság szempontjából, az  (1)  bekezdés c)  pontja szerinti
átalakulás esetén a próbaidő szempontjából folyamatosnak kell tekinteni.
(8) E  törvény hatálybalépése és a  283.  § (1)  bekezdése szerinti alkalmazása nem szakítja meg a  2019. február 28-án
fennálló jogviszonyból eredő igények elévülését.
(9) Az (1) bekezdés a), c) és d) pontja szerinti érintettet – a (2) bekezdés szerinti okirat közlését követő öt munkanapon
belül írásban benyújtott kérelmére – a 89. § (5) bekezdésének megfelelő alkalmazásával fel kell menteni azzal, hogy
a kinevezés-módosítást megelőző illetményén a 283. § (5)–(9) bekezdése szerinti illetményt kell érteni.
(10) A  munkáltatói jogkör gyakorlója a  kormányzati igazgatási szervnél foglalkoztatott munkavállaló munkaviszonyát
–  hozzájárulásával – 2019. március 1-jével kormányzati szolgálati jogviszonnyá alakíthatja át azzal, hogy
az  illetménye nem lehet kevesebb a  munkavállalót 2018. december 1-jén megillető munkabérnél. Amennyiben
a munkaviszony 2018. december 1. után jött létre, a jogviszony átalakítása esetén az illetmény nem lehet kevesebb
a munkaszerződés szerinti munkabérnél.
286. § [Átmeneti rendelkezés az illetmény megállapításához]
 (1) A  285.  § (1)  bekezdés a) és c)  pontja szerinti érintett e  törvény szerinti illetményét úgy kell megállapítani, hogy
az  nem lehet kevesebb annál, mint amekkora összegre az  érintett illetményként – ideértve az  alapilletményt,
az  alapilletmény-eltérítést, az  illetménykiegészítést, és az  illetménypótlékot – a  kinevezési okirat alapján
2018. december 1-jén jogosult volt azzal, hogy
a) a jogviszonyban töltött ideje alapján az illetmény összegében 2018. december 1. után bekövetkező változást,
b) a 2018. december 1. után megállapított idegennyelv-tudási pótlékot,
c) a 2018. december 1. utáni vezetői munkakörbe vagy vezetői munkakörből nem vezetői munkakörbe helyezés
esetén a kinevezés-módosítás szerinti illetményt
figyelembe kell venni.
(2) Ha az érintett jogviszonya 2018. december 1. után jött létre, az (1) bekezdés alkalmazása során a kinevezési okirata
szerinti illetményét kell figyelembe venni.
(3) A  munkáltatói jogkör gyakorlója 2019. február 15-ig megállapítja, hogy az  érintett milyen besorolású álláshelyre
kerül, és az  érintett számára megállapított álláshely besorolási kategóriájához az  1.  mellékletben meghatározott
kereten belül – az (1) és (2) bekezdésben foglaltak figyelembevételével – megállapítja az érintett illetményét.
(4) A  (3)  bekezdés szerinti döntéshozatal során a  munkáltatói jogkör gyakorlója figyelembe veszi
a kormánytisztviselőnek a 2018. második félévi teljesítményértékelését és éves minősítését.
(5) Az  érintett (3)  bekezdés alapján megállapított illetménye és az  érintettnek a  2019. január és február hónap után
az  ugyanazon munkáltatótól származó jövedelme közötti különbözetet az  érintett 2019. márciusi illetményével
egyidejűleg kell kifizetni. A jövedelem számításának módját a Kormány rendeletben állapítja meg.
287. § [Átmeneti rendelkezés a Magyar Kormánytisztviselői Karhoz]
 (1) 2019. március 1.  napjával a  Magyar Kormánytisztviselői és Állami Tisztviselői Kar elnevezése Magyar
Kormánytisztviselői Karra változik. E  törvény hatálybalépése és a  283.  § (1)  bekezdése szerinti alkalmazása
a köztestület jogállását, jogait és kötelezettségeit, valamint feladatait és választott tisztségviselőinek megbízatását
nem érinti, a köztestület működése folyamatos.
(2) Akinek a  jogviszonya a  285.  § (1)  bekezdés a) és d)  pontja alapján alakul át, és 2019. február 28-án a  Magyar
Kormánytisztviselői és Állami Tisztviselői Kar tagja volt, annak a Magyar Kormánytisztviselői Karral fennálló tagsági
viszonyát folyamatosnak kell tekinteni.
(3) A  2019. február 28-án induló vagy folyamatban lévő etikai eljárásokat a  Kttv. és a  Magyar Kormánytisztviselői és
Állami Tisztviselői Kar Hivatásetikai Kódexének 2018. december 31-én hatályos szabályai alapján kell lefolytatni.
A 2019. február 28-án hatályban lévő etikai büntetéseket e törvény hatálybalépése és a 283. § (1) bekezdése szerinti
alkalmazása nem érinti.
288. § [Átmeneti rendelkezés a kormányzati szolgálati jogviszony tartalmához]
 (1) E  törvény hatálybalépése és a  283.  § (1)  bekezdése szerinti alkalmazása a  2019. február 28-án hatályban lévő
határozott idejű áthelyezésre, illetve kirendelésre vonatkozó háromoldalú megállapodásokat nem érinti.
A  határozott idejű áthelyezés, illetve a  kirendelés megszűnésekor az  érintett a  felek megállapodása szerinti
kormányzati igazgatási szervnél kerül továbbfoglalkoztatásra.
(2) A  legkésőbb 2019. február 28-án elrendelt kiküldetésre és kormányzati érdekből történő kirendelésre a  Kttv.
2018. december 31-én hatályos szabályait kell alkalmazni.
(3) A 2019. február 28-án folyamatban lévő próbaidő a jogviszony létesítésekor kikötött időtartamban áll fenn.
(4) A  2018. december 31-én fennálló közigazgatási alapvizsga vagy közigazgatási szakvizsga kötelezettséget
a  Kttv., a  közigazgatási tanulmányok szakirányú szakképzettség vagy a  kormányzati tanulmányok szakirányú
szakképzettség megszerzésére vonatkozó kötelezettséget az Áttv. 2018. december 31-én hatályos rendelkezéseinek
megfelelően kell, a 2019. január 1. és február 28. között keletkező kötelezettséget a Kttv. és az Áttv. 2018. december
31-én hatályos rendelkezéseinek megfelelően lehet teljesíteni.
(5) A  2018. december 31-én fennálló továbbképzési kötelezettséget a  (4)  bekezdés szerint kell, a  2019. január 1. és
február 28. között keletkező továbbképzési kötelezettséget a (4) bekezdés szerint lehet teljesíteni.
(6) A 2019. február 28-án fennálló tanulmányi szerződést és munkáltatói kölcsön szerződést e törvény hatálybalépése
és 283. § (1) bekezdése szerinti alkalmazása nem érinti.
(7) A  2018. február 28-án folyamatban lévő fegyelmi, illetve kártérítési eljárást az  eljárás megindulásakor hatályos
szabályok szerint kell lefolytatni azzal, hogy a fegyelmi eljárásban a 166. § (2) bekezdése szerinti fegyelmi büntetést
lehet kiszabni.
(8) Az  a  kormánytisztviselő, aki 2019. március 1-jét megelőzően a  Kttv. szerinti címadományozásban részesült vagy
2019. február 28-án főtanácsadói vagy tanácsadói munkakört tölt be, 2019. március 1-jétől e cím használatára nem
jogosult.
(9) A  Kttv. alapján megállapított munkaidőkerettel 2019. március 31-éig el kell számolni. A  rendkívüli munkaidő
teljesítésének ellenértékeként járó, 2019. február 28-án meglévő, ki nem adott szabadidőt 2019. március 1-jét
követő harminc napon belül ki kell adni, ha ez nem lehetséges, meg kell váltani. A megváltás mértéke a 286. § (1) és
(2) bekezdése szerinti illetménynek a szabadidőre járó arányos összege.
(10) A kormányzati igazgatási szerv szabályzatában foglaltak szerint nyújtott visszatérítendő, illetve vissza nem térítendő
juttatások a  2018. december 31-én hatályos szabályok szerint a  148.  § (2)  bekezdése szerinti kormányrendelet
hatálybalépéséig nyújthatóak.
(11) A  2019. február 28-ával bezárólag létesített ösztöndíjas jogviszonyra a  Kttv. 2018. december 31-én hatályos
rendelkezéseit kell alkalmazni a jogviszony fennállásáig.
(12) A 117. § (1)–(5) bekezdése csak az e törvény alapján 2019. március 1-jével vagy ezt követően jogviszonyt létesítők
esetében alkalmazható.
