text:
2/2013. (I. 23.) AB határozata az adózás rendjéről szóló 2003. XCII. törvény egyes rendelkezései és a polgári perrendtartásról szóló 1952. III. törvény egyes rendelkezései alaptörvény-ellenességének megállapítására irányuló alkotmányjogi panasz elutasításáról, valamint alkotmányos követelmény megállapításáról.
Az Alkotmánybíróság teljes ülése alkotmányjogi panasz tárgyában meghozta a következő
határozatot: 1. Az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény 35. § (2) bekezdésének, valamint a 131. § (1) és (3) bekezdéseinek,
továbbá a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 157. §-ának és 251. § (1) bekezdésének alkalmazása
során az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdéséből, valamint XXVIII. cikk (7) bekezdéséből fakadó alkotmányos
követelmény, hogy az adó megfizetésére örökösként kötelezett személy a vele szemben indult eljárásban hozott
külön határozat ellen jogorvoslattal élhessen, és ennek keretében vitathassa az Art. 35. § (2) bekezdésében
meghatározott feltételek fennállását is.
2. Az Alkotmánybíróság a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 251. § (1) bekezdése és az adózás rendjéről
szóló 2003. évi XCII. törvény 35. § (2) bekezdése megsemmisítésére és konkrét ügyben történő alkalmazása tilalmának
megállapítására irányuló alkotmányjogi panaszt elutasítja.
3. Az Alkotmánybíróság a Legfelsőbb Bíróság Kfv.I.35.471/2007/9. és Kfv.I.35.471/2007/12. számú végzéseinek
megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
Az Alkotmánybíróság határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. 1. Az indítványozók jogi képviselőjük útján 2009. június 12-én alkotmányjogi panasszal fordultak az
Alkotmánybírósághoz a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (továbbiakban: Pp.) 251. § (1) bekezdése
alkotmányellenességének utólagos kimondása és konkrét ügyben történő alkalmazása tilalmának megállapítása iránt.
2. Alkotmányjogi panaszuk előzményeként a mellékelt iratokból megállapítható, hogy az adóhatóság másodfokon
az indítványozók édesapjával (a továbbiakban: örökhagyó) szemben nagy összegű adóhiányt állapított meg, és ahhoz
kapcsolódóan adóbírságot, valamint késedelmi pótlékot szabott ki. Az örökhagyó az adóhatósági határozattal
szemben keresettel élt, amelyet követően a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság 9.K.21.542/2006/15. számú
ítéletében megállapította, hogy az adóhatóság döntése megalapozatlan és jogszabálysértő, ezért a közigazgatási
határozatot hatályon kívül helyezte, valamint az alperes adóhatóságot új eljárás lefolytatására kötelezte.
Az ítélet ellen az adóhatóság felülvizsgálati kérelemmel fordult a Legfelsőbb Bírósághoz, a kérelem érdemi elbírálását
megelőzően azonban az örökhagyó elhunyt. A Legfelsőbb Bíróság Kfv.I.35.471/2007/9. számú végzésével a pert a Pp.
157. § g) pontja alapján – az örökhagyó halála miatt – megszüntette arra hivatkozással, hogy a jogviszony természete
a jogutódlást kizárja. Emellett egyidejűleg a Pp. 251. § (1) bekezdésére hivatkozással hatályon kívül helyezte a
Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság ítéletét is. A Pp. 251. § (1) bekezdése szerint: „Ha a másodfokú bíróság a pert
a tárgyalás alapján a 157. § értelmében megszünteti, az elsőfokú bíróság ítéletét végzéssel, teljes egészében, vagy
abban a részében, amelyre a megszüntetés oka fennáll, hatályon kívül helyezi.”
A végzés ellen már az indítványozók éltek – kijavítási kérelem formájában – jogorvoslati kérelemmel, a Legfelsőbb
Bíróság azonban ezt a Kfv.I.35.471/2007/12. számú végzésével elutasította, megállapítva azt, hogy a kérelem valójában
a korábbi végzés módosítására irányult.
Az így kialakult helyzet az indítványozók álláspontja szerint azért sérelmes számukra, mert a Legfelsőbb Bíróság
döntésével az adóhatóság az örökhagyót fizetésre kötelező másodfokú határozata – az adóhatóság álláspontja szerint
– ismét hatályossá vált. Ennek alapján az adóhatóság most már az indítványozókat, mint az örökhagyó örököseit
kötelezte az adóhiány megfizetésére az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (a továbbiakban: Art.)
35. § (2) bekezdése a) pontjára hivatkozással.
3. Az indítványozók az Alkotmánybíróság IV/47-1/2012. számú végzésének átvételét követően – amely egyebek mellett
arra irányult, hogy az indítványozók egészítsék ki az indítványukat a tekintetben, hogy az általuk támadott rendelkezés
az Alaptörvény mely rendelkezéseit sérti és miért – 2012. március 29-én benyújtott beadványukban indítványukat
jelentősen kiterjesztették, így a Pp. 251. § (1) bekezdésének megsemmisítése mellett már az Art. 35. § (2) bekezdésének
megsemmisítését is indítványozták, egyidejű alkalmazási tilalom kimondásával, és kérik a Legfelsőbb Bíróság
Kfv.I.35.471/2007/9., valamint Kfv.I.35.471/2007/12. számú végzéseinek a megsemmisítését. Az indítványozók kérik
továbbá a Pp. 251. § (1) bekezdése és az Art. 35. § (2) bekezdése vonatkozásában alkotmányos követelmény
kimondását is. A kiegészített indítvány az Alkotmánybíróság hatásköreként az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi
CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 26. és 27. §-ait jelöli meg.
A Pp. 251. § (1) bekezdésének közigazgatási perekben történő alkalmazása, és az ennek alapján hozott legfelsőbb
bírósági végzések az indítványozók álláspontja szerint sértik az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdését, a XXIV. cikk
(1) bekezdését, a XXVIII. cikk (1) és (7) bekezdését, a XXX. cikk (1) bekezdését, a 25.cikk (2) bekezdése b) pontját
valamint a 28. cikkét.
Az indítványozók az indítvány-kiegészítésben új tényként jelzik, hogy az adóhatóság őket, mint örökösöket kötelező
másodfokú határozatával szemben az örökhagyó özvegyével együtt keresettel éltek. Ennek nyomán a Fővárosi
Törvényszék előtt 13.K.33.368./2010. ügyszámon jelenleg per van folyamatban. Álláspontjuk szerint azonban a
„Törvényszék előtti perben a Legfelsőbb Bíróság döntése és az azzal kijelölt jogalap már nyilvánvalóan nem
felülbírálható, így a jogalap vitathatóságának hiányában a Törvényszéknek kizárólag az Alkotmánybíróság kedvező
döntése esetén nyílik módja a jogsértő közigazgatási határozatra alapozott fizetési kötelezettséget törölni és
a jogsértő helyzetet orvosolni.”
II. Az Alkotmánybíróság az alábbi jogszabályi rendelkezések alapján hozta meg döntését.
1. Az Alaptörvénynek az indítvánnyal érintett rendelkezései:
„B) cikk
(1) Magyarország független, demokratikus jogállam.”
„XXIV. cikk
(1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn
belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni.”
„XXVIII. cikk
(1) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat vagy valamely perben jogait és kötelezettségeit
törvény által felállított, független és pártatlan bíróság tisztességes és nyilvános tárgyaláson, ésszerű határidőn belül
bírálja el.”
(7) Mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogorvoslattal éljen az olyan bírósági, hatósági és más közigazgatási döntés
ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.”
„XXX. cikk
(1) Teherbíró képességének, a gazdaságban való részvételének megfelelően mindenki hozzájárul a közös szükségletek
fedezéséhez.”
„25. cikk
(2) A bíróság dönt
b) a közigazgatási határozatok törvényességéről;”
„28. cikk
A bíróságok a jogalkalmazás során a jogszabályok szövegét elsősorban azok céljával és az Alaptörvénnyel
összhangban értelmezik. Az Alaptörvény és a jogszabályok értelmezésekor azt kell feltételezni, hogy a józan észnek
és a közjónak megfelelő, erkölcsös és gazdaságos célt szolgálnak.”
2. A Pp. támadott rendelkezése:
„251. § (1) Ha a másodfokú bíróság a pert a tárgyalás alapján a 157. § értelmében megszünteti, az elsőfokú bíróság
ítéletét végzéssel teljes egészében vagy abban a részében, amelyre a megszüntetés oka fennáll, hatályon kívül
helyezi.”
3. Az Art. támadott rendelkezése:
„35. § (2) Ha az adózó az esedékes adót nem fizette meg és azt tőle nem lehet behajtani, az adó megfizetésére
határozattal kötelezhető:
a) az adózó örököse az örökrésze erejéig, több örökös esetében örökrészük arányában,”
III. Az Alkotmánybíróság tanácsa megvizsgálta, hogy a beadvány megfelel-e az Alaptörvényben és az Abtv.-ben foglalt,
az alkotmányjogi panaszok befogadhatóságára vonatkozó kritériumoknak.
1. Az indítványozók gondoskodtak a jogi képviseletről. [Abtv. 51. § (2)–(3) bekezdés.]
2. Az indítványozók az Alkotmánybíróság hatáskörét megalapozó jogszabályhelyként az Abtv. 26. és a 27. §-ait jelölték
meg.
3. Az indítványozók az indítványban az Alaptörvényben biztosított egyes jogaik sérelmét állítják és magyarázzák. [Abtv.
52. § (1) b) pont.]
A Pp. 251. § (1) bekezdését és az Art. 35. § (2) bekezdését, továbbá az ezen szabályok alkalmazásával meghozott két
bírói döntést ellentétesnek tartják a jogállamiság alkotmányos alapértékével, a tisztességes eljáráshoz való joggal,
a jogorvoslathoz való joggal és azzal az alaptörvényi rendelkezéssel, mely szerint a közigazgatási határozatok
törvényességéről a bíróság dönt. Az indítványozók álláspontja szerint ezen alaptörvényi rendelkezéseket sérti, hogy
egy jogerős ítéletben megalapozatlannak és jogszabálysértőnek ítélt közigazgatási határozat alapján kell az
indítványozóknak, mint örökösöknek a nagy összegű adótartozást megfizetniük.
4. Az indítvány tartalmazza az Alkotmánybíróság által vizsgálandó jogszabályi rendelkezéseket: a Pp. 251. §
(1) bekezdését és, az Art. 35. § (2) bekezdését. [Abtv. 52. § (1) bekezdés c) pont.]
5. Az indítvány tartalmazza az Alaptörvény megsértett rendelkezéseit, így a B) cikk (1) bekezdését, a XXIV. cikk
(1) bekezdését, a XXVIII. cikk (1) és (7) bekezdését, a XXX. cikk (1) bekezdését a 25. cikk (2) bekezdése b) pontját és
a 28. cikkét. [Abtv. 52. § (1) bekezdés d) pont.]
6. Az indítvány tartalmaz indokolást arra nézve, hogy a sérelmezett jogszabályi rendelkezések miért ellentétesek
az Alaptörvény megjelölt rendelkezéseivel. [Abtv. 52. § (1) bekezdés e) pont.]
7. Az indítvány kifejezett kérelmet tartalmaz a jogszabályi rendelkezések megsemmisítésére, a konkrét ügyben történő
alkalmazási tilalom, valamint alkotmányos követelmény kimondására. [Abtv. 52. § (1) bekezdés f) pont.]
8. Az indítványt – az Abtv. 26 § (1) bekezdése szerinti alkotmányjogi panaszra vonatkozó szabályok szempontjából –
határidőben nyújtották be, mind az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 48. § (2) bekezdése, mind az
Abtv. rendelkezései alapján. Az indítványozók eredeti – a Pp. 251. § (1) bekezdésének megsemmisítésére irányuló –
alkotmányjogi panaszukat a Legfelsőbb Bíróság 2009. március 19-én kelt, és 2009. április 14-én kézbesített,
Kfv.I.35.471/2007/12. számú végzésével összefüggésben terjesztették elő. Az eredeti indítvány 2009. június 12-én
érkezett az Alkotmánybíróságra. Az Alkotmánybíróság által az Abtv. 73. § (1) bekezdése szerint kibocsátott
indítvány-kiegészítési felszólításra az indítványozók indítvány-kiegészítése 2012. március 29-én, határidőben érkezett
az Alkotmánybíróságra.
9. Az indítványozók az Abtv. 26. § (1) bekezdése szerinti „egyedi ügyben érintett személyeknek” minősülnek, mert
örökösként fizetési kötelezettség terheli őket egy vitatott, és a bíróság részéről megalapozatlannak és
jogszabálysértőnek ítélt, az adóhatóság álláspontja szerint jogerős közigazgatási határozaton alapuló – eredetileg
az örökhagyóval szemben megállapított – adóhátralék-megfizetési ügyben. Ez az érintettség jelenleg is fennálló és
közvetlen.
10. Az indítványozók álláspontja szerint a megsemmisíteni kért jogszabályhelyek alkalmazása folytán alaptörvény-ellenes
helyzet állt elő.
11. Az indítványozók „alaptörvényben biztosított jogaik sérelmére” hivatkoztak, és megjelölték az Alaptörvény B) cikk
(1) bekezdését, a XXIV. cikk (1) bekezdését, a XXVIII. cikk (1) és (7) bekezdését, a XXX. cikk (1) bekezdését,
a 25. cikk (2) bekezdése b) pontját és 28. cikkét.
12. Az indítványozók jogelődje, az örökhagyó a „jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette”, a hatósági döntést
megfellebbezte, majd a másodfokú határozat felülvizsgálata iránt is keresetet nyújtott be, és az ügy a Legfelsőbb
Bíróság felülvizsgálati eljárásban hozott végzésével zárult, amely végzés kézhezvételét követően fordultak az
indítványozók alkotmányjogi panasszal az Alkotmánybírósághoz.
13. Az indítványozók által felvetett problémák közül több – különösen a tisztességes eljáráshoz való jog sérelme,
a közigazgatási határozatok bíróság általi felülvizsgálhatósága követelményének a sérelme és a jogorvoslathoz való
jog sérelme – alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdésnek tekintendők.
Az alkotmányjogi panaszt a fentiekre tekintettel az Abtv. 26. § (1) bekezdés alapján az Alkotmánybíróság tanácsa
befogadta, és az Alkotmánybíróság teljes ülése az alábbiak szerint bírálta el.
