text:
175/2011. (XII. 29.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában
meghozta a következő határozatot: Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény 45. §-a alkotmányellenes,
ezért azt megsemmisíti. Az Alkotmánybíróság ezt a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. Az Alkotmánybírósághoz indítvány érkezett a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.)
45. §-a alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére. Az indítványozó szerint a támadott törvényi rendelkezés ellentétes az Alkotmány 59. §-ával, mivel a szavazás napja
előtti 20. napot követően a jelölt, jelölő szervezet számára jogot biztosít a közszemlére tett névjegyzék másolatának,
továbbá a névjegyzékben szereplő választópolgárok családi és utónevének, valamint lakcímének kikérésére, azonban
nem biztosítja a választópolgár számára a személyes adatai kezelése letiltásának a jogát. A tiltakozás jogának
garanciája a támadott törvényi rendelkezésből – az indítványozó szerint – kényszerítő ok nélkül hiányzik, nincs
magyarázat arra, hogy a polgárok miért nem tiltakozhatnak adataiknak a politikai marketing céljaira való felhasználása
ellen, ami az információs önrendelkezési jog aránytalan korlátozását jelenti.
Az indítványozó álláspontjának alátámasztásaként hivatkozik a 20/1990. (X. 4.) AB határozatra, a 15/1991. (IV. 13.) AB
határozatra, az 1486/B/1996. AB határozatra, a 35/2002 (VII. 19.) AB határozatra, az 1202/B/1996. AB határozatra,
a 34/1994 (VI. 24) AB határozatra és a 876/B/1996. AB határozatra, valamint az adatvédelmi biztos álláspontjára.
Az Alkotmánybíróság kikérte a közigazgatási és igazságügyi miniszter véleményét.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezései: „59. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkit megillet a jóhírnévhez, a magánlakás sérthetetlenségéhez, valamint
a magántitok és a személyes adatok védelméhez való jog.”
2. A Ve. támadott rendelkezése: „45. § (1) A polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartását kezelő központi szerv a névjegyzékben szereplő
választópolgárok családi és utónevét, valamint lakcímét a jelölteknek, jelölő szervezeteknek kérésükre, díjfizetés
ellenében, azonos feltételek mellett a szavazás napja előtti 20. napot követően átadja. A szolgáltatás nem, életkor vagy
lakcím szerinti csoportosításban is igényelhető. (2) A közszemlére tett névjegyzék másolatát a helyi választási iroda vezetője a jelölt, jelölő szervezet által írásban
bejelentett igény alapján díjfizetés ellenében, azonos feltételek mellett, a szavazás napja előtti 20. napot követően
– legfeljebb szavazóköri bontásban – a jelölt, jelölő szervezet számára átadja.
(3) Az (1)–(2) bekezdés alapján teljesített adatszolgáltatás adatait kizárólag a választási kampány céljára lehet
felhasználni. Egyéb célú felhasználásuk, jogosulatlan személynek, szervezetnek, más jelöltnek vagy jelölő
szervezetnek történő átadásuk tilos. Az adatszolgáltatás adatait a szavazás napján meg kell semmisíteni, és az erről
készült jegyzőkönyvet három napon belül át kell adni az adatszolgáltatónak.
(4) A választási kampány céljára a helyi választási iroda vezetőjén, továbbá a polgárok személyi adatainak és
lakcímének nyilvántartását kezelő központi szervén kívül a jelöltek, jelölő szervezetek számára más állami vagy
önkormányzati szerv a saját nyilvántartásaiból személyes adatot nem szolgáltathat ki.”
3. A polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény (a továbbiakban: Nytv.)
érintett rendelkezései: „2. § (1) A polgár – ha törvény másként nem rendelkezik – jogosult megtiltani a róla nyilvántartott adatok kiadását.
A tilalommal érintett adat a polgár erre irányuló eseti engedélye alapján kiadható. Ez utóbbi eljárás költségei
a kérelmezőt terhelik. 17. § (1) A nyilvántartás szervei az e törvényben meghatározott feltételekkel és korlátok között – a polgár, illetve jogi
személy és jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet kérelmére, a felhasználás céljának és jogalapjának igazolása
esetén – adatot szolgáltatnak. (2) A nyilvántartásból adatok az alábbi csoportosítás szerint szolgáltathatók:
a) név és lakcím adatok (felvilágosítás a lakcímről);
b) természetes személyazonosító adatok és lakcímadatok, állampolgárság, családi állapot, a házasságkötés vagy
bejegyzett élettársi kapcsolat létesítésének helye, a nem, a nyilvántartásból való kikerülés oka, helye és ideje;
c) a b) pontban felsorolt adatok és a személyazonosító jel;
d) a nyilvántartásba felvett adatok teljes köre. 20. § (1) A polgárnak a 17. § (2) bekezdésének a) és b) pontjában meghatározott adatairól – függetlenül attól, hogy
élt-e adatai letiltásának jogával – más polgárnak, jogi személynek vagy jogi személyiséggel nem rendelkező
szervezetnek adatszolgáltatás akkor teljesíthető, ha azt törvény, nemzetközi szerződés vagy viszonosság előírja, vagy
ha a kérelmező a) polgár vagy jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet az adatok felhasználásához fűződő jogát vagy jogos
érdekét okirattal igazolja; b) jogi személy a polgárral szemben igazolt joga érvényesítése vagy kötelezettsége teljesítése érdekében kéri. Ez
esetben is csak legfeljebb annyi adat szolgáltatható, amennyi a felhasználás célját még kielégíti.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott korlátozás nem terjed ki a 21–24. §-ok alapján teljesített adatszolgáltatásra.”
III. Az indítvány az alábbiak szerint megalapozott. 1. Az indítványozó az önrendelkezéshez való jogra hivatkozott, amelyet – álláspontja szerint – a tiltakozási jog
biztosításának hiánya miatt sért a Ve. 45. §-a, ezért az Alkotmánybíróság elsőként áttekintette az információs
önrendelkezési joggal kapcsolatos – a legutóbbi időkben is folytatott – joggyakorlatát.
„Az Alkotmánybíróság az önrendelkezés szabadságát az Alkotmány 54. §-ában deklarált emberi méltósághoz való
jogból vezette le. Már a 8/1990. (IV. 23.) AB határozat megállapította, hogy az emberi méltóság, mint az általános
személyiségi jog anyajoga magában foglalja az önrendelkezés szabadságához való jogot is (ABH 1990, 42, 44–45.).
Később az Alkotmánybíróság az önrendelkezéshez való jog különböző aspektusait nevesítette. A 15/1991. (IV. 13.) AB
határozat kibontotta az információs önrendelkezési szabadság alapjogi tartalmát (ABH 1991, 40, 41.). (…) Mivel
Alkotmány 59. § (1) bekezdése külön is rendelkezik a magántitok és a személyes adatok védelméről,
az alkotmánybírósági gyakorlat az információs önrendelkezéshez való jogot – mint a személyes adatok védelméhez
való jog aktív oldalát – a személyes adatok védelméhez kötötte, míg a magánszféra védelme az emberi méltóságból
levezetett jogként kapott értékelést [46/1991. (IX. 10.) AB határozat, ABH 1991, 211, 215.].” [67/2011. (VIII. 31.) AB
határozat, ABK 2011. július–augusztus, 735, 739.] Az Alkotmánybíróság a 15/1991. (IV. 13.) AB határozatában megállapította: „Az Alkotmány 59. § (1) bekezdése szerint
a Magyar Köztársaságban mindenkit megillet a jó hírnévhez, a magánlakás sérthetetlenségéhez, valamint
a magántitok és a személyes adatok védelméhez való jog. Az Alkotmánybíróság (...) a személyes adatok védelméhez
való jogot nem hagyományos védelmi jogként értelmezi, hanem annak aktív oldalát is figyelembe véve, információs
önrendelkezési jogként. Az Alkotmány 59. §-ában biztosított személyes adatok védelméhez való jognak eszerint
az a tartalma, hogy mindenki maga rendelkezik személyes adatainak feltárásáról és felhasználásáról. Személyes adatot
felvenni és felhasználni tehát általában csakis az érintett beleegyezésével szabad; mindenki számára követhetővé és
ellenőrizhetővé kell tenni az adatfeldolgozás egész útját, vagyis mindenkinek joga van tudni, ki, hol, mikor, milyen
célra használja fel az ő személyes adatát. Kivételesen törvény elrendelheti személyes adat kötelező kiszolgáltatását, és
előírhatja a felhasználás módját is. Az ilyen törvény korlátozza az információs önrendelkezés alapvető jogát, és akkor
alkotmányos, ha megfelel az Alkotmány 8. §-ában megkövetelt feltételeknek.” (ABH 1991, 40, 41–42.) Az Alkotmány
8. §-ában foglalt alapjog-korlátozás – amely vonatkozik az önrendelkezési jog, jelen ügyben konkrétan az információs
önrendelkezéshez való jog korlátozására is – alkotmányossága az alábbiak szerint dönthető el: „Az állam akkor nyúlhat
az alapjog korlátozásának eszközéhez, ha másik alapvetőjog és szabadság védelme vagy érvényesülése, illetve egyéb
alkotmányos érték védelme más módon nem érhető el. Az alapjog korlátozásának alkotmányosságához tehát
önmagában nem elegendő, hogy az másik alapjog vagy szabadság védelme vagy egyéb alkotmányos cél érdekében
történik, hanem szükséges, hogy megfeleljen az arányosság követelményeinek: az elérni kívánt cél fontossága és
az ennek érdekében okozott alapjogsérelem súlya megfelelő arányban legyen egymással. A törvényhozó a korlátozás
során köteles az adott cél elérésére alkalmas legenyhébb eszközt alkalmazni. Alkotmányellenes a jog tartalmának
korlátozása, ha az kényszerítő ok nélkül, önkényesen történik, vagy ha a korlátozás súlya az elérni kívánt célhoz képest
aránytalan.” [30/1992. (V. 26.) AB határozat, ABH 1992, 167, 171.; 67/2011. (VIII. 31.) AB határozat, ABK 2011.
július–augusztus, 735, 740.] 2. A Ve. 45. § (1) bekezdése a névjegyzékben szereplő választópolgárok családi és utónevét, valamint lakcímének
átadását teszi lehetővé a jelöltek, jelölő szervezetek részére; a szolgáltatás nem, életkor vagy lakcím szerinti
csoportosításban is igényelhető. A (2) bekezdés alapján pedig a közszemlére tett névjegyzék másolatát – amely
a választópolgár családi és utónevét (nők esetén leánykori családi és utónevét is), lakcímét, névjegyzékbeli sorszámát,
az azonos nevű és lakcímű választópolgárok születési idejét, ennek azonossága esetén egyéb természetes
személyazonosító adatát tartalmazza [Ve. 13. § (2) bekezdés, 14. § (3) bekezdés] – lehet átadni a jelölt, jelölő szervezet
számára, legfeljebb szavazóköri bontásban. Az átadás tárgyát képező adatok tehát a választópolgár személyes adatai,
ezért a személyes adatok védelméhez való jog [Alkotmány 59. § (1) bekezdés] és ennek részeként az információs
önrendelkezési jog védelme alá tartoznak. A Ve. 45. §-ában foglalt szabály személyes adat kötelező kiszolgáltatását rendeli el, ezzel összefüggésben nem teszi
lehetővé, hogy a választópolgár az információs önrendelkezési jogát gyakorolja, a róla nyilvántartott személyes
adatok kiadását ugyanis sem a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartását kezelő központi szerv által
kezelt személyes adatok esetén, sem a helyi választási iroda vezetője által közszemlére tett névjegyzékben szereplő
személyes adatok esetén nem tilthatja meg. Az Nytv. 2. § (1) bekezdése ugyan rendelkezik arról, hogy a polgár jogosult
megtiltani a róla nyilvántartott adatok kiadását, de csak akkor, ha törvény másként nem rendelkezik. Az Nytv. 20. §
(1) bekezdése viszont törvényi előírás – így a Ve. 45. §-a esetén – lehetővé teszi a polgár – Nytv. 17. § (2) bekezdésének
a) és b) pontjában – meghatározott adataira vonatkozó adatszolgáltatás teljesítését más polgár, jogi személy vagy jogi
személyiséggel nem rendelkező szervezet részére, függetlenül attól, hogy a polgár élt-e adatai letiltásának jogával,
tehát a tiltás ebben az esetben nem érvényesül. A közszemlére tett névjegyzékben szereplő személyes adatok
kiadásáról közvetlenül a Ve. 45. §-a rendelkezik, itt egyáltalán nincs az adatkezelés letiltását lehetővé tevő szabály.