(13) A  2019. május 31-én fennálló, be nem jelentett, e  törvény alapján engedély-, illetve bejelentés-kötelessé váló
gyakorolható tevékenység, valamint közérdekű önkéntes tevékenység esetében az engedély iránti kérelmet, illetve
a bejelentést 2019. június 30-ig kell a kormánytisztviselőnek előterjesztenie, illetve megtennie.
(14) Az  e  törvény hatálybalépését megelőzően miniszteri vagy államtitkári kabinetet főosztályvezetőként vezető
kabinetfőnök jogviszonyának politikai szolgálati jogviszonnyá alakulása nem érinti a  kabinetfőnök szolgálati
elismerésre való jogosultságát.
289. § [Átmeneti rendelkezés a szabadság megváltásához]
 (1) A  283.  § (4)  bekezdés a), c) és – a  kormánymegbízott kivételével – d)  pontja szerinti érintett részére
a 2018. december 31-én meglévő szabadságát 2018. december 31-ét követően – (4) bekezdésben meghatározott
kivétellel – nem lehet kiadni.
(2) Az érintett 2018. december 31-én meglévő, ki nem adott szabadságát – a Kormány rendeletében meghatározottak
szerint – meg kell váltani.
(3) A (2) bekezdés szerinti megváltás során az érintett 283. § (5)–(9) bekezdése szerinti illetményével kell számolni.
 (4) A  2018. december 31-én szülési szabadságon, vagy a  gyermek ápolása, gondozása céljából igénybe vett fizetés
nélküli szabadságon lévő érintett azon szabadságát, amelyre 2018. december 31-ig jogosultságot szerzett,
az érintett döntése szerint távollétének megszűnését követő
a) 2 éven belül ki kell adni, vagy
b) 30 napon belül meg kell váltani.
290. § [Átmeneti rendelkezés a 2019. évi szabadsághoz]
 (1) Az érintett 2019 januárjában és februárjában a Ksztv., a Khtv., a Kttv., illetve az Áttv. szerinti 2019. évi szabadságának
időarányos részére jogosult.
 (2) Az  érintett 2019. március 1-jétől 2019. december 31-ig az  e  törvény szerinti alapszabadságának és
pótszabadságának időarányos részére jogosult. (3) A  kormánytisztviselő az  e  törvénynek a  szabadság kiadásáról szóló rendelkezéseinek megfelelő alkalmazásával
az  (1)  bekezdés szerinti időszakban igénybe veheti az  e  törvényben számára egy  naptári évre megállapított
alapszabadságát.
(4) Az  (1)  bekezdés szerinti szabadságnak az  (1)  bekezdés szerinti időszakban ki nem adott része 2019. február 28-a
után is kiadható azzal, hogy erre a szabadságra e törvény alapszabadságra vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
291. § [Megfeleltetési rendelkezés]
 (1) Ahol jogszabály a Ksztv. 2018. december 31-én hatályos szabályai szerinti
a) kormányhivatalt említ, azon az e törvény szerinti kormányzati főhivatalt,
b) állami vezetőt említ, azon az e  törvény szerinti politikai felsővezetőt, közigazgatási államtitkárt és helyettes
államtitkárt,
c) állami vezetői szolgálati jogviszonyt említ, azon az e törvény szerinti politikai szolgálati jogviszonyt,
d) politikai vezetőt említ, azon az e törvény szerinti politikai felsővezetőt,
e) szakmai vezetőt említ, azon az e törvény szerinti közigazgatási államtitkárt és helyettes államtitkárt
kell érteni.
(2) Ha jogszabály
a) a Ksztv.-t vagy annak rendelkezését rendeli alkalmazni, jogszabály eltérő rendelkezése hiányában
2019. június 30-áig a Ksztv. 2018. december 31-én hatályos szabályai,
b) az állami vezetők és az  államigazgatási szervek köztisztviselői számára biztosított juttatásokról és azok
feltételeiről szóló kormányrendeletet vagy annak rendelkezését, illetve az  állami vezetői juttatásokról
szóló kormányrendeletet vagy annak rendelkezését rendeli alkalmazni, jogszabály eltérő rendelkezése
hiányában 2019. június 30-áig az  állami vezetői juttatásokról szóló 275/2015. (IX. 21.) Korm. rendelet
2018. december 31-én hatályos szabályai
az irányadóak.
 (3) Ha jogszabály a) a miniszterelnök, a  miniszter, az  államtitkár Ksztv. szerinti javadalmazásának szabályait rendeli
alkalmazni, jogszabály eltérő rendelkezése hiányában 2019. június 30-áig e  tisztségviselőnek a  Ksztv.
2018. december 31-én hatályos szabályai szerinti javadalmazására vonatkozó szabályok,
b) a miniszterelnök, a  miniszter, az  államtitkár, a  közigazgatási államtitkár vagy a  helyettes államtitkár
Ksztv. szerinti juttatásainak szabályait rendeli alkalmazni, jogszabály eltérő rendelkezése hiányában
2019.  június 30-áig e tisztségviselőnek a Ksztv. 2018. december 31-én hatályos szabályai szerinti juttatására
vonatkozó szabályok,
c) a miniszterelnök közcélú felajánlásaira, adományaira vonatkozó Ksztv. szerinti szabályokat rendeli alkalmazni,
jogszabály eltérő rendelkezése hiányában 2019. június 30-áig a  Ksztv. miniszterelnök közcélú felajánlásaira,
adományaira vonatkozó szabályok
az irányadóak.
 (4) Ha jogszabály a  közigazgatási államtitkár vagy a  helyettes államtitkár illetményére vonatkozó szabályokat
rendeli alkalmazni, jogszabály eltérő rendelkezése hiányában 2019. június 30-áig e  tisztségviselőnek a  Kttv.
2018. december 31-én hatályos szabályai szerinti illetményére vonatkozó szabályok az irányadóak.
(5) Ahol jogszabály
a) állami tisztviselőt említ, azon az e törvény szerinti fővárosi és megyei kormányhivatal kormánytisztviselőjét,
b) állami ügykezelőt említ, azon az  e  törvény szerinti fővárosi és megyei kormányhivatal kormányzati
ügykezelőjét
kell érteni. 292. § [A Ksztv. módosítása]
 (1) A Ksztv. 1. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„1.  § (1) E  törvény hatálya a  központi államigazgatási szervekre, a  Kormány tagjaira, az  államtitkárokra, valamint
a biztosi jogviszonyban álló személyekre terjed ki.
(2) Központi államigazgatási szerv
a) a központi kormányzati igazgatási szerv,
b) az önálló szabályozó szerv,
c) az autonóm államigazgatási szerv, és
d) a rendvédelmi szerv és a Katonai Nemzetbiztonsági Szolgálat.
(3) Önálló szabályozó szerv
a) a Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság, és
b) a Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal.
(4) Autonóm államigazgatási szerv
a) a Közbeszerzési Hatóság,
b) az Egyenlő Bánásmód Hatóság,
c) a Gazdasági Versenyhivatal,
d) a Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság, és
e) a Nemzeti Választási Iroda.
(5) Rendvédelmi szerv
a) a rendőrség,
b) a büntetés-végrehajtási szervezet,
c) a hivatásos katasztrófavédelmi szerv, és
d) a polgári nemzetbiztonsági szolgálatok.”
(2) A Ksztv. 3. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„3.  § Az  államigazgatási szerv szervezeti egysége vezetője tevékenységének irányítása alatt – törvény
eltérő rendelkezése hiányában – a  kormányzati igazgatásról szóló törvény szerinti, az  egyes tisztségviselők
tevékenységének irányításával kapcsolatos hatásköröket kell érteni.”
(3) A Ksztv. 5. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A  központi államigazgatási szerv szervezeti és működési szabályzata a  szerv vezetőjének hatáskörébe tartozó
egyes ügyekben a kiadmányozási jogot
a) a szervnél politikai felsővezetőként politikai szolgálati jogviszonyban vagy szakmai felsővezetőként kormányzati
szolgálati jogviszonyban álló személyre,
b) a szervnél szakmai vezetőként kormányzati szolgálati jogviszonyban álló személyre,
c) a szervnél vezetőként közszolgálati jogviszonyban álló személyre,
d) a szervvel vezető beosztással rendelkező, a  rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos állományának
szolgálati jogviszonyáról szóló törvény szerinti jogviszonyban álló személyre,
e) a szervvel vezető beosztással rendelkező, a  honvédek jogállásáról szóló törvény szerinti jogviszonyban álló
személyre, illetve
f ) a miniszterelnök közvetlen irányítása alatt álló és kormányrendeletben a  központi államigazgatási szervnél
irányítási jogkörrel felruházott kormánybiztosra
g) ruházhatja, aki a döntés meghozatala során a szerv vezetője nevében jár el.”