IV. Az indítvány az Art. 35. § (2) bekezdése és a Pp. 251. § (2) bekezdése Alaptörvénybe ütközésének megállapítására
és megsemmisítésére, továbbá alkalmazási tilalom kimondására irányuló részében megalapozatlan.
1. A Pp. és az Art. beadványban megjelölt rendelkezéseivel szemben az indítványozók arra hivatkoztak, hogy ezek sértik
az Alaptörvény jogállam klauzuláját, a tisztességes eljáráshoz való jogot, a jogorvoslathoz való jogot, az Alaptörvény
azon rendelkezését, miszerint a közigazgatási határozatok törvényességéről a bíróság dönt, valamint a teherbíró
képességhez és a gazdaságban való részvételhez igazodó közteherviselés elvét.
2. Az indítvány – bár állítja a támadott szabályok vonatkozásában a jogállamiság és a teherbíró képességhez és
a gazdaságban való részvételhez igazodó közteherviselés elveinek sérelmét – nem tartalmaz semmilyen releváns
alkotmányjogi indokolást ezeknek az állításoknak az alátámasztására, ezért ezen állítások vizsgálatát az
Alkotmánybíróságnak mellőznie kellett.
3. A jelen ügyben a tisztességes eljáráshoz való jog sérelme értelemszerűen a bírói döntések, illetve az ezeket megelőző
eljárások kapcsán merülhet fel, mivel ez a jog azokat a garanciákat jelenti elsősorban, amelyeknek az a rendeltetése,
hogy az (alap)jogok bíróságok előtti érvényesítése olyan eljárásban történjék, amely biztosítékot jelent a törvényes és
elfogulatlan döntésre. Minthogy az Alkotmánybíróságnak az Abtv. 27. §-ában szabályozott eljárás kezdeményezését
vissza kellett utasítania, ezért a jelen ügyben a bírói döntések tartalma, valamint a döntésekhez vezető eljárások
tisztességes volta sem vizsgálható.
4. Az indítványozók állítása szerint sérült az Alaptörvénynek azon rendelkezése is, amely szerint a bíróság dönt a
közigazgatási határozatok törvényességéről. Ezzel összefüggésben az Alkotmánybíróság a kérelemben szereplő
tények és a csatolt iratok alapján megállapítja, hogy sem az indítványozók, sem pedig az indítványozók helytállási
kötelezettségét megalapozni látszó – az örökhagyóval szemben „lefolytatott” eljárásokban – nem sérült a
közigazgatási határozatokkal szembeni bíróhoz fordulás joga. Az előadott tényállás alapján az örökhagyónak volt
lehetősége a vele szemben fizetési kötelezettséget megállapító döntést tartalmazó közigazgatási határozatot bíróság
előtt megtámadni, és éppen az e határozattal szembeni kereset alapján helyezte hatályon kívül a bíróság a
kötelezettséget megállapító határozatot, mint megalapozatlant és jogszabálysértőt, valamint utasította
a közigazgatási szervet új eljárásra.
Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az indítványozók esetében nem sérült a bírósághoz fordulás joga, hiszen
az Art. 35. § (2) bekezdését alkalmazhatónak vélő másodfokú közigazgatási hatóság döntésével szemben keresettel
éltek, amelynek eredményeként a Fővárosi Törvényszék előtt jelenleg is per van folyamatban. Kétségkívül
megállapítható tehát, hogy mind az alap közigazgatási eljárást követően az örökhagyó, mind pedig az Art.
35. § (2) bekezdésére alapozott közigazgatási eljárásban az indítványozók élhettek és éltek is a közigazgatási
határozatokkal szemben a keresetindítási jogukkal, ezért az Alkotmánybíróság a jelen ügyben nem ítéli
megalapozottnak a közigazgatási határozatokkal szembeni bírósághoz fordulási jog sérelmének állítását.
5. Az Alkotmánybíróság végezetül megvizsgálta a jogorvoslathoz való jog sérelmére való hivatkozást. Az örökhagyóval
szemben az alapügyben lefolytatott közigazgatási eljárásban, az első fokon eljárt közigazgatási szerv határozatával
szemben örökhagyó fellebbezéssel élt, a másodfokon eljáró, az első fokon hozott döntést helyben hagyó
közigazgatási szerv döntését pedig keresettel támadta a bíróságnál. Az indítványozók a velük szemben az Art.
35. § (2) bekezdésére alapozott eljárásban az első fokon eljárt közigazgatási szerv határozatával szemben
fellebbezéssel éltek, majd a másodfokon eljárt hatóság határozatát a bíróságon keresettel támadták meg. Ténykérdés
ez alapján, hogy a jogorvoslati fórumrendszer igénybevételét nem gátolták és akadályozták meg sem a támadott
normák, sem más jogszabályi rendelkezések, sőt a fórumrendszer teljes körű kimerítésére került sor az alapügyben,
az indítványozók esetében pedig egy, még folyamatban lévő eljárásról van szó.
5.1. Az örökhagyóval szemben megkezdett, de halála miatt érdemben be nem fejezett eljárásba ugyanakkor az
indítványozók nem tudtak „belépni”, miután a személyi jövedelemadó fizetési kötelezettség a magánszemély olyan
személyes jellegű fizetési kötelezettsége, amely jogviszonyban jogutódlásnak a Legfelsőbb Bíróság álláspontja szerint
nincs helye. A Legfelsőbb Bíróság tehát, az örökhagyó adóhátralék-megállapítására irányuló eljárásban a Pp. 157. §
h) pontja alapján a pert megszüntette, de ugyanígy, a megismételt eljárást folytató közigazgatási szervnek is meg
kellett szüntetnie a közigazgatási eljárást az örökhagyó adózóval szemben a Ket. 31. § (1) bekezdés d) pontja alapján.
Az adózó örökhagyóval szemben megindított alapügy érdemi befejezését tehát, részben az ügyfél halála, részben
pedig a jogutódlás állított kizártsága akadályozta meg.
5.2. A jogorvoslathoz való jog másik – a jelen ügyben kétségkívül igen nagy jelentőséggel bíró – eleme annak terjedelme,
azaz teljes körűsége, illetve korlátozottsága. Jelen ügyben az indítványozók jogorvoslathoz való jogának sérelmét
éppen abban jelölik meg, hogy ez a jog erőteljesen korlátozott, és az alapkötelezettség jogalapját és összegszerűségét
tekintve ki is van zárva, mivel a folyamatban lévő bírósági eljárásban már csak az örökösi mivoltukat és a fizetési
kötelezettségük arányát vitathatják. Ezt a jogi helyzetet támasztja alá a Kúria ítélkezési gyakorlata is. A Legfelsőbb
Bíróság Kfv.V.35.136/2010. számú ügyben hozott ítéletében kimondta, hogy: „Az adó megfizetésére kötelezettek
adózási kötelezettsége származékos, és az eredeti kötelezett helyetti helytállásra, az eredeti kötelezett által meg nem
fizetett, tőle be nem hajtható adó megfizetésére vonatkozik. Az adó megfizetésére kötelező határozatok tekintetében
a jogalap: az adó adózó általi meg nem fizetése és tőle való behajthatatlansága. […] Az adót esedékességkor az köteles
megfizetni, akit arra jogszabály kötelez, ha azonban az adózó az esedékes adót nem fizette meg, és azt tőle nem lehet
behajtani, az adó megfizetésére határozattal kötelezhetők az Art. 35. § (2) bekezdésében meghatározott személyek.
E jogszabályhelyre alapított határozatok elleni jogorvoslat során nem az adózóval, hanem az adó megfizetésére
kötelezettel szemben hozott határozatok jogszerűsége bírálható felül, figyelemmel az Art. 123. §-ára,
143. § (1) bekezdésére, és a Pp. 339. § (1) és (2) bekezdéseire.
A pénzügyi jogviszonyra és ebből eredő jogviták elbírálására vonatkozó anyagi és eljárási szabályok nem adnak
lehetőséget arra, hogy az adó megfizetésére kötelezett személy az adózó ellen indult eljárásokban félként eljárjon,
vagy az adózóval szemben hozott jogerős határozatot utóbb vitássá tehesse. Az adófizetésre kötelezettel szemben
az adófizetésre kötelező határozat meghozatala nem vezethet arra, hogy újra megnyíljanak azok a jogvédelmi
eszközök, amelyeket az adózó a közte és az adóhatóság közötti jogvitában korábban már érvényesített, vagy
amelyekkel bármely okból nem élt. […] Az adó megfizetésére kötelezett igénybe veheti a jogorvoslati eszközöket, és
ennek keretében vitathatja a kötelezését is, de a vele szemben hozott határozat ellen irányuló fellebbezés, felügyeleti
intézkedés iránti kérelem vagy kereset benyújtása során már nem vitathatja az adóhatóság által az adózó terhére
jogerősen előírt tartozás jogcímét, a végrehajtható okirat szerinti összegszerűségét.”
5.3. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az Art. 35. § (2) bekezdése alkalmazhatóságának egyértelmű és
elengedhetetlen feltétele egy, az ezt megelőző közigazgatási vagy peres eljárás eredményeként keletkezett jogerős
és végrehajtható hatósági vagy bírói döntés. A jogi norma szövegéből ez világosan és kétségbevonhatatlanul
következik. Az alkalmazási előfeltételként meghatározott „esedékes adó” meg nem fizetése félreérthetetlenül,
határozottan és kimondottan a követelés jogerős és végrehajtható, továbbá lejárt minőségét jelenti. Ennek az
alapfeltételnek eleget tevő határozat egy megszüntető végzéssel zárult közigazgatási eljárás eredményeként
természetesen nem állhat elő.
Ezzel egyezően értékeli és értelmezi az Art. 35. § (2) bekezdésének jelentését és tartalmát a Legfelsőbb Bíróság is.
Így a Legfelsőbb Bíróság Kfv.I.5.063/2008/4. számú ítéletében kimondta, hogy „[a]z olyan másodfokú határozat, amely
az adó-megfizetésre kötelezhető személyek adókötelezettségét a nélkül állapítja meg, hogy ellenük az adóigazgatási
eljárást az Art. szabályainak megfelelően lefolytatta volna, jogszabálysértő. Az ilyen jogszabálysértés az ügy érdemi
eldöntésére is kiható lényeges, és bírósági eljárásban nem orvosolható eljárási jogszabálysértésnek minősül az
előzőekben részletezettek miatt és azért is, mivel korlátozza az adó-megfizetésre kötelezetteket megillető alapvető
jogokat, az adóigazgatási eljárás kétfokúságához, és a jogorvoslathoz való jogot is. Az Art 35. § (2) bekezdés a) pontja
értelmében, ha az adózó az esedékes adót nem fizette meg, és azt tőle nem lehet behajtani, az adó megfizetésére
határozattal kötelezhető az adózó örököse az örökrésze erejéig, több örökös esetében pedig örökrészük arányában.
A perbeli esetben az iratokból megállapíthatóan nem áll rendelkezésre olyan jogerős határozat, amely az adózó
terhére 1997. január – március hónapokra nézve áfa adónemben adótartozást állapítana meg. Utal a Legfelsőbb
Bíróság egyebekben arra, hogy az e perbelivel azonos, illetve hasonló tényállású ügyekben már korábban is
ugyanilyen jogi álláspontra helyezkedett. [KGD 2007.149., KGD 2008.40., BH 2007.278.]”
A Legfelsőbb Bíróság ugyanakkor egy másik ítéletében (Legfelsőbb Bíróság Kfv.V.35.160/2010./7. számú ítélet)
– elsősorban az adóhatóságok számára – megadta az Art. megfelelő alkalmazásának kereteit. Megállapította, hogy
„[a]z Art. 35. § (1) bekezdése, (2) bekezdés a) pontja értelmében az adót az e törvényben vagy más törvényben
meghatározott esedékességekor az köteles megfizetni, akit arra jogszabály kötelez. Ha az adózó az esedékes adót nem
fizette meg és azt tőle nem lehet behajtani, az adó megfizetésére határozattal kötelezhető az adózó örököse az
örökrésze erejéig, több örökös esetében örökrészük arányában. Az adó soron kívüli megállapítását az Art. 131. §-a
szabályozza. Az (1) és (3) bekezdések szerint, ha az adókötelezettség az adózó halála miatt szűnik meg, az adóhatóság
az adót határozattal állapítja meg. Az adózó halála esetén az adóhatóság az örököst a személyéről történő
tudomásszerzést követően az örökrésze arányában külön határozatban kötelezi az adózót terhelő tartozás
megfizetésére, illetve rendelkezik az adózót megillető költségvetési támogatás, adó-visszaigénylés, adó-visszatérítés
örökös részére az örökrésze arányában történő kiutalásáról. E jogszabályok egyértelműen akként rendelkeznek, hogy
az adózó halála esetén az adó megfizetésére az örököse köteles.”
5.4. Az Alkotmánybíróság egyebekben megállapítja, hogy nem sérti az Alaptörvényben deklarált jogorvoslathoz való
jogot az a szabályozás, amely – tekintettel a jogi normában tételesen felsorolt, speciális jogviszonyban lévő személyek
körében – mögöttes felelősségi jelleggel olyan megfizetésre kötelezést tesz lehetővé, amely eredetileg nem a
megfizetésre kötelezettekkel szemben keletkezett, de a kapcsolatuk jellegéből adódóan megfizetésre kötelezésüknek
ésszerű indoka van és a kötelezés előfeltétele jogerős közigazgatási vagy bírói döntés, amely olyan eljárásban
keletkezett, ahol az eredetileg kötelezett személy élt vagy élhetett volna jogorvoslati jogával.
Fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság a Pp. 251. § (1) bekezdése és az Art 35. § (2) bekezdése Alaptörvénybe
ütközésének megállapítására és megsemmisítésére, továbbá alkalmazási tilalom kimondására irányuló alkotmányjogi
panaszt elutasította.
V. Az indítvány az Alkotmánybíróságnak az Abtv. 27. §-a szerinti eljárását kezdeményező részében érdemi elbírálásra
alkalmatlan.
Az indítványozók az Alkotmánybíróság hatáskörét megalapozó jogszabályhelyként az Abtv. 26. §-a mellett az Abtv.
27. § is megjelölik, és kérik az örökhagyó ügyében keletkezett két legfelsőbb bírósági végzés megsemmisítését.