3. Az Alkotmánybíróság jelen ügyben a fenti alkotmányi összefüggések és az indítvány alapján azt vizsgálta, hogy a Ve.
45. §-a az információs önrendelkezéshez való jogot alkotmányos cél érdekében és az arányosság követelményeinek
megfelelően korlátozza-e. 3.1. A választási kampány az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint a véleménynyilvánítás szabadságának megnyilvánulási
formája [39/2002. (IX. 25.) AB határozat, ABH 2002, 273, 277.; 6/2007. (II. 27.) AB határozat, ABH 2007, 135, 139.].
A véleménynyilvánítás mint alapjog a 36/1994. (VI. 24.) AB határozat (ABH 1994, 219, 223.) szerint ugyan nem
korlátozhatatlan, azonban csak igen kevés joggal szemben kell engednie.
Az Alkotmánybíróság elismeri, hogy a választott testületek legitimációja szempontjából fontos tényező a választási
részvétel. A jelölő szervezetek és a jelöltek által kifejtett kampány a legitimáció erősítésének irányába hat azáltal, hogy
a választópolgárokat a választáson való aktív részvételre ösztönzi. A választópolgárokhoz minél szélesebb körben
eljutatott kampányanyagok, amelyekben a jelöltek és jelölő szervezetek ismertethetik programjaikat, népszerűsíthetik
jelöltjeiket, a választópolgárok megalapozott és tájékozott döntését segítik elő.
A választási kampány a jelöltek, jelölő szervezetek programjának, ígéreteinek, politikai nézeteinek megismertetését,
népszerűsítését szolgálja, azonban a választópolgárok személyes adatainak igénybevételével folytatott
kampánytevékenység nem kizárólagos, sőt, nem is elsődleges formája a kampánynak. A plakátragasztás és szórólapok
osztogatása, választási gyűlések tartása, továbbá a hagyományos nyomtatott, audiovizuális, vagy az elektronikus
média igénybevétele mind olyan eszközei a kampánynak, amelyek nem érintik a választópolgárok személyes adatait.
Alkotmányosan nem kifogásolható, ha a jelöltek, jelölő szervezetek a választópolgárok hozzájárulásával kezelik
személyes adataikat (például szimpatizánsi adatbázisok esetén). Az információs önrendelkezési jogot nem korlátozza
az sem, ha a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartását kezelő központi szerv a névjegyzékben
szereplő választópolgár személyes adatait csak akkor adhatja át kampánycélra, ha ahhoz a választópolgár kifejezetten
hozzájárult [ún. opt-in szabályozás; ilyen megoldást alkalmaz a közvetlen üzletszerzési célú adatkezelés esetében
a hatályos hazai szabályozás: a kutatás és a közvetlen üzletszerzés célját szolgáló név- és lakcímadatok kezeléséről
szóló 1995. évi CXIX. törvény 3. § (1) bekezdés d) pontja és 17. §-a, valamint a gazdasági reklámtevékenység alapvető
feltételeiről és egyes korlátairól szóló 2008. évi XLVIII. törvény 6. § (4) bekezdése]. Ezzel szemben az információs
önrendelkezési jognak feltételes korlátozását jelentené az olyan szabályozás, amely szerint a választópolgár jogosult
lenne megtiltani a személyes adatainak kampánycélú kiadását, de ameddig ezt nem teszi meg, addig azokat a jelöltek,
jelölő szervezetek a nyilvántartótól igényelhetik és a választási kampány keretében kapcsolatfelvétel és
kapcsolattartás céljára kezelhetik [ún. opt-out szabályozás]. Ebben az esetben a szabályozás tulajdonképpen egy
megdönthető vélelmet alkalmaz, miszerint, ha a választópolgár nem ért egyet az ilyen célú személyes adatkezeléssel,
akkor információs önrendelkezési jogának aktív, kifejezett gyakorlásával az adatkezelést megtilthatja, tehát
a személyes adatok védelméhez való joga végső soron nem sérül. Ez a megoldás az Alkotmánybíróság megítélése
szerint megfelelő egyensúlyt teremtene az információs önrendelkezési jog gyakorlása, valamint
a véleménynyilvánítás szabadságához való jog objektív intézményvédelmi körébe tartozó, a választópolgárokat minél
szélesebb körben, változatos formákban elérni képes és személyre szabott elemeket is tartalmazó
kampánytevékenység – mint a demokratikus participációt előmozdító kommunikációs folyamat – védelme között.
3.2. Az Alkotmánybíróság a Ve. 45. §-a által elrendelt adatkezelés alkotmányosságának vizsgálatakor különös tekintettel
van arra a körülményre is, hogy olyan választópolgár esetén, aki – ha erre jogilag lehetősége lenne – az adatai
letiltásának jogával élne (tehát a közvetlen politikai megkeresésekre kifejezetten nem nyitott), a jelölteknek és jelölő
szervezeteknek a választópolgárral való kapcsolattartását érdemben nem szolgálja az, hogy személyes adatait
kezelhetik; az eredeti céllal való összefüggés hiányában pedig a személyes adatok kezelésének (kapcsolatfelvételi és
kapcsolattartási listák, adatbázisok létrehozásának) alkotmányos célja is kétségessé válik.
A fentiekre figyelemmel az információs önrendelkezési jognak a Ve. 45. §-ában foglalt, kötelező adatkezelés
elrendelése révén megvalósuló korlátozása az Alkotmánybíróság álláspontja szerint nem tekinthető szükségesnek
a választási kampány keretében a véleménynyilvánítás szabadságához való jog védelme szempontjából. A választási
kampány során a választópolgárok hatékony elérése, valamint az informált, felelősségteljes választói döntés
meghozatala mellett fennálló érdek, mint alkotmányos cél elérését legfeljebb a választópolgárok kampánycélú
adatainak kezelése tekintetében a hozzájárulásuk vélelmezése szolgálhatja, a kötelezően elrendelt adatkezelés, s így
az adataik kezelésének megtiltására vonatkozó joguk kizárása azonban már nem.
4. Mindezek alapján az Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy a Ve. 45. §-a azáltal, hogy a választási kampány során
a választópolgárok személyes adatainak a jelöltek, jelölő szervezetek általi kezelését lehetővé teszi anélkül, hogy
az érintett jogosult lenne megtiltani a róla nyilvántartott adatok kiadását, az információs önrendelkezési jognak olyan
korlátozását eredményezi, amelyet alkotmányos érték védelme nem tesz szükségessé, ezért alkotmányellenes. Erre
tekintettel az Alkotmánybíróság a rendelkező részben foglaltak szerint a Ve. 45. §-ának a megsemmisítéséről döntött.
A határozat Magyar Közlönyben történő közzététele az Abtv. 41. §-án alapul.
Budapest, 2011. december 28. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
306/2010. (XII. 23.) Korm. rendelete a levegő védelméről.
A Kormány a környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény 110. §-a (7) bekezdésének 5., 6., 24. pontjában
és 110/A. §-ában, a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 174/A §-a
(1) bekezdésének a) és b) pontjában, valamint az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 62. §-a
(1) bekezdésének g) pontjában kapott felhatalmazás alapján, az Alkotmány 35. § (1) bekezdés b) pontjában foglalt feladatkörében
eljárva a következőket rendeli: I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. Hatály 1. § (1) A rendelet hatálya azokra a természetes és jogi személyekre, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező
szervezetekre terjed ki, akik vagy amelyek tevékenysége, létesítménye, terméke levegőterhelést okoz vagy okozhat
(a továbbiakban: levegőterhelő). (2) A rendelet hatálya nem terjed ki
a) a természetes és mesterséges eredetű ionizáló és nem ionizáló sugárzásból keletkező levegőterhelésre,
b) a levegő munka-egészségügyi védelmére, c) a zárt terek levegőminőségének szabályozására.