(4) A Ksztv. 7. §-a a következő (8) bekezdéssel egészül ki:
„(8) A politikai felsővezető illetménye, jutalma és célprémiuma nem önálló tevékenységből származó, járulékalapot
képező jövedelemnek minősül.”
(5) A Ksztv. 13. § (8) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(8) A (2), (3) és (4) bekezdésben meghatározott juttatás nem önálló tevékenységből származó, járulékalapot képező
jövedelemnek minősül.”
(5) A Ksztv. 14. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A  miniszter és az  államtitkár a  miniszterelnök által meghatározott összegű jutalomban részesülhet.
Az  államtitkár jutalmára a  tevékenységét irányító miniszter – a  Miniszterelnöki Kormányiroda közigazgatási
államtitkára útján – tesz javaslatot. Az  államtitkár számára célprémiumot a  miniszterelnök állapíthat meg.
A célprémiumra az államtitkár tevékenységét irányító miniszter tesz javaslatot.”
(6) A Ksztv. 31. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„31. § (1) Az egyidejűleg politikai vagy szakmai felsővezetői megbízatást is betöltő kormánybiztos kormánybiztosi
tevékenységére tekintettel a  kormánybiztosi kinevezésről szóló normatív kormányhatározatban meghatározott,
legfeljebb a  (2)  bekezdés szerinti illetménynek megfelelő összegű díjazást kaphat, ha tevékenysége eredeti
feladatkörével nem függ össze. A díjazás nem önálló tevékenységből származó, járulékalapot képező jövedelemnek
minősül.
(2) A  politikai vagy szakmai felsővezetői megbízatást be nem töltő kormánybiztos államtitkári illetménynek
megfelelő összegű díjazásra és kormányrendeletben meghatározott juttatásokra jogosult. A  Kormány
a  kormánybiztos kinevezéséről szóló normatív határozatában a  kormánybiztos díjazását és juttatásait ennél
alacsonyabb mértékben is megállapíthatja. A  díjazás nem önálló tevékenységből származó, járulékalapot képező
jövedelemnek minősül.”
(7) A Ksztv. 38. § (9) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(9) A  miniszteri biztos kinevezéséről szóló normatív utasítás a  miniszteri biztos díjazását és juttatásait
a (6) bekezdésben meghatározottnál alacsonyabb mértékben is megállapíthatja.”
(8) A Ksztv.
a) 6.  §-át megelőző alcím címében az „állami vezetők” szövegrész helyébe az „egyes kormányzati igazgatási
tisztségviselőkre vonatkozó szabályok”,
b) 7. § (6) bekezdésében az „Az állami vezető” szövegrész helyébe az „A politikai felsővezető”,
c) 7. § (6) bekezdésében a „kormányhivatal” szövegrész helyébe a „kormányzati főhivatal”,
d) 13. § (1), (4) és (5) bekezdésében a „politikai vezető” szövegrész helyébe a „politikai felsővezető”,
e) 13.  § (5)  bekezdésében az  „állami vezetői megbízatást” szövegrész helyébe a  „politikai felsővezetői
megbízatást vagy szakmai felsővezetői kinevezést”,
f ) 13. § (5) bekezdésében a „megbízatással” szövegrész helyébe a „megbízatással vagy kinevezéssel” szöveg,
g) 13. § (7) bekezdésében az „állami vezetői” szövegrész helyébe a „politikai”,
h) 32. § (2) bekezdésében a „31. § (2), (6), (7) és (9) bekezdését” szövegrész helyébe a „31. §-t”,
i) 33.  § (1)  bekezdésében az „állami vezetőnek” szövegrész helyébe a „politikai felsővezetőnek, közigazgatási
államtitkárnak vagy helyettes államtitkárnak”,
j) 33. § (1) bekezdésében az „állami vezetőre” szövegrész helyébe az „e tisztségviselőre”,
k) 33. § (1) bekezdésében az „állami vezetői” szövegrész helyébe az „e tisztségviselői”,
l) 38. § (6) bekezdésében a „származó” szövegrész helyébe a „származó, járulékalapot képező”
szöveg lép.
(9) Hatályát veszíti a Ksztv.
 1. 2. § (3) bekezdése,
 2. 6. §-a,
 3. 7. § (1)–(4) bekezdése,
 4. 7/A. §-a,
 5. 8. §-át megelőző alcíme,
 6. 8–12/C. §-a,
 7. 13. § (6) bekezdése,
 8. 14. § (2)–(6) bekezdése,
 9. 15. §-a
10. II. Fejezet címe,
11. 17. §-át megelőző alcím címe és 17. §-a,
12. 18. §-át megelőző alcím címe és 18–19. §-a,
13. 20. §-át megelőző alcím címe és 20–25. §-a,
14. 25/A. §-át megelőző alcím címe,
15. 25/B–25/D. §-a,
16. 26. §-át megelőző alcím címe és 26. §-a,
17. 27. §-át megelőző alcím címe és 27. §-a,
18. 28. §-át megelőző alcím címe és 28–30/A. §-a,
19. 31. §-át megelőző alcím címe,
20. 32. §-át megelőző alcím címe,
21. 32. § (1), (3)–(6) bekezdése,
22. 33. § (2) bekezdése,
23. II/A. Fejezete,
24. III. Fejezet címe,
25. 34. §-át megelőző alcím címe és 34–35. §-a,
26. 37. §-át megelőző alcím címe és 37. §-a,
27. 38. §-át megelőző alcím címe,
28. 38. § (1)–(5) és (8) bekezdése,
29. 39. §-át megelőző alcím címe,
30. 40. §-át megelőző alcím címe és 40–46. §-a,
31. 47. §-át megelőző alcím címe és 47. §-a,
32. 49. §-át megelőző alcím címe és 49–50. §-a,
33. 51. §-át megelőző alcím címe,
34. 52. §-át megelőző alcím címe és 52–58. §-a,
35. 60. §-át megelőző alcím címe és 60–68. §-a,
36. IV. Fejezete,
37. 75. § (1)–(4a) bekezdése.
(10) Hatályát veszíti a Ksztv.
a) 13. § (2) bekezdés záró szövegrészében az „ , amelyre a 9. § (1) bekezdését kell alkalmazni” szövegrész,
b) 33.  § (3)  bekezdésében az  „A (2)  bekezdésben meghatározott tilalom nem akadálya annak, hogy
a  miniszterelnök diplomáciai, személyes tanácsadói vagy egyéb eseti jellegű feladat miniszterelnöki
megbízottként történő ellátására megbízást adjon.” szövegrész és az  „A miniszterelnök a  miniszterelnöki
megbízottat feljogosíthatja a miniszterelnöki főtanácsadói megnevezés használatára.” szövegrész.
293. § [A Kttv. módosítása]
 (1) A Kttv. 1. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„1.  § (1) E  törvény hatálya – nemzetközi jogi vagy uniós jogi kötelezettség teljesítése érdekében törvény eltérő
rendelkezése hiányában –
a) a  helyi önkormányzat képviselő-testületének polgármesteri hivatala, közterület-felügyelete, a  közös
önkormányzati hivatala (a  továbbiakban: képviselő-testület hivatala) köztisztviselőjének és közszolgálati
ügykezelőjének közszolgálati jogviszonyára,
b) a VII/A. Fejezet rendelkezései szerint a polgármesterre és az alpolgármesterre, továbbá
c) a  Kormány által intézményfenntartásra kijelölt szerv kormánytisztviselőjének és kormányzati ügykezelőjének
kormányzati szolgálati jogviszonyára
terjed ki.
(2) E törvény rendelkezéseit kell alkalmazni a kormányzati igazgatási szerv kormánytisztviselőjének és kormányzati
ügykezelőjének kormányzati szolgálati jogviszonyára vagy a jogviszony egyes elemeire, ha
a) a kormányzati igazgatásról szóló törvény ekként rendelkezik, vagy
b) a  kormányzati igazgatásról szóló törvény a  jogviszony vagy annak egyes elemei tekintetében a  hatályának
hiányáról rendelkezik.”
(2) A Kttv. 4. §-a a következő d) ponttal egészül ki:
(E törvény hatálya nem terjed ki:)
„d) az  1.  § (2)  bekezdésében foglalt kivétellel a  kormányzati igazgatásról szóló törvény hatálya alá tartozó
tisztségviselőre.”
(3) A Kttv. a IV. Fejezet címét megelőzően a következő 28. §-sal egészül ki:
„28.  § Az  e  törvény hatálya alá tartozó, államigazgatási szervnél kormánytisztviselőként kormányzati szolgálati
jogviszonyban álló személy a kormányzati igazgatásról szóló törvény szerinti Magyar Kormánytisztviselői Kar tagjává
válik.”