Az Abtv. 27. § szerinti eljárásban a bírói döntések vizsgálata és ennek alapján – amennyiben igazolódik a döntések
alaptörvény-ellenessége – megsemmisítése az alábbiak szerint nem lehetséges.
Az Alkotmánybíróság a bírói döntések felülvizsgálatára vonatkozó hatáskörét a 2012. január 1-jén hatályba lépett
Abtv. tartalmazza, korábban ez a jogintézmény a hazai jogban nem létezett. Az Abtv. 30. § (1) bekezdése alapján
az alkotmányjogi panaszt a sérelmezett döntés kézbesítésétől számított hatvan napon belül lehet írásban benyújtani.
A jelen panaszban megsemmisíteni kért két végzés 2008. november 27-én, illetve 2009. március 19-én született, azaz
az Abtv. hatálybalépése előtt. Így a panasz az Abtv. 27. §-ában szabályozott eljárás kezdeményezése vonatkozásában
nem felel meg az Abtv. 30. § (1) bekezdésében foglaltaknak, ezért az Alkotmánybíróság ezt az indítványelemet az
Abtv. 55. § (4) bekezdés a) pontja alapján visszautasította.
VI. Az indítvány alkotmányos követelmény megállapítására irányuló része vonatkozásában az Alkotmánybíróság az
alábbiakra mutat rá. Az Abtv. 2012. január 1-jei hatálybalépése óta annak 46. § (3) bekezdése az alkotmányos
követelmény megállapítását, mint az Alkotmánybíróság által hatáskörei gyakorlása során alkalmazható
jogkövetkezményt szabályozza, nem önálló eljárásként. Ebből következően külön alkotmányos követelmény
megállapítására irányuló indítvány előterjesztésére nincs jogszabályi lehetőség. Az Abtv. 46. § (3) bekezdése alapján
azonban – hivatalból – az Alkotmánybíróságnak lehetősége van a hatáskörei gyakorlása során folytatott eljárásban
határozattal megállapítani az Alaptörvény szabályozásából eredő, és az Alaptörvény rendelkezéseit érvényre juttató
alkotmányos követelményeket, amelyeknek a vizsgált, illetve a bírósági eljárásban alkalmazandó jogszabály
alkalmazásának meg kell felelnie. Alkotmányos követelmény meghatározásának a szükségességét az
Alkotmánybíróság e törvényi felhatalmazással élve vizsgálta a jelen ügyben.
1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a tartalmukat tekintve egyértelmű és az Alaptörvénynek megfelelő jogi
normák nem megfelelő alkalmazása eredményeként, valós és fennálló annak állítása, hogy sérül az indítványozók
alaptörvényben biztosított jogorvoslathoz való joga annak ellenére, hogy a legfelsőbb bírói fórum a közigazgatási
szervekre is kiható és irányadó ítélkezési gyakorlata több alkalommal kijelölte a helyes és törvényes eljárási kereteket
és feltételeket. Az Art. 35. §-ára alapozott eljárásokban a vonatkozó szabályok szerint valóban csak egy korlátozott
terjedelmű jogorvoslati lehetőség nyílik meg, mert ez a szabály feltételezi, hogy az eredeti kötelezettel szemben
lefolytattak egy olyan közigazgatási vagy közigazgatási és bírósági eljárást, amelyben az eljárás során mindvégig
vitatható a kötelezettség jogcíme és összegszerűsége is.
Az Alkotmánybíróság megjegyzi továbbá azt is, hogy az indítványozók jog- és érdeksérelmének orvoslására a rendes
bíróság rendelkezik hatáskörrel, mely az Abtv. 39. § (1) bekezdése alapján köteles az Alkotmánybíróság döntésének
megfelelően – és az abban meghatározott alkotmányos követelmény érvényre juttatásával – eljárni, és az
alkalmazandó jogot az Alaptörvény 28. cikke szerint értelmezni.
2. Jelen esetben ilyen eljárásban keletkezett, alapkötelezettséget megállapító hatósági határozat vagy bírói döntés nem
született, ezért az Art. 35. § (2) bekezdése nem lett volna alkalmazható. A jogalkalmazó szerv számára létezik azonban
erre a helyzetre egy törvényes és Alaptörvénynek eleget tevő megoldás. Az Art. 131. § (1) és (3) bekezdései éppen
az ilyen tényállások megoldását teszik lehetővé oly módon, hogy azok az örökösök, akik olyan hagyatékot örökölnek,
amelynek része olyan adótartozás is, amelyet jogerősen nem lehetett megállapítani az adózó halála miatt, vagyis
az adózó örökhagyó adófizetési kötelezettsége és ennek terjedelme érdemben nem lett elbírálva, ne gazdagodjanak
indokolatlanul emiatt. Az adózó halála esetén, tehát ha az adókötelezettség az adózó halála miatt szűnik meg,
az adóhatóság az örököst soron kívüli eljárásban, külön határozattal kötelezi a tartozás megfizetésére. A határozattal
szemben az örökösök teljes körű és valódi jogorvoslattal élhetnek az eljárás közigazgatási szakaszában és a
másodfokon hozott közigazgatási döntést keresettel támadhatják a bíróság előtt.
3. Az Alkotmánybíróság hangsúlyozza, és kiemelten fontosnak tartja, hogy a jogállami klauzulával és a tisztességes
eljáráshoz való joggal szoros összefüggésben maradéktalanul érvényesüljön a jogorvoslathoz való jog, mind a
jogorvoslati fórumrendszer, mind pedig a jogorvoslati jogosultság terjedelmét illetően. Ezért – megerősítve, hogy
a hatályban lévő vonatkozó szabályok helyes alkalmazása esetén az indítványozók jogsérelme nem következne be –
nem látja megalapozottnak a normák megsemmisítésére és a konkrét ügyben alkalmazásuk tilalmának kimondására
vonatkozó kérelmet. Szükségesnek és indokoltnak tartja viszont alkotmányos követelmény kimondását a jövőben
esetleg előforduló ilyen és hasonló esetek megelőzése érdekében. Az Alkotmánybíróság ezen döntésének
meghozatalakor figyelemmel volt arra is, hogy a legfelsőbb bírói fórum számos alkalommal foglalt már állást a jelen
üggyel azonos vagy hasonló tárgyú ügyekben és ennek ellenére az indítványozók által panaszolt eljárásban a
jogsérelem bekövetkezte mégis reális. Ez támasztja alá azt, hogy – elsősorban a közigazgatási szervek hatósági
jogalkalmazó munkája egységességének, a jogbiztonság alkotmányos alapelvének és a jogorvoslathoz való jognak
az érvényre juttatása érdekében – indokolt és szükséges a hatályos jog kíméletének hangsúlyozása mellett
alkotmányos követelmény meghatározása.
Az Alkotmánybíróság már a 38/1993. (VI. 11.) AB határozatában (ABH 1993, 267.) megállapította, hogy „[h]a a vizsgált
jogszabálynak van [egy vagy több] olyan értelmezése, amely az alkotmányos követelményeknek megfelel, az
Alkotmánybíróságnak nem feltétlenül kell megállapítania a jogszabály alkotmányellenességét. A normát nem kell
minden esetben megsemmisíteni csupán azért, mert az alkotmányos követelményeknek nem megfelelő értelmezése
is lehetséges, vagy előfordul. […] Az Alkotmánybíróság elkerüli a jogszabály illetőleg jogszabályi rendelkezés
megsemmisítését, vagy a törvényhozó felhívását arra, hogy az Alkotmánybíróság által meghatározott határidőn belül
alkosson jogot, ha a jogrend alkotmányosságát és a jogbiztonságot e nélkül is biztosítani lehet. Ilyenkor az
Alkotmánybíróság azoknak az értelmezéseknek a körét határozza meg általában az alkotmányos követelményekkel,
amelyek esetében a jogszabály az Alkotmánnyal összhangban van.”
Az Alkotmánybíróság a fentiek alapján határozta meg a rendelkező rész szerinti alkotmányos követelményt.
A határozat közzétételére vonatkozó rendelkezés az Abtv. 44. § (1) bekezdésének 2. mondatán alapszik.
Budapest, 2013. január 22. Dr. Paczolay Péter s. k.,
az Alkotmánybíróság elnöke


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1652/2013. (IX. 17.) Korm. határozata a TÁMOP-1.2.1-07/1-2007-0002 azonosító számú („Hátrányos helyzetűek foglalkoztatását ösztönző járulékkedvezmények” című) egymilliárd forintot meghaladó támogatási igényű projektjavaslat jóváhagyásáról.
A Kormány
 1. jóváhagyja az  1.  melléklet szerint a  TÁMOP-1.2.1-07/1-2007-0002 azonosító számú, „Hátrányos helyzetűek
foglalkoztatását ösztönző járulékkedvezmények” című egymilliárd forintot meghaladó támogatási igényű
projektjavaslatot,
2. hozzájárul ahhoz, hogy a  Nemzeti Fejlesztési Ügynökség Humán Erőforrás Programok Irányító Hatósága
a támogatási szerződés módosításáról az 1. pont szerint intézkedjen.
Felelős: Miniszterelnökséget vezető államtitkár
Határidő: azonnal Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
1820/2015. (XI. 11.) Korm. határozata az Afrikából kiinduló migráció kiváltó tényezőinek kezeléséhez való magyar hozzájárulásról és pénzügyi forrásainak középtávú biztosításáról.
A Kormány
 1. egyetért azzal, hogy Magyarország hozzájáruljon az  Európai Unió Afrikából kiinduló migráció kiváltó tényezőinek
kezelésére létrehozott Szükséghelyzeti Vagyonkezelő Alapjához (a továbbiakban: Alap);
 2. felhívja a külgazdasági és külügyminisztert Magyarországnak az Alapban történő képviselete ellátására;
Felelős: külgazdasági és külügyminiszter
Határidő: folyamatos 3. felhívja a  nemzetgazdasági minisztert, hogy az  1.  pontban foglalt célok megvalósítása érdekében készítsen
előterjesztést az  Alaphoz történő csatlakozással kapcsolatos befizetés teljesítéséhez szükséges 189 000 000 forint
biztosításáról.
Felelős: nemzetgazdasági miniszter
Határidő: 2015. november 30. Dr. Semjén Zsolt s. k.,
 miniszterelnök-helyettes


text:
8/2012. (II. 22.) KIM rendelete a közigazgatási és igazságügyi miniszter Nemzetiségi Tanulmányi Ösztöndíjáról.
A nemzetiségek jogairól szóló 2011. évi CLXXIX. törvény (a továbbiakban: Nek. tv.) 156. § (2) bekezdésben foglalt felhatalmazás
alapján, az egyes miniszterek, valamint a Miniszterelnökséget vezető államtitkár feladat- és hatásköréről szóló 212/2010. (VII. 1.)
Korm. rendelet 12. § s) pontjában meghatározott feladatkörömben eljárva a következőket rendelem el:
1. § (1) A közigazgatási és igazságügyi miniszter Nemzetiségi Tanulmányi Ösztöndíjának (a továbbiakban: ösztöndíj) célja,
hogy – a magyarországi nemzetiségekkel kapcsolatos állami feladatok ellátása keretében – felsőfokú oktatási
intézményben történő továbbtanulásuk elősegítése érdekében támogatásban részesítse az anyanyelvű és kétnyelvű
nemzetiségi program szerint működő középfokú iskolák ajánlása alapján a Nek. tv. 1. melléklete által felsorolt valamely
nemzetiséghez tartozó, középiskolai kiemelkedő képességű tanulókat.
(2) A közigazgatási és igazságügyi miniszter (a továbbiakban: miniszter) által nyújtott ösztöndíj forrása a Magyarország
éves költségvetéséről szóló törvény Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium fejezetében meghatározott
nemzetiségi célú előirányzat.
(3) Az ösztöndíj mértéke tanulónként, havonta hatvanezer forint, mely összeg a megállapítását követő szeptember
1. napját követő két tanítási évben kerül folyósításra.
2. § (1) Az ösztöndíjra vonatkozó pályázati felhívást a miniszter – minden év április 15. napjáig – közzéteszi a Kormány
honlapján.
(2) A felhívás tartalmazza a pályázaton részvételre jogosult nemzetiségi anyanyelvű és kétnyelvű középfokú oktatási
intézmények felsorolását, az ösztöndíj megállapításának és folyósításának jelen rendeletben meghatározott
feltételeit, a pályázat kötelező tartalmát, a benyújtás, továbbá a szerződéskötés határidejét. A pályázat benyújtásának
határideje május 15. napja.
(3) A pályázaton kizárólag a felhívásban felsorolt nemzetiségi anyanyelvű és kétnyelvű középfokú oktatási intézmények
(a továbbiakban együtt: középiskola) vehetnek részt, a középiskola által kiválasztott (ajánlott) legalább két, az utolsó
két évfolyamot megelőző évfolyamot végző tanulóval együttesen előterjesztett pályázattal.
(4) A pályázaton az a magyar állampolgár tanuló vehet részt, aki
a) nyilatkozata szerint valamely nemzetiséghez tartozik,
b) tanulmányi eredménye a pályázat benyújtását megelőző tanév végén az e rendelet Melléklete szerint számított
4.00 átlageredményt eléri,
c) más forrásból azonos időszakra nézve tanulmányi ösztöndíjban nem részesül, továbbá
d) aki törvényes képviselőjével egyetemben a pályázat benyújtásával egyidejűleg írásban hozzájárul személyes
adatainak e rendelet szerinti kezeléséhez.
(5) A benyújtott pályázati anyag a határidőt követő nyolc napos hiánypótlási határidőn belül kiegészíthető, módosítható.
A hiánypótlásra nyitva álló határidő jogvesztő.
(6) Az ösztöndíjban az részesülhet, aki
a) a pályázati felhívásban meghatározott dokumentumokat hiánytalanul és határidőn belül csatolta, és
b) az e rendeletben és a pályázati kiírásban meghatározott feltételeknek megfelel.
(7) Az ösztöndíj odaítélésekor előnyben részesül az a tanuló, akinek a taníttatása – a középiskola e rendelet Melléklete
szerinti nyilatkozata alapján – az eltartójára a többi pályázóhoz viszonyítva nagyobb terhet ró.
(8) Az ösztöndíj időtartama a tanulói jogviszony alatt tett rendes érettségi vizsgát megelőző két tanév.