2. Értelmező rendelkezések 2. § E rendelet alkalmazásában:
1. alap levegőterheltség: a vizsgált légszennyező forrás működése nélkül a környezetében kialakult, jogszabályban
meghatározott időtartamra vonatkoztatott átlagos levegőterheltségi szint, amelyhez a vizsgált légszennyező forrás
kibocsátásának hatása hozzáadódik; 2. alsó vizsgálati küszöbérték: az a levegőterheltségi szint, amely alatt a levegő minőségének vizsgálata céljából lehetőség
van kizárólag modellezési vagy objektív becslési technikák alkalmazására;
3. anyag: a kémiai elem és annak vegyületei, a radioaktív anyagok és a genetikailag módosított szervezetek kivételével;
4. arzén, kadmium, nikkel és benz(a)pirén: ezen elemek és vegyületeik teljes mennyisége a PM10 frakcióban;
5. átlagexpozíció mutató: a nemzeti expozíciócsökkentési cél és az expozíciókoncentrációra vonatkozó kötelezettség
kiszámítására használt, városi hátterű helyszíneken elvégzett mérések alapján meghatározott átlagos
levegőterheltségi szint, amely a lakosság expozícióját tükrözi; 6. bűz: szaghatással járó légszennyező anyag vagy anyagok keveréke, amely összetevőivel egyértelműen nem
jellemezhető, az adott környezetben környezetidegen, és az érintett terület rendeltetésszerű használatát zavarja;
7. célérték: az emberi egészség és a környezet egészére gyakorolt káros hatások elkerülése, megelőzése vagy
csökkentése céljából meghatározott levegőterheltségi szint, amelyet – ahol lehetséges – adott időtartam alatt kell
elérni; 8. diffúz forrás: olyan levegőterhelést okozó tevékenység vagy kibocsátó felület, amelynél a légszennyező anyag
kibocsátási jellemzői méréssel vagy műszaki számítással egyértelműen nem határozhatók meg;
9. egészségügyi határérték: az emberi egészségre gyakorolt káros hatások elkerülése, megelőzése vagy csökkentése
céljából, a tudományos ismeretek alapján meghatározott, tartós egészségkárosodást nem okozó levegőterheltség
szintje; 10. érintett nyilvánosság: a nyilvánosság azon része,
a) amelyre a légszennyezettségi zónák intézkedési programjáról való döntés – különösen annak környezeti hatásai
miatt – kihat vagy kihathat, valamint b) amely a döntésben érdekelt, különösen olyan környezetvédelmi vagy más civil szervezet, amelynek tevékenységi
körét az intézkedési programról való döntés érinti; 11. expozíciókoncentrációra vonatkozó kötelezettség: az emberi egészségre gyakorolt káros hatások csökkentésének
céljából megállapított átlagexpozíció-mutató alapján meghatározott, adott időtartamon belül teljesítendő
levegőterheltségi szint; 12. felső vizsgálati küszöbérték: az a levegőterheltségi szint, amely alatt a levegő minőségének vizsgálata céljából
lehetőség van a helyhez kötött mérési és modellezési technikák, illetve indikatív mérések kombinációjának
alkalmazására; 13. helyhez kötött légszennyező forrás: levegőterhelést okozó pont-, vonal- vagy diffúz forrás;
14. helyhez kötött pontforrás hatásterülete: a vizsgált pontforrás körül lehatárolható azon legnagyobb terület, ahol
a pontforrás által maximális kapacitáskihasználás mellett kibocsátott légszennyező anyag terjedése következtében
a vonatkoztatási időtartamra számított, a légszennyező pontforrás környezetében fellépő leggyakoribb meteorológiai
viszonyok mellett, a füstfáklya tengelye alatt várható talajközeli levegőterheltség-változás
a) az egyórás (PM10 esetében 24 órás) légszennyezettségi határérték 10%-ánál nagyobb, vagy
b) a terhelhetőség 20%-ánál nagyobb; 15. hosszú távú célkitűzés: az a levegőterheltségi szint, amelyet az emberi egészség és a környezet hatékony védelme
érdekében hosszú távon el kell érni, kivéve, ha az arányos intézkedésekkel nem teljesíthető;
16. kritikus szint: tudományos ismeretek alapján meghatározott levegőterheltségi szint, amely felett egyes receptorokat –
így különösen fákat, növényeket, természetes ökológiai rendszereket az ember kivételével – közvetlen káros hatás
érhet; 17. légszennyezés: légszennyező anyag kibocsátási határértéket meghaladó mértékű levegőbe juttatása;
18. légszennyezettség: a levegő légszennyezettségi határértéket meghaladó levegőterheltségi szintje;
19. légszennyezettségi agglomeráció: olyan légszennyezettségi zóna, ahol a népesség száma meghaladja a 250 000 lakost,
vagy ahol a népesség száma 250 000 lakos vagy annál kevesebb, de a népsűrűség legalább 500 fő/km2;
20. légszennyezettségi határérték: az emberi egészségre, illetve az ökológiai rendszerre gyakorolt káros hatások elkerülése,
megelőzése vagy csökkentése céljából, a tudományos ismeretek alapján meghatározott levegőterheltségi szint,
amelyet jogszabályban vagy hatósági határozatban előírt időtartamon belül el kell érni, és elérése után nem szabad
túllépni; 21. légszennyezettségi zóna: a levegőminőség vizsgálatának és kezelésének céljából a Magyar Köztársaság területének
jogszabály által lehatárolt része; 22. légszennyező anyag: a levegőben lévő és az emberi egészségre vagy a környezet egészére valószínűsíthetően káros
hatást gyakorló anyag; 23. légszennyező forrás: levegőterhelést okozó helyhez kötött vagy mozgó forrás;
24. légszennyező pontforrás: az a levegőterhelést okozó forrás, amelynél a légszennyező anyag kibocsátási jellemzői
méréssel vagy műszaki számítással egyértelműen meghatározhatók; 25. levegő: a troposzférán belüli szabadtéri levegő, kivéve a munkavédelemről szóló 1993. évi XCIII. törvény 87. §
5. pontjában meghatározott olyan munkahely levegője, amelyhez a lakosság rendszeresen nem fér hozzá;
26. levegőminőségi tervek: légszennyezettség-csökkentési intézkedési programok, amelyek az egészségügyi határértékek
vagy a célértékek elérése érdekében intézkedéseket határoznak meg;
27. levegőterhelés (emisszió): légszennyező anyag levegőbe juttatása; 28. levegőterheltségi szint (immisszió): a levegőben valamely légszennyező anyag koncentrációja vagy a légszennyező
anyag adott időtartam alatt felületekre történt kiülepedése; 29. levegővédelmi követelmény: jogszabály vagy hatósági határozat által megállapított előírás, tilalom – beleértve
a határértékeket is –, amelynek célja a levegőterhelés megelőzése vagy csökkentése;
30. mozgó légszennyező forrás: a levegőterhelést okozó közúti, vasúti, vízi és légi jármű, továbbá a nem közúti mozgó gép;
31. nemzeti expozíciócsökkentési cél: a Magyar Köztársaság lakossága átlagos expozíciócsökkentésének százalékos értéke,
amelyet a referenciaévre vonatkoztatva az emberi egészségre gyakorolt káros hatások csökkentésének céljából kerül
meghatározásra, és amelyet – amennyiben lehetséges – adott időtartamon belül kell teljesíteni;
32. nitrogén-oxidok: a nitrogén-monoxid és nitrogén-dioxid térfogati keverési arányának (ppbv) a nitrogén-dioxid
tömegkoncentrációjának egységeiben kifejezett (�g/m3) összege; 33. PM10: a szálló por azon frakciója, amelynek legalább 50%-a átmegy a PM10 mintavételének és mérésének
referenciamódszerére az MSZ EN 12341:2001 szabványban meghatározott 10 �m aerodinamikai átmérőjű szelektív
szűrőn; 34. PM2,5: a szálló por azon frakciója, amelynek legalább 50%-a átmegy a PM2,5 mintavételének és mérésének
referenciamódszerére az MSZ EN 14907:2006 szabványban meghatározott 2,5 �m aerodinamikai átmérőjű szelektív
szűrőn; 35. riasztási küszöbérték: a légszennyezettség azon szintje, amely felett a rövid idejű expozíció veszélyt jelent az emberi
egészségre, és amelynél azonnali intézkedéseket kell tenni; 36. szagegység: az a szaganyagmennyiség 1 m3 standard állapotú szaganyagot tartalmazó gázban, amely már szagérzetet
vált ki a szagmérés során az észlelők 50%-ában;
37. szagkoncentráció: 1 m3 standard állapotú szaganyagot tartalmazó gázban a szagegységek száma; mértékegysége
a szagegység/köbméter (SZE/m3); 38. tájékoztatási küszöbérték: az a légszennyezettségi szint, amely felett a rövid idejű expozíció veszélyt jelent az emberi
egészségre a lakosság valamely különösen érzékeny csoportja tekintetében, – így különösen gyermeknél,
időskorúaknál, betegeknél – és amelynél a lakosság azonnali és megfelelő tájékoztatása szükséges;
39. talajközeli ózon koncentrációja: a troposzféra legalsó rétegének ózon tartalma;
40. terhelhetőség: a légszennyezettségi határérték és az alap levegőterheltség különbsége;
41. természetes forrásból származó levegőterhelés: olyan légszennyező anyag kibocsátása, amelyet közvetlenül vagy
közvetve nem emberi tevékenység okozott, így különösen olyan természeti jelenségek mint a vulkánkitörések,
szeizmikus tevékenységek, geotermikus mozgások, bozóttüzek, tőzegtüzek, szélorkánok, továbbá a tengeri porzó víz
vagy a száraz régiókból a természetes eredetű por légköri felkeveredése vagy a légköri folyamatok általi elszállítása;
42. tűréshatár: az egészségügyi határérték azon százaléka, amellyel a légszennyezettségi határérték jogszabályban
meghatározott feltételek teljesítése esetén túlléphető; 43. városi hátterű helyszínek: városi területeken belüli helyek, ahol a levegőterheltségi szintek a teljes városi lakosság
expozíciója vonatkozásában reprezentatívak; 44. vizsgálat: a levegőterheltségi szint mérésére, számítására, modellezésére, előrejelzésére vagy becslésére használt
módszerek alkalmazása; 45. vonalforrás: a nyomvonalas közlekedési létesítmény (közút, vasút) vagy annak vizsgált szakasza, amelynél az elhaladó
járművek jellemzői határozzák meg az egységnyi szakaszból származó légszennyező anyag kibocsátott mennyiségét.
3. A levegő védelmének általános szabályai 3. § A levegővédelmi követelményeket az országos és regionális környezetvédelmi, illetve társadalmi, gazdasági
programok, tervek, a területfejlesztési, terület- és településrendezési tervek, településfejlesztési koncepció
kidolgozása során, valamint a helyi önkormányzatok környezetvédelmi programjaiban, a gazdálkodó szervezetek
terveiben és a műszaki tervezésben érvényesíteni kell. 4. § Tilos a légszennyezés, valamint a levegő lakosságot zavaró bűzzel való terhelése, továbbá a levegő olyan mértékű
terhelése, amely légszennyezettséget okoz. 5. § (1) A légszennyező forrás létesítésekor és működése során levegővédelmi követelmények megállapítása és alkalmazása
szükséges. (2) A levegővédelmi követelmények teljesülését a légszennyező forrás hatásterületén biztosítani kell.
(3) E jogszabály hatálybalépését követően engedélyezett, bűz kibocsátással járó környezeti hatásvizsgálat köteles vagy
egységes környezethasználati engedély köteles tevékenységek, illetve létesítmények esetében a bűzterhelőnek
védelmi övezetet kell kialakítania. (4) A környezetvédelmi, természetvédelmi és vízügyi felügyelőség (a továbbiakban: felügyelőség) a (3) bekezdés szerinti
védelmi övezet nagyságát – a környezetvédelmi engedélyben, egységes környezethasználati engedélyben
a legnagyobb teljesítmény-kihasználás és kedvezőtlen terjedési viszonyok (különösen az uralkodó szélirány, időjárási
viszonyok) mellett, a domborzat, a védőelemek és a védendő területek, építmények figyelembevételével –
a légszennyező forrás határától számított, legalább 300, legfeljebb 1000 méter távolságban lehatárolt területben
határozza meg. (5) Meglévő telephelyen tervezett új légszennyező forrás esetében a felügyelőség a védelmi övezet kijelölése során
a (4) bekezdésben előírt 300 méternél kisebb távolságot is meghatározhat, amennyiben valamennyi levegővédelmi
követelmény teljesül. (6) A (3)–(5) bekezdés szerinti védelmi övezetet úgy kell kijelölni, hogy abban nem lehet lakóépület, üdülőépület, oktatási,
nevelési, egészségügyi, szociális és igazgatási épület, kivéve a telepítésre kerülő, illetve a más működő légszennyező
források működésével összefüggő építményt. (7) A védelmi övezet kialakításával kapcsolatos költségek a bűzterhelőt terhelik.
(8) A védelmi övezet fenntartásával kapcsolatos költségek a bűzterhelőt terhelik. Ha a védelmi övezetet más hasznosítja,
akkor a hasznosított terület tekintetében a fenntartási költségek a hasznosítót terhelik.
II. FEJEZET
LEVEGŐMINŐSÉGI ELŐÍRÁSOK 4. A levegőterheltségi szint mértékének meghatározása
6. § Az egészségügyi határérték, a riasztási küszöbérték, a tájékoztatási küszöbérték, a tűréshatár, a célérték, valamint
a kritikus szint értékei a környezet-egészségügyi és környezetvédelmi, illetve az egyéb szakterületeken folyó
tudományos kutatások legújabb adatai és a méréstechnika területén elért eredmények figyelembevételével
a levegőterheltségi szint határértékeiről és a helyhez kötött légszennyező pontforrások kibocsátási határértékeiről
szóló jogszabályban kerülnek megállapításra és legalább háromévenként felülvizsgálatra.
5. A helyhez kötött légszennyező forrás létesítésének levegőminőségi követelményei
7. § (1) Helyhez kötött légszennyező forrás létesítésekor a levegővédelmi követelményeket az engedélyezési eljárás során
úgy szükséges meghatározni, hogy annak várható levegőterhelése ne eredményezze az egészségügyi határértékek
túllépését, kivéve ha a) az engedélyes a légszennyező pontforrás hatásterületén az egészségügyi határértéket várhatóan meghaladó
légszennyező anyag tekintetében, a levegőterheltségi szint szempontjából egyenértékű kibocsátás csökkentését
egyidejűleg biztosítja, b) a légszennyező forrás létesítése következtében a levegőterhelés és a levegőterheltség szintje kisebb lesz, mint
a légszennyező forrás létesítése előtti állapotban volt, vagy
c) az engedélyes bizonyítja, hogy a légszennyező pontforrás hatásterületén a helyi mérésekkel megállapított alap
levegőterheltség a légszennyező pontforrás kibocsátásával együtt sem haladja meg az éves légszennyezettségi
határértéket. (2) A levegővédelmi követelmények az elérhető legjobb technika alapján állapíthatók meg.
(3) Amely légszennyező forrásnál az elérhető legjobb technikával nem biztosítható az egészségügyi határértékek
betartása, az elérhető legjobb technikánál szigorúbb követelményeket kell meghatározni.