(4) A Kttv. 107. §-a a következő (2a) bekezdéssel egészül ki:
„(2a) A  (2)  bekezdéstől eltérően, ha a  kormánytisztviselő kormányzati szolgálati jogviszonya azért kerül
megszüntetésre, mert a  kormányzati igazgatásról szóló 2018.  évi CXXV.  törvény hatálya alá tartozó szervvel
kíván kormányzati szolgálati jogviszonyt létesíteni, a  jogviszony megszüntetésekor, ha a  munkáltató az  arányos
szabadságot nem adta ki, azt meg kell váltani.”
(5) A Kttv. 125. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) Törvényben meghatározott szerveknél tanácsadói és főtanácsadói munkakörök létesíthetők.”
(6) Hatályát veszti a Kttv.
a) 3. § (1) és (8) bekezdése,
b) 6. § 1a. és 29. pontja,
c) IV. Fejezete,
d) 185–188. §-a,
e) 190–191. §-a,
f ) 203–205. §-a,
g) VII. Fejezete.
(7) A Kttv. „Átmeneti rendelkezések” alcíme a következő 260/D. §-sal egészül ki:
„260/D.  § (1) A  rendőrség, a  büntetés-végrehajtási szervezet és a  hivatásos katasztrófavédelemi szerv központi,
területi és helyi szervei kormánytisztviselőjének és kormányzati ügykezelőjének jogviszonyára a  rendvédelmi
igazgatási szolgálati jogviszonyt szabályozó törvény szerint történő jogviszonyváltozás időpontjáig e  törvény
2018. december 31-én hatályos szabályait kell alkalmazni.
(2) A  Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal személyi állományába tartozó foglalkoztatottak vonatkozásában
a kormányzati igazgatásról szóló törvény hatálybalépésétől 2019. június 30. napjáig
a) a kormányzati szolgálati jogviszonyban foglalkoztatottak esetében e törvényt,
b) a munkaviszonyban foglalkoztatottak esetében e törvény munkavállalókra vonatkozó rendelkezéseit
kell alkalmazni.”
(8) Hatályát veszti a Kttv. 2. §-ában az „és a fővárosi és megyei kormányhivatal állami tisztviselőjének állami tisztviselői
jogviszonyára” szövegrész.
(9) A Kttv. 107. § (1) bekezdésében a „(2) bekezdést” szövegrész helyébe a „(2) és (2a) bekezdést” szöveg lép.
294. § [A fővárosi és megyei kormányhivatalokról, valamint a fővárosi és megyei kormányhivatalok kialakításával és a területi
integrációval összefüggő törvénymódosításokról szóló 2010.  évi CXXVI.  törvény egyes rendelkezéseinek hatályon kívül
helyezése]
(1) Hatályát veszti a  fővárosi és megyei kormányhivatalokról, valamint a  fővárosi és megyei kormányhivatalok
kialakításával és a  területi integrációval összefüggő törvénymódosításokról szóló 2010.  évi CXXVI.  törvény
(a továbbiakban: Khtv.)
a) 1–20/F. §-a,
b) 21. § a)–f ) pontja,
c) 21/A. §-a,
d) 21/B. § (1) bekezdése.
(2) Hatályát veszti a Khtv.
a) 21/B. § (3) bekezdésében az „– a szakmai irányító miniszter véleményének kikérésével –”,
b) 21/B. § (4) bekezdésében az „a szakmai irányító miniszter egyetértésével kiadott”
szövegrész.
295. § [Átmeneti rendelkezés egyes, illetményre vonatkozó szabályokhoz]
 (1) A médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. törvény 117. § (3) bekezdése szerinti
helyettes államtitkári illetmény alatt – jogszabály eltérő rendelkezése hiányában – 2019. július 1-jéig a  helyettes
államtitkár Kttv. 2018. december 31-én hatályos rendelkezései szerinti illetményét kell érteni.
(2) A választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 64. § (1) bekezdése szerinti helyettes államtitkári illetmény alatt
jogszabály eltérő rendelkezése hiányában 2019. július 1-jéig a  helyettes államtitkár Kttv. 2018. december 31-én
hatályos rendelkezései szerinti illetményét kell érteni.
296. § [A szerencsejáték szervezéséről szóló 1991. évi XXXIV. törvény módosítása]
Hatályát veszti a szerencsejáték szervezéséről szóló 1991. évi XXXIV. törvény 8/A. §-a és 38. § (4) bekezdés a) pontja.
297. § [A használati minták oltalmáról szóló 1991. évi XXXVIII. törvény módosítása]
Hatályát veszti a  használati minták oltalmáról szóló 1991.  évi XXXVIII.  törvény 8.  §-ában az „ , állami szolgálati”
szövegrész.
298. § [A közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény módosítása]
 (1) A  közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992.  évi XXXIII.  törvény (a  továbbiakban: Kjt.) 1.  § (3)  bekezdése helyébe
a következő rendelkezés lép:
„(3) A  25/C.  § hatálya – az  ott meghatározottak szerint – kiterjed a  közszolgálati tisztviselőkről szóló törvény és
a kormányzati igazgatásról szóló törvény hatálya alá tartozó munkáltatóra és kormánytisztviselőre, köztisztviselőre,
kormányzati és közszolgálati ügykezelőre, valamint a  közigazgatási szervnél és a  kormányzati igazgatási szervnél
foglalkoztatott munkavállalóra, ha a munkáltató egészének vagy egy részének átadására tekintettel a kormányzati
szolgálati jogviszony, a  közszolgálati jogviszony, a  politikai szolgálati jogviszony, a  biztosi jogviszony vagy
a munkaviszony létesítésére e törvény szabályai szerint kerül sor.”
(2) A Kjt. 77/A. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„77/A. § A közszolgálati tisztviselőkről szóló törvény vagy a kormányzati igazgatásról szóló törvény szerinti célfeladat
végrehajtásában a  közszolgálati tisztviselőkről szóló törvényben és a  kormányzati igazgatásról szóló törvényben,
valamint ezek végrehajtására kiadott rendeletben foglalt feltételekkel és korlátozásokkal a  közalkalmazott is részt
vehet és a  kormánytisztviselőkkel azonos feltételek szerint a  célfeladat eredményes végrehajtásáért céljuttatásra
jogosult.”
(3) A Kjt. 87/A. § (1) bekezdése a következő l) ponttal egészül ki:
(E törvény alkalmazásakor közalkalmazotti jogviszonyban töltött időnek kell tekinteni)
„l) a kormányzati igazgatásról szóló törvény hatálya alá tartozó munkáltatónál kormányzati szolgálati jogviszonyban,
politikai szolgálati jogviszonyban, biztosi jogviszonyban, ösztöndíjas jogviszonyban, illetve munkaviszonyban”
(töltött időt.)
(4) A Kjt.
a) 4.  § (1)  bekezdésében az  „az állami tisztviselőkről szóló törvény” szövegrész helyébe az „a  kormányzati
igazgatásról szóló törvény” szöveg,
b) 25/C.  § (4)  bekezdésében az „az állami tisztviselőkről szóló törvény” szövegrész helyébe az „a  kormányzati
igazgatásról szóló törvény” szöveg, a „kormányzati szolgálati” szövegrész helyébe a „kormányzati szolgálati,
politikai szolgálati, biztosi” szöveg,
c) 25/C. § (6) bekezdésében az „az állami tisztviselőkről szóló” szövegrész helyébe az „a kormányzati igazgatásról
szóló” szöveg, a „kormányzati szolgálati” szövegrész helyébe a „kormányzati szolgálati, politikai szolgálati,
biztosi” szöveg,
d) 25/C.  § (7)  bekezdésében a „közszolgálati tisztviselőkről szóló törvény” szövegrész helyébe a „közszolgálati
tisztviselőkről szóló törvény vagy a kormányzati igazgatásról szóló törvény” szöveg,
e) 25/C.  § (8)  bekezdésében a „kormányzati szolgálati,” szövegrész helyébe a „kormányzati szolgálati, politikai
szolgálati, biztosi,” szöveg, a  „kormányzati szolgálati jogviszonyra” szövegrész helyébe a  „kormányzati
szolgálati jogviszonyra, a politikai szolgálati jogviszonyra, a biztosi jogviszonyra” szöveg,
f ) 25/C. § (9) bekezdésében a „kormányzati szolgálati” szövegrészek helyébe a „kormányzati szolgálati, politikai
szolgálati, biztosi” szöveg,
g) 25/C.  § (11)  bekezdésében a  „kormányzati szolgálati jogviszonyra” szövegrész helyébe a  „kormányzati
szolgálati jogviszonyra, a politikai szolgálati jogviszonyra, a biztosi jogviszonyra” szöveg,
h) 25/C. § (12) bekezdésében az „az állami tisztviselőkről szóló törvény” szövegrészek helyébe az „a kormányzati
igazgatásról szóló törvény” szöveg, a „kormányzati szolgálati” szövegrész helyébe a „kormányzati szolgálati,
politikai szolgálati, biztosi” szöveg,
i) 25/C. § (13) bekezdés b) pontjában a „kormányzati szolgálati” szövegrész helyébe a „kormányzati szolgálati,
politikai szolgálati, biztosi” szöveg,
j) 44/A.  § (2)  bekezdésében az „az állami tisztviselőkről szóló törvény” szövegrész helyébe az „a  kormányzati
igazgatásról szóló törvény” szöveg
lép.