(9) Ösztöndíjban középiskolánként kettő, ezen belül évfolyamonként egy tanuló részesülhet.
3. § (1) A benyújtott pályázatok alapján a miniszter dönt az ösztöndíj odaítéléséről, a pályázatot elnyert ösztöndíjasok
névsorát a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium (a továbbiakban: KIM) honlapján közzéteszi.
(2) A pályázatokat a KIM-hez kell benyújtani az e rendelet Melléklete szerinti, egy példányban kitöltött papíralapú
formanyomtatványon, a következő mellékletekkel:
a) a tanuló önéletrajza, melynek része a tanuló részletes (maximum 3 gépelt oldal) továbbtanulási terve;
b) a középiskolával fennálló tanulói jogviszonyról szóló igazolás;
c) a középiskola szándéknyilatkozata arról, hogy szerződésben vállalja az ösztöndíj folyósításában történő
együttműködést;
d) a középiskolának a 2. § (3) bekezdése szerinti ajánlása; és
e) a 2. § (4) bekezdés c) pontja szerinti nemleges nyilatkozat.
(3) Korlátozottan cselekvőképes tanuló esetében a pályázat érvényességének feltétele – a (2) bekezdésben felsorolt
mellékleteken kívül – a tanuló törvényes képviselőjének (képviselőinek) írásbeli hozzájárulása a tanulónak az
ösztöndíjban való részvételéhez, továbbá a 2. § (4) bekezdés c) pontja szerinti nemleges tartalmú nyilatkozattétele.
4. § (1) Az ösztöndíj folyósításának feltétele, hogy a pályázatot elnyert tanuló, a középiskola és a KIM között az ösztöndíj
folyósításának e rendelet szerinti feltételeit rögzítő szerződés létrejöjjön.
(2) Az ösztöndíjast a jogosulatlanul felvett összeget illetően az államháztartás működési rendjére vonatkozó szabályok
szerinti visszafizetési kötelezettség terheli.
(3) Az ösztöndíjas és a középiskola az ösztöndíj megállapítását követő első tanév végén, valamint az ösztöndíj
támogatással érintett második tanév befejezésével egyidejűleg részletes – minden, az ösztöndíjas jogviszonnyal
összefüggő eseményről, körülményről – közös (időarányos) beszámolót készít és nyújt be a miniszternek a 3. §
(2) bekezdés a) pontja szerinti részletes továbbtanulási tervben foglaltak teljesítéséről. A beszámoló része a teljesítés
dokumentálása (igazolása).
(4) Az ösztöndíjas jogviszony megszűnik, amennyiben az ösztöndíjas
a) a pályázat benyújtásakor szükséges és fennálló feltételeknek már nem felel meg, illetve ezek a feltételek már nem
állnak fenn,
b) nem teljesíti a szerződésben vállalt bármely kötelezettségét, vagy
c) az ösztöndíjról lemond.
(5) Az ösztöndíjas jogviszony megszűnik abban az esetben is, ha az ösztöndíjas tanulmányi átlaga a tanulói jogviszony
alatt tett rendes érettségi vizsgát közvetlenül megelőző 2 évfolyam bármelyikének végén a 4.00 átlagot nem éri el,
illetőleg az ösztöndíjjal érintett időszak féléves átlageredménye a 3,5 átlag alá csökken, vagy olyan magatartást
tanúsított, amely az ösztöndíjas jogviszonyhoz méltatlan.
(6) A megüresedett ösztöndíjas helyre pályázat nem írható ki.
5. § (1) Az e rendelet szerint pályázó tanulóról nyilvántartott adatok tekintetében a közoktatásról szóló 1993. évi
LXXIX. törvény 2. számú mellékletének „A közoktatási intézményekben nyilvántartott és kezelt személyes és
különleges adatok” cím, „A gyermek tanuló adatai” alcím 1–3. pontjában foglaltakat kell alkalmazni.
(2) Az e rendelet szerint pályázó tanulóról nyilvántartott adatok tekintetében a nemzeti köznevelésről szóló 2011. évi
CXC. törvény 41. § (4) bekezdés a) pontjában foglaltakat tartja nyilván.
(3) Az e rendelet szerinti személyes adatokat a KIM az ösztöndíj támogatás megállapítása, a támogatási szerződés
megkötése, a felhasználás ellenőrzése során, az ezzel összefüggő elszámolás elfogadásától, vagy a szerződéses
jogviszony egyéb módon történő megszűnésétől számított 3 évig kezeli.
(4) Az e rendelet szerinti adatok statisztikai célra felhasználhatók, és statisztikai felhasználás céljára személyazonosításra
alkalmatlan módon átadhatók.
6. § (1) Ez a rendelet a (2) bekezdésben foglalt kivétellel a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) Az 5. § (2) bekezdése 2012. szeptember 1-jén lép hatályba.
(3) Hatályát veszíti a közigazgatási és igazságügyi miniszter Nemzetiségi Tanulmányi Ösztöndíjáról szóló 11/2011. (III. 28.)
KIM rendelet.
(4) E rendelet 5. § (1) bekezdése 2012. szeptember 1-jén veszti hatályát.
Dr. Navracsics Tibor s. k.,
közigazgatási és igazságügyi miniszter


text:
2147/2007. (VIII. 8.) Korm. határozata a Kormány Európa-politikai stratégiájának új irányairól és feladatairól.
A Kormány az Európa-politikai stratégia elveit, sarokpontjait, valamint prioritásait e határozat mellékletében
foglaltak szerint határozza meg, és felhívja az irányítása
alatt álló szerveket, hogy az Európai Unióban képviselendő kormányzati álláspontok kialakítása és képviselete, valamint a hazai jogalkotási és döntés-előkészítési folyamat
során a mellékletben foglaltaknak megfelelően járjanak el.
A miniszterelnök helyett: Dr. Veres János s. k.,
pénzügyminiszter


text:
57/2011. (HK 15.) HM KÁT–HVKF e g y ü t t e s intézkedése a Katonai Ügyészség átadásával kapcsolatos egyes feladatokról szóló 102/2011. (IX. 23.) HM utasításban meghatározottakkal összefüggő szakmai feladatok végrehajtásáról.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló
2004. évi CV. törvény 100. § (3) és (4) bekezdése, 101. §
(4) és (5) bekezdése, valamint 110. § (2) bekezdése alapján
a Katonai Ügyészség átadásával kapcsolatos egyes szakmai feladatok végrehajtásáról az alábbi
együttes intézkedést adjuk ki. 1. Általános rendelkezések 1. Az intézkedés hatálya a Honvédelmi Minisztériumra
(a továbbiakban: HM) és a honvédelmi miniszter közvetlen alárendeltségébe, valamint a Honvéd Vezérkar főnökének (a továbbiakban: HVKF) szolgálati alárendeltségébe
tartozó szervezetekre, továbbá a Katonai Ügyészségre
(a továbbiakban együtt: érintett szervezetek), illetve a Katonai Ügyészség hivatásos katona-, ügyészségi alkalmazott- és munkavállaló állományára (a továbbiakban együtt:
állomány) terjed ki.
2. A HM és a végrehajtásban érintett szervezetek a Katonai Ügyészség (a továbbiakban: KÜ) átadásával kapcsolatos egyes feladatokról szóló 102/2011. (IX. 23.) HM utasításban (a továbbiakban: HM utasítás) meghatározott feladataik határidőre történő végrehajtása érdekében a jelen
együttes intézkedésben szabályozott szakmai követelmények alapján végzik tevékenységüket.
3. A katonai főügyészi feladatok ellátásával megbízott
személy (a továbbiakban: katonai főügyész) az állományra
vonatkozó döntését a Magyar Honvédség hivatásos és
szerződéses állományú katonáinak jogállásáról szóló
2001. évi XCV. törvény (a továbbiakban: Hjt.), az ügyészségi szolgálati viszonyról és az ügyészségi adatkezelésről
szóló 1994. évi LXXX. törvény (a továbbiakban: Üszt.), a
Munka törvénykönyvéről szóló 1992. évi XXII. törvény
(a továbbiakban: Mt.), valamint ezen jogszabályok végrehajtására kiadott rendelkezések előírásai szerint hozza
meg, különös figyelemmel arra, hogy a személyügyi eljárás során az érintett állomány részére az e pontban felsorolt
jogszabályokban meghatározott járandóságok és jogosultságok biztosításra kerülnek.
2. A személyügyi munkával kapcsolatos általános
rendelkezések 4. A feladatok végrehajtásának előkészítése során a katonai főügyész, valamint a KÜ személyügyi szerve jelen
együttes intézkedés hatálybalépését követően haladéktalanul:
a) elvégzi a személyügyi alapnyilvántartások ellenőrzését – beleértve a számítógépes nyilvántartó rendszert (a továbbiakban: HM KGIR+) – a humánerőforrás tervezése, a
személyügyi döntések előkészítése és a vezetők tájékoztatásához szükséges információk biztosítása érdekében;
b) pontosítja a katonai ügyészi szervezetnél beosztást be
nem töltők, de személyügyi és pénzügyi ellátásra utaltak
(munkajogi vagy rendelkezési állományban lévők), továbbá képzésben résztvevők számát, helyzetét;
c) felméri az állomány további szolgálattal, illetve munkavállalással kapcsolatos szándékát.
5. A KÜ személyügyi szerve – jelen együttes intézkedés
hatálybalépését követően – naprakész nyilvántartással
rendelkezik a rendszeresített és meglévő létszámról, illetve a szervezetből esetlegesen kiválók létszámáról. A pontosított létszámadatokat – állománykategória, illetve rendfokozat szerinti bontásban – jelen együttes intézkedés hatálybalépését követően 2011. december 15-ig minden hónap 1-jén és 15-én (amennyiben munkaszüneti napra esik,
az azt követő munkanapon) megküldi a HM Humánpolitikai Főosztály (a továbbiakban: HM HPF) főosztályvezetője részére.
6. A személyügyi igazgatási eljárás során keletkező személyügyi parancsok és határozatok egy példányát a KÜ
személyügyi szerve – a jogerőre emelkedést követő 30 napon belül – továbbítja az MH Katonai Igazgatási és Adatfeldolgozó Központ (2011. november 14-ét követően MH
Hadkiegészítő és Központi Nyilvántartó Parancsnokság)
részére.
7. A KÜ jelen együttes intézkedés hatálybalépését követő második munkanapig névszerinti kimutatást készít a
Legfőbb Ügyészség (a továbbiakban: LÜ) állományában
foglalkoztatásra tervezett állományról, illetve a KÜ állományából az LÜ-n foglalkoztatni nem tervezett, vagy az
előzetes szándéknyilatkozatok szerint továbbfoglalkoztatást nem vállaló állományról, melyet a Magyar Köztársaság Legfőbb Ügyésze hagy jóvá.
3. A személyi beszélgetések végrehajtására vonatkozó
rendelkezések 8. A katonai főügyész a KÜ személyügyi szervének bevonásával jelen együttes intézkedés hatálybalépését követő nap és 2011. november 5. között lefolytatja az előírt személyügyi eljárást a KÜ teljes személyi állományával.
9. A Magyar Honvédség (a továbbiakban: MH) hivatásos állományú tagjaival (a továbbiakban: katonaállomány)
a személyi beszélgetéseket a hivatásos és szerződéses ka
tonai szolgálat létesítéséről, módosításáról, megszüntetéséről, tartalmáról, valamint az integrált személyügyi igazgatás és egységes nyilvántartás rendjéről szóló 10/2002.
(III. 5.) HM rendelet (a továbbiakban: R.) 118. § (6) bekezdésében meghatározott bizottság folytatja le.
10. A 9. pont hatálya alá nem tartozó állománnyal a személyi beszélgetéseket a katonai főügyész a KÜ személyügyi szervének bevonásával folytatja le.
11. A személyi beszélgetés során az R. 118. § (6) bekezdésében meghatározott bizottság, illetve a katonai főügyész biztosítja az érintett által kért és általa megjelölt érdekképviseleti szerv képviselőjének jelenlétét. Erről az
érintett a személyi beszélgetés kezdetén, jegyzőkönyvbe
foglalva nyilatkozik.
12. Ha az állomány tagja szakszervezeti tisztséget tölt
be, az R. 118. § (6) bekezdésében meghatározott bizottság,
illetve a végrehajtásban érintett szervezet vezetője az Mt.
28. § (1) bekezdésében meghatározottak szerint jár el.
13. A személyi beszélgetés során az állomány tagja nyilatkozik, illetve tájékoztatást kap:
a) az LÜ állományában foglalkoztatásra tervezett és a
foglalkoztatást vállaló 2012. január 1-jei hatállyal történő
jogviszonyának módosításáról, annak jogszabályi következményeiről;
b) a katonaállomány – 2012. január 1-jei hatállyal – az
MH rendelkezési állományába történő áthelyezésről és a
jogszabályi háttér megteremtését követően az MH rendelkezési állományából az LÜ állományába vezényléséről;
c) az LÜ állományában foglalkoztatásra nem tervezett,
illetve azt nem vállaló állomány a jogviszony megszüntetéséről, valamint annak jogszabályi következményeiről;
d) az LÜ állományában foglalkoztatásra nem tervezett
vagy azt nem vállaló, az MH katonai szervezeteknél azonos vagy alacsonyabb beosztásba történő áthelyezését
kérő katonaállomány a Honvéd Vezérkar (a továbbiakban:
HVK) Személyzeti Csoportfőnökség (a továbbiakban:
HVK SZCSF) által megszervezésre kerülő személyi
beszélgetésen való részvételi lehetőségről;
e) a jogviszony felmentéssel történő megszüntetése esetén, a felmentési idő alatti munkavégzési kötelezettség
alóli mentesítés időtartamáról;
f) felmentés esetén a katonaállomány – különös tekintettel az egyes gazdasági és pénzügyi tárgyú törvények
megalkotásáról, illetve módosításáról szóló 2010. évi
XC. törvénnyel bevezetett különadóra vonatkozó rendelkezésekre – felmentési idő hosszára vonatkozó kezdeményezési jogáról;
g) a tanulmányi szerződéssel beiskolázottak esetén a tanulmányi szerződések megkötéséről szóló 2/2004. (HK 2.)
HM utasításban foglaltaknak megfelelően a szerződés felülvizsgálatáról vagy megszűnéséről;
h) a személyügyi eljárás alapján hozott vezetői döntéssel kapcsolatos jogorvoslati lehetőségekről.