(4) Amely légszennyező forrásnál kibocsátási határértéket annak sajátosságai miatt megállapítani nem lehet,
a levegőterhelést legkisebb mértékűre csökkentő levegővédelmi követelmények határozandók meg.
8. § A nemzeti expozíciócsökkentési cél teljesülése érdekében, a PM2,5 levegőterheltségi szint mértékétől függetlenül,
minden szükséges és aránytalanul magas költséggel nem járó, a PM2,5-expozíció csökkentését szolgáló intézkedést
meg kell tenni. 6. A levegőterheltségi szint vizsgálata
9. § (1) A Magyar Köztársaság területén a levegőterheltségi szintet és a légszennyezettségi határértékek betartását
az Országos Légszennyezettségi Mérőhálózat (a továbbiakban: OLM) vizsgálja.
(2) A Magyar Köztársaság területén a) az OLM mérési rendszereinek (módszerek, berendezések, hálózatok) jóváhagyását,
b) a mérések pontosságának biztosításához szükséges feladatok ellátását,
c) a vizsgálati módszerek elemzését, d) az adatok alapján a levegő minőségének rendszeres értékelését, és
e) a minőségbiztosítási programok koordinálását a Levegőtisztaság-védelmi Referenciaközpont látja el.
(3) A levegőterheltségi vizsgálatok kiterjednek minden olyan légköri (időjárási) jelenségre is, amely a levegő minőségét
bármilyen módon és mértékben befolyásolhatja. (4) Az OLM által mért levegőterheltségi adatok interneten keresztül történő elérhetőségét, és a nyilvánosság folyamatos
tájékoztatását, a környezetvédelemért felelős miniszter által vezetett minisztérium honlapja biztosítja.
(5) A levegőterheltségi szintet átlagértékek mutatják be. A tájékoztatás szennyezőanyagonként a határértékeket,
a célértékeket, a tájékoztatási és riasztási küszöbértékeket, és a túllépéseket, továbbá az egyes légszennyező anyagok
emberi egészségre, illetve a természetes környezetre gyakorolt hatásait tartalmazza.
(6) A kén-dioxid, a nitrogén-dioxid, a PM10, PM2,5, az ózon és a szén-monoxid által okozott levegőterheltségi szint adatait
legalább napi, az ólom és a benzol által okozott levegőterheltségi szint – 12 hónap átlagértékeinek formájában
megadott – adatai legalább háromhavi frissítéssel kerülnek közzétételre.
7. A légszennyezettségi agglomeráció és zóna 10. § (1) A Magyar Köztársaság területén a levegőterheltségi szint mértéke szerint, a vizsgálati küszöbértékek alapján,
légszennyezettségi agglomerációk vagy zónák kerülnek kijelölésre. (2) A légszennyezettségi agglomerációk és zónák kijelölésének felülvizsgálatára a levegőterheltségi szintet befolyásoló
körülmények jelentős változása esetén, de legalább öt évenként kerül sor.
(3) A kén-dioxid, a nitrogén-dioxid, a nitrogénoxidok, a PM10 és PM2,5, az ólom, a benzol és a szénmonoxid által okozott
levegőterhelés jelentős változása esetén, a légszennyezettségi agglomerációk és zónák kijelölésének felülvizsgálatára
öt évnél gyakrabban kerül sor. 11. § (1) Kijelölhető olyan agglomeráció vagy zóna, ahol a PM10 egészségügyi határérték túllépését a közutak téli homokszórása
vagy sózása okozza. (2) Az (1) bekezdés szerint kijelölt agglomerációról vagy zónáról annak kijelölése alapjául szolgáló bizonyítékokkal,
a légszennyező források és a levegőterheltségi szint megjelölésével, továbbá a levegőterheltségi szint csökkentése
érdekében megtett ésszerű intézkedésekről, a környezetvédelemért felelős miniszter az Európai Bizottságot
(a továbbiakban: Bizottság) tájékoztatja. 12. § (1) Az agglomerációról vagy zónáról, amelyben a légszennyezettség a természetes forrásból származó levegőterhelés
következménye, ennek igazolására szolgáló bizonyítékokkal, a légszennyező források és a levegőterheltségi szint
megjelölésével, a környezetvédelemért felelős miniszter szeptember 30-ig az előző naptári év tekintetében
a Bizottságot tájékoztatja. (2) Az (1) bekezdésben foglalt tájékoztatás teljesítése esetén a természetes forrásból eredő levegőterhelés következtében
fellépő légszennyezettségi határértéket meghaladó levegőterheltségi szint nem minősül légszennyezettségnek.
13. § Azokban a zónákban és agglomerációkban, ahol a környezeti levegőben lévő kén-dioxid, nitrogén-dioxid, PM10, PM2,5,
ólom, benzol és szén-monoxid szintje a légszennyezettségi határértékek alatt van, a talajközeli ózon koncentrációja
kielégíti a hosszú távú célkitűzést, valamint az arzén, a kadmium, a nikkel és a 3,4-benz(a)pirén koncentráció kisebb,
mint a célérték, ott meg kell őrizni a meglévő jó állapotot a fenntartható fejlődés követelményeivel összhangban.
8. A levegőminőségi terv 14. § (1) Azokra a zónákra és agglomerációkra, amelyekben a levegő kén-dioxid, nitrogén-oxid, nitrogén-dioxid, PM10, PM2,5,
ólom, benzol vagy szén-monoxid szintje az éves levegőminőségi értékelés alapján meghaladja a határértéket,
levegőminőségi terv készítése szükséges, amelynek végrehajtásával a légszennyezettségi határértékek betartása
biztosítható. (2) Azokra a zónákra és agglomerációkra, amelyekben az arzén, kadmium, nikkel és 3,4-benz(a)pirén vagy PM2,5
koncentráció szintje az éves levegőminőségi értékelés alapján meghaladja a célértéket, illetve a hosszú távú
célkitűzést, a költséghatékonyság szempontjából arányos levegőminőségi terv készítése szükséges, amelynek
végrehajtásával a célértékek betartása biztosítható. (3) A környezeti hatásvizsgálati és az egységes környezethasználati engedélyezési eljárásról szóló jogszabály hatálya alá
tartozó tevékenységek esetében a költséghatékony és arányos intézkedésnek, a rendelet által meghatározott elérhető
legjobb technika alkalmazása minősül. (4) A levegőminőségi tervet a felügyelőség az egészségügyi államigazgatási szerv, a közlekedés tekintetében az érintett
útkezelő, vasút üzembentartó nyilatkozata alapján a hatáskörében érintett közlekedési hatóság, valamint
a vonalforrás hatásterületével érintett települési önkormányzatok véleményének figyelembevételével, az érintett
légszennyezők bevonásával, valamint az érintett nyilvánosság véleményének figyelembevételével készíti el.
A levegőminőségi tervek tartalmi követelményeit az 1. melléklet tartalmazza.
15. § (1) Azokra a zónákra és agglomerációkra, ahol több légszennyező anyag koncentrációja haladja meg
a légszennyezettségi határértéket, az összes légszennyező anyagra vonatkozó, integrált levegőminőségi tervet kell
készíteni. A levegőminőségi terv kidolgozására az egyes levegőszennyező anyagok összkibocsátási határértékeiről
szóló jogszabályban meghatározott összkibocsátási határértékek betartása érdekében szükséges programok,
valamint a környezeti zaj értékeléséről és kezeléséről szóló jogszabályban meghatározott stratégiai zajtérkép és
intézkedési tervek elkészítésével összhangban kerül sor. (2) Amennyiben a 11. § (2) bekezdés szerint bizonyítható, hogy az egészségügyi határérték túllépése a közutak téli
homokszórásának vagy sózásának tulajdonítható, a zónára és agglomerációra levegőminőségi terv kidolgozása nem
szükséges. (3) A felügyelőség a levegőminőségi terv végrehajtását ellenőrzi.
16. § (1) A felügyelőség a levegőminőségi terv elkészítése, módosítása és felülvizsgálata során a tervezeteket közzéteszi a saját
hirdetőtábláján és honlapján, valamint kezdeményezi az érintett települési önkormányzat polgármesteri hivatalának
hirdetőtábláján és a környezetvédelemért felelős miniszter által vezetett minisztérium honlapján való közzétételét.
A tervezetet a hirdetőtáblán legalább 30 napra kell elhelyezni.
(2) A tájékoztatás tartalmazza: a) a levegőminőségi terv módosításának, vagy felülvizsgálatának tervezetét;
b) felhívást arra vonatkozóan, hogy a levegőminőségi terv, annak módosítása, vagy felülvizsgálata tervezetére
az érintett nyilvánosság véleményt, észrevételt tehet; c) azon felügyelőség megnevezését, ahová a tervezetre vonatkozó vélemények, észrevételek benyújthatók;
d) a tervezetre vonatkozó vélemények, észrevételek benyújtására nyitva álló határidőt.
(3) Az érintett nyilvánosság a levegőminőségi terv és annak módosítása vagy felülvizsgálata tervezetére a (2) bekezdés
szerinti tájékoztatás közzétételétől számított 30 napon belül tehet véleményt, illetve észrevételt. A felügyelőség
a levegőminőségi terv, valamint annak módosítása, illetőleg felülvizsgálata elfogadása előtt az érintett nyilvánosság
által határidőben tett véleményeket, észrevételeket – tekintettel a környezetvédelmi érdekekre – kellő mértékben
figyelembe veszi. (4) A figyelembe vett véleményekről, észrevételekről, vagy figyelmen kívül hagyásuk esetén annak indokairól
a felügyelőség a saját és az érintett települési önkormányzatok polgármesteri hivatalainak hirdetőtábláján, valamint
a saját és a minisztérium honlapján tájékoztatja az érintett nyilvánosságot. Egyúttal közzéteszi az elfogadott
levegőminőségi tervet, és az elfogadás alapjául szolgáló indokokat.
17. § A levegőminőségi tervek végrehajtása érdekében a felügyelőség a légszennyező forrás üzemeltetőjét intézkedési terv
kidolgozására kötelezi. 9. Az ózoncsökkentő program 18. § (1) Azokra a zónákra és agglomerációkra, ahol a talaj közeli ózon koncentrációja meghaladja a célértéket, illetve a hosszú
távú célkitűzést, a felügyelőségnek a közlekedési hatóság, vagy a települési önkormányzatok véleményének
figyelembevételével, az érintett légszennyezők bevonásával meg kell határoznia azokat az aránytalanul nagy
költségeket nem igénylő intézkedéseket (a továbbiakban: ózoncsökkentő program), amelyek biztosítják a célértékek,
illetve a hosszú távú célkitűzés elérését. (2) Az ózoncsökkentő program kidolgozására az 1. melléklet szerinti szempontok szerint kerül sor.
(3) Az ózoncsökkentő program kidolgozására az egyes levegőszennyező anyagok összkibocsátási határértékeiről szóló
jogszabályban meghatározott összkibocsátási határértékek betartása érdekében szükséges programok, valamint
a környezeti zaj értékeléséről és kezeléséről szóló jogszabályban meghatározott stratégiai zajtérkép és intézkedési
tervek elkészítésével összhangban kerül sor. (4) Ózoncsökkentő program kidolgozása nem szükséges azokra a zónákra és agglomerációkra, amelyekre a 14. § szerint
levegőminőségi terv készült. 10. A füstköd-riadó 19. § (1) Rendkívüli levegővédelmi intézkedéseket kell tenni, ha kedvezőtlen meteorológiai viszonyok között, több forrásból
származó szennyezőanyag-kibocsátás következtében a légszennyezettség tartósan és nagy területen meghaladja egy
vagy több légszennyező anyag tájékoztatási, vagy riasztási küszöbértékét (szmoghelyzet).