 (5) Hatályát veszti a Kjt. a) 25. § (2) bekezdés b) pont 5. alpontja,
b) 25/C. § (4), (6), (8) bekezdésében az „ , állami szolgálati” szövegrész,
c) 25/C. § (8), (11) bekezdésében az „ , állami szolgálati jogviszonyra” szövegrész,
d) 25/C. § (9) bekezdésében az „ , állami szolgálati” szövegrészek,
e) 25/C. § (12) bekezdésében a „ , vagy állami szolgálati” szövegrész.”
299. § [A polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény módosítása]
A polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992.  évi LXVI.  törvény 19/B.  §-ában az
„az állami tisztviselőkről szóló törvény” szövegrész helyébe az „a kormányzati igazgatásról szóló törvény” szöveg lép.
300. § [A munkavédelemről szóló 1993. évi XCIII. törvény módosítása]
 (1) A munkavédelemről szóló 1993. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Mvt.)
a) 5. §-ában az „az állami tisztviselőkről” szövegrész helyébe az „a kormányzati igazgatásról” szöveg,
b) 9.  § (4)  bekezdésében a „közszolgálati jogviszonyban” szövegrész helyébe a „közszolgálati jogviszonyban,
kormányzati szolgálati jogviszonyban, politikai szolgálati jogviszonyban, biztosi jogviszonyban” szöveg,
c) 87.  § 9.  pontjában a  „kormányzati szolgálati” szövegrész helyébe a  „kormányzati szolgálati, a  politikai
szolgálati, a biztosi” szöveg,
d) 88.  § (3)  bekezdés c)  pontjában a „kormányzati szolgálati jogviszony” szövegrész helyébe a „kormányzati
szolgálati jogviszony, a politikai szolgálati jogviszony, a biztosi jogviszony” szöveg
lép.
 (2) Hatályát veszti az Mvt. 87. § 9. pontjában az „az állami szolgálati,” szövegrész.
301. § [A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény módosítása]
 (1) A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 7. § (1) bekezdés b) pont ba) alpontjában az „az állami tisztviselőkről
szóló törvény” szövegrész helyébe az „a kormányzati igazgatásról szóló törvény” szöveg lép.
 (2) Hatályát veszti a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 7. § (1) bekezdés b) pont ba) alpontjában a „valamint
állami szolgálati jogviszonyban álló állami tisztviselők és állami ügykezelők,” szövegrész.
 (3) Hatályát veszti a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény
a) 7. § (1) bekezdés b) pont bc) alpontjában az „állami szolgálati,” szövegrész,
b) 7. § (1) bekezdés b) pont bd) alpontjában az „állami tisztviselői,” szövegrész.
302. § [A bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény módosítása]
Hatályát veszti a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény
a) 7. § (1) bekezdésében az „ , az állami szolgálati”,
b) 66. § a) pontjában az „ állami szolgálati,”
szövegrész.
303. § [A szabadalmi ügyvivőkről szóló 1995. évi XXXII. törvény módosítása]
Hatályát veszti a szabadalmi ügyvivőkről szóló 1995. évi XXXII. törvény 12. § (1) bekezdésében és 14. § (1) bekezdés
a) pontjába az „az állami szolgálati,” szövegrész.
304. § [A találmányok szabadalmi oltalmáról szóló 1995. évi XXXIII. törvény módosítása]
Hatályát veszti a találmányok szabadalmi oltalmáról szóló 1995. évi XXXIII. törvény 17. §-ában az „ , állami szolgálati”
szövegrész.
305. § [A vad védelméről, a vadgazdálkodásról, valamint a vadászatról szóló 1996. évi LV. törvény módosítása]
A vad védelméről, a  vadgazdálkodásról, valamint a  vadászatról szóló 1996.  évi LV.  törvény 87.  § (2)  bekezdése
helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A kizárás szabályait kell alkalmazni a vadászati, az erdészeti, valamint a természetvédelmi hatósági feladatokat
ellátó kormánytisztviselővel szemben, aki olyan vadászatra jogosult hatósági ügyében jár el, amelynél akár
tagként (érdekeltként), akár vendégvadászként vadászik, továbbá a trófeabírálati eljárásban részt vevő személynél,
ha e  személy a  vadászatra jogosultnál, mint vadász érdekelt, vagy ha a  Polgári Törvénykönyv szerinti közeli
hozzátartozója által elejtett trófea bírálatát kellene elvégezni.”
306. § [A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény módosítása]
 (1) A  gyermekek védelméről és a  gyámügyi igazgatásról szóló 1997.  évi XXXI.  törvény 69/B.  § (4)  bekezdésében
a „közszolgálati, kormányzati szolgálati, vagy állami szolgálati jogviszonyban” szövegrész helyébe a „kormányzati
szolgálati jogviszonyban” szöveg lép.
(2) Hatályát veszti a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény
a) 102. § (1) bekezdésében az „állami szolgálati jogviszonyban,” szövegrész,
b) 102. § (1a) bekezdés b) pontjában az „állami szolgálati jogviszonyban vagy” szövegrész.
307. § [A társadalombiztosítás ellátásaira és a  magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e  szolgáltatások fedezetéről szóló
1997. évi LXXX. törvény módosítása]
A társadalombiztosítás ellátásaira és a  magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e  szolgáltatások fedezetéről szóló
1997.  évi LXXX.  törvény 5.  § (1)  bekezdés a)  pontjában a „kormányzati szolgálati jogviszonyban, állami szolgálati
jogviszonyban” szövegrész helyébe a  „kormányzati szolgálati jogviszonyban, politikai szolgálati jogviszonyban,
biztosi jogviszonyban” szöveg lép.
308. § [A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény módosítása]
A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény 83/C. § (1) bekezdésében az „állami szolgálati
jogviszonyban, állami vezetői szolgálati jogviszonyban” szövegrész helyébe a „politikai szolgálati jogviszonyban,
biztosi jogviszonyban” szöveg lép.
309. § [A külföldre utazásról szóló 1998. évi XII. törvény módosítása]
A külföldre utazásról szóló 1998.  évi XII.  törvény 13.  § (1)  bekezdés a)  pontjába a  „közszolgálati tisztviselője”
szövegrész helyébe a „kormánytisztviselője” szöveg lép.
310. § [A családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. törvény módosítása]
A családok támogatásáról szóló 1998.  évi LXXXIV.  törvény 4.  § d)  pontjában a „kormányzati szolgálati” szövegrész
helyébe a „politikai szolgálati, biztosi, kormányzati szolgálati” szöveg lép.
311. § [A szerzői jogról szóló 1999. évi LXXVI. törvény módosítása]
Hatályát veszti a  szerzői jogról szóló 1999.  évi LXXVI.  törvény 30.  § (7)  bekezdésében az  „ , állami szolgálati”
szövegrész.
312. § [A konzuli védelemről szóló 2001. évi XLVI. törvény módosítása]
 (1) A  konzuli védelemről szóló 2001.  évi XLVI.  törvény (a  továbbiakban: Konztv.) 2.  § (2d)  bekezdése helyébe
a következő rendelkezés lép:
„(2d) Diplomáciai vagy hivatásos konzuli képviseleten a  konzuli tisztviselő munkájában igazgatási munkakörben
való közreműködésre a  minisztériummal kormányzati szolgálati jogviszonyban álló azon kormánytisztviselő
nevezhető ki, aki közigazgatási alapvizsgával rendelkezik vagy az  alól jogszabály alapján mentesült és legalább
kétévi közigazgatási gyakorlattal rendelkezik, amelyből legalább egy hónap szakmai gyakorlatot szerzett
a  minisztérium konzuli ügyekben illetékes főosztályán, továbbá a  konzuli szakmai tanfolyamon való részvételt
követően sikeres konzuli ügyintézői vizsgát tett.”