14. A személyi beszélgetés keretében – szolgálati nyugdíjra jogosultság esetén – az érintett részére átadásra kerül
a lakhatás-támogatás, illetve a korábban megszerzett lak
hatás-támogatási formákkal kapcsolatos lehetőségekről,
az érintett jogairól szóló, a HM Igazgatási és Jogi Képviseleti Főosztály és a HM Hadfelszerelési és Vagyonfelügyeleti Főosztály (a továbbiakban: HM HVF) által elkészített
„Tájékoztatás”.
15. A személyügyi eljárás során keletkezett személyi javaslatokat a katonai főügyész a személyi javaslati lapon
– a személyi beszélgetést követő 3 munkanapon belül, a
személyi beszélgetés jegyzőkönyvével együtt – a szolgálati út betartásával – megküldi a HM illetékes személyügyi
szerve részére.
16. Az állomány azon tagjai esetében, akik házastársi
vagy közokirattal igazolt élettársi kapcsolatban élnek,
mindkét fél jogviszonyának megszüntetésére – amennyiben mindkét fél ellátás nélkül maradna (ebből a szempontból a munkanélküli ellátás nem tekinthető ellátásának) –
csak az erre vonatkozó írásbeli, együttes beleegyezésük
után kerülhet sor.
4. A hivatásos állományra vonatkozó rendelkezések 17. A katonaállományra vonatkozó személyügyi eljárás
keretében, az első körben a katonai főügyész – a Legfőbb
Ügyész által jóváhagyott kimutatás alapján a 8. pont szerinti határidőkkel – az érintett állomány továbbfoglalkoztatása, illetve jogviszonyának más módon történő rendezése érdekében lefolytatja a személyi beszélgetéseket.
18. Az LÜ állományában foglalkoztatásra nem tervezett
vagy azt nem vállaló, az MH katonai szervezeteknél azonos vagy alacsonyabb beosztásba történő áthelyezését
kérő katonaállomány tekintetében a második, illetve harmadik körös személyi beszélgetések megszervezésére és
lefolytatására a HVK SZCSF csoportfőnöke intézkedik.
19. Az LÜ állományában foglalkoztatásra nem tervezett
vagy azt nem vállaló katonaállomány azon tagja esetében,
aki a személyügyi alapnyilvántartás adatai alapján rendelkezik a nyugállományba helyezéshez szükséges szolgálati
idővel és szolgálati viszonya megszüntetését tervezi, valamint nem rendelkezik – a szolgálati nyugdíjjogosultságról
szóló vagy a Hjt. 214. § szerinti rögzített nyugdíjat megállapító – a HM Közgazdasági és Pénzügyi Hivatal (a továbbiakban: HM KPH) által kiadott határozattal, a KÜ személyügyi szerve a személyi beszélgetést megelőzően beszerzi a szolgálati idő megállapításáról szóló határozatot.
20. A szolgálati viszony megszűnése esetén a HM
KGIR+ zárási időpontjainak figyelembe vételével az állomány tagja részére illetménye és – a Hjt. eltérő rendelkezései kivételével – egyéb járandóságai biztosításra, a szolgálatteljesítés utolsó napján kifizetésre, továbbá a szolgálati
viszonyra vonatkozó igazolás kiadásra kerül.
21. A KÜ állományába tartozó katonaállomány szolgálati viszonyának felmentéssel történő megszüntetése esetén jogalapként a Hjt. 59. § (1) bekezdés b) pontja kerül
megjelölésre.
22. A KÜ állományából az LÜ állományában továbbfoglalkoztatásra nem tervezett vagy azt nem vállaló katonaállomány vonatkozásában – amennyiben az érintett
szolgálati viszonya felmentéssel 2011. december 31-ét követően szűnik meg – 2012. január 1-jétől a szolgálati viszonya megszűnéséig a HM HPF végzi a személyügyi
biztosítással összefüggő feladatokat.
23. Az LÜ állományába vezényelt katonaállomány lakhatási támogatásáról a Honvédelmi Minisztérium által nyújtott lakhatási támogatásokról szóló 19/2009.
(XII. 29.) HM rendeletben (a továbbiakban: Lakásrendelet) foglalt feltételekkel továbbra is a honvédelmi szerv
gondoskodik. Az állomány azon tagja esetében, akiknek
az LÜ állományában történő továbbfoglalkoztatására a
Lakásrendelet szerinti honvédelmi szervvel fennálló
ügyészségi alkalmazotti jogviszony megszűnésével kerül
sor, az illetménnyel együtt folyósított pénzbeli lakhatási
támogatások, a szállóférőhely-bérlet megszüntetésének,
továbbá a határozott és a határozatlan időtartamra szóló
HM rendelkezésű lakás bérletének megszűnésére a
KÜ-vel fennálló ügyészségi alkalmazotti jogviszony időpontját kell figyelembe venni. Ez esetben a korábban folyósított munkáltatói kölcsön, illetve a vissza nem térítendő juttatás esetleges egyösszegű visszafizetésére az állomány tagja akkor kötelezett, ha a Lakásrendelet szerinti
honvédelmi szervvel (a KÜ-vel) fennálló alkalmazotti jogviszonya a Lakásrendelet 201. § (1) bekezdése alapján kerül megszüntetésre.
5. A jogviszony megszűnésével kapcsolatos
általános rendelkezések 24. A Lakásrendelet 238. § (1) és (2) bekezdésében
meghatározottak szerint, a lakhatás-támogatásban részesített állomány tagja jogviszonyának bármilyen jogcímen
történő megszűnéséről, valamint a jogviszony szüneteléséről az állományilletékes vezető 15 napon belül értesíti a
Lakásrendelet szerinti szervet. Az értesítés személyenkénti bontásban tartalmazza a jogviszony megszűnésének jogcímét, időpontját és – a nyugállományba helyezés kivételével – az új munkáltató megnevezését.
25. Az állomány állami kezességvállalásban részesült
tagja esetében az állományilletékes vezető – a Hjt.
126/A. § (6) és (7) bekezdése alapján 8 napos határidő betartásával – értesíti az illetékes hitelintézetet.
6. Civil munkaerőpiacra történő visszaillesztés
feladatai 26. A szervezetből kikerülők civil munkaerőpiacra történő visszaillesztésével kapcsolatos feladatokat a HVK
SZCSF csoportfőnöke végzi, együttműködve a katonai főügyésszel, valamint a területileg illetékes munkaügyi központokkal és az MH Szociálpolitikai Közalapítvánnyal.
27. A HVK SZCSF csoportfőnöke segítséget nyújt a katonai főügyésznek a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat területileg illetékes szervezeteivel és az érintett képzésében
résztvevő szervezetekkel történő kapcsolattartásban.
28. A személyi állomány pihentetésével és a szociális
gondoskodással kapcsolatos feladatokról szóló 31/2002.
(V. 3.) HM rendelet 7 és 8. §-ában meghatározott támogatások biztosításához szükséges források felhasználását a
HVK SZCSF csoportfőnöke koordinálja.
7. A pénzügyi és számviteli biztosítás
általános feladatai
29. A KÜ végrehajtja az alábbi feladatokat:
a) 2011. november 2-ig a HM KPH részére adatszolgál
tatást küld az átadásra tervezett létszámról, valamint annak
2011. és 2012. évi kiadásairól jogcímenkénti bontásban;
b) az átadásra tervezett személyi állomány részére kiadott előlegek elszámoltatását 2011. december 9-ig végrehajtja;
c) a központi illetményszámfejtéshez és folyósításhoz
kapcsolódó, a HM KPH által nyilvántartott követelések és
jogalap nélküli kifizetések rendezésére 2011. november
10-ig a katonai főügyész intézkedik, az átadáskor (megszűnéskor) fennmaradó rendezetlen tételeket – a HM
KPH-val történt egyeztetést követően – a pénzügyi jogutód részére tételes analitikával alátámasztottan átadja;
d) a Magyar Államkincstár (a továbbiakban: Kincstár)
zárásra vonatkozó tájékoztatójában foglaltak figyelembevételével 2011. december 28-ig végrehajtja a házi pénztár
záró egyenlegének előirányzat-felhasználási keretszámlára készpénzben történő befizetését;
e) a függő, átfutó, kiegyenlítő tételeket 2011. december
23-ig rendezi;
f) a megmaradt rendezetlen függő, átfutó állományról
leltárt készít és azt jegyzőkönyvvel, és a szükséges bizonylatokkal, analitikákkal együtt 2012. január 10-ig átadja a
pénzügyi jogutód részére;
g) tájékoztatja a szállítókat a KÜ, mint önálló szervezet
megszűnéséről és végrehajtja a szállítói és vevői szerződések felmondását;
h) a be nem érkezett követelésekről és a fennálló tartozásokról 2012. január 10-ig jegyzőkönyvet készít, melyet
a pénzügyi jogutód részére átad;
i) a megszűnés napján, utolsó gazdasági eseményként
elszámolja az előirányzat-felhasználási keretszámla
egyenlegének a pénzügyi jogutód, a letéti számla egyenlegének az LÜ részére történő átvezetését és ezzel egyidejűleg kezdeményezi a kapcsolódó analitikus nyilvántartások
átadását;
j) a megszűnés napjával, az éves költségvetési beszámolónak megfelelő adattartalommal, leltárral és záró főkönyvi kivonattal alátámasztott elemi költségvetési beszámolót és a zárszámadáshoz kapcsolódó adatszolgáltatást,
továbbá a 2011. évi költségvetési beszámoló elkészítésé
ről szóló HM KPH főigazgatói szakutasításokban meghatározottak szerint 60 napon belül vagyonátadási („nullás”)
jelentést készít. A „nullás” beszámoló határidőre történő
elkészítése érdekében a tényleges vagyonátadást 2012.
január 31-ig végrehajtja;
k) a HM KPH-val történő egyeztetést követően – kezdeményezi azon számítástechnikai eszközök leadását a HM
KPH részére, melyek a humán, pénzügyi és számviteli
szakellátás érdekében kerültek kiadásra.
30. A pénzügyi és számviteli biztosítás érdekében a katonai főügyész:
a) a KÜ Kincstárhoz bejelentett kötelezettség-vállalásai
lezárására 2011. december 23-ig intézkedik;
b) a megszűnést követő 30 napon belül, az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény 33. § (3) bekezdése
alapján – az SZJA kivételével – az „egyes adókötelezettségekről az államháztartással szemben évente egyszeri bevallás benyújtására kötelezett adózók részére” rendszeresített bevallás-garnitúra kitöltésével bevallást készít, és azt
elektronikus úton az adóhatóság részére megküldi;
c) a KÜ előirányzat-felhasználási keretszámlája megszüntetése érdekében a számlához benyújtott Felhatalmazói levelek visszavonására 2011. december 1-jéig intézkedik;
d) az intézményi kincstári kártyák bevonására 2011. december 1-jéig intézkedik és kezdeményezi az intézményi
kártyafedezeti számlák megszüntetését;
e) a KÜ előirányzat-felhasználási keretszámlája
KGIR+-ban történő lezárására 2012. január 11-ig intézkedik;
f) a kincstári előirányzat-felhasználási keretszámlához
tartozó megállapodás 2012. február 15-ei hatállyal történő
felbontását kezdeményezi;
g) a KÜ HM KGIR+-ban meglévő jogosultságainak törlését 2012. február 28-ig kezdeményezi.
31. A KÜ átadásával kapcsolatosan a HM KPH végrehajtja az alábbi feladatokat:
a) intézkedik a KÜ kincstári előirányzat-felhasználási
keret- és letéti számláinak 2011. december 31-ei hatállyal,
valamint a KÜ adatszolgáltatása alapján a KÜ letéti számla Kincstár részéről történő megszüntetésére;
b) a Nemzetgazdasági Minisztériumnál kezdeményezi a
létszámleépítés kiadási fedezetének céltartalék terhére
történő biztosítását;
c) a KÜ által leadott – humán, pénzügyi és számviteli
szakellátást biztosító – számítástechnikai eszközöket a
HM KPH központi nyilvántartásába bevételezi.
8. Logisztikai feladatok 32. A logisztikai utaltsági rend szerinti, az ellátó honvédelmi szervek vagyoni körében lévő és a KÜ részére használatra biztosított és további használatra véglegesen átvételre tervezett ingó vagyontárgyak tételes listáját jelen
együttes intézkedés hatálybalépését követően haladéktala
nul a KÜ egyezteti az ellátó szervekkel. Az ingó vagyontárgyak átadás-átvételét jelen együttes intézkedés hatálybalépését követő második munkanapig végrehajtják,
mellyel egyidőben az átadó szervezetek kezdeményezik az
MH Összhaderőnemi Parancsnokságnál (a továbbiakban:
MH ÖHP) – a központi nyilvántartású anyagok és eszközök vonatkozásában – a központi mozgásbizonylatok kiállítását.
33. Az MH központi ellátási rendszerén keresztül kapott
eszközök és készletek vonatkozásában a KÜ egyezteti és
2011. október 31-ig pontosítja analitikus nyilvántartását a
központi ellátó szervek (központi) operatív nyilvántartásaival.
34. A KÜ 2011. november 1-jéig a HM vagyoni körében lévő ingó vagyon elosztására javaslatot terjeszt fel
a HM közigazgatási államtitkára (a továbbiakban: HM
KÁT) részére.
35. Az ingó vagyon elosztásának jóváhagyását követően a KÜ kezdeményezi az átadásra tervezett ingó vagyon
honvédelmi célra feleslegesnek minősítetését és az LÜ,
mint jogutód intézmény részére történő átadását. A KÜ az
ingó vagyon honvédelmi célra feleslegesnek minősítetése
és az LÜ részére történő átadása során a Honvédelmi Minisztérium vagyonkezelésében lévő ingóságok és társasági
részesedések kezelésének, tulajdonosi ellenőrzésének, valamint az ingóságok hasznosításának, elidegenítésének,
átadás-átvételének szabályairól szóló 67/2011. (VI. 24.)
HM utasítás rendelkezési szerint jár el. A honvédelmi célra feleslegessé minősítésre vonatkozó javaslatokat, az
érintett szervezetek 2011. november 15-ig felterjesztik a
HM HVF főosztályvezetője – mint a HM vagyonkezelő
képviselője – részére.
36. A KÜ a 34. pont hatálya alá nem tartozó és az MH
vagyoni körében maradó ingó vagyontárgyakat a központi
ellátó szervek, illetve az egyéb kijelölt honvédelmi szervek részére 2011. november 15-ig átadja. Az ingóságok leadását megelőzően a katonai főügyész kezdeményezheti a
honvédelmi miniszternél a leadásra tervezett ingóságok
(különösen honvédségi gépjárművek) használatra történő
visszabiztosítását (vezénylését) legfeljebb 2011. december 31-ig.
37. Az ingóságok vagyonkezelői jogának központi költségvetési szervek közötti átruházásáról szóló megállapodás elkészítése érdekében a KÜ az átadásra kerülő ingó vagyonelemek pontos listáját, adatokkal együtt (különösen
pontos megnevezés, mennyiség, gyári szám, HETK kód,
nettó-, bruttó nyilvántartási érték) 2011. november 20-ig
megküldi a HM HVF részére.
38. A feleslegessé minősítésről szóló határozat és a
KÜ-től beérkezett adatok alapján a HM HVF az LÜ-vel és
az MH ÖHP-val együttműködve 2011. november 25-ig elkészíti az ingóságok vagyonkezelői jogának központi
költségvetési szervek közötti átruházásáról szóló megállapodást.
39. Az ingó vagyonelemek teljes körű átadás-átvétele az
ingóságok vagyonkezelői jogának központi költségvetési
szervek közötti átruházásáról szóló megállapodás alapján
2011. november 30-i fordulónappal kerül végrehajtásra.
40. A HVK Logisztikai Csoportfőnökség csoportfőnöke 2011. november 15-ig intézkedik a logisztikai utaltsági
rend szükség szerinti módosítására.
41. A KÜ a felszámolási jegyzőkönyvéhez csatolja az
egység analitikus nyilvántartás alapján kiállított elszámolási igazolásokat („nullás” tablókat), az MH központi ellátási rendszerén keresztül kapott eszközökről és készletekről a központi ellátó szervezetek által kiadott elszámolási
igazolásokat, illetve a 2011. költségvetési évben szerződött külső gazdasági szervek által kiállított tartozásmentességi igazolásokat.
9. Elhelyezési feladatok 42. A honvédelmi miniszter HM utasítás 2. § (2) bekezdés szerinti döntése alapján a HM HVF főosztályvezetője
intézkedik az ingatlanok átadása, szükség esetén más honvédelmi szerv átköltöztetése, a HM általi bérlet megszüntetése érdekében a HM Fegyverzeti és Hadbiztosi Hivatal
(a továbbiakban: HM FHH) felé. A HM FHH főigazgatója
az intézkedés alapján végrehajtott feladatokról a HM HVF
főosztályvezetőjét folyamatosan tájékoztatja.
43. A HM FHH a honvédelmi miniszter döntése alapján
2012. február 28-ig végrehajtja az ingatlanok vagyonkezelői jogának átadását, osztott vagyonkezelői-jog alapítását,
használatba adását.
44. Az ingatlanokkal, illetve az azokkal összefüggő saját hatáskörben végrehajtható egyéb feladatokat (bérleti
szerződések felmondása) 2011. november 30-ig a HM
FHH főigazgatója végrehajtja.
45. Az üzemeltetéssel és karbantartással kapcsolatos
infrastrukturális feladatok vonatkozásában a HM FHH főigazgatója:
a) a HM Elektronikai, Logisztikai és Vagyonkezelő
Zártkörű részvénytársaságnál (a továbbiakban: HM Ei.
Zrt.) – a honvédelmi miniszter HM utasítás 2. § (2) bekezdése szerinti döntése alapján – 2011. november 15-ig kezdeményezi az ingatlanállomány érvényes Szolgáltatási
Szerződés hatálya alóli, 2011. december 31-ei fordulónappal való törlését;
b) a Szolgáltatási Szerződésben rögzített feladatok tekintetében 2011. december 1-jéig a HM Ei. Zrt. bevonásával intézkedik az üzemeltetett épületek műszaki állapotfelmérésére;
c) a HM Ei. Zrt-vel együttműködve intézkedik az átadás
időpontjáig igénybevett közüzemi szolgáltatások díjainak
rendezésére;
d) intézkedik a Szolgáltatási Szerződés hatálya alóli kivonásról szóló jegyzőkönyvnek az érintett felek által
2011. december 16-ai lezárására;
e) a Szolgáltatási Szerződés soron következő módosítása során intézkedik az LÜ részére átadott ingatlanállomány kivonására.
46. A HM FHH főigazgatója az ingatlanátadással összefüggő elhelyezési utaltsági rend módosítását 2012. február
28-ig felterjeszti a HVKF, illetve az illetékes minisztériumi vezető részére.
10. A KÜ által használt ingó vagyonnal kapcsolatos
infrastrukturális feladatok
47. A KÜ regionális szervezeteit (Győri, Szegedi, Kaposvári és Debreceni Katonai Ügyészségek) ellátó katonai
szervezetek a regionális szervezetek által használt elhelyezési szakanyagokat az MH ÖHP parancsnokának intézkedése alapján jelen együttes intézkedés hatálybalépését követő harmadik munkanapig átadják a KÜ részére.
48. A HM FHH a KÜ által megküldött elhelyezési szakanyag készletek feleslegessé minősítését és az LÜ részére
térítésmentes átadását kezdeményezi és azokat az Inkurrencia Nyilvántartó Programban az utalványok beérkezést
követő 5 munkanapon belül, de legkésőbb 2011. november 15-ig rögzíti.
11. Híradó, informatikai
és információvédelmi feladatok 49. A KÜ részére az MH által biztosított bérelt vezetékes híradó és informatikai szolgáltatások 2011. december
31-ig lemondásra kerülnek, illetve a KÜ igénybejelentése
alapján a szolgáltatások elő- és számlafizetői joga az LÜ
részére átadásra kerül.
50. Az MH Támogató Dandár (a továbbiakban: MH
TD) a biztosított bérelt szolgáltatásokról szóló tételes kimutatását a KÜ részére jelen együttes intézkedés hatálybalépését követő 5. napon belül megküldi. A KÜ a bérelt
szolgáltatások számla és előfizetői jogának átvételére vonatkozó igényét az MH TD részére a kimutatás kézhezvételét követő 10 napon belül megküldi.
51. A KÜ részére az MH által biztosított szolgálati rádiótelefonok és SIM kártyák 2011. december 31-ig MH
központi készletbe bevonásra kerülnek. A KÜ jelen együttes intézkedés hatálybalépését követő második munkanapig történő igénybejelentése alapján a KÜ használatában
lévő SIM kártyák elő- és számlafizetői joga az LÜ részére
2011. december 31-ig átadásra kerül. Az igénybejelentést
a hívószámok tételes felsorolásával a KÜ felterjeszti a
HVK Híradó, Informatikai és Információvédelmi Csoportfőnökség (a továbbiakban: HVK HIICSF) csoportfőnöke
útján a HM KÁT részére.
52. A KÜ objektumaiban üzemelő távbeszélőközpontok, telefon és telefaxkészülékek, számítógépek átadásra
kerülnek. A távbeszélőközpontok átadásával egyidejűleg
az érintett központok és kapcsolódó alhálózatok az MH
felügyeleti rendszeréből, üzemeltetési és fenntartási köréből törlésre kerülnek.
53. Az MH az LÜ részére a honvédelmi szervekkel történő kapcsolattartás érdekében külön igénybejelentés
alapján, a meglévő honvédségi infrastruktúrán HM távhívó jogos távbeszélő szolgáltatást biztosít. Az igénybejelentés a HVK HIICSF útján a HM KÁT részére kerül felterjesztésre.
54. A KÜ részére az MH által biztosított híradó-, informatikai üzemeltetés támogatási tevékenység 2011. december 31-én megszüntetésre kerül.
55. A KÜ részére átadásra kerülő számítógépekre telepített szoftverek törlésre, a szoftverlicencek 2011. december 31-ig MH központi készletbe bevonásra kerülnek.
A KÜ számítógépein tárolt adatvagyon átadásra kerül az
LÜ részére, melynek szükség szerinti mentése az átvevő
feladata.
56. A KÜ részére biztosított e-mail címek 2011. december 31-ig megszüntetésre kerülnek. A KÜ a részére biztosított személyi és szervezeti e-mail címekre vonatkozó kimutatást a HVK HIICSF részére 2011. november 15-ig
megküldi.
57. Az állomány részére az MH által biztosított állandó
belépési engedélyek 2011. december 31-ig a HVK HIICSF
részére leadásra kerülnek. A katonai szervezetek objektumaiba történő beléptetésre a katonai ügyészi igazolvány
jogosít.
58. A Budapesti Katonai Ügyészség (1027 Budapest,
Fő u. 70–78.) NATO ügyvitel helyiségeiben elhelyezett
elektronikus beléptető terminálok átadásra kerülnek az LÜ
részére.
59. Az MH TD együttműködve az MH ÖHP szakmai
szervezeteivel a megszüntetésre, illetve átadásra kerülő
híradó és informatikai szolgáltatásokra vonatkozó összesített kimutatást a HVK HIICSF részére jóváhagyásra 2011.
november 15-ig felterjeszti.
12. Államháztartási belső ellenőrzési feladatok 60. A katonai főügyész az államháztartási belső ellenőrzés tekintetében jelentkező kötelezettségei teljesítése során az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény
121/B. §-ában foglaltakra figyelemmel a költségvetési
szervek belső ellenőrzéséről szóló 193/2003. (XI. 26.)
Korm. rendelet 18-22. §-aiban foglalt stratégiai és éves
belső ellenőrzési tervek, illetve a 31. §-ában foglalt éves
ellenőrzési jelentések tekintetében a következők szerint
jár el:
a) a KÜ a 2011. évi államháztartási belső ellenőrzések
teljesítéséről szóló éves jelentését a megszüntetés időpontjára elkészíti és az előírt rendben felterjeszti. A 2012–2016.
évet érintő stratégiai és a 2012. évet érintő államháztartási
belső ellenőrzési tervet nem készít,
b) a 2011. évi ellenőrzési jelentés a HM Belső Ellenőrzési Hivatal által kiadott útmutató (nyt. szám: 204-2/2011)
alapján kerül összeállításra, az útmutató „C) Éves jelentés” része tartalmazza a feladatvégzés részletes szakmai
követelményeit és a kapcsolódóan hivatkozott függelékeket.
61. A KÜ átadásával kapcsolatos szakmai feladatokat és
a folyamatban lévő ügyeket az MH Szolgálati Szabályzatában meghatározottak szerint kell végrehajtani, illetve átadni, azzal az eltéréssel, hogy az átadás-átvételről készített
jegyzőkönyveket a Magyar Köztársaság legfőbb ügyésze,
a honvédelmi miniszter, illetve a HVKF együttesen hagyják jóvá.
62. Ez az intézkedés az aláírása napján lép hatályba, és
2012. március 31-én hatályát veszti.
Fodor Lajos s. k.,
közigazgatási államtitkár


text:
3/2014. (I. 17.) EMMI utasítása miniszteri biztos kinevezéséről.
A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi XLIII. törvény 38. §
(1) bekezdésében meghatározott jogkörömben eljárva a következő utasítást adom ki:
1. § A központi államigazgatási szervekről, valamint a Kormány tagjai és az államtitkárok jogállásáról szóló 2010. évi
XLIII. törvény (a továbbiakban: Ksztv.) 38. § (2) bekezdés b) pontja alapján 2014. január 6. napjától 2014. április 30.
napjáig Hegedüs Istvánt miniszteri biztossá nevezem ki.
2. § A miniszteri biztos feladata a köznevelés tankönyvellátása és a pedagóguskézikönyv-ellátása megszervezésének
elősegítése, e körben különösen
a) közreműködés
aa) a tankönyvfejlesztési terv elkészítésében és a miniszter által jóváhagyott tankönyvfejlesztési terv
végrehajtásában,
ab) az állami tankönyvfejlesztésért és kiadásért felelős szervnél az e tevékenységéhez szükséges
szervezeti struktúra és szakmai feltételek kialakításában,
ac) az állami tankönyvfejlesztésért és kiadásért felelős szerv és könyvtárellátó tevékenységének
összehangolásában,
b) javaslattétel
ba) a tankönyvellátási szerződés jogszabályban nem szabályozott további tartalmi elemeire,
bb) az állami tankönyvellátás rendjére vonatkozó szabályozás továbbfejlesztésére.
3. § A miniszteri biztos feladatainak ellátásáról havonta írásos jelentést tesz az emberi erőforrások miniszterének.
4. § A miniszteri biztos tevékenységét a köznevelésért felelős államtitkár útján az emberi erőforrások minisztere irányítja.
5. § A miniszteri biztos tevékenységét az Emberi Erőforrások Minisztériuma keretében működő Miniszteri Kabinet
titkársága nem segíti.
6. § A miniszteri biztos a Ksztv. 38. § (7) bekezdése alapján helyettes államtitkári illetménynek megfelelő összegű díjazásra
és juttatásokra jogosult.
7. § Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
Balog Zoltán s. k.,
 emberi erőforrások minisztere


text:
2013. LIV. törvény a rezsicsökkentések végrehajtásáról.
A lakossági terhek csökkentése, a  jövedelmek felhasználásának szabadsága, a  létfenntartáshoz szükséges, mindenképpen
kifizetendő háztartási tételek árának csökkentése egyértelmű és határozott igény valamennyi állampolgár részéről.
Az Országgyűlés biztosítani kívánja az indokolatlanul magas lakossági terhek mérséklését, aminek egyik eszköze annak elérése,
hogy a közszolgáltatásokhoz való hozzáférés lehetőségét kizárólag jogszabályban meghatározott esetekben korlátozza az egyes
szolgáltatásoknak a kifizethetetlenül magas költsége. A rezsicsökkentés fontos célja a lakosság életszínvonalának javítása, illetve
annak biztosítása, hogy az emberek a rendelkezésre álló jövedelmek minél nagyobb részével szabadon gazdálkodhassanak.
Az energiaszolgáltatások tekintetében nincs valódi verseny, ezért az  állampolgároknak rendkívül korlátozott a  választási
lehetőségük a tekintetben, hogy a magasnak vélt szolgáltatási és energia díjak helyett olcsóbbat vegyenek igénybe.
Az Országgyűlés annak biztosítása érdekében, hogy a  közszolgáltatások végfogyasztói árainak csökkenése ténylegesen
megvalósuljon, az alábbi törvényt alkotja:
1. § (1) A  földgázellátásról szóló 2008.  évi XL.  törvény (a  továbbiakban: GET) 3.  § 8.  pontjában meghatározott egyetemes
szolgáltatás keretében vételező, a GET 3. § 47. pontjában meghatározott lakossági fogyasztók részére, az egyetemes
szolgáltató által kibocsátott számlában a 2012. december 31-ét követő időszakban igénybe vett földgázszolgáltatás
MJ-ban meghatározott mennyiségéért fizetendő összeg, valamint a  szolgáltatás rendelkezésre állásáért fizetendő
havi alapdíj együttes értéke nem haladhatja meg az  azonos elosztói területen, az  egyetemes szolgáltató által
2012.  december 1-jén alkalmazott díjak (beleértve a  biztonsági készletezési díjat) alapján azonos hőmennyiségre,
azonos számú hónapra, azonos körülmények között (azonos kedvezménymérték esetén) számított összeg 90%-át.
(2) Az egyetemes szolgáltató egyértelműen, írásban, a kibocsátott számlán szereplő fizetendő összeg vonatkozásában
a számla kiküldésével egyidejűleg köteles tájékoztatást nyújtani a lakossági felhasználók részére az (1) bekezdésben
foglaltak teljesüléséről.
2. § (1) A  villamos energiáról szóló 2007.  évi LXXXVI.  törvény (a  továbbiakban: VET) 3.  § 7.  pontjában meghatározott
egyetemes szolgáltatás keretében vételező, a  VET 3.  § 42.  pontjában meghatározott lakossági fogyasztó részére,
az  egyetemes szolgáltató által kibocsátott számlában a  2012. december 31-ét követő időszakban igénybe vett
villamos energiáért fizetendő összeg nem haladhatja meg a 2012. december 1-jén alkalmazott díjak alapján azonos
energia mennyiségre, azonos számú hónapra, azonos körülmények között (azonos árszabás mellett) számított
összeg 90%-át.
(2) Az egyetemes szolgáltató egyértelműen, írásban, a kibocsátott számlán szereplő fizetendő összeg vonatkozásában
a számla kiküldésével egyidejűleg köteles tájékoztatást nyújtani a lakossági fogyasztók részére az (1) bekezdésben
foglaltak teljesüléséről.
3. § (1) A  távhőszolgáltatásról szóló 2005.  évi XVIII.  törvény (a  továbbiakban: Tszt.) 3.  § b)  pontjában meghatározott
díjfizető közül a  lakossági díjfizető (a  továbbiakban: lakossági díjfizető) és a  Tszt. 3.  § g)  pont ga)  alpontjában
meghatározott lakossági felhasználó részére, a távhőszolgáltató által kibocsátott számlában a 2012. december 31-ét
követő időszakra vonatkozóan meghatározott szolgáltatási egységre jutó fizetendő összeg nem haladhatja meg
a  2012.  november 1-jén alkalmazott díjtételek alapján, ugyanazon feltételekkel (fogyasztás, légtérfogat stb.)
számított összeg 90%-át.
(2) A  távhőszolgáltató egyértelműen, írásban, a  kibocsátott számlán szereplő fizetendő összeg vonatkozásában
a  számla kiküldésével egyidejűleg köteles tájékoztatást nyújtani a  lakossági díjfizető, valamint a  lakossági
felhasználó részére az (1) bekezdésben foglaltak teljesüléséről.
A törvényt az Országgyűlés a 2013. április 29-i ülésnapján fogadta el.
4. § (1) A víziközmű-szolgáltatásról szóló 2011. évi CCIX. törvény (a továbbiakban: Vksztv.) 2. § 15. pontjában meghatározott
lakossági felhasználók részére a  Vksztv. 2.  § 24.  pontjában meghatározott víziközmű-szolgáltatás tekintetében
a  számlában meghatározott fizetendő szolgáltatási egységre jutó összeg (beleértve az  alapdíjat) 2013. július 1-jét
követő időszakban teljesített szolgáltatás vonatkozásában nem haladhatja meg a  2013. január 31-én jogszerűen
alkalmazott díjtételek és egyéb számlaelemek alapján, ugyanazon feltételekkel számított összeg 90%-át.
(2) A  szolgáltató egyértelműen, írásban, a  kibocsátott számlán szereplő fizetendő összeg vonatkozásában, annak
kiküldésével egyidejűleg köteles tájékoztatást nyújtani a lakossági felhasználók részére az (1) bekezdésben foglaltak
teljesüléséről.
5. § Az egyetemes szolgáltató, a  távhőszolgáltató, a  víziközmű-szolgáltató, valamint a  hulladékgazdálkodási
közszolgáltató (a  továbbiakban: szolgáltató) – a  törvény hatálybalépése után, első alkalommal 30 napon belül,
ezt követően – a  tárgyhónapot követő hónap 15. napjáig köteles írásban igazolni a  fogyasztóvédelmi hatóságnak
az e törvényben foglalt előírások teljesülését.
6. § Az e  törvény hatálybalépése előtt kibocsátott, e  törvény 1–3.  §-ban foglalt rendelkezéseinek meg nem
felelő, 2012.  december 31-ét követő időszakra vonatkozó számlákat – ha arra még nem került sor – a  törvény
hatálybalépését követő harminc napon belül helyesbíteni kell.
7. § (1) A  szolgáltató részéről a  közszolgáltatási-, közüzemi- vagy az  egyetemes szolgáltatási szerződés megszegésének
minősül, ha az e törvény 1–4. §-aiban, és 6. §-ában meghatározott kötelezettségét nem teljesíti.
(2) A szolgáltató az (1) bekezdésben meghatározott, a fogyasztóvédelmi hatóság által megállapított szerződésszegése
esetén minden érintett számlára vonatkozóan 10 000 forint kötbért köteles fizetni a  szerződésszegéssel érintett
lakossági fogyasztónak.
8. § (1) Az  e  törvényben foglalt lakossági díjakkal és azok tájékoztatásával összefüggő rendelkezések megsértése esetén
a fogyasztóvédelmi hatóság jár el.
(2) A  fogyasztóvédelmi hatóság eljárására külön törvényben meghatározott eltérésekkel a  fogyasztóvédelemről szóló
1997. évi CLV. törvény (a továbbiakban: Fgytv.) rendelkezéseit kell alkalmazni.
(3) E törvény rendelkezései az Fgytv. alkalmazásában fogyasztóvédelmi rendelkezések.
9. § A VET 40. §-a a következő (5a) bekezdéssel egészül ki:
„(5a) A  (3)  bekezdés szerinti mérőberendezések éves gyakorisággal történő leolvasása esetén az  adott naptári
évben történő leolvasás legkésőbbi időpontja az  adott naptári évet megelőző évben történt leolvasás napja.
Nem minősül e  bekezdés megsértésének, ha a  leolvasás a  megadott határnapig a  felhasználó önhibájából nem
valósul meg.”
10. § A GET 100. §-a a következő (3a) bekezdéssel egészül ki:
„(3a) A  fogyasztásmérő berendezés évente egyszer történő leolvasása esetén az  adott naptári évben történő
leolvasás legkésőbbi időpontja az  adott naptári évet megelőző évben történt leolvasás napja. Nem minősül
e bekezdés megsértésének, ha a leolvasás a megadott határnapig a felhasználó önhibájából nem valósul meg.”
11. § (1) A Vksztv. 63. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) A víziközmű-szolgáltató által alkalmazható számlaképről szóló miniszteri rendeletben meghatározottak szerint
a  víziközmű-szolgáltató elkülönítetten tünteti fel a  számlában az  alapdíjat és a  fogyasztással arányos díjat mind
az ivóvíz-, mind a szennyvízelvezetési szolgáltatás vonatkozásában.”
(2) A Vksztv. 74. § (1) bekezdése a következő 19. és 20. ponttal egészül ki:
(Felhatalmazást kap a Kormány, hogy)
„19. az ügyfélszolgálatok típusára, elhelyezésére és működtetésére vonatkozó részletes szabályokat;
20. a  gördülő fejlesztési tervek tartalmát, ütemezését, felülvizsgálatának szabályait, továbbá a  tervek
jóváhagyásának szempontjait”
(rendeletben állapítsa meg.)
(3) A Vksztv. 74. § (2) bekezdése a következő 5. ponttal egészül ki:
(Felhatalmazást kap a miniszter, hogy rendeletben)
„5. állapítsa meg a  számviteli szabályozásért felelős miniszterrel, valamint a  fogyasztóvédelemért felelős
miniszterrel egyetértésben a víziközmű-szolgáltatók által alkalmazható számlaképet.”
(4) A Vksztv. 76. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(1) A 74. § (2) bekezdés 3. pontjában foglalt felhatalmazás alapján megalkotott rendelet hatálybalépéséig a nem
lakossági felhasználók vonatkozásában a  víziközmű-szolgáltató a  2013. január 31-én jogszerűen alkalmazott díjat
alkalmazhatja.”
(5) A Vksztv. 76. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) A  Hivatal a  miniszterrel egyetértésben a  jogszabályban rögzített szolgáltatási díjtól eltérő díj alkalmazásához
való hozzájárulást adhat a víziközmű-szolgáltató kérelmére abban az esetben, ha a településen beruházás keretében
megvalósult, olyan víziközművet helyeznek üzembe, amelynek eredményeként addig nem nyújtott víziközműszolgálatatás kerül bevezetésre.”
(6) A Vksztv. 76. § (7) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(7) A Hivatal a 65. § (2) bekezdése szerinti javaslatát első alkalommal 2014. október 15-ig küldi meg.”
(7) A Vksztv. 76. §-a a következő (8) bekezdéssel egészül ki:
„(8) A  közművezetékek adójáról szóló 2012.  évi CLXVIII.  törvény, a  távhőszolgáltatás versenyképesebbé
tételéről szóló 2008.  évi LXVII.  törvény, valamint a  pénzügyi tranzakciós illetékről szóló 2012.  évi CXVI.  törvény
(a  továbbiakban együtt: Különadó törvények) szerint külön jövedelemadó, közművezetékek után fizetendő adó,
illetve pénzügyi tranzakciós illeték (a  továbbiakban együtt: különadó) fizetésére kötelezett víziközmű-szolgáltatók
a  különadó terhét önállóan viselik, azt az  általuk nyújtott szolgáltatás árába közvetlenül vagy közvetve nem
érvényesíthetik.”
(8) A Vksztv. 77. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„77.  § (1) A  74.  § (2)  bekezdés 4.  pontjában foglalt felhatalmazás alapján megalkotott rendelet hatálybalépéséig
a víziközmű-szolgáltató a 2013. január 31-én jogszerűen alkalmazott díjat alkalmazhatja.
(2) A Hivatal az átadási árra vonatkozó javaslatát első alkalommal 2014. október 15-ig küldi meg.”
(9) A Vksztv. 84. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) A  Hivatal a  kizárólagosan állami tulajdonban álló gazdasági társaság víziközmű-szolgáltatókénti működését
– az integrációs folyamatok elősegítése, az ellátásbiztonság folyamatosságának megőrzése végett – engedélyezési
eljárás lefolytatás nélkül, a közérdekű üzemeltetési feladatok ellátására, határozatlan időtartamra engedélyezi.”
12. § A hulladékról szóló 2012. évi CLXXXV. törvény 91. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
„91.  § (1) A  hulladékgazdálkodási közszolgáltatási díj legmagasabb mértékét 2013. július 1-jétől 2014. december
31-éig az e §-ban foglalt eltérésekkel kell megállapítani.
(2) A  természetes személy ingatlantulajdonos részére kiállított számlában meghatározott hulladékgazdálkodási
közszolgáltatásért fizetendő szolgáltatási egységre jutó összeg (beleértve az  alapdíjat) nem haladhatja meg
a 2012. április 14. napján alkalmazott díj legfeljebb 4,2 százalékkal megemelt összegének 90 százalékát.
(3) A  hulladékgazdálkodási közszolgáltatási szerződéssel rendelkező társasházat és lakásszövetkezetet
a (2) bekezdésben meghatározott díjcsökkentés a társasházban, illetve lakásszövetkezetben az ingatlantulajdonnal
rendelkező természetes személyek vonatkozásában illeti meg. A  társasház, illetve a  lakásszövetkezet
írásban tájékoztatja a  közszolgáltatót az  ingatlantulajdonnal rendelkező természetes személyek és más
ingatlantulajdonosok társasházon, illetve lakásszövetkezeten belüli megoszlásáról. A  közszolgáltató a  tájékoztatás
kézhezvételét követő hónapban esedékes számlájában érvényesíti az  ingatlantulajdonnal rendelkező természetes
személyeket e rendelkezés alapján megillető díjcsökkenést. A díjcsökkenést vita esetén a közhiteles nyilvántartásból
megismerhető tulajdoni hányadok aránya alapján kell elszámolni.
(4) A  közszolgáltatást igénybe vevő társasház vagy lakásszövetkezet a  társasházban, illetve lakásszövetkezetben
lakó természetes személy ingatlantulajdonost a  (2)  bekezdésben meghatározott díjtétel alapján a  díjcsökkentés
összegéről tájékoztatja.
(5) A  közszolgáltató a  kibocsátott számlán szereplő fizetendő összeg vonatkozásában a  számla kiküldésével
egyidejűleg részletes írásbeli tájékoztatást nyújt a természetes személy ingatlantulajdonosok, illetve társasházak és
lakásszövetkezetek részére a (2) és (3) bekezdésben foglaltak teljesüléséről.
(6) E  § vonatkozásában a  költségvetési szervre a  természetes személy ingatlantulajdonosra irányadó szabályokat
kell alkalmazni.
(7) A  nem természetes személy ingatlantulajdonos részére kiállított számlában meghatározott
hulladékgazdálkodási közszolgáltatásért fizetendő szolgáltatási egységre jutó összeg (beleértve az  alapdíjat) nem
haladhatja meg a 2012. december 31-én alkalmazott díj legfeljebb 4,2 százalékkal megemelt összegét.
(8) Az a közszolgáltató, amely működését e törvény hatálybalépését követően kezdte meg, a hulladékgazdálkodási
közszolgáltatási díjat a  Hivatal jóváhagyása alapján alkalmazhatja. A  közszolgáltató a  Hivatalhoz benyújtott
kérelemben részletesen és teljes körűen alátámasztja, hogy az  általa javasolt összegben alkalmazandó
hulladékgazdálkodási közszolgáltatási díjat mely körülmények és milyen mértékben indokolják.
(9) A  (8)  bekezdés szerinti esetben a  Hivatal a  díjemelésre, illetve a  díjmegállapításra vonatkozó kérelmet
közigazgatási hatósági eljárás keretében 45 napon belül bírálja el. A  Hivatal a  kérelemben foglaltaktól eltérően is
megállapíthatja a  díjemelés, illetve a  díjmegállapítás mértékét azzal, hogy az  a  kérelemben megjelölt mértéknél
nem lehet magasabb.
(10) A  Hivatal a  (8)  bekezdés szerinti határozatát az  OHÜ-vel együttműködve, az  OHÜ javaslatának
figyelembevételével készíti el. Az OHÜ a Hivatal megkeresésére a megkereséstől számított 15 napon belül javaslatát
elkészíti, és azt a Hivatal részére megküldi.
(11) Ha az  OHÜ a  (10)  bekezdésben meghatározott határidőn belül javaslatát a  Hivatal részére nem küldi meg,
a Hivatal ennek hiányában is határozatot hozhat.
(12) A  (8)  bekezdés szerinti esetben a  közszolgáltatónak a  Hivatal határozatában meghatározott díjat a  határozat
jogerőre emelkedését követően kell alkalmaznia.
(13) A Hivatal a 47. § (5) bekezdés szerinti javaslatát első alkalommal 2014. szeptember 30-ig küldi meg.”
13. § Ez a törvény a kihirdetését követő napon lép hatályba.
Áder János s. k., Kövér László s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés elnöke


text:
304/2018. (VII. 2.) KE határozata bírói kinevezésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 3.  § (2)  bekezdése alapján – az  Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – dr. Utassy Ilonát
a 2018. július 1. napjától 2021. június 30. napjáig terjedő időtartamra bíróvá kinevezem.
Budapest, 2018. június 20. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
202/2011. (X. 7.) Korm. rendelete a szakosítási megállapodások egyes csoportjainak a versenykorlátozás tilalma alóli mentesítéséről.
A Kormány a tisztességtelen piaci magatartás és a versenykorlátozás tilalmáról szóló 1996. évi LVII. törvény (a továbbiakban: Tpvt.)
96. §-ában kapott felhatalmazás alapján, az Alkotmány 35. § (1) bekezdés b) pontjában meghatározott feladatkörében eljárva a
következőket rendeli el: 1. Értelmező rendelkezések 1. § E rendelet alkalmazásában
1. áru: termék vagy szolgáltatás, ideértve a közbenső termékeket és a részszolgáltatásokat, valamint a végtermékeket
és a végső szolgáltatásokat, kivéve a forgalmazást és a bérleti szolgáltatásokat;
2. egyoldalú szakosítási megállapodás: azonos érintett árupiacon tevékenykedő vállalkozások közötti olyan
megállapodás, amelynek értelmében a megállapodásban részt vevő egyik vállalkozás vállalja, hogy részben vagy
teljesen megszünteti egyes áruk előállítását, vagy tartózkodik ezen áruk előállításától, és ezeket az árukat
a megállapodásban részt vevő másik vállalkozástól szerzi be, amely utóbbi vállalkozás vállalja ezen áruk előállítását és
szállítását; 3. előállítás: termék gyártása vagy szolgáltatás előkészítése, ideértve az alvállalkozás útján végzett előállítást is;
4. érintett piac: azon érintett áru- vagy földrajzi piac, amelyhez a szakosítási megállapodás keretében előállított áru
tartozik, valamint ezen felül – ha a szakosítási megállapodás keretében előállított áru olyan közbenső áru, amelyet
a megállapodásban részt vevő egy vagy több vállalkozás részben vagy egészében nyersanyagként használ fel egyes,
a termelési-értékesítési láncban lejjebb lévő, a szakosítási megállapodásban részt vevő vállalkozások által a piacon
értékesített áru (a továbbiakban: downstream áru) előállításához – azon érintett áru- vagy földrajzi piac, amelyhez
a downstream áru tartozik; 5. forgalmazás: áru értékesítése, ideértve a termék eladását és a szolgáltatás nyújtását;
6. kapcsolt vállalkozás: olyan vállalkozás, a) amelyben a szakosítási megállapodásban részt vevő vállalkozás közvetlenül vagy közvetve
aa) rendelkezik a szavazati jogok több mint felével,
ab) jogosult a felügyelő, ellenőrző, vagy irányító szerv, vagy a vállalkozás képviseletére jogosult szerv tagjai
több mint felének kinevezésére, vagy ac) jogosult a vállalkozás ügyeinek irányítására;
b) amely a szakosítási megállapodásban részt vevő vállalkozások közül valamelyik tekintetében közvetlenül vagy
közvetve az a) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel rendelkezik;
c) amely tekintetében a b) pontban említett vállalkozás közvetlenül vagy közvetve az a) pontban felsorolt jogokkal
vagy hatáskörökkel rendelkezik; d) amelyben a szakosítási megállapodásban részt vevő valamely vállalkozás az a), b) vagy c) pontban említett
vállalkozások egyikével vagy közülük többel, illetve az utóbbi vállalkozások közül kettő vagy több együttesen
az a) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel rendelkezik;
e) amelyben az a) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel együttesen rendelkeznek
ea) a szakosítási megállapodásban részt vevő vállalkozások vagy azoknak az a)–d) pontban említett kapcsolt
vállalkozásai, vagy eb) a szakosítási megállapodásban részt vevő egy vagy több vállalkozás vagy azoknak az a)–d) pontban említett
egy vagy több kapcsolt vállalkozása, valamint egy vagy több harmadik fél;
7. kizárólagos beszerzési kötelezettség: olyan kötelezettség, amely alapján a megállapodás keretében előállított árut
csak attól a megállapodásban részt vevő vállalkozástól lehet megvásárolni, amelyik vállalja annak szállítását;
8. kizárólagos szállítási kötelezettség: olyan kötelezettség, amely alapján a megállapodás keretében előállított árut a
megállapodásban részt vevő vállalkozáson kívül más versenytárs vállalkozásnak nem lehet szállítani;
9. know-how: a vállalkozás tapasztalataiból eredő és kipróbált, iparjogvédelmi oltalom alatt nem álló olyan gyakorlati
ismeret vagy azok olyan együttese, a) amely széles körben nem ismert, illetve könnyen nem hozzáférhető,
b) a szerződés szerinti áru előállításához vagy forgalmazásához jelentős és hasznos, továbbá
c) amelyről az a) és b) pontban foglalt ismérvek megállapítását lehetővé tevő kellően átfogó ismertetés
rendelkezésre áll; 10. kölcsönös szakosítási megállapodás: azonos érintett árupiacon tevékenykedő vállalkozások közötti olyan
megállapodás, amelynek értelmében a megállapodásban részt vevő legalább két vállalkozás kölcsönösen vállalja,
hogy részben vagy teljesen megszünteti egyes, egymástól különböző áruk előállítását, vagy tartózkodik ezen áruk
előállításától, és ezeket az árukat valamely olyan, a megállapodásban részt vevő másik vállalkozástól szerzi be, amelyik
vállalja ezen áruk előállítását és szállítását; 11. közös előállítási megállapodás: olyan megállapodás, amelynek értelmében a megállapodásban részt vevő két vagy
több vállalkozás vállalja, hogy egyes árukat közösen állít elő;
12. közös forgalmazás: a) az áru közös munkacsoport, szervezet vagy vállalkozás útján végzett forgalmazása, vagy
b) a megállapodásban részt nem vevő, nem versenytárs forgalmazó megbízása közösen – akár kizárólagos, akár nem
kizárólagos joggal – az áru forgalmazásával; 13. lehetséges versenytárs: olyan vállalkozás, amely a szakosítási megállapodás hiányában, valós alapokon és nem
pusztán elméleti lehetőségként, a relatív árak kismértékű, de tartós emelkedése esetén valószínűsíthetően legfeljebb
három éven belül vállalná az érintett piacra lépéshez szükséges további beruházásokat vagy más szükséges váltási
költségeket; 14. megállapodás: vállalkozások közötti megállapodás és összehangolt magatartás, valamint a Tpvt. 11. §
(1) bekezdése szerinti szervezeteknek a döntése; 15. szakosítási megállapodás: az egyoldalú szakosítási megállapodás, a kölcsönös szakosítási megállapodás, továbbá
a közös előállítási megállapodás; 16. szellemi tulajdonjog: az iparjogvédelmi jogok, a szerzői jog és a szerzői joggal szomszédos jogok, valamint
a know-how; 17. szolgáltatás előkészítése: a vevők számára történő szolgáltatásnyújtást megelőzően végzett tevékenységek;
18. tényleges versenytárs: ugyanazon érintett piacon tevékenységet folytató vállalkozás;
19. vállalkozás, megállapodásban részt vevő vállalkozás: a szakosítási megállapodásban részt vevő vállalkozás, továbbá
annak kapcsolt vállalkozása; 20. versenytárs: a tényleges vagy lehetséges versenytárs.
2. Mentesülés 2. § (1) Az e rendeletben meghatározott feltételek szerint – a Tpvt. 17. §-ában meghatározott szempontokra figyelemmel,
a Tpvt. 16/A. § (1) bekezdésében meghatározott fenntartással – a versenykorlátozást tartalmazó szakosítási
megállapodás mentesül a gazdasági versenyt korlátozó megállapodásokra vonatkozó, a Tpvt. 11. §-ában
meghatározott tilalom alól. (2) Az (1) bekezdés szerinti mentesülés kiterjed a szellemi tulajdonjogok egy vagy több, a megállapodásban részt vevő
vállalkozás részére történő átruházására vagy hasznosításának engedélyezésére vonatkozó rendelkezést tartalmazó
szakosítási megállapodásra, feltéve, hogy az ilyen rendelkezés nem az érintett megállapodás elsődleges tárgyát
képezi, valamint az érintett megállapodás végrehajtásához közvetlenül kapcsolódik, és ahhoz szükséges.
(3) Az (1) bekezdés szerinti mentesülés kiterjed arra a szakosítási megállapodásra, amelynek révén a megállapodásban
részt vevő vállalkozások a) kizárólagos beszerzési vagy szállítási kötelezettséget vállalnak, vagy
b) nem egymástól függetlenül értékesítik a megállapodás keretében előállított árukat, hanem közösen
forgalmazzák azokat. 3. A piaci részesedési küszöbre vonatkozó szabályok
3. § A 2. § szerinti mentesülés akkor alkalmazható, ha a megállapodásban részt vevő vállalkozások együttes piaci
részesedése egyik érintett piacon sem haladja meg a 20%-ot.
4. § (1) A piaci részesedést a piaci eladások értékére vonatkozó adatok alapján kell kiszámítani. Ha a piaci eladási értékekre
vonatkozó adat nem áll rendelkezésre, az érintett vállalkozás piaci részesedését más megbízható piaci információn
– beleértve a piaci értékesítés mennyiségét – alapuló becslések alapján kell meghatározni.
(2) A piaci részesedést az előző naptári évre vonatkozó adatok alapján kell kiszámítani.
5. § (1) Ha a megállapodásban részt vevő vállalkozások együttes piaci részesedése kezdetben kevesebb mint 20%, ám az
később e fölé, de legfeljebb 25%-ig emelkedik, a 2. § szerinti mentesülés a 20%-os piaci részesedési küszöbérték első
alkalommal történő átlépésének naptári éve utáni két egymást követő naptári évben továbbra is alkalmazható.
(2) Ha a megállapodásban részt vevő vállalkozások együttes piaci részesedése kezdetben kevesebb mint 20%, ám az
később 25% fölé emelkedik, a 2. § szerinti mentesülés a 25%-os piaci részesedési küszöbérték első alkalommal történő
átlépésének naptári éve utáni egy naptári évig továbbra is alkalmazható.
(3) Az (1) és a (2) bekezdésben foglalt kedvezményeket nem lehet együttesen olyan módon alkalmazni, hogy annak
időtartama a két naptári évet meghaladja. (4) A piaci részesedési küszöb alkalmazása szempontjából az 1. § 6. pont e) alpontjában említett vállalkozások piaci
részesedését az 1. § 6. pont a) alpontjában felsorolt jogokkal, illetve hatáskörökkel rendelkező vállalkozások között
egyenlő arányban kell felosztani. 4. Nem mentesülő megállapodások
6. § A 2. § szerinti mentesülés nem alkalmazható arra a szakosítási megállapodásra, amelynek célja közvetlenül vagy
közvetetten, önmagában vagy más, a megállapodásban részt vevő vállalkozások ellenőrzése alatt álló tényezőkkel
együtt a) az árak rögzítése az áruk a megállapodásban nem részes vállalkozás részére történő értékesítése tekintetében,
kivéve a közös forgalmazás keretében a közvetlen vevőkkel szembeni árakat;
b) az előállítás vagy az értékesítés korlátozása, kivéve
ba) az egyoldalú vagy kölcsönös szakosítási megállapodás keretében áruk megállapodás szerinti
mennyiségére vonatkozó rendelkezéseket, illetve a kapacitás és az előállítási mennyiség közös előállítási
megállapodás keretében történő megállapítását, valamint bb) a közös forgalmazás keretében az értékesítési célok meghatározását;
c) a piac vagy a vevőkör felosztása. 5. Záró rendelkezések
7. § (1) Ez a rendelet a kihirdetését követő 15. napon lép hatályba.
(2) A rendelet hatályba lépését megelőzően már hatályba lépett azon megállapodások, amelyek megfelelnek az
e rendelet hatályba lépését megelőzően hatályos, a szakosítási megállapodások egyes csoportjainak
a versenykorlátozás tilalma alóli mentesítéséről szóló jogszabályi előírásoknak, a rendelet hatályba lépését követően
egy évig továbbra is mentesülnek a gazdasági versenyt korlátozó megállapodásokra vonatkozó, a Tpvt. 11. §-ában
meghatározott tilalom alól. (3) Hatályát veszti a szakosítási megállapodások egyes csoportjainak a versenykorlátozás tilalma alól történő
mentesítéséről szóló 53/2002. (III. 26.) Korm. rendelet. Orbán Viktor s. k.,
miniszterelnök