(2) A tájékoztatási és riasztási küszöbértékek túllépéséről, valamint azok túllépésének megszűnéséről az érintett
lakosságot tájékoztatni kell a rádió, televízió, nyomtatott sajtó, internet útján, vagy a helyben szokásos tájékoztatási
módon. 11. A füstköd-riadó terv 20. § (1) Azokon a településeken, ahol a szmoghelyzet kialakulásával kell számolni, és a légszennyezettség folyamatos
mérésének feltételei adottak, a veszélyhelyzet elkerüléséhez és az esemény tartósságának csökkentéséhez rövid távú
cselekvési tervet (a továbbiakban: füstköd-riadó terv) kell kidolgozni és végrehajtani.
(2) A füstköd-riadó terv készítésének feltételeit és tartalmi követelményeit a 2. melléklet tartalmazza.
(3) A szmoghelyzet kialakulása esetén a füstköd-riadó tervben foglaltak szerint kell a lakosságot tájékoztatni, és
a szmoghelyzet megszüntetéséhez, vagy hatásainak enyhítéséhez szükséges mértékben, arra alkalmas módon
a füstköd-riadó terv alapján a helyhez kötött és a mozgó légszennyező források működése korlátozható vagy
megtiltható. A riasztási fokozat esetén elrendelhető intézkedéseket légszennyező anyagonként a 3. melléklet
tartalmazza. A polgármester, a fővárosban a főpolgármester a 3. mellékletben foglaltakon túl más – a füstköd-riadó
tervben meghatározott – intézkedéseket is elrendelhet. (4) A füstköd-riadó tervben foglalt korlátozásokat a szmoghelyzet jellegének, súlyosságának, a meteorológiai
előrejelzésnek a figyelembevételével a közegészségügyi hatóság, a közlekedési hatóság, valamint a felügyelőség
véleményére tekintettel kell elrendelni. (5) A füstköd-riadó terveket, valamint az előkészítésükkel és végrehajtásukkal kapcsolatos információt a nyilvánosság
számára hozzáférhetővé kell tenni. 12. Az országhatáron átterjedő légszennyezés
21. § (1) Az országhatáron átterjedő légszennyezés esetén az érintett országokat a környezetvédelemért felelős miniszter a két
és többoldalú nemzetközi egyezményeknek megfelelően értesíti, és kezdeményezi a kölcsönös segítségnyújtást.
Az azonnali beavatkozáshoz szükséges információk elérhetőségét a szennyezettség hatásával érintett szomszédos
ország részére biztosítani kell. (2) A szomszédos országok kibocsátásai következtében az országban kialakuló küszöbértéket, határértéket, tűréshatárral
növelt célértéket meghaladó szennyezettség csökkentésére kétoldalú kapcsolatok keretében megfelelő és arányos
intézkedések, levegőminőségi tervek, füstköd-riadó terv kidolgozását kell kezdeményezni.
III. FEJEZET
A LÉGSZENNYEZŐ ANYAGOK KIBOCSÁTÁSÁNAK SZABÁLYOZÁSA
13. A légszennyező forrás működésének általános szabályai
22. § (1) A felügyelőség a hatáskörébe tartozó légszennyező forrás létesítése, teljesítménybővítése, élettartalmát
meghosszabbító felújítása, alkalmazott technológiájának váltása, használatba vétele esetén a levegővédelmi
követelményeket levegőtisztaság-védelmi engedélyben írja elő. (2) A felügyelőség a levegőtisztaság-védelmi előírásokat
a) egységes környezethasználati engedélyezési eljárás, illetve környezeti hatásvizsgálati eljárás hatálya alá tartozó
légszennyező forrás esetén az engedélyezési eljárásában, b) az a) pont alá nem tartozó esetekben a létesítési engedélyezési eljárásban történő szakhatósági hozzájárulás
kiadása során, vagy c) az a) és b) pont kivételével a levegőtisztaság-védelmi engedélyezési eljárásban
a levegőminőségi tervben és az ózoncsökkentési programban foglaltakra való tekintettel, a környezeti hatásvizsgálati
és az egységes környezethasználati engedélyezési eljárásról szóló jogszabály szerint meghatározott elérhető legjobb
technika alapján állapítja meg. (3) A felügyelőség a légszennyezettségi határérték betarthatósága érdekében, a jogszabályban előírt kibocsátási
határértéknél szigorúbb kibocsátási határértéket is előírhat. (4) A felügyelőség a 31. § (1) bekezdése szerinti levegőtisztaság-védelmi alapbejelentés 4. melléklet szerinti
adattartalmához képest bekövetkezett változás esetén a működési engedélyt kérelemre vagy hivatalból módosítja.
(5) A felügyelőség az engedélyes kérelmére, vagy a tevékenységének megszűnéséről történő tudomásszerzés esetén
hivatalból a működési engedélyt visszavonja. (6) A felügyelőség a (2) bekezdés b) pontja szerinti esetben a 31. § (1) bekezdése szerinti levegőtisztaság-védelmi
alapbejelentés 4. melléklet szerinti adattartalmához képest bekövetkezett változás esetén az engedély módosítását,
a tevékenységének megszűnéséről történő tudomásszerzés esetén visszavonását kezdeményezi az eljáró hatóságnál.
23. § (1) Ha a helyhez kötött légszennyező forrás létesítése esetén az OLM keretében nem áll rendelkezésre adat, a felügyelőség
az engedélyezéshez szükséges alap levegőterheltség megállapítása, vagy a légszennyezettségi határértékek
betarthatóságának ellenőrzése érdekében a légszennyező forrás üzemeltetőjét a helyhez kötött légszennyező forrás
hatásterületére vonatkozó levegőterheltségi és levegőterhelési mérési terv elkészítésére kötelezheti.
(2) A mérési terv legalább az OLM mérési módszereire előírt követelményeknek megfelelően készül.
(3) A felügyelőség, ha a mérési terv megfelel az (2) bekezdés szerinti követelményeknek, a mérési tervet jóváhagyja, és
a mérési tervben foglaltak szerint az engedélyest mérések elvégzésére kötelezi.
(4) A felügyelőség az engedélyköteles légszennyező forrás létesítése, teljesítménybővítése, élettartalmát
meghosszabbító felújítása, alkalmazott technológiájának váltása, használatba vétele esetén, a működési engedély
feltételéül legalább egy, de legfeljebb hat hónap próbaüzemet írhat elő.
(5) A mérési terv és a próbaüzem előírásának, illetve időtartamának meghatározásakor a technológia várható környezeti
kockázatát kell figyelembe venni. (6) A felügyelőség a létesítési engedélyhez adott szakhatósági állásfoglalásában előírhatja a használatbavételi, működési
engedély feltételeként, hogy próbaüzem során vagy a használatbavétel engedélyezése után a kibocsátások
meghatározása, a kibocsátási határértékek betartásának, illetőleg az adatszolgáltatás helyességének ellenőrzése
érdekében mérésekkel határozzák meg a kibocsátásokat. 24. § (1) A nem a felügyelőség hatáskörébe tartozó légszennyező forrás létesítéséhez, teljesítménybővítéséhez, élettartalmát
meghosszabbító felújításához, alkalmazott technológiájának váltásához, használatba vételéhez nem kell
levegőtisztaság-védelmi engedély. (2) Az (1) bekezdés szerinti légszennyező forrás üzemeltetése során a levegővédelmi követelményeket érvényesíteni kell.
14. A helyhez kötött légszennyező pontforrásra vonatkozó szabályok
25. § (1) A helyhez kötött légszennyező pontforrás engedély iránti kérelmek tartalmi követelményeit az 5. melléklet
tartalmazza. (2) A helyhez kötött légszennyező pontforrás üzemeltetése során a levegővédelmi követelményeket érvényesíteni kell.
A környezetvédelmi hatóság az üzemeltetés során a légszennyező forrás üzemeltetőjét mérésre kötelezheti.
(3) Az engedélyes a kérelemhez csatolt műszaki dokumentációval igazolja, hogy a műszaki megoldás megfelel
az elérhető legjobb technika alapján meghatározott levegővédelmi követelményeknek. Az engedély kiadásának
feltételéül a 23. § szerint mérések elrendelhetők. (4) Az engedély legalább a 6. mellékletben felsorolt levegővédelmi követelményeket tartalmazza.
(5) Az engedély legfeljebb 5 évre adható ki.
15. A diffúz forrásra vonatkozó szabályok 26. § (1) Diffúz forrás üzemeltetése során a levegővédelmi követelményeket érvényesíteni kell.
(2) Diffúz forrás a lehető legkevesebb légszennyező anyag levegőbe juttatásával alakítható ki, működtethető és tartható
fenn. A diffúz forrás működtetése, fenntartása során az üzemeltető a diffúz forrás környezete és az ingatlan rendszeres
karbantartásáról és tisztántartásáról gondoskodik. (3) Környezetvédelmi engedély vagy egységes környezethasználati engedély köteles tevékenységek esetén
a felügyelőség az engedélyben megállapítja a bejelentésre kötelezett diffúz források körét. A felügyelőség
a bejelentésre kötelezett diffúz forrásra vonatkozó levegővédelmi követelményeket a környezetvédelmi engedélyben
vagy az egységes környezethasználati engedélyben állapítja meg. (4) A felügyelőség a (3) bekezdés hatálya alá nem tartozó diffúz légszennyező források közül azok üzemeltetőjét, amellyel
szemben hatósági intézkedés szükséges, a forrás bejelentésére kötelezi. Ezen bejelentésre kötelezett diffúz
légszennyező forrás működtetéséhez engedély szükséges. (5) Az engedély iránti kérelem tartalmi követelményeit az 5. melléklet tartalmazza.
(6) Az engedély legalább a 6. mellékletben felsorolt levegővédelmi követelményeket tartalmazza.
(7) A felügyelőség az egyes tevékenységek és berendezések illékony szerves vegyület kibocsátásának korlátozásáról szóló
jogszabály szerint az egyes diffúz forrásokra határozatban állapít meg kibocsátási határértéket, anyagfelhasználási
határértéket, levegővédelmi követelményeket. (8) Az engedély legfeljebb 5 évre adható ki.
27. § (1) E § rendelkezéseitől jogszabály eltérően rendelkezhet.
(2) Hulladék nyílt téri, vagy a hulladékok égetésének feltételeit rögzítő jogszabályban foglaltaknak nem megfelelő
berendezésben történő égetése, a háztartásban keletkező papírhulladék és veszélyesnek nem minősülő, kezeletlen
fahulladék háztartási berendezésben történő égetése kivételével tilos. Nyílt téri hulladékégetésnek minősül, ha
a hulladék – az elemi kár kivételével – bármilyen okból kigyullad.
(3) Lábon álló növényzet, tarló és növénytermesztéssel összefüggésben keletkezett hulladék nyílt téri égetése tilos.
16. Mozgó légszennyező forrásokra vonatkozó szabályok 28. § (1) Mozgó légszennyező forrás forgalomba helyezésére és üzemeltetésére a légi-, vasúti, vízi- és közúti közlekedésről
szóló jogszabályok irányadók. (2) A közúti jármű üzembentartója, a vasúti jármű üzemeltetője szállítás esetén a szállított anyag által okozott
levegőterhelés megelőzéséről gondoskodni köteles. 17. Vonalforrásokra vonatkozó szabályok
29. § (1) Autópálya, autóút vonalforrás létesítése esetén – az autóút és autópálya működésével összefüggő építmény
kivételével – a közlekedési létesítmény tengelyétől számított 50 méteren belül, az egy- és kétszámjegyű országos
közút, valamint vasút vonalforrás létesítése esetén a közlekedési létesítmény tengelyétől számított 25 méteren belül
nem lehet és nem helyezhető el lakóépület, üdülőépület, oktatási, nevelési, egészségügyi, szociális és igazgatási
épület. (2) A közlekedési hatóság a környezetvédelmi hatóság kezdeményezésére a vonalforrás által rendszeresen és tartósan
okozott légszennyezettség esetén, a levegőterhelés megelőzése és csökkentése érdekében forgalomszervezési
korlátozó vagy egyéb műszaki intézkedést rendelhet el. 18. Bűzzel járó tevékenységre vonatkozó szabályok
30. § (1) Bűzzel járó tevékenység az elérhető legjobb technika alkalmazásával végezhető.
(2) Ha az elérhető legjobb technika nem biztosítja a levegő lakosságot zavaró bűzzel való terhelésének megelőzősét,
további műszaki követelmények írhatók elő, például szaghatás csökkentő berendezés alkalmazása, vagy meglévő
berendezés leválasztási hatásfokának növelése. Ha a levegő lakosságot zavaró bűzzel való terhelésének megelőzése
műszakilag nem biztosítható, a bűzzel járó tevékenység korlátozható, felfüggeszthető vagy megtiltható.
(3) Légszennyező pontforrás által okozott bűzterhelés csökkentése érdekében a bűzzel járó tevékenységre
szagegység/m3-ben kifejezett egyedi kibocsátási szagkoncentráció határérték írható elő. A szagkoncentráció
meghatározására az MSZ EN 13725:2003 szabványt kell alkalmazni.
19. Adatszolgáltatás 31. § (1) Az engedélyköteles, illetve a 166/2006/EK Európai Parlamenti és Tanácsi rendelet (E-PRTR) I. melléklete szerinti
légszennyező pont- és diffúz forrás (a továbbiakban: adatszolgáltatásra köteles légszennyező forrás) üzemeltetője
legkésőbb a légszennyező forrás működési engedélykérelmének benyújtásával egyidejűleg, vagy az előzőektől eltérő
esetben legkésőbb a tevékenység megkezdése előtt a felügyelőség részére a 4. melléklet szerinti adattartalommal
levegőtisztaság-védelmi alapbejelentést tesz. (2) Az adatszolgáltatásra köteles légszennyező forrás üzemeltetője a tárgyévet követő év március 31-ig a felügyelőség
részére a 7. melléklet szerinti adattartalommal éves levegőtisztaság-védelmi jelentést nyújt be.
(3) A felügyelőség a légszennyező forrás levegőterhelését befolyásoló műszaki, technológiai sajátosságai miatt e §-ban
előírtaktól eltérő tartalmú, illetve gyakoriságú jelentéstételt engedélyezhet. (4) Az adatszolgáltatásra köteles légszennyező forrás üzemeltetője a levegőtisztaság-védelmi alapbejelentésben
bekövetkező változásokat a változás bekövetkezésétől számított 30 napon belül bejelenti a felügyelőség részére.
32. § (1) Az adatszolgáltatás nyomtatványon vagy elektronikus űrlap igénybevételével, az ügyfélkapun keresztül is teljesíthető.
(2) Az adatszolgáltató az elektronikus dokumentumok mentéséről, valamint az adatokat elektronikusan előállító és
továbbító eljárások rögzítéséről gondoskodik. Az adatszolgáltatás valamint a benyújtott dokumentáció 5 évig nem
selejtezhető. (3) Az adatszolgáltatás során közölt adatok teljeskörűségéért, a bejelentésre kötelezettre érvényes számviteli
szabályokkal, statisztikai rendszerrel, valamint egyéb nyilvántartási rendszereivel, mérési, megfigyelési adataival való
egyezéséért a bejelentésre kötelezett a felelős. 20. Jelentéstétel
33. § (1) A 8. melléklet szerinti uniós jogi aktusok által előírt adatszolgáltatási, értesítési és jelentéstételi kötelezettség
teljesítése, valamint az Európai Unió más tagállamaival és a Bizottsággal való együttműködés a környezetvédelemért
felelős miniszter feladata. (2) A levegőterheltségi szint vizsgálata alapján a határértékek, a célértékek, a hosszú távú célkitűzések értékekei,
a tájékoztatási küszöbértékek és a riasztási küszöbértékek túllépéséről, azok valószínűsíthető okairól és hatásairól
a környezetvédelemért felelős miniszter éves jelentést készít, melyet honlapján október 1-jéig közzétesz.
(3) A (2) bekezdés szerinti éves jelentés az emberi egészség és a környezet szempontjából fontos egyéb információt is
tartalmazhat. 21. Jogkövetkezmények 34. § (1) A környezetvédelmi hatóság a levegővédelmi követelményt megsértő természetes és jogi személy, vagy jogi
személyiséggel nem rendelkező szervezet részére, a jogsértő tevékenység megszüntetésére, illetve a mulasztás
pótlására való kötelezéssel egyidejűleg, – ha jogszabály másként nem rendelkezik – levegőtisztaság-védelmi bírságot
szab ki. (2) A levegővédelmi követelmények megsértésének eseteit és az azokhoz kapcsolódó levegőtisztaság-védelmi bírságok
mértékét a 9. melléklet tartalmazza. (3) A környezetvédelmi hatóság a bírság kiszabása során
a) a mulasztás körülményeit, b) a kötelezettségszegés súlyosságát, és
c) a kötelezettségszegés időtartamát és ismétlődését veszi figyelembe.
(4) A környezetvédelmi hatóság a (3) bekezdés szerinti körülmények mérlegelésével a bírság összegét
kötelezettségszegésenként legfeljebb 75%-kal csökkentett összegben állapíthatja meg. (5) A levegőtisztaság-védelmi bírság az eljáró környezetvédelmi hatóság bevétele.
35. § (1) A környezetvédelmi hatóság a) a kibocsátási határérték túllépése,
b) a környezetveszélyeztetéssel vagy környezetkárosítással járó, az a) ponton kívüli egyéb levegővédelmi
követelmény nem, vagy nem jogszerű teljesítése, c) a levegővédelmi terv alapján kidolgozott intézkedési terv be nem tartása, vagy
d) a füstköd-riadó terv alapján elrendelt intézkedés be nem tartása
esetén – ha jogszabály másként nem rendelkezik – a levegőterhelő tevékenységet korlátozza, felfüggeszti vagy
megtiltja. (2) A felügyelőség próbaüzem esetén az (1) bekezdés a) és b) pontjában foglaltakat a próbaüzem befejezését követően
veszi figyelembe. (3) A felügyelőség tájékoztatásul az (1) bekezdés szerinti határozatát közli a tevékenység helye szerinti települési
önkormányzat jegyzőjével. (4) A környezetvédelmi hatóság a) a bűzzel járó tevékenység elérhető legjobb technikától eltérő üzemeltetése esetén,
b) az előírt bűzcsökkentő műszaki követelmények be nem tartása esetén, vagy
c) ha a levegő lakosságot zavaró bűzzel való terhelésének megelőzése műszakilag nem biztosítható
a bűzterhelő tevékenységet korlátozza, felfüggeszti vagy megtiltja. 22. A levegőtisztaság-védelmi ügyekben eljáró hatóságok
36. § (1) A levegőtisztaság-védelmi ügyben az elsőfokú hatósági jogkört – a (2)–(4) bekezdésben foglalt kivétellel –
a felügyelőség gyakorolja. (2) A települési önkormányzatok többcélú kistérségi társulásáról szóló 2004. évi CVII. törvényben meghatározott
kistérség körzetközponti feladatot ellátó települési, a főváros esetében a kerületi önkormányzat jegyzője
a) a legfeljebb 500 kWth névleges bemenő hőteljesítményű, háztartási és közintézmény tüzelőberendezés
forrásával, b) a legfeljebb 140 kWth névleges bemenő hőteljesítményű, nem az a) pont szerinti kizárólag füstgázt kibocsátó
tüzelőberendezés forrásával, c) az egy háztartásban élő személy(ek) mindennapi szükségleteinek kielégítésére, otthona fenntartására szolgáló
tevékenység és az ahhoz használt berendezés forrásával, d) a nem gazdasági tevékenység keretében végzett tevékenység okozta bűzterheléssel, és
e) a nem gazdasági tevékenység keretében működő diffúz légszennyező forrással
kapcsolatos levegőtisztaság-védelmi hatósági ügyben jár el első fokon.
(3) A polgármester, fővárosban a főpolgármester a füstköd-riadó terv végrehajtásával kapcsolatos
levegőtisztaság-védelmi hatósági ügyben jár el első fokon. IV. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
23. Hatályba léptető rendelkezések 37. § Ez a rendelet 2011. január 15-én lép hatályba.
24. Átmeneti rendelkezések 38. § (1) A rendelet hatálybalépését megelőzően kijelölt és az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett védelmi övezetben
a rendelet hatálybalépése előtti előírások továbbra is alkalmazandók.
(2) A légszennyező forrás üzemeltetőjének kérelme alapján, ha a kérelmező méréssel igazolja, hogy a levegővédelmi
követelmények a légszennyező forrás közvetlen hatásterületén legalább egy éven keresztül folyamatosan teljesültek,
és – figyelembe véve az alkalmazott technológiát – a jövőben is várhatóan teljesülnek, a felügyelőség a kijelölt védelmi
övezetet megszünteti, és a védelmi övezet ingatlan nyilvántartásból való törléséhez hozzájárulását megadja.
39. § (1) E rendelet rendelkezéseit – a légszennyező anyagok kibocsátásának szabályozása kivételével – a folyamatban lévő
ügyekben is alkalmazni kell. (2) E rendelet hatálybalépésekor folyamatban lévő, a légszennyező anyagok kibocsátásának szabályozásával kapcsolatos
eljárásokra, az eljárás megindításakor hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
40. § (1) Az agglomeráció és zóna nitrogén-dioxid és benzol légszennyezettségi határértéknek való megfelelési határideje
legfeljebb 2015. január 1-jéig meghosszabbítható, ha az agglomerációra vagy zónára az 1. melléklet szerinti
tartalommal olyan levegőminőségi terv készül, amely bemutatja, hogy milyen módon valósul meg a határértékek
betartása. (2) Az agglomeráció és zóna PM10 légszennyezettségi határértéknek való megfelelési határideje, ha
a) az agglomerációra és zónára az 1. melléklet szerinti tartalommal levegőminőségi terv készül,
b) a határértéket a helyszínre jellemző terjedési jellegzetességek, a kedvezőtlen időjárási viszonyok vagy
az országhatárokon átterjedő jelleg miatt nem lehet teljesíteni, és
c) a nemzeti, regionális és helyi szinten minden szükséges intézkedést megtesznek a légszennyezettségi határérték
betartása érdekében legfeljebb 2011. június 10-ig meghosszabbítható. (3) Az (1) és (2) bekezdés alkalmazására abban az esetben kerülhet sor, ha az egyes szennyezőanyagokra vonatkozó
légszennyezettségi határértékek a rájuk vonatkozó maximális tűréshatárnál nagyobb értékkel nem kerülnek
túllépésre. 41. § (1) A környezetvédelemért felelős miniszter a 40. § szerinti légszennyezettségi határértékektől való eltérés iránti igényt, és
az igazolásának alapjául szolgáló dokumentumokat megküldi a Bizottság részére.
(2) A Bizottság javaslata esetén új levegőminőségi terv készítése vagy annak módosítása szükséges.
(3) A légszennyezettségi határértékektől való eltérés az agglomerációban és zónában abban az esetben alkalmazható, ha
az eltérés iránti igény megküldését követő 9 hónapon belül a Bizottság nem emel kifogást, illetve a javaslata alapján
elkészített vagy módosított levegőminőségi tervet elfogadja. (4) A környezetvédelemért felelős miniszter a (3) bekezdés szerint jóváhagyott légszennyezettségi határértékektől való
eltérést a minisztérium honlapján közzéteszi. 42. § E rendelet hatálybalépésekor adatszolgáltatásra köteles légszennyező forrás esetében a levegőtisztaság-védelmi
alapbejelentést első alkalommal 2011. március 31-ig, az éves levegőtisztaság-védelmi jelentést 2012. március 31-ig
kell megtenni. 25. Jogharmonizációs záradék 43. § Ez a rendelet
a) a levegőben található arzénről, kadmiumról, higanyról, nikkelről és policiklusos aromás szénhidrogénekről szóló
2004. december 15-i 2004/107/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek,
b) a környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról szóló 2008. május 21-i
2008/50/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek, c) az ipari létesítmények által okozott levegőszennyezés elleni küzdelemről szóló 1984. június 28-i a 84/360/EGK
tanácsi irányelv 2. cikke (1) és (2) bekezdésének, 3., 4. és 5. cikkének,
d) a szerves oldószerek egyes tevékenységeknél és berendezésekben történő felhasználása során keletkező illékony
szerves vegyületek kibocsátásának korlátozásáról szóló 1999. március 11-i 1999/13/EK tanácsi irányelv 6. cikke
(3) bekezdésének, 11. cikke (1) és (2) bekezdésének,
e) a hulladékok égetéséről szóló 2000. december 4-i 2000/76/EK európai parlament és tanács irányelv 15., 19. és
21. cikkének, f) a nagy tüzelőberendezésekből származó egyes szennyező anyagok levegőbe történő kibocsátásának
korlátozásáról szóló 2001. október 23-i 2001/80/EK európai parlamenti és tanács irányelv 4. cikke (1), (2), (3) és
(6) bekezdésének, 15. és 16. cikkének, g) az egyes légköri szennyezők nemzeti kibocsátási határértékeiről szóló 2001. október 23-i 2001/81/EK európai
parlament és tanács irányelv 8. cikke (1) és (2) bekezdésének,
h) a környezettel kapcsolatos egyes tervek és programok kidolgozásánál a nyilvánosság részvételéről, valamint
a nyilvánosság részvétele és az igazságszolgáltatáshoz való jog tekintetében a 85/337/EGK és a 96/61/EK tanácsi
irányelv módosításáról szóló 2003. május 26-i 2003/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 6. cikkének,
i) az ózonréteget lebontó anyagokról szóló 2009. szeptember 16-i 1005/2009/EK európai parlamenti és tanácsi
rendelet 26. cikke, j) a tagállamokban a környezeti levegőszennyezés mérését végző hálózatok és egyedi állomások által szolgáltatott
információ és adatok kölcsönös cseréjének létrehozásáról szóló 1997. január 27-i 97/101/EK tanács határozatnak,
k) a veszélyes hulladékégetésről szóló 94/67/EEK tanácsi irányelv végrehajtásával kapcsolatos kérdőívről szóló 1998.
február 25-i 98/184/EK bizottsági határozatnak, l) a környezeti levegő egyes szennyező anyagainak határértékeivel kapcsolatban a 96/62/EK tanácsi irányelv szerint
előírt tervekre vagy programokra vonatkozó információ benyújtását szabályozó rendelkezések megállapításáról
szóló 2004. február 20-i 2004/224/EK bizottsági határozatnak, m) a környezeti levegő minőségének a 96/62/EK és az 1999/30/EK tanácsi irányelvvel, valamint a 2000/69/EK és
a 2002/3/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban történő vizsgálatára vonatkozó éves
jelentéshez használandó kérdőív meghatározásáról szóló 2004. április 29-i 2004/461/EK bizottsági határozatnak,
és n) az Európai Szennyezőanyag-kibocsátási és -szállítási Nyilvántartás létrehozásáról, valamint a 91/689/EGK és
a 96/61/EK Tanácsi irányelv módosításáról szóló 2006. január 18-i 166/2006/EK európai parlamenti és tanácsi
rendelet 7. cikkének való megfelelést szolgálja. 26. Módosító rendelkezések
44. § A közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény végrehajtásáról szóló 30/1988. (IV. 21.) MT rendelet 31. § (4) bekezdése
helyébe a következő rendelkezés lép: „(4) A közút kezelője új autópálya, autóút, egy- és kétszámjegyű országos közút esetén a hozzájárulást megtagadja, ha
a kérelem a levegő védelméről szóló jogszabályban felsorolt építményeknek, az ott meghatározott távolságon belüli
elhelyezésére irányul.” 27. Hatályon kívül helyező rendelkezések 45. § Hatályát veszti
a) a levegő védelmével kapcsolatos egyes szabályokról szóló 21/2001. (II. 14.) Korm. rendelet,
b) az ózonréteget lebontó anyagokkal és egyes fluortartalmú üvegházhatású gázokkal kapcsolatos
tevékenységekről szóló 310/2008. (XII. 20.) Korm. rendelet 22. § (3) és (4) bekezdése,
c) a környezetvédelmi, természetvédelmi, vízügyi hatósági és igazgatási feladatokat ellátó szervek kijelöléséről
szóló 347/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet 32/A. § (3) bekezdése, és
d) az országos településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet 2. számú
mellékletének 4.1. LEVEGŐTISZTASÁGVÉDELEM pontja. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök


text:
13/2017. (VI. 12.) EMMI rendelete a hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladékkal kapcsolatos közegészségügyi követelményekről.
A hulladékról szóló 2012. évi CLXXXV. törvény 88. § (3) bekezdés a) pont ac) alpontjában kapott felhatalmazás alapján, a Kormány
tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 48.  § 3.  pontjában meghatározott feladatkörömben
eljárva – a Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 152/2014. (VI. 6.) Korm. rendelet 65. § 8. pontjában meghatározott
feladatkörében eljáró földművelésügyi miniszterrel egyetértésben – a következőket rendelem el:
1. Általános rendelkezések 1. § (1) E rendelet hatálya a (2) bekezdésben foglalt kivétellel
a) a hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladékra, valamint
b) a hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladékkal kapcsolatos tevékenységekre
terjed ki.
(2) Nem terjed ki e  rendelet hatálya a  biológiailag lebomló hulladéknak nem minősülő, elkülönítetten gyűjtött
hulladékra, valamint az ilyen hulladékkal kapcsolatos hulladékgazdálkodási tevékenységekre.
2. § E rendelet alkalmazásában
1. élelmiszer- és konyhai hulladék: olyan, háztartásokban képződő ételből vagy élelmiszerből származó
biohulladék, amelyet komposztálásra vagy biogázzá történő átalakításra szánnak az  állati eredetű
melléktermékekre vonatkozó jogszabályok sérelme nélkül;
2. hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladékkal kapcsolatos tevékenység:
2.1. a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék átvétele, gyűjtése, szállítása,
kereskedelme, közvetítése és kezelése, valamint
2.2. a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék gyűjtését, kezelését végző
hulladékgazdálkodási létesítmények üzemeltetése. 2. A hulladék gyűjtésére és szállítására vonatkozó közegészségügyi szabályok
3. § (1) Az  ingatlanhasználó a  vegyes hulladékot – ide nem értve a  közterületen képződő, közterületre telepített
gyűjtőedényben gyűjtött vegyes hulladékot – és a biohulladékot a közszolgáltató, a gyűjtő vagy a hulladékkezelő
részére történő átadásig vagy a  komposztálásig olyan zárható, szivárgásmentes gyűjtőedényben gyűjti, amely
a  hulladék gyűjtőedényből történő kiszóródását, kiömlését, valamint a  rovarok, a  rágcsálók és más kártevők
hulladékhoz jutását és elszaporodását megakadályozza.
(2) Az  ingatlanhasználó a  vegyes hulladék és a  biohulladék gyűjtésére szolgáló gyűjtőedényt – ide nem értve
a  közterületre telepített gyűjtőedényt – olyan módon és helyen helyezi el, hogy ahhoz illetéktelen személyek és
állatok ne férhessenek hozzá.
(3) Az ingatlanhasználó gondoskodik arról, hogy a gyűjtőedény elszállítás céljából hozzáférhető legyen.
4. § (1) A  közszolgáltatónak a  vegyes hulladékot és a  biohulladékot legalább az  1.  mellékletben meghatározott
gyakorisággal kell elszállítania az ingatlanhasználótól.
(2) Az  1.  melléklet alapján a  hulladékszállítás gyakoriságát – a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás végzésének
feltételeiről szóló kormányrendeletben meghatározottakra is tekintettel – olyan módon kell megállapítani, hogy
az ingatlanhasználóknál a vegyes hulladék vagy a biohulladék felhalmozódására ne kerülhessen sor.
(3) Az 1. melléklet szerinti hulladékszállítási gyakoriságnál ritkább szállítási gyakoriságról kizárólag az 1. mellékletben
foglalt 1. táblázat A:10 mezője és 2. táblázat A:10 mezője szerinti egyéb területek esetében köthető közszolgáltatási
szerződés a települési önkormányzat és közszolgáltató között.
(4) A  (3)  bekezdés szerinti közszolgálati szerződést annak megkötését követő 5 munkanapon belül – egy eredeti
példányának a  megküldésével – be kell jelenteni a  fővárosi és megyei kormányhivatal népegészségügyi
feladatkörében eljáró járási (fővárosi kerületi) hivatalának (a továbbiakban: járási hivatal).
3. A hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körében végzett tisztításra és karbantartásra vonatkozó
közegészségügyi szabályok
5. § (1) Az  ingatlanhasználó – kivéve a  6.  § (1)  bekezdésében meghatározott esetet – gondoskodik a  gyűjtőedény
rendszeres időközönként történő tisztításáról és karbantartásáról. Az  ingatlanhasználó e  kötelezettségéről
a közszolgáltatóval megkötött külön megállapodás útján is gondoskodhat.
(2) Ha a  vegyes hulladéknak és a  biohulladéknak az  ingatlanhasználó ingatlanán történő gyűjtése során a  hulladék
a  gyűjtőedényből kiszóródik vagy kiömlik, az  ingatlanhasználó gondoskodik a  hulladék eltakarításáról,
a szennyeződött terület megtisztításáról és szükség szerinti fertőtlenítéséről.
6. § (1) A  közszolgáltató gondoskodik a  vegyes és az  elkülönítetten gyűjtött hulladék gyűjtése céljából közterületre
telepített, közcélt szolgáló gyűjtőedény, valamint a hulladékgyűjtő szigeteken elhelyezett gyűjtőedény tisztításáról,
fertőtlenítéséről és karbantartásáról. A  tisztítást és a  fertőtlenítést legalább évente kétszer, szükség esetén
nagyobb gyakorisággal kell végezni. A telephelyen végzett tisztítás és fertőtlenítés során keletkező folyadékot ipari
szennyvízként kell kezelni.
(2) Ha a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék ingatlanhasználótól történő átvétele,
a  közterületen elhelyezett, közcélt szolgáló gyűjtőedény ürítése – ideértve a  hulladékgyűjtő szigetre telepített
gyűjtőedény ürítését is –, nem rendeltetésszerű használata, valamint a  hulladék szállítása során a  hulladék
a  gyűjtőedényből vagy a  szállításhoz használt céljárműből kiszóródik vagy kiömlik, a  közszolgáltató gondoskodik
a hulladék eltakarításáról, továbbá a szennyeződött terület megtisztításáról és szükség szerinti fertőtlenítéséről.
(3) Az  (1) és (2)  bekezdés szerinti, valamint az  5.  § (2)  bekezdése szerinti fertőtlenítésre csak a  biocid termékek
engedélyezésének és forgalomba hozatalának egyes szabályairól szóló kormányrendeletben, a  biocid termékek
forgalmazásáról és felhasználásáról szóló, 2012. május 22-i 528/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben
és a  biocid termékek előállításának és forgalomba hozatalának feltételeiről szóló 38/2003. (VII. 7.) ESZCSM–FVM–
KvVM együttes rendeletben foglaltaknak megfelelő, engedélyezett fertőtlenítőszerek használhatók.
7. § (1) A hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék kezelésére szolgáló gép, berendezés és más eszköz
tisztítása, fertőtlenítése rendeltetési helyen, olyan térburkolattal és mosótérrel ellátott területen zárt rendszerben
történhet, ahonnan a  képződő szennyvizet egyedi, zárt szennyvíztárolóba vagy a  felszíni vizek minősége
védelmének szabályairól szóló kormányrendelet szerint végzett előtisztítást követően közcsatornába kell elvezetni.
(2) A közszolgáltató által a tevékenysége során használt járművek, gépek, berendezések és eszközök tárolására szolgáló
telephely rágcsáló-, rovar- és kártevőmentesítését szükség szerint, de legalább évente kell elvégezni.
(3) A  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladék átvételére, gyűjtésére és szállítására használt
eszközök tárolása a közegészségügyi követelményeknek megfelelően végezhető.
4. Ellenőrzés és hatósági feladatok 8. § (1) A  vegyes hulladék lebomlását, illetve szagtalanítását elősegítő vegyi anyag vagy mikroorganizmus, továbbá
a  komposztálás gyorsítására vagy hatékonyságának növelésére szolgáló mikrobiológiai preparátumok és
enzimkeverékek forgalmazását az  országos tisztifőorvos részére be kell jelenteni. A  bejelentéshez szükséges
adatokat és az adatok alapjául szolgáló vizsgálatok körét a 2. melléklet tartalmazza.
(2) A  2.  melléklet szerinti vizsgálatokat csak az  e  vizsgálatokra akkreditált magyarországi vagy az  Európai Gazdasági
Térségről szóló megállapodásban részes államban működő laboratórium végezheti. A  mikroelemek és toxikus
elemek vizsgálatában alkalmazott módszer adott elemre vonatkozó kimutatási határa legfeljebb a bejelentett érték
vagy a határérték 10%-a lehet.
(3) Az (1) bekezdés szerinti bejelentésben foglalt adatok változása esetén a bejelentést 30 napon belül ismételten meg
kell tenni.
(4) A bejelentést 10 évenként meg kell ismételni az (1) és (2) bekezdésben foglaltak szerint.
9. § (1) A  járási hivatal a  hulladékgazdálkodási közszolgáltatás körébe tartozó hulladékot gyűjtő, illetve kezelő
hulladékgazdálkodási létesítményekről a 3. melléklet szerinti adattartalommal nyilvántartást vezet.
(2) A  3.  melléklet 5.  pontja szerinti hulladékgazdálkodási létesítményeket a  járási hivatal évente legalább egyszer
ellenőrzi. A járási hivatal panasz, közérdekű bejelentés vagy hivatalos tudomásszerzés alapján rendkívüli ellenőrzést
végez, és a feltárt hiányosságok megszüntetése érdekében haladéktalanul intézkedik.
(3) A  járási hivatal minden év március 31-ig az  előző évi ellenőrzésekről és intézkedésekről a  4.  melléklet szerinti
adattartalommal jelentést küld a  népegészségügyi feladatkörében eljáró fővárosi és megyei kormányhivatal
(a továbbiakban: megyei kormányhivatal) részére.
(4) A megyei kormányhivatal a (3) bekezdés szerinti jelentéseket az 5. mellékletben foglaltak szerint összesíti, és erről
minden év április 30-áig az 5. melléklet szerinti adattartalommal jelentést küld az országos tisztifőorvosnak.
10. § (1) Ha lakásban vagy a  hozzá tartozó ingatlanon a  hulladékgyűjtés jogszabályban meghatározott szabályait olyan
súlyosan sértik meg, hogy közegészségügyi veszély keletkezik, a járási hivatal vagy környezetvédelmi veszély esetén
a környezetvédelmi hatóság helyszíni ellenőrzést végez, és hatáskörében eljárva intézkedik a  feltárt hiányosságok
megszüntetése érdekében.
(2) A  járási hivatal a  hulladékgazdálkodási létesítmények ellenőrzésének tapasztalatairól az  érintett települési
önkormányzatot, környezetvédelmi hatóságot, továbbá a lakosságot is tájékoztatja.
5. Záró rendelkezések 11. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 60. napon lép hatályba.
12. § A rendelet tervezetének a  műszaki szabályokkal és az  információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó
szabályokkal kapcsolatos információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 2015. szeptember 9-i
(EU) 2015/1535 európai parlamenti és tanácsi irányelv 5–7. cikke szerinti előzetes bejelentése megtörtént.
13. § Hatályát veszti a  települési szilárd és folyékony hulladékkal kapcsolatos közegészségügyi követelményekről szóló
16/2002. (IV. 10.) EüM rendelet.
Balog Zoltán s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
1363/2014. (VI. 30.) Korm. határozata az államháztartás központi alrendszerébe tartozó költségvetési szervek és fejezeti kezelésű előirányzatok 2013. költségvetési maradványának felhasználásáról.
A Kormány
 1. az államháztartásról szóló törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 31.) Korm. rendelet (a továbbiakban:
Ávr.) 152.  § (5)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva az  1.  mellékletben részletezettek szerint, a  központi
költségvetési szervek és fejezeti kezelésű előirányzatok kötelezettségvállalással nem terhelt költségvetési
maradványából 26 096 341 ezer forint visszahagyását engedélyezi azzal, hogy a  visszahagyott maradványokból
25 073 658 ezer forint további intézkedésig nem használható fel, arra kötelezettséget vállalni nem lehet,
továbbá az  államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 33.  § (1)  bekezdésében biztosított jogkörében eljárva
a 2. melléklet szerinti átcsoportosítást rendeli el,
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal 2. az Ávr. 153. §-ában biztosított jogkörében eljárva engedélyezi
a) az I. Országgyűlés fejezet, 23. Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal címnél a  2013. évi
kötelezettségvállalással terhelt költségvetési maradványokból 1 728 000 ezer forintnak,
b) a XX. Emberi Erőforrások Minisztérium fejezet, 5. Egyetemek, főiskolák címnél a  2013. évi
kötelezettségvállalással terhelt költségvetési maradványokból 485 188 ezer forintnak,
c) a XVII. Nemzeti Fejlesztési Minisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 38. Egyéb feladatok
alcím, 8. Pesti Vigadó rekonstrukciója jogcímcsoportnál a  2013. évi kötelezettségvállalással terhelt
költségvetési maradványokból 171 593 ezer forintnak
2014. június 30. utáni változatlan célú további felhasználását.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
2083/2017. (XII. 28.) Korm. határozata a Debreceni Nemzetközi Repülőtér üzemeltetéséhez szükséges kiegészítő támogatás nyújtásáról.
A Kormány
 1. egyetért azzal, hogy a  nemzeti fejlesztési miniszter a  Debreceni Nemzetközi Repülőtér működtetéséhez
kapcsolódóan
a) személyi juttatásokra 60 000 000 forint,
b) dologi kiadásokra 176 000 000 forint,
összesen 236 000 000 forint költségvetési támogatás biztosítására, az Airport Debrecen Kft.-vel azonos támogatott
tevékenységre vonatkozóan kötött és e Korm. határozat közzétételekor fennálló támogatási szerződést módosítsa,
és a  támogatási szerződés módosítását követően a  költségvetési támogatást az  Airport Debrecen Kft. részére
támogatási előlegként, egy összegben folyósítsa;
Felelős: nemzeti fejlesztési miniszter
Határidő: a támogatáshoz szükséges forrás biztosítását követően azonnal
2. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy – a  nemzeti fejlesztési miniszter bevonásával – gondoskodjon
az 1. pontban meghatározott költségvetési támogatás biztosításához szükséges költségvetési kiadási előirányzatnak
a  Magyarország 2017. évi központi költségvetéséről szóló 2016. évi XC. törvény 1.  melléklet XVII. Nemzeti
Fejlesztési Minisztérium fejezet, 20. Fejezeti kezelésű előirányzatok cím, 32. Közlekedési ágazati programok alcím,
39. Regionális repülőterek működésének támogatása jogcímcsoporton történő rendelkezésre állásáról.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
46/2016. (XII. 29.) KKM közleménye a Magyarország Kormánya és az Iráni Iszlám Köztársaság Kormánya között a jövedelem- és a vagyonadók területén a kettős adóztatás elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról szóló Megállapodás kihirdetéséről szóló 2016. IV. törvény 2–3. §-ának hatálybalépéséről.
A 2016. évi IV. törvénnyel a Magyar Közlöny 2016. március 10-i 34. számában kihirdetett, a Magyarország Kormánya és
az Iráni Iszlám Köztársaság Kormánya között a jövedelem- és a vagyonadók területén a kettős adóztatás elkerüléséről
és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról szóló Megállapodás (a továbbiakban: Megállapodás) 28. cikke
az alábbiak szerint rendelkezik a hatálybalépésről:
„1. A Szerződő Államok diplomáciai úton értesítik egymást arról, hogy ezen Megállapodás hatálybalépéséhez
szükséges belső követelményeknek eleget tettek.
2. Ezen Megállapodás az 1. bekezdésben említett értesítések közül a későbbinek a kézhezvételét követő 15. napon lép
hatályba, (…)”
A Megállapodás hatálybalépéséhez szükséges utolsó írásbeli értesítés kézhezvételének napja: 2016. december 15.
A Megállapodás hatálybalépésének napja: 2016. december 30.
A fentiekre tekintettel, összhangban a 2016. évi IV. törvény 4. § (3) bekezdésével megállapítom, hogy a Magyarország
Kormánya és az Iráni Iszlám Köztársaság Kormánya között a jövedelem- és a vagyonadók területén a kettős adóztatás
elkerüléséről és az adóztatás kijátszásának megakadályozásáról szóló Megállapodás kihirdetéséről szóló 2016. évi
IV. törvény 2–3. §-ai 2016. december 30-án, azaz kettőezer-tizenhat december harmincadikán lépnek hatályba.
Szijjártó Péter s. k.,
 külgazdasági és külügyminiszter


text:
235/2013. (V. 16.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3. § (2) bekezdése és 232/K. §-a alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Kukla
Valériát 2012. július 1. napjától határozatlan időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2013. május 8. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
58/2013. (IX. 20.) HM utasítása a béketámogató műveletekben részt vevő állomány részletes kategóriába sorolásáról.
A honvédelemről és a  Magyar Honvédségről, valamint a  különleges jogrendben bevezethető intézkedésekről szóló 2011.  évi
CXIII.  törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló 290/2011. (XII. 22.) Korm. rendelet 2.  § (5)  bekezdése, valamint
a külföldi szolgálatot teljesítők egyes járandóságairól szóló 18/2013. (IX. 5.) HM rendelet 37. § (5) bekezdése alapján a következő
utasítást adom ki:
1. § (1) Az  utasítás hatálya a  honvédek jogállásáról szóló 2012. évi CCV. törvény egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról
szóló 9/2013. (VIII. 12.) HM rendelet 1. § 10. pont d) alpontja alapján külföldön feladatot ellátó magyar kontingensek
állományában, valamint ilyen feladatot egyéni beosztásban ellátó külföldi szolgálatot teljesítő hivatásos, szerződéses
és önkéntes tartalékos katonákra terjed ki.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérően az utasítás nem alkalmazható a külföldi szolgálatot teljesítők egyes járandóságairól szóló
18/2013. (IX. 5.) HM rendelet 36. § (2) bekezdése szerinti kiküldöttek esetén.
(3) Az  egyéni törzsbeosztást betöltő, de a  vezénylésről szóló munkáltatói döntés szerint a  Magyar Honvédség
béketámogató műveletben részt vevő kontingense mellett feladatot ellátó kiküldött kategóriába sorolására az adott
kontingens besorolásának megfelelően kerül sor.
2. § A  béketámogató műveletekben részt vevő állomány biztonsági körülmények és éghajlati viszonyok szerinti
besorolását az 1. melléklet tartalmazza.
3. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
 (2) Az utasítást a Sínai-félszigeten állomásozó Multinacionális Erők és Megfigyelők (MFO) Magyar Kontingens éghajlati
körülmények szerinti besorolására 2013. szeptember 13-tól kell alkalmazni.
 (3) Hatályát veszti a béketámogató műveletekben részt vevő állomány részletes kategóriába sorolásáról szóló 84/2008.
(HK 16.) HM utasítás. Dr. Hende Csaba s. k.,
 honvédelmi miniszter