(2) Hatályát veszti a Konztv. 2. § (2f ) bekezdésében az „a kormányzati ügykezelő,” szövegrész.
313. § [A formatervezési minták oltalmáról szóló 2001. évi XLVIII. törvény módosítása]
Hatályát veszti a formatervezési minták oltalmáról szóló 2001. évi XLVIII. törvény 14. § (6) bekezdésében az „ , állami
szolgálati” szövegrész.
314. § [A sportról szóló 2004. évi I. törvény módosítása]
A sportról szóló 2004. évi I. törvény 43. § (4) bekezdésében, 46/C. § (4) bekezdésében, 46/I. § (4) bekezdésében és
46/O. § (4) bekezdésében az „állami vezető” szövegrész helyébe a „politikai felsővezető” szöveg lép.
315. § [A pályakezdő fiatalok, az ötven év feletti munkanélküliek, valamint a gyermek gondozását, illetve a családtag ápolását
követően munkát keresők foglalkoztatásának elősegítéséről, továbbá az  ösztöndíjas foglalkoztatásról szóló 2004.  évi
CXXIII. törvény módosítása]
(1) A  pályakezdő fiatalok, az  ötven év feletti munkanélküliek, valamint a  gyermek gondozását, illetve a  családtag
ápolását követően munkát keresők foglalkoztatásának elősegítéséről, továbbá az ösztöndíjas foglalkoztatásról szóló
2004. évi CXXIII. törvény (a továbbiakban: Pftv.)
a) 1.  § (2)  bekezdés 3.  pontjában a  „kormányzati szolgálati jogviszony” szövegrész helyébe a  „kormányzati
szolgálati jogviszony, politikai szolgálati jogviszony, biztosi jogviszony” szöveg,
b) 1.  § (2)  bekezdés 6.  pontjában a „kormányzati szolgálati jogviszonyban” szövegrész helyébe a „kormányzati
szolgálati jogviszonyban, politikai szolgálati jogviszonyban, biztosi jogviszonyban” szöveg,
c) 1.  § (2)  bekezdés 7.  pontjában az  „1.  § e)  pontja és 2.  §-a, az  állami tisztviselőkről szóló törvény
(a  továbbiakban: Áttv.) 1.  §-a” szövegrész helyébe az „1. és 2.  §-a, a  kormányzati igazgatásról szóló törvény
(a továbbiakban: Kit.) 2. §-a” szöveg,
d) 1. § (2) bekezdés 8. pontjában az „az Áttv.” szövegrész helyébe az „a Kit.” szöveg
lép.
(2) Hatályát veszti a Pftv.
a) 1. § (2) bekezdés 3. pontjában az „állami szolgálati jogviszony,” szövegrész,
b) 1. § (2) bekezdés 6. pontjában az „állami szolgálati jogviszonyban,” szövegrész.
316. § [Az élelmiszerláncról és hatósági felügyeletéről szóló 2008. évi XLVI. törvény módosítása]
Az élelmiszerláncról és hatósági felügyeletéről szóló 2008.  évi XLVI.  törvény 38/D.  § (4)  bekezdése helyébe
a következő rendelkezés lép:
„(4) Ha törvény vagy kormányrendelet valamely közigazgatási hatósági feladat ellátására az  ÉBC-t jelöli ki,
az eljárásában ügyintéző, illetve döntéshozó csak olyan személy lehet, aki a kormányzati igazgatásról szóló törvény
alapján kormánytisztviselőnek kinevezhető lenne. A  döntéshozóra és az  ügyintézőre a  kormányzati igazgatásról
szóló törvény összeférhetetlenségi szabályait kell alkalmazni.”
317. § [Az anyakönyvi eljárásról szóló 2010. évi I. törvény módosítása]
Az anyakönyvi eljárásról szóló 2010. évi I. törvény 3. §-a a következő w) ponttal egészül ki:
(E törvény alkalmazásában)
„w) hivatali munkaidő: a  közszolgálati tisztviselőkről szóló törvényen alapuló általános munkarend szerinti
munkaidő.”
318. § [Az egyszerűsített foglalkoztatásról szóló 2010. évi LXXV. törvény módosítása]
Az egyszerűsített foglalkoztatásról szóló 2010.  évi LXXV.  törvény 3.  § (4)  bekezdésében az „a  közszolgálati
tisztviselőkről szóló törvény 1. § e) pontjában” szövegrész helyébe az „a közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi
CXCIX. törvény 1. § (1) bekezdésében” szöveg lép.
319. § [A Nemzeti Adó- és Vámhivatalról szóló 2010. évi CXXII. törvény módosítása]
A Nemzeti Adó- és Vámhivatalról szóló 2010. évi CXXII. törvény 7. § (2) bekezdésében a „támogatására, vezetőnként
legfeljebb két szakfőigazgató nevezhető ki.” szövegrész helyébe a  „támogatására szakfőigazgatók nevezhetők
ki. Az  állami adó- és vámhatóság vezetőjének szakmai helyettesét akadályoztatása esetén, vagy ha a  helyettes
államtitkári tisztség nincs betöltve, a NAV szervezeti és működési szabályzatában meghatározott vezetői munkakört
betöltő személy is helyettesítheti.” szöveg lép.”
320. § [A legfőbb ügyész, az  ügyészek és más ügyészségi alkalmazottak jogállásáról és az  ügyészi életpályáról szóló 2011.  évi
CLXIV. törvény módosítása]
(1) A  legfőbb ügyész, az  ügyészek és más ügyészségi alkalmazottak jogállásáról és az  ügyészi életpályáról szóló
2011. évi CLXIV. törvény (a továbbiakban: Üjt.) 11. § (2) bekezdés b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
[Az (1) bekezdésben foglalt feltételeken túl az a személy nevezhető ki ügyésszé, aki a jogi szakvizsga letételét követően]
„b) a  kormányzati igazgatásról szóló 2018.  évi CXXV.  törvény 2.  §-ában meghatározott szervnél közigazgatási,
illetve jogi szakvizsgához kötött álláshelyen, valamint a közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX.  törvény
(a  továbbiakban: Kttv.) 2.  §-a szerinti szervnél, valamint a  rendőrség, a  büntetés-végrehajtás és a  hivatásos
katasztrófavédelmi szerv központi, területi és helyi szervénél közigazgatási, illetve jogi szakvizsgához kötött
munkakörben legalább egy évig ténylegesen dolgozott,”
(2) Az Üjt. 121. § (10) bekezdés a) pontjában és 130. § (5) bekezdés e) pontjában az „állami szolgálati jogviszonyt vagy
a  Kttv. 1. és 2.  §-ában” szövegrész helyébe az „a  Kttv. 1. és 2.  §-ában, valamint a  kormányzati igazgatásról szóló
2018. évi CXXV. törvény 2. §-ában” szöveg lép.
321. § [Az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény módosítása]
 (1) Az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény
a) 11/F. § (1) bekezdésében a „honvédek jogállásáról szóló törvény” szövegrész helyébe a „honvédek jogállásáról
szóló törvény, a  kormányzati igazgatásról szóló törvény” szöveg, az „állami szolgálati” szövegrész helyébe
a „politikai szolgálati, biztosi” szöveg,
b) 11/F. § (3) bekezdésében és (8) bekezdésében a „kormányzati szolgálati” szövegrész helyébe a „kormányzati
szolgálati, politikai szolgálati, biztosi” szöveg,
c) 11/F. § (7) bekezdésében a „kormányzati szolgálati” szövegrészek helyébe a „kormányzati szolgálati, politikai
szolgálati, biztosi” szöveg
lép.
 (2) Hatályát veszti az  államháztartásról szóló 2011.  évi CXCV.  törvény 11/F.  § (1)  bekezdésében az  „állami
tisztségviselőkről szóló törvény,” szövegrész. 322. § [A szabálysértésekről, a  szabálysértési eljárásról és a  szabálysértési nyilvántartási rendszerről szóló 2012.  évi II.  törvény
módosítása]
(1) A  szabálysértésekről, a  szabálysértési eljárásról és a  szabálysértési nyilvántartási rendszerről szóló 2012.  évi
II. törvény (a továbbiakban: Szabs.tv.) 84. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A  szabálysértési hatósághoz vagy a  bírósághoz intézett beadvány előterjesztésének és az  előttük teljesíthető
cselekménynek a  határideje a  hivatali munkaidő végével jár le. Nem számít a  határidő elmulasztásának, ha
a  beadványt a  határidő utolsó  napján postára adták. E  bekezdés alkalmazásában hatósági hivatali munkaidő
a közszolgálati tisztviselőkről szóló törvényen alapuló általános munkarend szerinti munkaidő.”
(2) A  Szabs.tv. 39.  § (3)  bekezdésében a  „ , kormánytisztviselő vagy állami tisztviselő” szövegrész helyébe a  „vagy
kormánytisztviselő” szöveg lép.
323. § [Az Országgyűlésről szóló 2012. évi XXXVI. törvény módosítása]
 (1) Az Országgyűlésről szóló 2012. évi XXXVI. törvény (a továbbiakban: Ogytv.) 124/L. § (3) bekezdés b) pontja helyébe
a következő rendelkezés lép:
(A jubileumi jutalomra jogosító idő megállapításánál)
„b) a Kttv., a köztisztviselők jogállásáról szóló 1992. évi XXIII.  törvény (a  továbbiakban: Ktv.), a kormánytisztviselők
jogállásáról szóló 2010. évi LVIII. törvény (a továbbiakban: Ktjv.), az állami tisztviselőkről szóló 2016. évi LII. törvény
(a  továbbiakban: Áttv.) és a  kormányzati igazgatásról szóló 2018.  évi CXXV.  törvény (a  továbbiakban: Kit.) hatálya
alá tartozó munkáltatónál munkaviszonyban, közszolgálati, kormánytisztviselői, kormányzati szolgálati és állami
szolgálati jogviszonyban,”
(töltött időt kell figyelembe venni.)
(2) Az Ogytv. 124/L. § (3) bekezdése a következő j) ponttal egészül ki:
(A jubileumi jutalomra jogosító idő megállapításánál)
„j) a politikai szolgálati jogviszonyban”
(töltött időt kell figyelembe venni.)
(3) Az Ogytv. 124/L. § (3) bekezdés g) pontjában az „Áttv.,” szövegrész helyébe az „Áttv., a Kit.,” szöveg lép.
324. § [A Büntető Törvénykönyvről szóló 2012. évi C. törvény módosítása]
A Büntető Törvénykönyvről szóló 2012. évi C. törvény 459. § (1) bekezdés 11. pont k) alpontjában a „minisztériumnál,
autonóm államigazgatási szervnél, kormányhivatalnál, központi hivatalnál, önálló szabályozó szervnél, rendvédelmi
szervnél, a Katonai Nemzetbiztonsági Szolgálatnál” szövegrész helyébe a „központi államigazgatási szervnél” szöveg
lép.
325. § [A támogatott döntéshozatalról szóló 2013. évi CLV. törvény módosítása]
Hatályát veszti a támogatott döntéshozatalról szóló 2013. évi CLV. törvény
a) 7. § (3) bekezdés a) pontjában az „ , állami szolgálati jogviszonyban” szövegrész,
b) 7. § (5) bekezdés b) pontjában a „vagy állami szolgálati jogviszonyban” szövegrész.
326. § [A rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos állományának szolgálati jogviszonyáról szóló 2015. évi XLII. törvény
módosítása]
(1) A  rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos állományának szolgálati jogviszonyáról szóló 2015.  évi
XLII. törvény 72. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„72.  § (1) A  közszolgálati tisztviselőkről szóló törvény szerinti célfeladat végrehajtásában a  közszolgálati
tisztviselőkről szóló törvényben és végrehajtására kiadott rendeletben foglalt feltételekkel és korlátozásokkal
a rendvédelmi szerv hivatásos állományának tagja is részt vehet és a kormánytisztviselőkkel azonos feltételek szerint
a célfeladat eredményes végrehajtásáért céljuttatásra jogosult.
(2) A  kormányzati igazgatásról szóló törvény szerinti célhoz köthető feladat végrehajtásában a  kormányzati
igazgatásról szóló törvényben és végrehajtására kiadott rendeletben foglalt feltételekkel és korlátozásokkal
a rendvédelmi szerv hivatásos állományának tagja is részt vehet és a kormánytisztviselőkkel azonos feltételek szerint
a célhoz köthető feladat eredményes végrehajtásáért céljuttatásra jogosult.””
(2) A  rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos állományának szolgálati jogviszonyáról szóló 2015.  évi
XLII. törvény
a) 82/J. § (5) bekezdésében az „az állami tisztviselőkről szóló 2016. évi LII. törvény 1. §-ában” szövegrész helyébe
az „a kormányzati igazgatásról szóló 2018. évi CXXV. törvény 2. §-ában” szöveg,
b) 124.  § (3)  bekezdésében az  „és a  közszolgálati tisztviselőkről szóló törvény” szövegrész helyébe az
„ , a közszolgálati tisztviselőkről szóló törvény és a kormányzati igazgatásról szóló törvény” szöveg,
c) 4. melléklet IV. alcím 4. pontjában a „törvény” szövegrész helyébe a „törvény vagy a kormányzati igazgatásról
szóló törvény” szöveg
lép.
 (3) Hatályát veszti a  rendvédelmi feladatokat ellátó szervek hivatásos állományának szolgálati jogviszonyáról szóló
2015. évi XLII. törvény
a) 34. § (1) bekezdésében az „ , állami szolgálati jogviszonyból” szövegrész,
b) 35. §-ában, 80. § (2) bekezdés e) pontjában, 91. § (2) bekezdés b) pontjában, 340. § 3. pontjában az „állami
szolgálati,” szövegrész,
c) 95. §-ában az „állami szolgálati jogviszonyban,” szövegrész,
d) 96. §-ában az „állami szolgálati,” szövegrészek,
e) 292. § (3) bekezdésében, 308. § (3) bekezdésében az „és Állami Tisztviselői” szövegrész,
f ) 334. § (3) bekezdésében az „állami szolgálati jogviszonyból,” szövegrész.
327. § [A külképviseletekről és a tartós külszolgálatról szóló 2016. LXXIII. törvény módosítása]
 (1) A  külképviseletekről és a  tartós külszolgálatról szóló 2016. LXXIII.  törvény (a  továbbiakban: Külszoltv.) 11.  §-a
a következő (5a) bekezdéssel egészül ki:
„(5a) A (2) bekezdés szerinti felkészülés ideje alatt a felkészülő cafetéria-juttatásra nem jogosult.”
(2) A Külszoltv. 21. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(2) A  kihelyező vezető a  tartós külszolgálat megszűnését vagy megszüntetését követően – a  szakdiplomata
kivételével – a határozatlan időre kinevezett kormánytisztviselőt legfeljebb a 11. § (2) bekezdésében meghatározott
időtartamig belföldi felkészülési állományban tarthatja. A belföldi felkészülés ideje alatt a kormánytisztviselő a 11. §
(4)  bekezdése szerinti díjazásra (illetményre) jogosult. A  belföldi felkészülés alatt a  kormánytisztviselő cafetériajuttatásra nem jogosult.”
(3) A Külszoltv. 33. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A  kihelyezett a  kormányzati igazgatásról szóló törvény szerinti álláshely-elismerésre, illetve szolgálati
elismerésre a  tartós külszolgálatának időtartama alatt a  besorolása szerinti belföldi illetménye alapulvételével
megállapított mértékben jogosult.”
(4) A Külszoltv. 58. § (10) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(10) A  tartós külszolgálatot teljesítő, a  kormányzati igazgatásról szóló törvény 82.  § (11)  bekezdésében foglalt
végzettségi követelményeknek meg nem felelő kihelyezettek e  végzettségi követelmény teljesítése alól
külszolgálatuk megszűnéséig felmentést kapnak.”
(5) A Külszoltv.
a) 1.  § (3)  bekezdésében a  „közszolgálati tisztviselőkről szóló törvény” szövegrész helyébe a  „kormányzati
igazgatásról szóló 2018. évi CXXV. törvény (a továbbiakban: kormányzati igazgatásról szóló törvény)” szöveg;
b) 2. § 8a. pontjában a „közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011. évi CXCIX. törvény 85. § (2)” szövegrész helyébe
a „kormányzati igazgatásról szóló törvény 95. § (5)” szöveg;
c) 6.  § (1)  bekezdés b)  pontjában a  „közszolgálati tisztviselőkről szóló törvénnyel” szövegrész helyébe
a „kormányzati igazgatásról szóló törvénnyel” szöveg;
d) 11.  § (4)  bekezdésében, 20.  § (6)  bekezdésében, 21.  § (3)–(4) és (6)  bekezdésében, 23.  § (1)  bekezdésében,
29.  § (2)  bekezdésében, 31.  § (2) és (6)  bekezdésében, 36.  § (4)  bekezdésében, 39.  § b)  pontjában
a „közszolgálati tisztviselőkről” szövegrész helyébe a „kormányzati igazgatásról” szöveg;
e) a 21.  § (3)  bekezdésében a „közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011.  évi CXCIX.  törvény 48.  § (1)  bekezdés
e) pontja” szövegrész helyébe a „kormányzati igazgatásról szóló törvény 89. § (1) bekezdése” szöveg;
f ) 21.  § (3)  bekezdésében a „közszolgálati tisztviselőkről szóló 2011.  évi CXCIX.  törvény 48.  § (7)” szövegrész
helyébe a „kormányzati igazgatásról szóló törvény 89. § (3)” szöveg;
g) 36.  § (4)  bekezdésében a „határozott idejű áthelyezéssel” szövegrész helyébe a „külszolgálati kirendeléssel”
szöveg;
h) 36. § (4) bekezdésében az „állományába” szövegrész helyébe a „központosított álláshely-állományába” szöveg;
lép.
(6) Hatályát veszti a Külszoltv. 58. § (10a) bekezdése.
(7) Hatályát veszti a Külszoltv.
a) 1. § (1) bekezdés a) és b) pontjában, 59. § (4) bekezdésében az „és kormányzati ügykezelőkre”;
b) 1. § (1) bekezdés f ) pontjában a „kormányzati ügykezelőre”;
c) 1. § (2) bekezdésében a „és kormányzati ügykezelőkre”;
d) 2.  § 9.  pontjában, 15.  § (4)  bekezdésében, 16.  § (1)  bekezdés nyitó szövegrészében, 35/C.  § (2) és
(3)  bekezdésében, 3.  melléklet 1. és 2.  pontjában, 3.  melléklet 4–5.  pont nyitó szövegrészében
az „és kormányzati ügykezelő”;
e) 2. § 10. pontjában a „vagy a kormányzati ügykezelőt”;
f ) 2. § 11. pontjában, 11. § (3) bekezdésében, 21. § (3) bekezdésében a „vagy kormányzati ügykezelőt”;
g) 2. § 13. pontjában a „valamint kormányzati ügykezelő,”;
h) 2. § 18. pontjában a „, kormányzati ügykezelője”, és az „és kormányzati ügykezelőt is”;
i) II. fejezet címében a „ÉS KORMÁNYZATI ÜGYKEZELŐK”;
j) 11.  § (2)  bekezdésében, 20.  § (6)  bekezdésében, 21.  § (1) és (3)–(4)  bekezdésében a  „vagy kormányzati
ügykezelő”;
k) 11. § (2) bekezdésében a „vagy kormányzati ügykezelőként”;
l) 15. § (1) bekezdésében, 43. §-ában az „és kormányzati ügykezelője”;
m) 15. § (1) bekezdésében, 33. § (2) bekezdésében az „és kormányzati ügykezelőt”;
n) 16. § (1) bekezdés e) pontjában, 58. § (3) bekezdésében az „és kormányzati ügykezelők”;
o) 21. § (1) és (3) bekezdésében a „ , kormányzati ügykezelőt”;
p) 21. § (5) bekezdésében a „, kormányzati ügykezelő”;
q) 23. § (1) bekezdésében az „, azonban tartós külszolgálatának időtartama alatti, a közszolgálati tisztviselőkről
szóló törvény szerinti besorolási fokozatban bekövetkezett változásokról a  kihelyező vezető folyamatosan
értesíti”;
r) 27.  § (3)  bekezdésében a  „A helyettesítésre egyebekben a  közszolgálati tisztviselőkről szóló törvény
átirányításra vonatkozó szabályait kell alkalmazni.”;
s) 60. § (3) bekezdés d) és e) pontjában a „, kormányzati ügykezelők”;
t) 60. § (3) bekezdés e) pontjában a „kormányzati ügykezelőkkel, ”
szövegrész.
328. § [A hivatalos statisztikáról szóló 2016. évi CLV. törvény módosítása]
 (1) A hivatalos statisztikáról szóló 2016. évi CLV. törvény (a továbbiakban: Stt.) 7. § (4) bekezdése helyébe a következő
rendelkezés lép:
„(4) A kormányzati igazgatásról szóló CXXV. törvény 262. § (2) bekezdésében foglaltakat a KSH vonatkozásában nem
kell alkalmazni.”
(2) Az Stt. 10. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„10.  § Törvény eltérő rendelkezése hiányában a  KSH elnöke és elnökhelyettesei jogviszonyára – az  e  törvényben
foglalt eltérésekkel – a  kormányzati igazgatásról szóló törvény szakmai vezetői álláshelyet betöltő
kormánytisztviselőjére vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.”
(3) Az Stt. 7. § (1) bekezdésében a „kormányhivatalként” szövegrész helyébe a „kormányzati főhivatalként” szöveg lép.
329. § [A közigazgatási perrendtartásról szóló 2017. évi I. törvény módosítása]
A közigazgatási perrendtartásról szóló 2017.  évi I.  törvény 12.  § (2)  bekezdés a)  pontjában az „a  központi
államigazgatási szervekről szóló törvény szerinti önálló szabályozó szerv, autonóm államigazgatási szerv
és kormányhivatal” szövegrész helyébe az  „az önálló szabályozó szerv, az  autonóm államigazgatási szerv és
a kormányzati főhivatal” szöveg lép.
330. § [A szociális hozzájárulási adóról szóló 2018. évi LII. törvény módosítása]
A szociális hozzájárulási adóról szóló 2018.  évi LII.  törvény 34.  § 12.  pont c)  alpontjában az „az állami szolgálati
jogviszony, a kormányzati szolgálati viszony” szövegrész helyébe az „a kormányzati szolgálati jogviszony, a politikai
szolgálati jogviszony, a biztosi jogviszony” szöveg lép.
331. § [Az állami tisztviselőkről szóló 2016. évi LII. törvény hatályon kívül helyezése]
Hatályát veszti az állami tisztviselőkről szóló 2016. évi LII. törvény.
332. § [Az Alaptörvény sarkalatosságra vonatkozó követelményének való megfelelés]
 (1) A 295. § (1) bekezdése az Alaptörvény IX. cikk (6) bekezdése és 23. cikke alapján sarkalatosnak minősül.
 (2) A  295.  § (2)  bekezdése az  Alaptörvény XXIX.  cikk (3)  bekezdése, 2.  cikk (1)  bekezdése és 35.  cikk (1)  bekezdése
alapján sarkalatosnak minősül.
 (3) A 301. § az Alaptörvény 46. cikk (6) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.
 (4) A 320. § (1) bekezdése az Alaptörvény 29. cikk (7) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.
333. § [Az Európai Unió jogi aktusainak való megfelelés]
E törvény az Európai Unió következő uniós jogi aktusainak való megfelelést szolgálja:
a) az Európai Parlament és a  Tanács 2003/88/EK irányelve (2003. november 4.) a  munkaidő-szervezés egyes
szempontjairól;
b) a Tanács 91/533/EGK irányelve (1991. október 14.) a munkaadónak a munkavállalóval szembeni, a szerződés,
vagy a munkaviszony feltételeiről való tájékoztatási kötelezettségéről;
c) a Tanács 1999/70/EK irányelve (1999. június 28.) az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó
munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról;
d) a Tanács 97/81/EK irányelve (1997. december 15.) az  UNICE, a  CEEP és az  ESZSZ által a  részmunkaidős
foglalkoztatásról kötött keretmegállapodásról;
e) az Európai Parlament és a  Tanács 2004/38/EK irányelve (2004. április 29.) az  Unió polgárainak és
családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint
az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK,
a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről,
24. cikk;
f ) a Tanács 2010/18/EU irányelve (2010. március 8.) a BUSINESSEUROPE, az UEAPME, CEEP és ESZSZ által a szülői
szabadságról kötött, felülvizsgált keretmegállapodás végrehajtásáról és a  96/34/EK irányelv hatályon kívül
helyezéséről;
g) a Tanács 92/85/EGK irányelve (1992. október 19.) a várandós, a gyermekágyas vagy szoptató munkavállalók
munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről (tizedik
egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikke (1) bekezdésének értelmében);
h) a Tanács 2003/9/EK irányelve (2003. január 27.) a  menedékkérők befogadása minimumszabályainak
megállapításáról;
i) az Európai Parlament és a  Tanács 2011/95/EU irányelve (2011. december 13.) a  harmadik országbeli
állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére, az  egységes
menekült- vagy kiegészítő védelmet biztosító jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó
szabályokról;
j) a Tanács 2005/85/EK irányelve (2005. december 1.) a  menekültstátusz megadására és visszavonására
vonatkozó tagállami eljárások minimumszabályairól.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke