text:
178/2011. (XII. 29.) AB határozata.  A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! Az Alkotmánybíróság jogszabály alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára irányuló indítvány tárgyában
meghozta a következő határozatot: 1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy Jászalsószentgyörgy Község Önkormányzat Képviselő-testületének
az önkormányzati közüzemi vízműből szolgáltatott ivóvíz díjának, valamint a szennyvízgyűjtés, elvezetés és tisztítás
szolgáltatási díjának megállapításáról szóló 3/2007. (II. 15.) rendelete 3. § (3) és (4) bekezdése alkotmányellenes, ezért
azt e határozat közzétételét követő nappal megsemmisíti. 2. Az Alkotmánybíróság Jászalsószentgyörgy Község Önkormányzat Képviselő-testületének az önkormányzati közüzemi
vízműből szolgáltatott ivóvíz díjának, valamint a szennyvízgyűjtés, elvezetés és tisztítás szolgáltatási díjának
megállapításáról szóló 3/2007. (II. 15.) rendelete 2. (1) bekezdése és 3. § (1) bekezdése alkotmányellenességének
megállapítására irányuló indítványt elutasítja. Az Alkotmánybíróság a határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
Indokolás I. Az indítványozó Jászalsószentgyörgy Község Önkormányzat Képviselő-testületének az önkormányzati közüzemi
vízműből szolgáltatott ivóvíz díjának, valamint a szennyvízgyűjtés, elvezetés és tisztítás szolgáltatási díjának
megállapításáról szóló 3/2007. (II. 15.) rendelete (a továbbiakban: Ör.) 2–3. §-ainak a megsemmisítését kéri.
Az indítványozó egyrészt azt sérelmezi, hogy az Ör. a szennyvízcsatorna szolgáltatás díjának megállapításánál nem
vette figyelembe a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről szóló 38/1995. (IV. 5.) Korm.
rendelet (a továbbiakban: Kr.) 24. § (4) bekezdés d)–e) pontjaiban rögzítetteket (ún. locsolási kedvezmény), így
a locsolási célú ivóvíz után is csatornadíj megfizetésére kötelezte a lakosságot. Másrészt kifogásolja, hogy az Ör. nem
tartalmazza, hogy a legmagasabb ár megállapításáról rendelkezik, holott az árak megállapításáról szóló 1990. évi
LXXXVII. törvény (a továbbiakban: Ártv.) és melléklete értelmében az önkormányzat csak a legmagasabb ár
megállapításáról dönthet. Mindezekre tekintettel, az Ör. megsértette az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdését, amely
szerint az önkormányzati rendelet nem lehet ellentétes más jogszabállyal. Az indítványozó az ivóvíz korábbi díjának
hatszorosára emelt mértékét is sérelmezte, álláspontja szerint ugyanis az Ör.-ben megállapított, megemelt összegű
ivóvízdíj csupán azt a célt szolgálja, hogy a lakosságot abban az esetben is fizetésre kényszerítse, ha esetleg nem
kívánna a szennyvízcsatorna szolgáltatást biztosító hálózatra csatlakozni. Végül az Ör.-t az Alkotmány 42. §-ába
ütközőnek is tartja, mivel úgy véli, az önkormányzat a helyi közhatalmat nem a lakosság érdekében gyakorolja akkor,
amikor a piaci szempontok figyelmen kívül hagyásával állapítja meg a víz– és csatorna díját.
II. 1. Az Alkotmány indítvánnyal érintett rendelkezései: „44/A. § (2) A helyi képviselő-testület a feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes más
jogszabállyal.” „70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság,
özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges
ellátásra jogosultak. (2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével
valósítja meg.” „70/I. § (1) Minden természetes személy, jogi személy és jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet köteles
jövedelmi és vagyoni viszonyainak megfelelően a közterhekhez hozzájárulni.”
2. Az Ártv. indítvánnyal érintett rendelkezései: „7. § (1) A mellékletben felsorolt termékekre, szolgáltatásokra (a továbbiakban együtt: termék) az ott feltüntetett
miniszter, illetve a helyi önkormányzat (a továbbiakban együtt: hatósági ár megállapítója) legmagasabb árat vagy
legalacsonyabb árat (a továbbiakban együtt: hatósági ár) állapít meg.”
„8. § (1) A legmagasabb árat – a (2) bekezdésben szabályozott kivétellel – úgy kell megállapítani, hogy a hatékonyan
működő vállalkozó ráfordításaira és a működéséhez szükséges nyereségre fedezetet biztosítson, tekintettel
az elvonásokra és a támogatásokra is.” „Melléklet az 1990. évi LXXXVII. törvényhez
Hatósági áras termékek
I. Legmagasabb ár B) Szolgáltatások
Szolgáltatásszám
(SZTJ) Megnevezés A hatósági ár megállapítója 8111–1–2 Az önkormányzati tulajdonú
víziközmű által biztosított
szennyvízelvezetés szennyvíztisztítás
és -kezelés díja
települési önkormányzat
– fővárosban a Fővárosi
Önkormányzat – képviselő-testülete”
3. Az Ör. indítvánnyal érintett rendelkezései: „2. § (1) Az önkormányzati közüzemi vízműből szolgáltatott ivóvíz díja 523 Ft/m3
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott díj az ÁFÁ-t nem tartalmazza.
(3) A díjfizetés alapjául szolgáló fogyasztott vízmennyiséget vízmérővel kell meghatározni.”
„3. A szennyvízcsatorna szolgáltatás és tisztítás díja 311 Ft/m3
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott díj az ÁFÁ-t nem tartalmazza.
(3) A díjfizetés alapjául szolgáló kibocsájtott szennyvíz mennyiségét az 1. § (3) bekezdésében meghatározott
vízmennyiség 100%-ban kell meghatározni. (4) A díjfizetés alapjául nem vehető figyelembe a (3) bekezdésben írt vízmennyiségből az a mennyiség, amelyet
a fogyasztónál hitelesített al-mérővel mértek és az a fogyasztó
a) állattartási tevékenységhez használták fel és a fogyasztó igazolta, hogy a keletkezett hígtrágya tárolására az építési
hatóság által engedélyezett hígtrágya tárolóval rendelkezik, b) ipari tevékenység végzéséhez használta fel és az így keletkezett ipari szennyvíz elszállításáról és elhelyezéséről
hatósági engedéllyel rendelkező szennyvíztisztító telepen gondoskodott.” III. Az indítvány részben megalapozott.
Az Alkotmánybíróság a rendelkező részben foglalt döntését a következőkre alapozta:
1. Az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdése szerint a helyi képviselő-testület feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem
lehet ellentétes más jogszabállyal. A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (a továbbiakban: Ötv.) 16. §
(1) bekezdése pedig előírja, hogy a képviselő-testület a törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok
rendezésére, továbbá törvény felhatalmazása alapján, annak végrehajtására önkormányzati rendeletet alkot.
Az Ötv. 8. § (1) bekezdése alapján a helyi önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében a csatornázás.
A vízgazdálkodásról szóló 1995. évi LVII. törvény (a továbbiakban: Vgtv.) 4. § (2) bekezdése szerint a helyi
önkormányzatnak gondoskodnia kell a településen „keletkező használt vizek (szennyvizek) szennyvízelvezető művel
való összegyűjtéséről, tisztításáról, a tisztított szennyvíz elvezetéséről, illetőleg a más módon összegyűjtött szennyvíz,
továbbá a szennyvíziszap ártalommentes elhelyezésének megszervezéséről”. A Vgtv. 13. § (1) bekezdése a víziközművek működtetése során végzett szennyvízelvezetést, –elhelyezést és –tisztítást
közüzemi tevékenységként határozza meg. A Kr. 1. § (1) bekezdése pedig a közműves szennyvízelvezetést közüzemi
szolgáltatásnak minősíti. A Kr. meghatározza azokat a feltételeket is, amelyek hatással vannak a közüzemi szolgáltatás
díj kialakítására. Így a Kr. 24. § (1) bekezdése kimondja, hogy a szennyvízelvezetési helyről a szennyvízelvezető műbe
kerülő szennyvíz mennyisége méréssel, mérés hiányában pedig az adott helyen fogyasztott (számlázott)
vízmennyiség alapulvételével állapítható meg. A Kr. 24. § (3) bekezdésének megfelelően szennyvízként kell figyelembe venni az elkülönítetten mért vízhasználatokat
– ha jogszabály eltérően nem rendelkezik, és a fogyasztási hely egyúttal szennyvízelvezetési hely is. Ugyanakkor a Kr.
24. § (4) bekezdése szerint nem vehető figyelembe a szennyvíz mennyiségének meghatározásánál „a)
az a szennyvízmennyiség, ami a vízügyi felügyelet engedélye alapján önálló szennyvízelhelyező műben vagy
befogadóban nyert elhelyezést; b) az a szennyvízmennyiség, amelynek a szennyvízelvezető műbe vezetését minőségi
vagy egyéb okok miatt az illetékes hatóság megtiltotta, és elhelyezését a fogyasztó igazolta; c) az a vízmennyiség,
amely az ivóvízvezeték meghibásodása következtében a környezetben elszivárgott; d) a külön jogszabály
felhatalmazása alapján kihirdetett jogszabályok szerint az év meghatározott időszakában locsolási célú felhasználásra
figyelembe vett ivóvízmennyiség, amely nem lehet kevesebb mint az adott időszakhoz tartozó vízhasználat 10%-a; e)
a házi ivóvízvezeték hálózatra, a szolgáltató és a fogyasztó írásbeli megállapodása, illetőleg a szolgáltató hozzájárulása
szerint telepített mellékvízmérőn mért elkülönített locsolási vízhasználat, ha a d) pont szerinti kedvezmény
igénybevételére nem kerül sor”. Az Ör. 3. (3) bekezdése szerint a szennyvízcsatorna szolgáltatás díj megfizetésénél a díjfizetés alapjául szolgáló
kibocsájtott szennyvíz mennyisége – visszautalva az Ör. 2. § (3) bekezdésre – a fogyasztott ivóvízmennyiség 100%-a.
Ugyanakkor az Ör. 3. (4) bekezdése szerint a díjfizetés alapjául nem vehető figyelembe a szennyvíz mennyiségének
meghatározásánál az a vízmennyiség, amelyet a fogyasztónál hitelesített almérővel mértek és a fogyasztó a)
állattartási tevékenységéhez használták fel és a fogyasztó igazolta, hogy a keletkezett hígtrágya tárolására az építési
hatóság által engedélyezett hígtrágya tárolóval rendelkezik, b) ipari tevékenység végzéséhez használta fel és az így
keletkezett ipari szennyvíz elszállításáról és elhelyezéséről hatósági engedéllyel rendelkező szennyvíztisztító telepen
gondoskodott. 2. A Kr. és az Ör. szabályainak összevetéséből kitűnik, hogy az Ör.-nek a szennyvízdíj megállapításánál figyelembe vehető
vízmennyiségre vonatkozó előírásai lényegesen eltérnek a Kr. szabályaitól. Az Ör. csak az állattartási és az ipari
tevékenység során keletkező szennyvíz tekintetében teszi lehetővé a díjfizetés alapjául szolgáló szennyvízmennyiség
csökkentését, abban az esetben, ha a fogyasztó igazolja, hogy az adott tevékenységből származó szennyvizet
hatóságilag engedélyezett tárolóban helyezte el. Az Ör. 3. § (3) bekezdése részben megfelel a Kr. 24. §
(4) bekezdésének a) pontjában foglaltaknak, azonban a Kr. 24. § (4) bekezdésében foglalt egyéb szennyvízmennyiség
és költségcsökkentő szabályt teljes mértékben figyelmen kívül hagyja. Így többek között az ún. locsolási kedvezmény
sem került szabályozásra az Ör.-ben, amit az indítványozó is kifogásolt beadványában.
Az Alkotmánybíróság elvi jelleggel a 61/1994. (XII. 24.) AB határozatában megállapította: „Nincs jogszerű akadálya
annak, hogy a helyi rendelet a magasabb szintű jogszabálynak a saját rendeletébe illeszthető előírásait – szó szerint –
átvegye. Az sem törvénysértő, ha a helyi rendelet a magasabb szintű jogszabály előírásait nem ismétli meg.
A magasabb szintű jogszabályi rendelkezések ugyanis – akár a szó szerinti átvétellel, akár alacsonyabb szintű
jogszabályba való beillesztés nélkül – önmagukban is érvényesek. A vegyes jogszabály-szerkesztési megoldás
azonban homályos, megtévesztő és félrevezető.” [ABH 1994, 471, 472, 474.]
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Jat.) 3. §-a szerint a jogi szabályozás nem lehet
indokolatlanul párhuzamos vagy többszintű. Ezzel összhangban – a 3. § harmadik mondata – egyértelműen kimondja,
hogy a jogszabályban nem ismételhető meg olyan jogszabály rendelkezése, amellyel a jogszabály az Alkotmány
alapján nem lehet ellentétes. Az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdése szerint a helyi önkormányzat rendelete más jogszabállyal nem lehet ellentétes.
A fentiekből következik, hogy a helyi önkormányzat rendeletében más jogszabályi rendelkezés nem ismételhető meg.
Önkormányzati rendeletek esetében a Jat. – tekintettel az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdésére – lényegében általános
jelleggel tiltja meg más jogszabályok rendelkezéseinek idézését. Ebből következően a helyi önkormányzatok
rendeleteikben nem ismételhetik meg a magasabb szintű jogszabályok rendelkezéseit. A Jat. a fentebb ismertetett
alkotmánybírósági gyakorlatot tehát részben törvényi szabállyá formálta, megerősítve, hogy a magasabb szintű
jogszabályi rendelkezések – szó szerinti átvétel nélkül – önmagukban is érvényesek, arra az állampolgárok közvetlenül
is hivatkozhatnak. Jelen ügyben ez azt jelenti, hogy bár az Ör. nem szabályozza az ún. locsolási kedvezményt [Kr. 24. §
(4) bekezdés d)–e) pontja], annak igénybevételére a Kr. alapján a község lakosai is jogosultak.
Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint a Jászalsószentgyörgy Község Önkormányzat Képviselő-testülete az Ör. 3. §
(4) bekezdésének megalkotásával jogbizonytalanságot idézett elő, mivel a Kr. előírásait átfogalmazva, azoktól eltérő
szabályozást alakított ki. Mindezek alapján az Ör. 3. § (4) bekezdését – és a szoros tartalmi összefüggésekre tekintettel
a (3) bekezdést is – az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében védett jogbiztonságot sértőnek tekintette, s ezért
alkotmányellenesnek nyilvánította és megsemmisítette. 3. Az indítványozó az Ör.-nek az ivóvíz és a szennyvízcsatorna szolgáltatás díjára vonatkozó rendelkezéseit is kifogásolta.
Álláspontja szerint az Ör. egyrészt nem rendelkezik arról, hogy az Ártv. értelmében az általa megállapított ár egyben
a legmagasabb ár, másrészt az Ör. által megállapított szolgáltatási díjak az Ártv. 8. § (1) bekezdésében megengedetnél
magasabbak. Az Ör. 2. § (1) bekezdése szerint az indítvány benyújtásakor az önkormányzati közüzemi vízműből
szolgáltatott ivóvíz díja 480 Ft/m3, az elbíráláskor 597 Ft/m3. Az Ör. 3. § (1) bekezdése szerint a szennyvízcsatorna
szolgáltatás és tisztítás díja az indítvány benyújtásakor 250 Ft/m3, az elbíráláskor 311 Ft/m3. Az indítványozó
álláspontja szerint az Ör.-be szabályozott díjmértékek ellenétesek az Ártv. hatósági díjmegállapításra vonatkozó
rendelkezéseivel (magasabbak az indokoltnál), és így sértik az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdését, ugyanakkor
az Alkotmány 42. §-át is, mivel az önkormányzat nem a lakosság érdekében gyakorolta a helyi közhatalmat.
3.1 Az Ártv. 7. § (1) bekezdése felhatalmazást ad a mellékletben felsorolt termékekre és szolgáltatásokra az ott feltüntetett
miniszter, illetve a helyi önkormányzat számára a hatósági ár megállapítására. Az Ártv. mellékletének I. pontja
határozza meg, hogy a hatósági ár megállapítója mely termékek, szolgáltatások esetén állapíthat meg legmagasabb
árat. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a 18111–1–2 szolgáltatásszámú – az önkormányzati tulajdonú
viziközmű által biztosított szennyvízelvezetés, szennyvíztisztítás- és kezelés – szolgáltatás díjának hatósági
ármegállapítója az Ártv. mellékletének I. pontja szerint a települési önkormányzat képviselő-testülete. A melléklet
I. pontja alapján az is megállapítható, hogy az ármegállapító a legmagasabb ár megállapítására kapott felhatalmazást.
Az Alkotmánybíróság a 946/B/2006. AB határozatban már kimondta, hogy: „Az Ártv. 7. § (1) bekezdésének tartalma
a melléklet rendelkezéseivel összevetve nem kötelezi az ármegállapítót arra, hogy a legalacsonyabb vagy
a legmagasabb ár szabályozása között válasszon. Az önkormányzat képviselő-testülete az Ártv.-ben kapott
felhatalmazás alapján jogszerűen csak a legmagasabb árat állapíthatta meg.” (ABH 2008, 3226, 3228.)
A fentiek alapján azért, mert Jászalsószentgyörgy Község Önkormányzat Képviselő-testülete nem nevesítette külön
az Ör.-ben, hogy a megállapított díj a „legmagasabb ár”, az nem ütközik az Ártv. 7. § (1) bekezdésével, így nem sérül
az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdésének rendelkezése. Ezért az Alkotmánybíróság az Ör. alkotmányellenességének
megállapítására és megsemmisítésére irányuló indítványt e tekintetben elutasította.
3.2 Az indítványozó álláspontja szerint az önkormányzat a szolgáltatási díjak megállapításakor figyelmen kívül hagyta
az Ártv. 8. §-ában foglalt azon előírást, amely szerint a legmagasabb árat úgy kell megállapítani, hogy a hatékonyan
működő vállalkozó ráfordításaira és a működéséhez szükséges nyereségre fedezetet biztosítson, tekintettel
az elvonásokra és a támogatásokra is. Úgy véli, hogy a sérelmezett szolgáltatási díjak ennél magasabban, a piaci árat
jóval meghaladóan kerültek megállapításra. Az Ör. támadott rendelkezései tehát ellentétesek az Ártv. előírásaival, ami
sérti az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdésében foglaltakat. Másrészt a piaci árat jelentősen meghaladó mértékű
szolgáltatási díj megállapítása miatt sérül az Alkotmány 42. §-ának azon fordulata, amely szerint a helyi önkormányzás
lényegi eleme a helyi közhatalomnak a lakosság érdekében való gyakorlása.
Az Alkotmánybíróság a 6/1999. (IV. 21.) AB határozatban (a továbbiakban: Abh.) részletesen foglalkozott a helyi
közszolgáltatások szabályozási környezetével és e körben olyan fontos megállapításokat tett, amelyek jelen ügyben is
irányadóak. Az Abh. megállapítja, hogy a helyi önkormányzatok az Ártv. szabályai alapján meghatározott
közszolgáltatások legmagasabb hatósági árának rendeletben történő megállapítására rendelkeznek felhatalmazással,
az ármegállapítás egyes garanciális szabályait az Ártv. 7–18. §-ai tartalmazzák. Annak érdekében, hogy a hatósági ár
arányos legyen az igénybe vett szolgáltatás mennyiségével és minőségével, a közszolgáltatásra vonatkozó külön
törvények, illetőleg törvényi felhatalmazás alapján a szolgáltatás szakmai szabályainak meghatározására kibocsátott
kormányrendeletek is tartalmaznak olyan rendelkezéseket, amelyeket az önkormányzatoknak a szolgáltatás díjának
megállapítása során figyelembe kell venniük. Az önkormányzati tulajdonú viziközmű által biztosított közüzemi
szolgáltatások díjával kapcsolatosan a vízgazdálkodásról szóló 1995. évi LVII. törvény 13. §-a csak a fogyasztó díjfizetési
kötelezettségéről rendelkezik, azonban a törvény e §-ának felhatalmazásán alapuló 38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet
a közszolgáltatás szakmai szabályozása keretében egy sor olyan, a díjfizetésre, a szolgáltatás mennyiségének mérésére
vonatkozó szabályt állapít meg (8. §, 17–18. §, 23–24. §), amelyek egyúttal behatárolják az önkormányzat
díjmegállapítási szabadságát is. [6/1999. (IV. 21.) AB határozat, ABH 1999, 90, 97–98.]
A hatósági ár és a piaci ár összevethetőségéről pedig az alábbiakat mondta az Alkotmánybíróság: „Azon szolgáltatások
esetén azonban, amelyek tekintetében törvény hatósági ár megállapítását írja elő, az árak a jogszabályban előírt
hatósági árhoz igazodnak és nem a piaci kereslet-kínálati viszonyok határozzák meg azokat. Ezért az ilyen
szolgáltatások esetén szolgáltatás-ellenszolgáltatás egyensúlyának megítéléséhez nélkülözhetetlen piaci érték
megállapítására nincs mód. Így a hatósági árat megállapító rendeleti szabályok törvényessége a Ptk. rendelkezései
alapján nem vizsgálható. Hatósági árak esetében a szolgáltatás-ellenszolgáltatás arányosságát az árhatósági jogkört
szabályozó törvények hivatottak biztosítani azzal, hogy meghatározzák az árképzés szabályait, a hatósági ár
megállapítása során figyelembe veendő tényezőket.” [34/B/1998. AB határozat, ABH 1998, 1080, 1083.]
Mindezek alapján megállapítható, hogy a helyi önkormányzatok hatósági ármegállapító jogköre az önkormányzati
viziközmű szolgáltatásai legmagasabb árának megállapítására terjed ki. A szolgáltatási díj mértékét
az önkormányzatok az ágazati jogszabályokban szereplő szigorú szakmai szempontok figyelembevételével
határozzák meg, amelyek biztosítják a szolgáltatás ellenszolgáltatás egyenértékűségét. Az Alkotmánybíróságról szóló
1989. évi XXXII. törvény 1. §-a alapján az Alkotmánybíróság hatásköre a jogszabályok alkotmányossági vizsgálatára
terjed ki. Ennek keretében az Alkotmánybíróság csak azt vizsgálhatná, hogy a közszolgáltatásokkal kapcsolatos
árhatósági jogkört szabályozó jogi normák megfelelnek-e az Alkotmány előírásainak, nem vizsgálhatja azonban
az egyes helyi önkormányzatok árképzését, különösen az egyes díjtételek mértékét, mivel az önmagában nem
alkotmányossági kérdés. A fentiekre tekintettel az Alkotmánybíróság elutasította az Ör. 2. (1) bekezdésének és 3. § (1) bekezdésének
az Alkotmány 42. § és 44/A. § (2) bekezdésébe ütközésének megállapítására, és a támadott rendelkezése
megsemmisítésére irányuló indítványt. Budapest, 2011. december 28. Dr. Holló András s. k., Dr. Kiss László s. k.,
előadó alkotmánybíró alkotmánybíró


type: legislation

jurisdiction: Hungary

text:
1219/2009. (XII. 23.) Korm. határozata a központi költségvetési fejezetek 2009. maradványtartási kötelezettsége teljesítését megalapozó intézkedések végrehajtásáról, valamint a 2008. kötelezettségvállalással terhelt, de időközben meghiúsult kötelezettségvállalások előirányzat-maradványainak átcsoportosításáról.
A Kormány jóváhagyja 1. a központi költségvetési fejezetek 2009. évi maradványtartási kötelezettsége teljesítését megalapozó intézkedésekről
 szóló 2007/2009. Kormányhatározat 7. pontjában a Kutatási és Technológiai Innovációs Alap egyenlegjavulásának
módosítását 14 milliárd forintra,
2. az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény 93. §-ának (10) bekezdésében foglaltak alapján az előirányzatmaradványok átcsoportosítását a melléklet szerinti részletezésben.
Felelős: a fejezetet irányító szervek vezetői
pénzügyminiszter Határidő: azonnal
Bajnai Gordon s. k.,
miniszterelnök


text:
2017. XXXVIII. törvény a Magyarország és a Vietnami Szocialista Köztársaság között létrejött kiadatási egyezmény kihirdetéséről.
1. § Az Országgyűlés e törvénnyel felhatalmazást ad Magyarország és a Vietnami Szocialista Köztársaság között létrejött
kiadatási egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) kötelező hatályának elismerésére.
2. § Az Országgyűlés az Egyezményt e törvénnyel kihirdeti.
3. § Az Egyezmény hiteles angol és magyar nyelvű szövege a következő:
Have agreed as follows: A törvényt az Országgyűlés a 2017. május 3-i ülésnapján fogadta el.
„A MAGYARORSZÁG ÉS A VIETNAMI SZOCIALISTA KÖZTÁRSASÁG KÖZÖTT LÉTREJÖTT KIADATÁSI
EGYEZMÉNY
Magyarország és a Vietnami Szocialista Köztársaság (a továbbiakban együttesen: „a Felek”)
Attól az óhajtól vezérelve, hogy fenntartsák és megerősítsék a két állam közötti kapcsolatokat;
Attól az  óhajtól vezérelve, hogy hatékonyabb együttműködést alakítsanak ki a  két állam között a  bűnüldözés és
az ítéletek végrehajtása, különösen a szervezett bűnözés és a terrorizmus elleni küzdelem terén;
Attól az  óhajtól vezérelve, hogy – nemzeti törvényeikkel és rendeleteikkel összhangban – továbbfejlesszék a  két
állam közötti kiadatási együttműködést;
Emlékeztetve a  polgári, a  családjogi és a  bűnügyi jogsegély tárgyában Hanoiban, 1985. január 18-án aláírt
szerződésre;
Megjegyezve, hogy jelenleg mind Magyarország, mind pedig Vietnam ezen szerződés rendelkezéseit alkalmazza.
Az alábbiakban állapodtak meg: 1. cikk
KIADATÁSI KÖTELEZETTSÉG
A Felek megállapodnak abban, hogy ezen Egyezmény rendelkezéseivel, valamint a megkeresett Fél nemzeti jogával
összhangban, a másik Fél kérelmére kiadják egymásnak a  területükön megtalált azon személyeket, akiket a másik
Fél büntetőeljárás lefolytatása, vagy bíróságai által kiszabott ítélet vagy biztonsági intézkedés végrehajtása céljából
kiadatási bűncselekmény miatt keres.
2. cikk
KIADATÁSI BŰNCSELEKMÉNYEK 1. Kiadatásnak csak azon bűncselekmények esetében van helye, amelyek mindkét Fél joga alapján büntetendők, és
amelyek megfelelnek az alábbi feltételek valamelyikének:
a) Ha a kiadatási kérelem büntetőeljárás lefolytatása céljából kerül előterjesztésre, akkor a bűncselekménynek
a megkereső Fél joga szerint egy évet meghaladó szabadságvesztéssel büntetendőnek kell lennie; vagy
b) Ha a kiadatási kérelem célja szabadságtól megfosztással járó ítélet vagy biztonsági intézkedés végrehajtása,
akkor a  kérelem előterjesztésének időpontjában a  kiadni kért személy által még letöltendő büntetésnek
legalább hat hónapos időtartamúnak kell lennie.
2. A jelen cikk alkalmazásában valamely bűncselekmény attól függetlenül kiadatási bűncselekmény, hogy a Felek joga
azonos bűncselekmény-kategóriába sorolja-e, illetve azonos terminológiával írja-e le az adott bűncselekményt.
3. Ha valamely kiadatási bűncselekmény tekintetében a kiadatás engedélyezésre került, akkor a kiadatás a kérelemben
megjelölt bármely más bűncselekmény tekintetében is engedélyezhető, még abban az  esetben is, ha az  ilyen
bűncselekmény egy évnél rövidebb szabadságvesztéssel büntetendő, feltéve, hogy a  kiadatás minden egyéb
feltétele teljesül.
3. cikk
KÖTELEZŐ MEGTAGADÁSI OKOK
A kiadatást meg kell tagadni ha:
1. Azt a bűncselekményt, amely miatt a kiadatást kérik, a megkeresett Fél politikai bűncselekménynek tekinti. A jelen
Egyezmény alkalmazásában az alábbi bűncselekmények nem tekinthetők politikai bűncselekménynek:
a) bármelyik Fél államfője vagy annak családtagja ellen elkövetett szándékos emberölés vagy bármely más,
testre irányuló szándékos bűncselekmény;
b) olyan bűncselekmény, amely esetén többoldalú nemzetközi megállapodás alapján mindkét Fél köteles arra,
hogy a kiadni kért személyt kiadja, vagy büntetőeljárás lefolytatása céljából az ügyet illetékes hatóságai elé
terjessze;
c) szándékos emberölés, gondatlanságból elkövetett emberölés vagy bármely más, súlyos testi sértéssel járó
bűncselekmény;
d) emberrablással vagy bármilyen formájú jogellenes fogvatartással járó bűncselekmény, a  túszejtést is
beleértve;
e) az  emberi élet veszélyeztetésére, súlyos testi sértés vagy jelentős anyagi kár okozására alkalmas robbanó,
gyújtó vagy romboló szerkezet elhelyezése vagy használata; és
f ) kiadatási bűncselekmények elkövetésére vagy annak kísérletére létrejött bűnszövetség vagy bármilyen
típusú társulás, vagy ilyen bűncselekmény elkövetésében való részvétel.
2. A kiadni kért személy a megkeresett Fél állampolgára.
 3. A megkeresett Fél alapos okkal feltételezi, hogy a kiadatási kérelem azzal a céllal került előterjesztésre, hogy a kiadni
kért személy ellen a személy faja, neme, vallása, állampolgársága vagy politikai meggyőződése miatt folytassanak
le büntetőeljárást vagy szabjanak ki büntetést, vagy hogy a bírósági eljárással érintett személy helyzete ezen okok
bármelyike miatt veszélyeztetetté válhat.
4. Valamelyik Fél joga szerint a bűncselekmény vagy a büntetés már elévült.
 5. A  megkeresett Fél bíróságai a  kiadni kért személlyel szemben már jogerős ítéletet hoztak vagy bírósági eljárást
folytattak le a kiadatási kérelem tárgyát képező bűncselekmény miatt, vagy a kiadni kért személy ellen a kiadatási
kérelem tárgyát képező bűncselekmény miatt harmadik államban már lefolytatták az  eljárást és a  személyt
felmentették, vagy a kiszabott büntetés már letöltésre került.
6. A  kiadni kért személyt felmentették, vagy az  azon bűncselekménnyel kapcsolatos ügyet, amely tekintetében
a  kiadatást kérték, a  megkeresett Félnél jogerős bírósági végzéssel elutasították. A  kiadatás nem zárható ki
a  megkeresett Fél illetékes hatóságai által hozott azon döntés alapján, hogy a  kiadni kért személy ellen nem
indítanak büntetőeljárást azon cselekmény miatt, amelyre figyelemmel a kiadatást a megkereső Fél kéri, vagy hogy
megszüntetik a kiadni kért személy ellen ezen cselekmény miatt indított büntetőeljárást.
4. cikk
MÉRLEGELHETŐ MEGTAGADÁSI OKOK
A kiadatást meg lehet tagadni, ha:
1. Nemzeti joga alapján a megkeresett Fél joghatósággal rendelkezik azon bűncselekmény tekintetében, amely miatt
a kiadatást kérik, és a kiadni kért személy ellen ugyanezen bűncselekmény miatt büntetőeljárás van folyamatban.
2. A bűncselekményt, amely miatt a kiadatást kérik, a Felek államterületén kívül követték el, és hasonló körülmények
között a  megkeresett Fél nem rendelkezik joghatósággal a  területén kívül elkövetett bűncselekmény
vonatkozásában.
3. A  megkeresett Fél a  bűncselekmény tárgyi súlyának és mindkét Fél érdekének figyelembe vétele mellett is úgy
véli, hogy a kiadatás a kiadni kért személy korára, egészségi állapotára vagy bármely más személyes körülményére
figyelemmel humanitárius megfontolásokkal összeegyeztethetetlen lenne.
4. Ha a kiadni kért személy még nem töltötte be tizennyolcadik életévét, és a kiadatás káros lehet a személy társadalmi
beilleszkedésére vagy rehabilitációjára.
5. cikk
HALÁLBÜNTETÉS
Ha az a bűncselekmény, amely miatt a kiadatást kérték, a megkereső Fél joga szerint halálbüntetéssel büntethető,
akkor a  megkeresett Fél mindaddig megtagadhatja a  kiadatást, amíg a  megkereső Fél nem nyújt biztosítékot azt
illetően, hogy a halálbüntetést nem fogják kiszabni, vagy ha kiszabták, akkor nem fogják végrehajtani.
6. cikk
A MEGKERESETT FÉL RÉSZÉRŐL FENNÁLLÓ, BÜNTETŐELJÁRÁS KEZDEMÉNYEZÉSÉRE IRÁNYULÓ
KÖTELEZETTSÉG
Ha a  kiadatás a  3.  cikk 2. bekezdés, a  4.  cikk, vagy az  5.  cikk rendelkezései alapján megtagadásra kerül, akkor –
a  megkereső Fél kezdeményezésére – a  megkeresett Fél illetékes hatóságai elé terjeszti az  ügyet abból a  célból,
hogy nemzeti jogával összhangban büntetőeljárást kezdeményezzen.
Ebből a  célból a  megkereső Fél a  központi hatóságokon keresztül megküldi az  üggyel kapcsolatos
dokumentumokat és bizonyítékokat a megkeresett Félnek.
7. cikk
KÖZPONTI HATÓSÁGOK 1. A jelen Egyezmény végrehajtására:
a) Magyarország központi hatósága a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium;
b) Vietnam központi hatósága a Közbiztonsági Minisztérium.
2. A központi hatóságaikkal kapcsolatos változásokat a Felek diplomáciai úton közlik egymással.
8. cikk
A KIADATÁSI KÉRELEM ÉS A SZÜKSÉGES DOKUMENTUMOK
1. A  kiadatási kérelmet a  központi hatóságokon keresztül írásban kell benyújtani, s a  kérelemnek az  alábbiakat kell
tartalmaznia, illetve ahhoz az alábbiakat kell csatolni:
a) a megkereső hatóság nevét;
b) a  kiadni kért személy nevét, nemét, állampolgárságát és bármely más olyan információt, amely segíthet
meghatározni a személy személyazonosságát és lehetséges tartózkodási helyét, valamint – ha lehetséges –
a személy leírását, fényképeket és a személy ujjlenyomatait;
c) az ügy leírását – a bűncselekmények és azok eredményeinek összefoglalásával;
d) a  büntető joghatóság megállapítására, a  bűncselekmény meghatározására, valamint a  bűncselekményre
kiszabható büntetésre vonatkozó releváns jogszabályi rendelkezések szövegét; és
e) a  bűncselekmény, valamint az  ítélet végrehajtásának elévülési idejére vonatkozó releváns jogszabályi
rendelkezések szövegét.
 2. A jelen cikk 1. bekezdésében felsorolt követelményeken kívül:
a) a kiadni kért személy elleni büntetőeljárás lefolytatása céljából benyújtott kiadatási kérelemhez a megkereső
Fél illetékes hatósága által kibocsátott elfogatóparancs egy példányát is mellékelni kell; vagy
b) a kiadni kért személyre kiszabott ítélet vagy biztonsági intézkedés végrehajtása céljából benyújtott kiadatási
kérelemhez a  bírósági határozat egy példányát, valamint a  már letöltött büntetési idő leírását is mellékelni
kell.
3. A kiadatási kérelmet és a kísérő dokumentumokat hitelesíteni kell, és mellékelni kell azok fordítását a megkeresett
Fél nyelvén vagy angol nyelven.
4. A  jelen Egyezmény alkalmazásában valamely dokumentum akkor minősül hitelesítettnek, ha azt a  megkereső Fél
valamely bírója vagy illetékes hivatalnoka aláírta, és a megkereső Fél illetékes hatósága hivatalos pecsétjével ellátta.
9. cikk
KIEGÉSZÍTŐ ADATOK 1. Ha a  megkeresett Fél úgy véli, hogy a  kiadatási kérelem alátámasztására megküldött adatok nem elegendőek
ahhoz, hogy megfeleljenek a jelen Egyezményben foglalt követelményeknek, akkor a megkeresett Fél kérheti, hogy
az általa megszabott ésszerű határidőn belül kiegészítő adatok kerüljenek megküldésre.
2. Ha a kiadni kért személy letartóztatásban van, és a megkeresett Fél a megszabott határidőn belül nem kapja kézhez
a kért kiegészítő adatokat, akkor a személy szabadlábra helyezhető. Az ilyen szabadlábra helyezés nem zárja ki, hogy
a megkereső Fél újabb kiadatási kérelmet terjesszen elő a személy kiadatása iránt.
3. Ha a kiadni kért személyt a  jelen cikk 2. bekezdése alapján szabadlábra helyezik, akkor a megkeresett Fél a  lehető
leghamarabb értesíti erről a megkereső Felet.
10. cikk
IDEIGLENES LETARTÓZTATÁS 1. Sürgős esetben a megkereső Fél kérheti a kiadni kért személy ideiglenes, a kiadatási kérelem kézhezvételéig tartó
letartóztatásba helyezését. Az ideiglenes letartóztatás iránti kérelmet a központi hatóságokon keresztül írásban kell
megküldeni.
2. Az  ideiglenes letartóztatás iránti kérelemnek a  8.  cikk 1. bekezdésében felsorolt adatokat és dokumentumokat,
az  azon cikk 2. bekezdésében jelzett dokumentumok meglétéről szóló nyilatkozatot, továbbá egy olyan tartalmú
nyilatkozatot kell tartalmaznia, amely szerint az ideiglenes letartóztatási kérelmet kiadatási kérelem fogja követni.
3. A megkeresett Fél haladéktalanul tájékoztatja a megkereső Felet a kérelem feldolgozásáról.
 4. Az  ideiglenes letartóztatást meg kell szüntetni, ha a szabályszerű kiadatási kérelmet a megkeresett Fél nem kapja
kézhez a kiadni kért személy letartóztatásának kezdetétől számított 40 napon belül. A megkereső Fél megfelelően
indokolt kérelmére ez az időszak 15 nappal meghosszabbítható.
5. A kiadni kért személynek a jelen cikk 4. bekezdése alapján történő szabadlábra helyezése nem érinti ezen személy
kiadatását abban az esetben, ha a megkeresett Fél később kézhez kapja a szabályszerű kiadatási kérelmet.
11. cikk
A KIADATÁSI KÉRELEMMEL KAPCSOLATOS DÖNTÉS 1. Ha a  kiadatási kérelem megfelel a  jelen Egyezményben foglalt követelményeknek, akkor a  megkeresett Fél
a  kiadatási kérelem kézhezvételét követően azonnal megteszi a  szükséges lépéseket a  kiadni kért személy
letartóztatásba helyezése iránt.
2. A  megkeresett Fél a  nemzeti jogában lefektetett eljárásokkal összhangban meghozza a  kiadatási kérelemmel
kapcsolatos döntést, és a megkereső Felet haladéktalanul értesíti döntéséről.
3. Ha a  megkeresett Fél a  kérelmet teljes egészében vagy részben elutasítja, akkor a  megkereső Felet tájékoztatja
az elutasítás okairól. Kérelemre a megkeresett Fél megküldi a vonatkozó bírósági határozatok másolatát.
4. A kiadatás ésszerű alapon történő megtagadása kizárja, hogy a megkereső Fél ugyanazon személy ellen, ugyanazon
cselekmény miatt újabb kiadatási kérelmet terjesszen elő.
12. cikk
SZEMÉLYEK ÁTADÁSA 1. Ha a  kiadatási kérelem teljesítésre kerül, akkor a  Felek illetékes hatóságai megállapodnak a  kiadni kért személy
átadásának időpontjáról, helyszínéről, valamint az egyéb releváns információkról.
A megkeresett Fél tájékoztatja a megkereső Felet a kiadni kért személy által az átadást megelőzően letartóztatásban
töltött idő tartamáról.
2. Ha a megkereső Fél az átadás közösen megállapított időpontját követő 15 napon belül nem veszi át a kiadni kért
személyt, akkor a  megkeresett Fél azonnal szabadlábra helyezi a  személyt, és a  megkereső Fél újabb, ugyanazon
személyre, ugyanazon cselekményre vonatkozó kiadatási kérelmét elutasíthatja, kivéve, ha a jelen cikk 3. bekezdése
eltérően rendelkezik.
3. Ha a Felek valamelyike az ellenőrzési körén kívül eső körülmény miatt nem adja át, vagy nem veszi át a kiadni kért
személyt a  közösen megállapított időszakon belül, akkor a  másik Felet haladéktalanul értesíti erről. A  kiadatás
végrehajtásának feltételeiről a Felek a jelen cikk 2. bekezdésében foglalt kikötések alkalmazásával állapodnak meg.
13. cikk
AZ ÁTADÁS ELHALASZTÁSA ÉS AZ IDEIGLENES ÁTADÁS
1. A  megkeresett Fél elhalaszthatja az  olyan személy elleni kiadatási eljárást, aki ellen azon államban büntetőeljárás
van folyamatban, vagy aki azon államban a  büntetését tölti. Az  elhalasztás a  kiadni kért személy elleni
büntetőeljárás befejezéséig, vagy a  kiszabott büntetés személy általi letöltéséig tarthat. A  megkeresett Fél
tájékoztatja a megkereső Felet az ilyen elhalasztásról.
2. Ha a kiadatási kérelem olyan személy tekintetében kerül teljesítésre, aki a megkeresett Fél területén büntetőeljárás
alatt áll vagy büntetését tölti, akkor a  megkeresett Fél büntetőeljárás lefolytatása céljából ideiglenesen átadhatja
a kért személyt a megkereső Félnek. Az  így átadott személyt a megkereső Félnél őrizetben kell tartani, s az ellene
folytatott eljárás lezárását követően – a  Felek kölcsönös megállapodásában meghatározandó feltételek szerint –
vissza kell őt küldeni a megkeresett Félnek.
14. cikk
EGYIDEJŰ KÉRELMEK 1. Ha ugyanazon személy kiadatását a  Felek valamelyike, továbbá egy vagy több harmadik állam is kéri, akkor
a  megkeresett Fél saját belátása szerint dönt arról, hogy melyiknek adja át a  kért személyt, és döntéséről értesíti
a megkereső Felet. Egy Vietnam által előterjesztett kiadatási kérelem és egy európai uniós tagállam által kibocsátott
európai elfogatóparancs közötti ütközés esetén Magyarország dönti el, hogy a  személy melyik államnak kerül
kiadatásra.
2. A jelen cikk 1. bekezdésében említett kérelemmel kapcsolatos döntés meghozatalakor a megkeresett Fél az alábbi
releváns tényezőket veszi figyelembe:
a) a kért személy jelenlegi állampolgárságát és utolsó lakóhelyét;
b) a kérelmek törvényes és megfelelő voltát;
c) az egyes bűncselekmények elkövetési idejét és helyét;
d) a megkereső államok érdekeit;
e) a bűncselekmények tárgyi súlyát;
f ) az áldozatok állampolgárságát;
g) a megkereső Államok közötti későbbi kiadatás lehetőségét;
h) a kiadatási kérelmek időpontját; és
i) más releváns tényezőket.
15. cikk
A SPECIALITÁS ELVE
A jelen Egyezmény alapján kiadott személy ellen a  megkereső Félnél nem lehet eljárást lefolytatni és ítéletet
végrehajtani a  kiadatást megelőzően elkövetett olyan bűncselekmény miatt, amely nem azonos azzal, amelyért
kiadták, kivéve ha:
1. a  megkeresett Fél ehhez előzetesen hozzájárult. Ezért a  megkeresett Fél megköveteli, hogy a  8.  cikkben
említett dokumentumok és információk, valamint a  kiadni kért személy szóban forgó bűncselekményekkel
kapcsolatos nyilatkozata kerüljön megküldésre részére; vagy
2. a személy a szabadon engedését követő 45 napon belül nem hagyta el a megkereső Fél terültét. Ez az időszak
azonban nem foglalja magában azt az időt, amely alatt a személy az ellenőrzési körén kívül eső körülmények
miatt nem volt képes elhagyni a megkereső Fél területét; vagy
3. a személy önként visszatért a megkereső Fél területére azt követően, hogy azt elhagyta; vagy
4. a  kiadni kért személy beleegyezését adja a  kiadatáshoz, és egyidejűleg lemond a  specialitás elvének
alkalmazásáról; vagy
5. átadását követően a  személy az  átadást megelőző egyes konkrét bűncselekmények vonatkozásában
kifejezetten lemond a  specialitás szabályára való jogosultságról. A  lemondást a  megkereső Fél illetékes
igazságügyi hatóságai előtt kell megtenni, és a Fél nemzeti jogával összhangban állóan jegyzőkönyvbe kell
foglalni. A lemondást olyan módon kell megszövegezni, hogy abból világosan kitűnjön, hogy a személy azt
önként, a következmények teljes tudatában tette meg. Ebből a célból a személynek jogában van ügyvédet
igénybe venni.
16. cikk
KIADATÁS HARMADIK ÁLLAM RÉSZÉRE
A 14. cikk 1. bekezdésében és a 15. cikkben foglalt eseteket kivéve, a megkereső Fél a megkeresett Fél hozzájárulása
nélkül nem adhatja ki harmadik államnak a  részére kiadott azon személyt, akinek kiadatását a  harmadik állam
a  kiadatást megelőzően elkövetett bűncselekmény miatt kéri. A  megkeresett Fél kérheti a  8.  cikkben említett
dokumentumok megküldését.
17. cikk
EGYSZERŰSÍTETT KIADATÁS
Ha a kiadni kért személy hozzájárul a megkereső Fél részére történő kiadatásához, akkor a megkeresett Fél további
eljárás nélkül, a lehető leggyorsabban kiadhatja a személyt.
18. cikk
TÁRGYAK LEFOGLALÁSA ÉS ÁTADÁSA 1. Amennyiben nemzeti joga lehetővé teszi, úgy a  megkeresett Fél a  megkereső Fél kérelmére lefoglalja
a  bűncselekmény elkövetéséhez használt tárgyakat, valamint a  területén talált bármely más olyan tárgyat, amely
bizonyító erővel rendelkezhet, és ha a  kiadatás engedélyezésre kerül, akkor a  megkereső Fél kérelmére átadja
a tárgyakat a megkereső Félnek.
2. Ha a kiadatás engedélyezésre kerül, akkor a jelen cikk 1. bekezdésében említett tárgyakat akkor is át lehet adni, ha
a kiadatás a kiadni kért személy halála, eltűnése vagy szökése miatt nem hajtható végre.
3. Egy már folyamatban lévő másik büntetőeljárás lefolytatása céljából a megkeresett Fél a büntetőeljárás befejezéséig
elhalaszthatja a  jelen cikk 1. bekezdésében említett tárgyak átadását, vagy a  visszaadás feltételével ideiglenesen
átadhatja azokat a megkereső Félnek.
4. A  megkeresett Félnek vagy harmadik feleknek e  tárgyakon fennálló jogai megfelelően tiszteletben tartatnak.
Amennyiben ilyen jogok fennállnak, úgy a megkereső Fél – a megkeresett Fél kérelmére – az eljárás befejezése után
haladéktalanul és költségmentesen visszaadja az átadott tárgyakat a megkeresett Félnek.
19. cikk
ÁTSZÁLLÍTÁS 1. Bármelyik Fél engedélyezheti, hogy egy harmadik állam által a  másik Félnek kiadott személyt területén
átszállítsanak. Az átszállítás iránti kérelmet közvetlenül a központi hatóságoknak kell megküldeni. Az ilyen kérelmek
továbbítására igénybe vehetők a Nemzetközi Bűnügyi Rendőrség Szervezetének (Interpol) eszközei. A kérelemnek
tartalmaznia kell az átszállítani kívánt személy leírását, valamint az ügy tényeinek rövid összefoglalását. Az átszállítás
alatt álló személy a szállítás során őrizetben tartható. Ilyen engedélyezés nem szükséges akkor, ha az átszállítás légi
úton történik, és az érintett Fél területén nincs tervezett leszállás.
2. Ha nem ütközik nemzeti jogába, akkor a megkeresett Fél engedélyezi a megkereső Fél által kért átszállítást.
20. cikk
AZ EREDMÉNY KÖZLÉSE
A megkereső Fél haladéktalanul tájékoztatja a megkeresett Felet a kiadott személy ellen lefolytatott eljárásról, illetve
a kiadott személyre kiszabott ítélet végrehajtásáról, illetve a személy harmadik állam részére történt kiadatásáról.
21. cikk
KÖLTSÉGEK 1. A  kiadatási eljárással kapcsolatos, a  megkeresett Félnél felmerült költségeket – a  Felek eltérő megállapodásának
hiányában – a megkeresett Fél viseli.
2. A  kiadott személy átadásával, illetve átvételével kapcsolatos szállítási és átszállítási költségeket a  megkereső Fél
viseli.
22. cikk
MÁS EGYEZMÉNYEKHEZ VALÓ VISZONY
A jelen Egyezmény nem érinti a Felek más egyezmények és szerződések alapján fennálló jogait és kötelezettségeit.
23. cikk
VITARENDEZÉS
A jelen Egyezmény értelmezésével vagy végrehajtásával kapcsolatosan felmerülő bármilyen vitát diplomáciai
konzultáció útján kell megoldani.
24. cikk
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 1. A jelen Egyezmény a diplomáciai úton érkezett azon utolsó írásbeli értesítés kézhezvételétől számított harmincadik
(30.) napon lép hatályba, amelyben a  Felek a  jelen Egyezmény hatálybalépéséhez szükséges belső jogi eljárások
lezárulásáról értesítik egymást.
2. A  jelen Egyezmény hatálybalépésével a  polgári, a  családjogi és a  bűnügyi jogsegély tárgyában Hanoiban, 1985.
január 18-án aláírt szerződés 58–75. cikkei hatályukat vesztik.
3. A jelen Egyezmény határozatlan ideig marad hatályban.
 4. A  jelen Egyezményt diplomáciai úton megküldött írásbeli felmondással bármelyik Fél bármikor felmondhatja.
A felmondás a megtételének napjától számított hat (6) hónap elteltével lép hatályba.
FENTIEK HITELÉÜL, a saját nemzeti joguk szerint kellően meghatalmazott alulírottak aláírják a jelen Egyezményt.
KÉSZÜLT két eredeti példányban Budapesten, 2013. szeptember 16. napján magyar, vietnami és angol nyelven,
amelyek mindegyike egyaránt hiteles. Eltérő értelmezés esetén az angol szöveg az irányadó.
MAGYARORSZÁG RÉSZÉRŐL a VIETNAMI SZOCIALISTA KÖZTÁRSASÁG RÉSZÉRŐL” 4. § (1) Ez a törvény – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) A 2. § és a 3. § az Egyezmény 24. cikk 1. bekezdésében meghatározott időpontban lép hatályba.
 (3) Az  Egyezmény, illetve a  2.  § és a  3.  § hatálybalépésének naptári napját a  külpolitikáért felelős miniszter – annak
ismertté válását követően – a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett közleményével állapítja meg.
 (4) E törvény végrehajtásához szükséges intézkedésekről az igazságügyért felelős miniszter gondoskodik.
 (5) Az 1986. évi 8. törvényerejű rendelettel kihirdetett, a Magyar Népköztársaság és a Vietnami Szocialista Köztársaság
között a  polgári, a  családjogi és a  bűnügyi jogsegély tárgyában Hanoiban 1985. évi január hó 18. napján aláírt
szerződésnek az Egyezmény 24. cikk 2. bekezdésében található módosításoknak megfelelően egységes szerkezetbe
foglalt magyar nyelvű szövegének közzétételéről az igazságügyért felelős miniszter a külpolitikáért felelős miniszter
egyetértésével gondoskodik.
Áder János s. k., Lezsák Sándor s. k.,
 köztársasági elnök az Országgyűlés alelnöke


text:
289/2014. (XI. 26.) Korm. rendelete a Nemzetközi Megújuló Energia Ügynökség (IRENA) Alapokmányának kihirdetéséről.
1. § A Kormány e  rendelettel felhatalmazást ad a  Nemzetközi Megújuló Energia Ügynökség (IRENA) Alapokmánya
(a továbbiakban: Alapokmány) kötelező hatályának elismerésére.
2. § A Kormány az Alapokmányt e rendelettel kihirdeti.
3. § Az Alapokmány hiteles angol nyelvű szövege és annak hivatalos magyar nyelvű fordítása a következő:
A Nemzetközi Megújuló Energia Ügynökség (IRENA) Alapokmánya
Ezen Alapokmány Szerződő felei,
azzal az óhajjal, hogy a fenntartható fejlődés érdekében előmozdítsák a megújuló energiaforrások széles körű
alkalmazását és térnyerését,
abbéli meggyőződésüktől vezérelve, hogy a  megújuló energiaforrások hatalmas lehetőséget jelentenek
az energiabiztonság és az ingadozó energiaárak problémájának kezelésére és fokozatos enyhítésére,
meggyőződve arról, hogy a  megújuló energiaforrások kiemelkedő szerepet játszhatnak a  légkörben található
üvegházhatást okozó gázok koncentrációjának csökkentésében és így hozzájárulhatnak az  éghajlati rendszer
stabilizálásához, továbbá lehetővé tehetik, hogy az alacsony szén-dioxid kibocsátású gazdaság felé való átalakulás
fenntartható, biztonságos módon és zökkenőmentesen menjen végbe,
azzal az óhajjal, hogy fokozzák azt a pozitív hatást, amelyet a megújuló energiaforrásokat hasznosító technológiák
gyakorolhatnak a fenntartható gazdasági növekedés és a munkahelyteremtés ösztönzésére,
azon kiemelkedő lehetőség által ösztönözve, hogy a megújuló energiaforrások révén különösen a fejlődő országok
decentralizált hozzáférést, az  elszigetelt, illetve távoli térségek vagy szigetek pedig egyáltalában hozzáférést
nyerhetnek az energiához,
aggályosnak tartva azon negatív hatásokat, amelyeket a fosszilis tüzelőanyagok használata és a
hagyományos biomassza rossz hatásfokú felhasználása gyakorol az egészségre,
meggyőződve arról, hogy a megújuló energiaforrások nagyobb energiahatékonysággal kombinálva egyre nagyobb
mértékben képesek fedezni a  globális energiaszükséglet terén az  elkövetkező évtizedekben várható és meredek
ütemben növekvő igényt,
megerősítve azon óhajukat, hogy létrehozzanak egy olyan, a  megújuló energiaforrásokkal foglalkozó nemzetközi
szervezetet, amelynek feladata, hogy megkönnyítse az  együttműködést tagjai között és mindeközben szoros
együttműködésben dolgozzon az olyan, már létező szervezetekkel, amelyek elősegítik a megújuló energiaforrások
használatát,
megállapodtak a következőkben: I. cikk
Az ügynökség létrehozása
A. Ezen Alapokmány szerződő felei létrehozzák a  Nemzetközi Megújuló Energia Ügynökséget (a  továbbiakban:
az Ügynökség) az alábbi feltételek mellett:
B. Az  Ügynökség a  tagok közötti egyenlőség elvén alapul és tevékenységei végrehajtása során tiszteletben tartja
a tagok szuverenitását és hatásköreit.
II. cikk
Célok
Az Ügynökség elősegíti a megújuló energiaforrások valamennyi formájának széleskörű alkalmazását és térnyerését,
figyelemmel az alábbiakra:
a.) az  energiahatékonysági és megújuló energiapolitikai intézkedések összehangolt alkalmazásából eredő
nemzeti és hazai prioritások és előnyök; valamint
b.) a  megújuló energiaforrások szerepe a  természeti környezet megőrzésében a  természetes erőforrásokra
gyakorolt nyomás, az  erdőirtás és különösen a  trópusi erdőkitermelés, az  elsivatagosodás és a  biológiai
sokféleség pusztulásának mérséklése által; az  éghajlat védelmében; a  szegénység elleni küzdelmet és
a fenntartható fejlődést is számba véve a gazdasági növekedésben és a társadalmi kohézióban; az energiához
való hozzáférés és az  energiaellátás biztonságának javításában; valamint a  regionális fejlődésben és
a nemzedékeken átívelő felelősségtudat kialakításában.
III. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen Alapokmány alkalmazásában „megújuló energiaforrás” minden megújuló forrásból, fenntartható módon
előállított energiaforrás, így többek között:
1. a bioenergia;
2. a geotermikus energia;
3. a vízenergia;
4. az óceánenergia, amely magában foglalja többek között az árapály-energiát, a hullámenergiát és az óceánból
nyert hőenergiát;
5. a napenergia; valamint
6. a szélenergia.
IV. cikk
Tevékenységek A. A  megújuló energiák szakterületének kiválósági központjaként és e  terület előmozdítójaként és katalizátoraként
működő Ügynökség, amelynek célja, hogy tapasztalataival segítséget nyújtson a  gyakorlati alkalmazások és
szakpolitikák terén, továbbá, hogy támogatást nyújtson a megújuló energiaforrásokkal kapcsolatos összes témával
kapcsolatosan, illetve hogy segítsen az országoknak részesülni az ismeretszerzés révén elért előrelépés előnyeiből,
a tudásmegosztásból és a technológiák átadásából, az alábbi tevékenységeket látja el:
1. Az Ügynökség elsődleges feladata, hogy tagjai hasznára válva:
a.) elemezze, felülvizsgálja és – a  tagok szakpolitikáival szemben támasztott kötelezettségek terhe
nélkül – rendszerezze a  megújuló energiaforrások terén jelenleg használatos gyakorlatokat,
beleértve a politikai eszközöket, ösztönzőket, beruházási mechanizmusokat, a bevált módszereket,
az  elérhető technológiákat, az  integrált rendszereket és berendezéseket, illetve a  sikerhez vagy
kudarchoz vezető tényezőket;
b.) a megújuló energiaforrások terén és más releváns területeken párbeszédet alakítson ki kormányzati
és nem kormányzati szervezetekkel és hálózatokkal, továbbá biztosítsa a velük való interakciót;
c.) a  tagok kérésére és egyedi szükségleteiket figyelembe véve szakpolitikai tanácsadást és
segítségnyújtást biztosítson, továbbá, hogy ösztönözze a  megújuló energiaforrásokról folytatott
nemzetközi párbeszédet, illetve e terület keretfeltételeinek kialakítását;
d.) javítson a  témába vágó ismeretek és technológia átadásán és ösztönözze a  tagállamokbeli helyi
kapacitás- és kompetenciabázis kiépítését, beleértve a szükséges kapcsolódási pontok kialakítását;
e.) segítsen tagjainak a  kapacitás kiépítésében, többek között oktatási és szakképzési tevékenységek
nyújtásával;
f.) a  tagok kérésére tanácsadást biztosítson a  megújuló energiaforrások finanszírozása terén és
támogatást nyújtson az ehhez kapcsolódó mechanizmusok alkalmazásában;
g.) ösztönözze és bátorítsa a kutatást, beleértve a társadalmi-gazdasági témában végzett kutatásokat,
és támogassa a  kutatási hálózatokat, közös kutatásokat, illetve a  technológiák kifejlesztését és
meghonosítását; illetve
h.) a  témához kapcsolódó fórumokon való aktív részvétel következtében szilárd alapokon nyugvó
tájékoztatást nyújtson a  megújuló energiaforrásokkal kapcsolatos nemzeti és nemzetközi műszaki
szabványok kialakításával és meghonosításával kapcsolatosan.
2. Az Ügynökség feladata ezen kívül, hogy tájékoztatást nyújtson a megújuló energiában rejlő lehetőségekről
és előnyökről, és fokozottan tudatosítsa azokat a lakosságban.
B. Tevékenységei végrehajtása során, az Ügynökség:
1. az  Egyesült Nemzetek Szervezetének a  béke és a  nemzetközi együttműködés előmozdítására vonatkozó
céljaival és alapelveivel, továbbá a  fenntartható fejlődés előmozdítására vonatkozó politikai irányelveivel
összhangban jár el;
2. forrásai elosztásakor ügyel arra, hogy biztosítsa azok hatékony felhasználását azzal a  céllal, hogy minden
célkitűzést megfelelően figyelembe vegyen, és hogy úgy végezze tevékenységeit, hogy tagjai számára és
a  világ minden területén a  lehető legnagyobb hasznot hozza, gondolva mindeközben a  fejlődő országok,
a távoli és elszigetelt térségek és a szigetek speciális szükségleteire;
3. a  meglévő intézetekkel és intézményekkel szorosan együttműködik, továbbá kölcsönösen előnyös
kapcsolatok kialakítására törekszik velük annak érdekében, hogy elkerülhetővé váljon a  munkafeladatok
felesleges megkettőzése, és hogy építhessen a megújuló energiaforrások használatának előmozdítását célul
kitűző kormányok, egyéb szervezetek és ügynökségek erőforrásaira és folyamatban lévő tevékenységeire,
továbbá, hogy azokat hatékonyan tudja felhasználni.
C. Az Ügynökség:
1. tevékenységeiről éves jelentést nyújt be a tagoknak;
2. a szakpolitikai tanácsadást követően arról tájékoztatja a tagokat; illetve
3. tájékoztatja a tagokat az ezen a területen tevékenykedő nemzetközi szervezetekkel folytatott konzultációról
és együttműködésről, illetve azok munkájáról. V. cikk
Munkaprogram és projektek
A. Az  Ügynökség tevékenységét a Titkárság által készített, a Tanács által megvizsgált és a  Közgyűlés által elfogadott
éves munkaprogram alapján végzi.
B. Az  Ügynökség a  munkaprogramban foglaltakon kívül és a  tagokkal történő konzultációt követően, illetve egyet
nem értés esetén a  Közgyűlés belegyezésével, az  Ügynökség nem pénzügyi forrásainak rendelkezésre állásától
függően végrehajthat olyan projekteket, amelyeket a tagok kezdeményeznek és finanszíroznak.
VI. cikk
Tagság A. Az  Ügynökségnek tagja lehet minden olyan állam, amely tagja az  Egyesült Nemzetek Szervezetének, vagy
minden olyan regionális kormányközi gazdasági integrációs szervezet, amelynek szándékában áll és amely képes
az  ebben az  Alapokmányban megállapított célokkal és tevékenységekkel összhangban cselekedni. Egy regionális
kormányközi gazdasági integrációs szervezet akkor lehet tagja az Ügynökségnek, ha az olyan szuverén államokból
áll, amelyek legalább egyike tagja az Ügynökségnek, és amelyre tagállamai az Ügynökség hatáskörébe eső legalább
egy ügy tekintetében átruházták hatáskörüket.
B. Az ilyen államok és regionális kormányközi gazdasági integrációs szervezetek:
1. az  Alapokmány aláírását és az  Alapokmány megerősítéséről szóló okirat letétbe helyezését követően
az Ügynökség alapító tagjává válnak;
2. a  részes állammá válásra vonatkozó szándékról való értesítésük elfogadását követően a  csatlakozási
okirat letétbe helyezésével az  Ügynökség egyéb tagjává válnak. A  tagság akkor tekinthető elfogadottnak,
amennyiben a tagok a kérelem kézhezvételét követő három hónapon belül nem élnek kifogással. Egyet nem
értés esetén a Közgyűlés dönt a kérelemről a IX. cikk H. bekezdés 1. pontjával összhangban.
C. A  regionális kormányközi gazdasági integrációs szervezetek esetében a  szervezet és tagállamai kötelesek
megállapodni az ezen Alapokmány szerinti kötelezettségek teljesítését illető egyedi felelősségükről. A szervezet és
tagállamai nem gyakorolhatják egyidejűleg az ezen Alapokmány szerinti jogaikat, beleértve a szavazati jogot. A fent
hivatkozott szervezetek a  megerősítésről szóló vagy csatlakozási okirataikban nyilatkoznak arról, hogy meddig
terjed a  hatáskörük az  Alapokmányban szabályozott ügyek tekintetében. E  szervezetek a  letéteményes kormányt
a  hatáskörük mértékében bekövetkező bárminemű jelentős változásról is tájékoztatják. A  hatáskörükbe tartózó
ügyekről történő szavazás esetén a  regionális kormányközi gazdasági integrációs szervezetek annyi szavazatot
adhatnak le, mint ahány szavazat összesen adható azon tagállamaiknak, amelyek szintén tagjai az Ügynökségnek.
VII. cikk
Megfigyelők A. Megfigyelői státuszt a Közgyűlés ítélhet oda:
1. olyan kormányközi és nem kormányzati szervezeteknek, amelyek a  megújuló energiaforrások területén
tevékenykednek;
2. olyan aláíróknak, amelyek nem erősítették meg az Alapokmányt; illetve
3. olyan kérelmezőknek, amelyek részes állammá válásra vonatkozó szándékról való értesítését a  VI.  cikk
B. bekezdés 2. pontjával összhangban jóváhagyták.
 B. A  megfigyelők részt vehetnek a  Közgyűlés és kisegítő szervei nyilvános ülésein, de szavazati joggal nem
rendelkeznek. VIII. cikk
Szervek A. Az Ügynökség fő szerveiként ezennel létrejön:
1. a Közgyűlés;
2. a Tanács; valamint
3. a Titkárság.
B. A  Közgyűlés, továbbá a  Közgyűlés beleegyezésével a  Tanács amennyiben ezen Alapokmánnyal összefüggő
feladataik ellátáshoz szükségesnek véli, létrehozhat kisegítő szerveket.
IX. cikk
A Közgyűlés A. 1. Az Ügynökség legfőbb szerve a Közgyűlés.
2. A Közgyűlés ezen Alapokmány alkalmazási körébe tartozó, illetve ezen Alapokmánnyal létrehozott bármely
szerv hatáskörével és feladataival kapcsolatos bármely témát megvitathat.
3. A Közgyűlés bármely ilyen ügy kapcsán:
a.) határozatot hozhat, illetve ajánlásokat tehet bármely ilyen szervnek; illetve
b.) kérésükre ajánlásokat tehet az Ügynökség tagjai számára.
4. A  Közgyűlés jogában áll továbbá, hogy megvizsgálásra ügyeket javasoljon a  Tanácsnak, és hogy felkérje
a Tanácsot és a Titkárságot arra, hogy jelentést tegyenek bármely, az Ügynökség működésével kapcsolatos
ügyben.
B. A Közgyűlést az Ügynökség tagjai alkotják. A Közgyűlés rendes üléseit évente egyszer tartja, hacsak erről másként
nem határoz.
C. A  Közgyűlésben minden tagnak egy képviselője vesz részt. A  képviselőket kísérhetik póttagok és Tanácsadók.
A küldöttség részvételének költségét az adott tag fedezi.
D. A  Közgyűlés ülései az  Ügynökség székhelyén kerülnek megrendezésre, hacsak erről a  Közgyűlés másként nem
határoz.
E. A  Közgyűlés minden egyes rendes ülés kezdetén elnököt, illetve szükség szerint egyéb tisztviselőket választ,
figyelembe véve a  méltányos földrajzi képviselet elvét. Az  elnök és a  tisztviselők a  következő évi rendes
ülésszakig maradnak hivatalban, amikor is új elnököt és tisztviselőket választanak. A Közgyűlés az Alapokmánnyal
összhangban elfogadja eljárási szabályzatát.
F. A  VI.  cikk C. bekezdésében megfogalmazott feltételektől függően az  Ügynökség minden tagja egy szavazattal
rendelkezik a Közgyűlésben. A Közgyűlés eljárási kérdésekben a jelen levő és szavazó tagok szavazatainak egyszerű
többségével hoz határozatot. A  lényegi kérdésekre vonatkozó határozatokat a  jelen levő tagok konszenzussal
hozzák meg. Amennyiben nem jön létre konszenzus, de legfeljebb két tagnak van ellenvetése, a  konszenzus
elértnek tekintendő, hacsak az  Alapokmány erről másképp nem rendelkezik. Amennyiben kétség merül fel annak
kapcsán, hogy egy kérdés lényegi vagy sem, a felmerülő kérdés lényeginek tekintendő, hacsak a Közgyűlés a jelen
levő tagok konszenzusával másképp nem határoz, mely konszenzus akkor is elértnek tekintendő, ha legfeljebb két
tag emelt kifogást. A Közgyűlés határozatképes, amennyiben tagjainak többsége jelen van.
G. A Közgyűlés jelen levő tagjainak konszenzusával:
1. választja meg a Tanács tagjait;
2. fogadja el rendes ülésein a  Tanács által előterjesztett Ügynökségi költségvetést és munkaprogramot, és
jogában áll határozni az Ügynökség költségvetésének és munkaprogramjának módosításairól;
3. határoz az  Ügynökség pénzügyi politikájának, pénzügyi szabályainak és egyéb pénzügyi kérdéseinek
felülvizsgálatáról, továbbá választja meg a könyvvizsgálót;
4. hagyja jóvá ezen Alapokmány módosításait;
5. határoz a kisegítő szervek létrehozásáról és hagyja jóvá hatásköreiket; illetve
6. a XVII. cikk A. bekezdésével összhangban határoz a szavazás engedélyezéséről.
H. A  Közgyűlés a  jelen levő tagok konszenzusával dönt a  következőkről (mely konszenzus elértnek tekintendő, ha
legfeljebb csak két tag emelt kifogást):
1. szükség szerint határoz a részes állammá válásra vonatkozó szándékról való értesítésekről;
2. jóváhagyja a Közgyűlés és a Tanács eljárási szabályait, amelyeket ez utóbbi terjeszt elő;
3. elfogadja az éves jelentést és más jelentéseket;
4. jóváhagyja az ezen Alapokmány alkalmazási körébe tartozó bármely kérdés, ügy vagy téma kapcsán kötött
megállapodásokat; illetve
5. a tagok véleménykülönbsége esetén határoz az egyéb projektekről az V. cikk B. bekezdésével összhangban.
I. A Közgyűlés a jelen levő tagok konszenzusával, vagy amennyiben nem jön létre konszenzus, a jelen levő és szavazó
tagok szavazatának kétharmados többségével jelöli ki az  Ügynökség székhelyét és a  Titkárság főigazgatóját
(a továbbiakban: főigazgató).
J. A  Közgyűlés első ülésén adott esetben megvizsgál és jóváhagy minden, az  előkészítő bizottság által elkészített
határozatot, megállapodás-tervezetet, rendelkezést és iránymutatást a  IX.  cikk F–I. bekezdésében az  adott ügy
kapcsán előírt szavazási eljárással összhangban.
X. cikk
A Tanács A. A Tanács az Ügynökség tagjainak legalább 11 és legfeljebb 21 képviselőjéből áll, a képviselőket a Közgyűlés választja
meg. A képviselők 11 és 21 közötti tényleges száma az Ügynökség tagszámának felfelé kerekített egyharmada, ahol
az  Ügynökségi tagok száma a  mindenkori Tanács tagjainak megválasztásakor számlált tagszám. A  Tanács tagjai
a  Közgyűlés eljárási szabályaiban lefektetetteknek megfelelően rotációs alapon kerülnek kiválasztásra, figyelembe
véve a fejlődő és a fejlett országok részvételének hatékonyságát, a földrajzi megoszlás méltányosságát és a Tanács
munkájának hatékonyságát. A Tanács tagjait kétéves időtartamra választják.
B. A Tanács félévente ülésezik az Ügynökség székhelyén, hacsak erről a Tanács másként nem határoz.
 C. A Tanács minden egyes ülés kezdetén elnököt, illetve szükség szerint egyéb tisztviselőket választ tagjai közül, akik
megbízatása a következő ülésig tart. A Tanácsnak jogában áll eljárási szabályait kidolgozni. Az eljárási szabályokat
a Közgyűlés elé terjeszti jóváhagyásra.
D. A  Tanács minden egyes tagja egy szavazattal rendelkezik. A  Tanács eljárási kérdésekben tagjai szavazatainak
egyszerű többségével hoz határozatot. Lényegi kérdésekben a  tagok szavazatainak kétharmados többsége
szükséges. Amennyiben kétség merül fel annak kapcsán, hogy egy kérdés lényegi vagy sem, a  felmerülő kérdés
lényeginek tekintendő, hacsak a Tanács tagjai kétharmados többséggel másképp nem határoznak.
E. A  Tanács felelősséggel és beszámolási kötelezettséggel tartozik a  Közgyűlésnek. A  Tanács köteles ellátni ezen
Alapokmány keretében rábízott jogköröket és feladatokat, továbbá a  Közgyűlés által ráruházott feladatokat.
Ezen feladatok és jogkörök ellátása során a Tanács a  Közgyűlés határozataival összhangban és ajánlásainak kellő
figyelembevételével cselekszik, és biztosítja azok szabályszerű és folyamatos végrehajtását.
F. A Tanács:
1. elősegíti a tagjai közötti konzultációt és együttműködést;
2. megvizsgálja és a Közgyűlés elé terjeszti az Ügynökség munkaprogramjának és költségvetésének tervezetét;
3. jóváhagyja a Közgyűlés üléseivel kapcsolatos előkészületeket, beleértve a napirendtervezet előkészítését;
4. megvizsgálja és a  Közgyűlés elé terjeszti az  Ügynökség tevékenységiről szóló éves jelentéstervezetet és
egyéb, a Titkárság által ezen Alapokmány XI. cikk E. bekezdés 3. pontjával összhangban készített jelentéseket;
5. elkészít bármely más, a Közgyűlés által kért jelentést;
6. a  Közgyűlés előzetes jóváhagyásával megállapodásokat vagy egyezségeket köt az  Ügynökség nevében
államokkal, nemzetközi szervezetekkel és nemzetközi ügynökségekkel;
7. konkretizálja a Közgyűlés által elfogadott munkaprogramot oly módon, hogy azt a Titkárság – az elfogadott
költségvetési kereteken belül – végre tudja hajtani;
8. jogában áll a Közgyűléshez fordulni és vizsgálatra ügyeket javasolni; illetve
9. amennyiben szükséges, kisegítő szerveket hoz létre a VIII.  cikk B. bekezdésével összhangban és dönt azok
hatásköréről és megbízatásának időtartamáról. XI. cikk
A Titkárság
A. A Titkárság segíti a Közgyűlést, a Tanácsot és azok kisegítő szerveit feladataik végrehajtásában. Ellátja továbbá ezen
Alapokmány keretében rábízott, továbbá a Közgyűlés és a Tanács által ráruházott feladatokat.
B. A Titkárság élén a szervezet fő igazgatási tisztviselője, a főigazgató áll és szükség szerint további személyi állomány
tartozik hozzá. A főigazgatót a Tanács ajánlása alapján a Közgyűlés nevezi ki négyéves időszakra, mely időszak egy
alkalommal további négy évre meghosszabbítható.
C. A  főigazgató a Közgyűlésnek és a Tanácsnak tartozik felelősséggel, többek között a személyi állomány kinevezése
és a  Titkárság megszervezése és működése tekintetében. A  személyi állomány alkalmazásának, valamint
a  szolgálati feltételek meghatározásának legfőbb szempontja a  hatékonyság, alkalmasság és az  integritás
legmagasabb szintjének biztosítása. Kellő figyelmet kell fordítani arra, hogy a személyi állomány tagjait elsősorban
a tagállamokból, továbbá földrajzilag minél szélesebb körből válasszák ki, különös figyelemmel a fejlődő országok
megfelelő képviseletére és a  nemek egyensúlyának biztosítására. A  költségvetés elkészítése folyamán a  személyi
állomány kiválasztására javasolt eljárás alapját az  az elv képezi, hogy a  Titkárság felelősségi köreinek megfelelő
ellátásához szükséges minimális szint biztosítva legyen.
D. A főigazgató vagy az általa kijelölt képviselő szavazati jog nélkül részt vesz a Közgyűlés és a Tanács minden ülésén.
 E. A Titkárság:
1. elkészíti és a Tanács elé terjeszti az Ügynökség munkaprogramjának és költségvetésének tervezetét;
2. végrehajtja az Ügynökség munkaprogramját és határozatait;
3. elkészíti és a Tanács elé terjeszti az Ügynökség tevékenységeire vonatkozó éves jelentéstervezetet és bármely
más, a Közgyűlés és a Tanács által kért jelentést;
4. segítséget nyújt adminisztrációs és technikai kérdésekben a  Közgyűlésnek, a  Tanácsnak és azok kisegítő
szerveinek;
5. elősegíti a kommunikációt az Ügynökség és tagjai között; illetve
6. az  Ügynökség tagjai részére nyújtott szakpolitikai tanácsadást követően közzéteszi annak következtetéseit
a  IV.  cikk C. bekezdés 2.  pontjával összhangban, továbbá a  Közgyűlés és a  Tanács minden egyes ülése
alkalmával jelentést nyújt be szakpolitikai tanácsadásairól. A Tanács elé terjesztett jelentés beszámol továbbá
az éves munkaprogram végrehajtása terén nyújtani tervezett szakpolitikai tanácsadásról is.
F. Kötelezettségeik teljesítése során a  főigazgató és a  személyi állomány többi tagja nem kérhet, és nem fogadhat
el utasítást semmilyen kormánytól vagy bármely egyéb, az  Ügynökségen kívüli forrástól. Tartózkodnak továbbá
minden olyan tevékenységtől, amely rossz fényt vethet nemzetközi tisztviselői helyzetükre, melynek megfelelően
csak a  Közgyűlés és a  Tanács felé tartoznak felelősséggel. A  tagok kötelesek tiszteletben tartani a  főigazgató és
az egyéb tagok kötelezettségeinek kizárólagosan nemzetközi jellegét, és feladataik ellátásával összefüggésben nem
törekedhetnek befolyásolásukra.
XII. cikk
Költségvetés A. Az Ügynökség költségvetésének finanszírozási forrása:
1. az Egyesült Nemzetek hozzájárulási skálája alapján az Ügynökség által meghatározott, a tagok által fizetendő
kötelező hozzájárulás;
2. az önkéntes hozzájárulások; illetve
3. egyéb lehetséges források
a Közgyűlés által az ezen Alapokmány IX. cikk G. bekezdésében meghatározottak szerint konszenzussal elfogadandó
pénzügyi szabályokkal összhangban. A  pénzügyi szabályok és a  költségvetés biztosítja az  Ügynökség szilárd
pénzügyi alapjait és teszi lehetővé az  Ügynökség munkaprogramjában meghatározott tevékenységek hatékony
végrehajtását. A kötelező hozzájárulások a fő tevékenységeket és az adminisztratív költségeket fogják fedezni.
B. Az  Ügynökség költségvetés-tervezetét a  Titkárság készíti el, majd a  Tanács elé terjeszti vizsgálatra. A  Tanács
ezt követően jóváhagyásra vonatkozó ajánlással továbbküldi a  Közgyűlésnek vagy visszaküldi a  Titkárságnak
felülvizsgálatra és újbóli előterjesztésre.
C. A  Közgyűlés külső könyvvizsgálót nevez ki négyéves időtartamra; a  könyvvizsgáló újraválasztható. Az  első
könyvvizsgáló két évig marad hivatalban. A  könyvvizsgáló megvizsgálja az  Ügynökség pénzügyi beszámolóit és
amennyiben szükségesnek tartja, észrevételeket és javaslatokat fogalmaz meg az  igazgatás és a  belső pénzügyi
ellenőrzés hatékonyságát érintően.
XIII. cikk
Jogi személyiség, kiváltságok és mentességek A. Az  Ügynökség nemzetközi jogi személyiséggel rendelkezik. Az  Ügynökség a  tagországok területén, azok nemzeti
jogszabályaitól függően olyan mértékű nemzeti jogképességgel rendelkezik, amely feladatai ellátásához és céljai
megvalósításához szükséges.
B. A kiváltságokról és mentességekről a tagok külön megállapodásban rendelkeznek.
XIV. cikk
Más szervezetekkel fenntartott kapcsolatok
A Tanácsnak a Közgyűlés jóváhagyásával jogában áll az Ügynökség nevében olyan egyezményeket kötni, amelyek
megfelelő kapcsolatok kiépítésére irányulnak az  Egyesült Nemzetek Szervezetével és egyéb olyan szervezetekkel,
amelyek munkája kapcsolódik az  Ügynökséghez. Ezen Alapokmány rendelkezései nem érintik a  tagok más létező
nemzetközi szerződésből származó jogait és kötelezettségeit.
XV. cikk
Módosítások, kilépés és felülvizsgálat A. Bármely tag javaslatot tehet ezen Alapokmány módosítására. A  főigazgató a  javasolt módosításokról hiteles
másolatokat készít és azokról minden tagot tájékoztat legalább kilencven nappal azelőtt, hogy a Közgyűlés azokat
megvizsgálná.
B. A módosítások minden tag számára hatályba lépnek:
1. amint a  Közgyűlés azokat a  Tanács által minden egyes javasolt módosítás kapcsán benyújtott észrevétel
vizsgálatát követően jóváhagyja; és
2. amint minden tag azokat magára nézve kötelezőnek ismeri el saját alkotmányos előírásaival
összhangban. Minden tag a  megfelelő okiratnak a  XX.  cikk A. bekezdésében említett letéteményesnél
való letétbe helyezésével juttatja kifejezésre azon beleegyezését, hogy magára nézve kötelezőnek tekinti
a módosításokat.
C. Ezen Alapokmánynak a  XIX.  cikk D. bekezdésével összhangban történő hatálybalépése napjától számított ötödik
évet követően a tagok bármikor kiléphetnek az Ügynökségből a XX. cikk A. bekezdésében említett letéteményesnek
átadott írásbeli értesítéssel, amelyről a letéteményes azonnal értesíti a Tanácsot és a tagokat.
D. A kilépés annak az évnek a végén lép hatályba, amikor a kilépési szándékot jelezték. Egy tagnak az Ügynökségből
történő kilépése nem érinti sem az  V.  cikk B. bekezdésében lefektetett szerződéses kötelezettségeit, sem az  arra
az évre vonatkozó pénzügyi kötelezettségeit, melyben kilép a szervezetből.
XVI. cikk
Vitarendezés A. A  tagok minden, az  ennek az  Alapokmánynak az  értelmezéséből vagy alkalmazásából eredő vitát az  Egyesült
Nemzetek Szervezete Alapokmánya 2.  cikk (3)  bekezdésével összhangban, békés eszközökkel rendeznek, és
ennek céljából az Egyesült Nemzetek Szervezete Alapokmánya 33. cikk (1) bekezdésében foglalt eszközökkel való
rendezésre törekednek.
B. A  Tanács bármely általa szükségesnek tartott eszközzel hozzájárulhat a  vitarendezéshez, beleértve a  jószolgálati
missziót, a  tagok vitára való összehívását, hogy megkezdjék az  általuk választott vitarendezési eljárást, továbbá
határidő kitűzését bármely elfogadott eljárás végrehajtására.
XVII. cikk
A jogok ideiglenes felfüggesztése A. Az  a  tag, amely elmaradásban van az  Ügynökségnek fizetendő pénzügyi hozzájárulással, nem szavazhat,
amennyiben az  elmaradás mértéke eléri vagy meghaladja az  előző két évre számított hozzájárulások összegét.
Mindazonáltal a Közgyűlés engedélyezheti a tag számára a szavazást, amennyiben meggyőződik arról, hogy a nem
fizetés a tag által nem befolyásolható körülmények következménye.
B. A  jelen levő és szavazó tagok szavazatának kétharmados többségével és a  Tanács ajánlására dönthet úgy
a  Közgyűlés, hogy felfüggeszti annak a  tagnak a  kiváltságait és tagsági jogát, amely folyamatosan megsérti ezen
Alapokmány, vagy ezen Alapokmány értelmében kötött bármely megállapodás rendelkezéseit.
XVIII. cikk
Az Ügynökség székhelye
Az Ügynökség székhelyét a Közgyűlés jelöli ki első ülésén.
XIX. cikk
Aláírás, megerősítés, hatálybalépés és csatlakozás A. Az  alapítókonferencia során ezen Alapokmány aláírására lehetősége van minden olyan államnak, amely tagja
az  Egyesült Nemzetek Szervezetének, továbbá minden, a  VI.  cikk A. bekezdésében meghatározott regionális
kormányközi gazdasági integrációs szervezetnek. Az  aláírásra mindaddig lehetőség van, amíg ezen Alapokmány
hatályba nem lép.
B. Azon államok és a  VI.  cikk A. bekezdésében meghatározott regionális kormányközi gazdasági integrációs
szervezetek, amelyek nem írták alá az  Alapokmányt, azt követően csatlakozhatnak ezen Alapokmányhoz, hogy
a Közgyűlés a VI. cikk B. bekezdés 2. pontjával összhangban jóváhagyta csatlakozási kérelmüket.
C. A  tagok azáltal ismerik el magukra nézve kötelezőnek ezen Alapokmányt, hogy az  annak megerősítéséről szóló
okiratot vagy a csatlakozási okiratot letétbe helyezik a letéteményesnél. Ezen Alapokmány megerősítését vagy ezen
Alapokmányhoz történő csatlakozást a tagok saját alkotmányos eljárásaikkal összhangban hajtják végre.
D. Ezen Alapokmány a  megerősítéséről szóló huszonötödik okirat letétbe helyezését követő harmincadik napon lép
hatályba.
E. Azon államok és regionális kormányközi gazdasági integrációs szervezetek számára, amelyek ezen Alapokmány
hatálybalépését követően letétbe helyeztek a  megerősítésről szóló vagy csatlakozási okiratot, ezen Alapokmány
az adott okirat letétbe helyezését követő harmincadik napon lép hatályba.
F. Az Alapokmány egyetlen rendelkezésével szemben sem tehető fenntartás.
XX. cikk
Letétbe helyezés, bejegyzés, hiteles szöveg A. Ezen Alapokmány, illetve a  megerősítéséről szóló okiratok és a  csatlakozási okirat letéteményese a  Németországi
Szövetségi Köztársaság kormánya.
B. Ezen Alapokmányt a letéteményes kormány jegyezteti be az Egyesült Nemzetek Alapokmányának 102. cikke szerint.
 C. Ezen Alapokmányt, mely angol nyelven készült, a letéteményes kormány irattárában helyezik letétbe.
 D. A  letéteményes kormány ezen Alapokmány hitelesített másolatait eljuttatja azon államok kormányaihoz és
regionális kormányközi gazdasági integrációs szervezetekhez, amelyek aláírták az  Alapokmányt, vagy amelyek
részes állammá válásra vonatkozó szándékról való értesítését a  VI.  cikk B. bekezdés 2.  pontjával összhangban
jóváhagyták.
E. A  letéteményes kormány haladéktalanul értesíti ezen Alapokmány aláíróit bármely megerősítő okirat letétbe
helyezésének, illetve az Alapokmány hatálybalépésének dátumáról.
F. A  letéteményes kormány haladéktalanul értesíti ezen Alapokmány aláíróit és az  Ügynökség tagjait, amennyiben
valamely állam vagy regionális kormányközi gazdasági integrációs szervezet az Ügynökség tagjává válik.
G. A  letéteményes kormány az  új részes állammá válásra vonatkozó szándékról való értesítéseket haladéktalanul
megküldi véleményezésre az Ügynökség tagjainak a VI. cikk B. bekezdés 2. pontjával összhangban.
FENTIEK HITELÉÜL, az alulírott, erre kellően feljogosított meghatalmazottak aláírták ezen Alapokmányt.
KELT Bonnban, 2009. január 26-án, egy eredeti példányban, angol nyelven.
A Konferencia Nyilatkozata az Alapokmány hiteles változatait illetően
„A Nemzetközi Megújuló Energia Ügynökség Alapító Konferenciájára meghívott Államok képviselői, akik Bonnban,
2009. január 26-án gyűltek össze, a következő Nyilatkozatot fogadták el, amely az Alapokmány szerves részét képezi:
A Nemzetközi Megújuló Energia Ügynökség Alapokmányát, amelyet 2009. január 26-án írtak alá Bonnban, beleértve
jelen Nyilatkozatot, az  egyes Aláíró Államok kérésére az  angol mellett az  Egyesült Nemzetek Szervezetének többi
hivatalos nyelvén, valamint a letéteményes állam hivatalos nyelvén is hitelesíteni fogják.(1)(2)””
4. § (1) Ez a rendelet – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
 (2) A 2. § és a 3. § az Alapokmány XIX. cikk E. bekezdésében meghatározott időpontban lép hatályba.
 (3) Az  Alapokmány, illetve a  2.  § és a  3.  § hatálybalépésének naptári napját a  külpolitikáért felelős miniszter annak
ismertté válását követően a Magyar Közlönyben haladéktalanul közzétett közleményével állapítja meg.
 (4) E rendelet végrehajtásához szükséges intézkedésekről az energiapolitikáért felelős miniszter gondoskodik.
Orbán Viktor s. k.,
 miniszterelnök


text:
10/2016. (IX. 20.) NVI utasítása a gépkocsik és hivatali telefonok igénybevételének és használatának rendjéről.
Az államháztartási törvény végrehajtásáról szóló 368/2011. (XII. 13.) Korm. rendelet 13. § (2) bekezdés f ) és g) pontjában foglalt
feladatkörömben eljárva – figyelemmel a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 23. § (4) bekezdés c) pontjára – a következő
utasítást adom ki:
I. Fejezet
Általános rendelkezések 1. Az utasítás hatálya
1. § Ezen utasítás személyi hatálya kiterjed
a) a Nemzeti Választási Irodával (a továbbiakban: Iroda) közszolgálati jogviszonyban álló köztisztviselőkre,
b) az Irodával munkaviszonyban álló munkavállalókra [a továbbiakban az a) és b) pont együtt: munkatárs].
2. Értelmező rendelkezések 2. § Ezen utasítás alkalmazásában
1. hivatali gépkocsi: az Iroda tulajdonában vagy külön megállapodással használatában lévő gépkocsi;
2. saját gépkocsi: a munkatárs vagy házastársa tulajdonában lévő vagy az általuk zárt végű lízingbe vett gépkocsi;
3. üzemanyagkártya: a gépkocsi továbbhaladásához szükséges termékek, szolgáltatások ellenértékének fedezetére
rendszeresített, az Irodával szerződéses jogviszonyban álló üzemanyag-forgalmazó jogi személy által kibocsátott
fizetőeszköz.
II. Fejezet
A gépkocsik használata 3. Hivatali gépkocsi használatának feltételei
3. § (1) Hivatali gépkocsi – az 5. §-ban foglalt kivétellel – a hivatali feladatok ellátása céljából vehető igénybe.
 (2) A hivatali gépkocsi használatát – a (4) bekezdésben foglalt kivétellel – az elnök engedélyezi.
 (3) Elnöki engedéllyel rendelkező használatra jogosult a gépkocsi vezetését engedéllyel nem rendelkező személy részére
– vis maior eset kivételével – nem engedheti át.
 (4) Az Üzemeltetés munkatársa valamennyi hivatali gépkocsit elnöki engedély nélkül – a személyes használatra
jogosulttal való előzetes egyeztetés alapján – használhatja.
 (5) A hivatali gépkocsi használatát az 1. melléklet szerinti nyomtatvány alkalmazásával – az önálló szervezeti egység
vezetőjének jóváhagyásával – kell igényelni az Üzemeltetés vezetőjétől.
 (6) Ha az utazás előre tervezett, az igénylést legalább két munkanappal a tervezett indulási időpont előtt át kell adni
az Üzemeltetés munkatársa részére.
 (7) Ha a hivatali gépkocsi a tervezett időpontban biztosítható, az Üzemeltetés vezetője gondoskodik a 2. melléklet
szerinti nyomtatvány kitöltéséről és az elnök részére engedélyeztetés céljából történő felterjesztéséről.
 (8) A hivatali gépkocsit az Üzemeltetés munkatársa az igénylő részére a 3. melléklet szerinti átadás-átvételi nyomtatvány,
valamint – ha üzemanyagkártya használata is biztosításra került – a 4. melléklet szerinti átadás-átvételi nyomtatvány
szabályszerű kitöltését követően adja át.
(9) A hivatali gépkocsi használatára jogosult személy (a továbbiakban: gépkocsivezető) a hivatali gépkocsi használata
során köteles
a) magánál tartani a használatra jogosító engedélyt, valamint
b) vezetni az 5. melléklet szerinti nyomtatvány alkalmazásával a menetlevelet.
4. § (1) A hivatali gépkocsi használatát követően a gépkocsivezető az átvételre szolgált 3. melléklet szerinti átadás-átvételi
nyomtatvány alkalmazásával szolgáltatja vissza a hivatali gépkocsit az Üzemeltetés munkatársának.
Az  üzemanyagkártya visszavételezése a hivatali gépkocsi visszaszolgáltatásával egyidejűleg, az átvételre szolgált
4. melléklet szerinti nyomtatvány alkalmazásával történik.
(2) Ha a gépkocsihasználathoz üzemanyagkártya is biztosításra került, a gépkocsivezető a gépkocsi visszaszolgáltatását
megelőzően köteles feltölteni az üzemanyagtartályt.
(3) A használat során keletkezett számlák, számviteli bizonylatok eredeti példányát az Üzemeltetés munkatársa részére
az átadás-átvétellel egyidejűleg át kell adni.
4. Személyes használatú hivatali gépkocsi használatának feltételei 5. § (1) Hivatali gépkocsi személyes használatára az elnök és az elnökhelyettesek jogosultak (e § alkalmazásában
a továbbiakban: jogosult).
(2) Személyes használatú hivatali gépkocsi esetén a 3. § (5)–(7) bekezdését, valamint (9) bekezdés b) pontját nem kell
alkalmazni.
(3) Az elnökhelyettesek személyes használatára szolgáló hivatali gépkocsikat az elnök jelöli ki. A 2. melléklet szerinti
nyomtatvány kitöltéséről és az elnök részére engedélyeztetés céljából történő felterjesztéséről az Üzemeltetés
vezetője gondoskodik.
(4) A személyes használatú hivatali gépkocsi bel- vagy külföldi magáncélú utazásra is igénybe vehető.
 (5) A jogosultak kötelesek a hivatali gépkocsit az Üzemeltetés munkatársa részére üzembiztonsági vizsgálatra
a gumiabroncsok cseréje vagy a gépkocsi szervizelése céljából, illetve az Üzemeltetés munkatársa által meghatározott
kilométer teljesítése után, valamint a (7) bekezdésben meghatározott célból – előre egyeztetett időpontban –
rendelkezésre bocsátani.
(6) A jogosultak részére biztosított hivatali gépkocsi használatának évi térítésmentes kerete az adott évi intézményi
költségvetés terhére – a gazdasági elnökhelyettes javaslatára – az éves elemi költségvetés indokolásában kerül
meghatározásra. Az elnök az éves elemi költségvetés elfogadásával dönt a tárgyévben rendelkezésre álló keretekről.
A döntés kötelezettségvállalásnak minősül.
(7) A hivatali gépkocsi futásteljesítményét az Üzemeltetés munkatársa ellenőrzi. A keretet meghaladó használat esetén
– ennek mértékéről és az ezzel járó költségek meghatározásával – tájékoztatja a Gazdasági Főosztály vezetőjét, aki
gondoskodik a többletfelhasználásnak a jogosult részéről történő pénzbeni megtérítéséről.
5. Hivatali gépkocsi használatának költségelszámolása 6. § (1) A hivatali gépkocsihoz tartozó üzemanyagkártya használója a vásárlásról ellenőrző szelvényt kap, amelyen fel kell
tüntetni a gépkocsi rendszámát, valamint a kilométeróra állását. Az ellenőrző szelvényt és a bizonylatot
az üzemanyagkártya eseti használója a hivatali gépkocsi használatát követő első munkanapon, a gépkocsi személyes
használatára jogosult a tárgyhót követő hónap 15. napjáig leadja az Üzemeltetés munkatársának. Az Üzemeltetés
munkatársa az összesítő számla beérkezésekor a számlát, valamennyi bizonylatot és ellenőrző szelvényt átadja
a Gazdálkodási Főosztályra pénzügyi teljesítés céljából.
(2) Ha a vásárlás bankkártyával vagy készpénzzel történt – a 4. § (3) bekezdés szerinti átadás-átvételt megelőzően –,
az  önálló szervezeti egység vezetője igazolja a hivatali célú felhasználást. Az Üzemeltetés munkatársa a számlát
a Gazdálkodási Főosztályra továbbítja a jogosult részére történő megtérítés céljából.
6. A hivatali gépkocsik üzemeltetésével kapcsolatos feladatok, műszaki előírások
7. § (1) A hivatali gépkocsik fenntartási, üzemeltetési költségét az Iroda fedezi. A hivatali gépkocsik biztonságos és üzemszerű
műszaki állapotáról az Üzemeltetés munkatársa gondoskodik.
(2) A használaton kívüli hivatali gépkocsik Iroda által fenntartott vagy bérelt garázsban történő tárolásáról az Üzemeltetés
munkatársa gondoskodik.
8. § (1) A hivatali gépkocsi továbbhaladásához szükséges termékek, szolgáltatások ellenértékét a gépkocsi átvételekor
kapott üzemanyagkártyával kell kiegyenlíteni.
(2) Az üzemanyagkártya elvesztése esetén az igénybe vevő haladéktalanul tájékoztatja az Üzemeltetés munkatársát,
aki intézkedik a kártya letiltásáról.
(3) Kivételes esetben – így különösen, ha üzemanyagkártya kiadására nem került sor, vagy ha az üzemanyagkártya
meghibásodás miatt használhatatlanná vált – az üzemanyagkártyával vásárolható termékek és szolgáltatások
ellenértéke kincstári VIP kártyával, ennek hiányában egyéb bankkártyával vagy készpénzzel is teljesíthető. Az ilyen
vásárlásról minden esetben az Iroda nevére és címére szóló számlát kell igényelni.
(4) A hivatali gépkocsik parkolási díjának kiegyenlítése az Irodával szerződéses jogviszonyban álló nemzeti mobil fizetési
szervezet által biztosított mobilparkolási rendszeren keresztül történik. A hivatali gépkocsik rendszámának, valamint
az igénybe vevők mobiltelefonszámának előzetes regisztrálása, a regisztrált adatok karbantartása és a felhasználók
parkolási rendszerrel kapcsolatos tájékoztatása az Üzemeltetés munkatársának feladata.
(5) Ha a (4) bekezdés szerinti mobilparkolási rendszer nem elérhető, a gépkocsivezető a papíralapú parkolási jegy alapján
kiállított számlával számol el.
9. § (1) Ha az utazás megkezdése előtt a gépkocsivezető hibára utaló jelenséget észlel, soron kívül értesíti az Üzemeltetés
munkatársát.
(2) A menet közbeni, lényeges műszaki hibára utaló jelenség észlelése esetén a gépkocsit meg kell állítani, és erről
a gépkocsivezető haladéktalanul tájékoztatja az Üzemeltetés munkatársát. Az Üzemeltetés munkatársának döntése
alapján a gépkocsivezető autómentő szolgálat igénybevételével vagy a kijelölt szerviz felkeresésével gondoskodik
a hiba azonnali elhárításáról. A hiba elhárításával kapcsolatos költségekről minden esetben az Iroda nevére és címére
szóló számlát kell igényelni.
(3) A menet közbeni, kisebb műszaki hibára utaló jelenség észlelése esetén a meghibásodást az észlelés helyének
és idejének megjelölésével a menetlevélen kell feltüntetni, illetve személyes használatú hivatali gépkocsi esetében
írásban jelezni az Üzemeltetés munkatársa részére.
7. A hivatali gépkocsiban keletkezett károkról és a kárrendezés szabályairól
10. § (1) Közúti baleset, a hivatali gépkocsi eltulajdonítása, illetéktelen használata, feltörése, külső megrongálása, a gépkocsiban
hagyott, az Iroda tulajdonában lévő értéktárgy eltulajdonítása, megrongálódása és egyéb, bűncselekményre utaló
esemény esetén a gépkocsivezető az esemény észlelését követően azonnal köteles az illetékes rendőrkapitányságnál
bejelentést tenni és az intézkedő rendőrrel jegyzőkönyvet felvenni.
(2) Az Irodába történő visszaérkezés után az (1) bekezdésben foglalt eseményekről haladéktalanul tájékoztatni kell
az Üzemeltetés munkatársát, és át kell adni részére a jegyzőkönyv másolatát.
(3) Az (1) bekezdésben foglalt eseménynek nem minősülő, a gépkocsiban keletkezett anyagi kárral összefüggő egyéb
eseményről az Üzemeltetés munkatársa vesz fel jegyzőkönyvet.
(4) Az (1) és a (3) bekezdésben foglalt jegyzőkönyvet az Üzemeltetés munkatársa a Gazdálkodási Főosztályra továbbítja,
amely gondoskodik a káreseménnyel összefüggő pénzügyi feladatok ellátásáról.
(5) A hivatali gépkocsiban hagyott, magántulajdonú értéktárgyért az Iroda felelősséget nem vállal.
 (6) A hivatali gépkocsiban a gépkocsivezető által felróhatóan okozott kár esetén a gépkocsivezető a CASCO önrészt teljes
egészében köteles megtéríteni. 8. Egyéb, a hivatali gépkocsi használatára jogosult személyhez kapcsolódó felelősségvállalás
11. § A hivatali gépkocsik használatához kapcsolódóan az Irodára mint üzemeltetőre – a gépkocsivezetőnek a közúti
közlekedésre vagy a várakozási területeken fizetendő várakozási díjra vonatkozó jogszabályi előírások megsértése
miatt – kiszabott bírságokat az Iroda áthárítja a gépkocsivezetőre.
9. Saját személygépkocsi hivatali célú igénybevételnek feltételei 12. § (1) Ha belföldi vagy ideiglenes külföldi kiküldetés vagy az Iroda feladatai ellátásához szükséges igénybevétel indokolja,
a  munkatárs saját személygépkocsi hivatali célú igénybevételét a 6. melléklet szerinti nyomtatvány kitöltésével
kezdeményezheti. Kiküldetés esetén az igénylést a kiküldetési rendelvénnyel egyidejűleg kell felterjeszteni.
(2) Saját személygépkocsi hivatali célú igénybevételéről az elnök dönt.
 (3) A saját gépkocsi használatának költségelszámolására a kiküldetések rendjéről szóló 2/2016. (II. 25.) NVI utasítás
15. §-ában foglaltakat kell alkalmazni. 10. Személyszállítási szolgáltatás
13. § (1) Személyszállítási szolgáltatást (a továbbiakban: taxi) abban az esetben lehet igénybe venni, ha
a) hivatali gépkocsi használatát az Üzemeltetés nem tudja biztosítani, és a feladat közforgalmú tömegközlekedési
eszközzel határidőre nem teljesíthető,
b) munkarenden kívüli munkavégzés esetén a be-, illetve hazautazás 20 és 6 óra közé esik, vagy
c) hivatali gépkocsi igénybevétele az érkezés helyén parkolás vagy egyéb okok miatt nem megoldható.
(2) Taxit az Irodával szerződéses jogviszonyban álló személyszállító szolgáltatótól lehet igénybe venni a szolgáltató által
kibocsátott taxi kártya használatával.
(3) A szolgáltató által kibocsátott taxi kártya kezelése – beleértve a beszerzést, nyilvántartást, tárolást, kiadást és
az érvénytelenítést – az Üzemeltetés feladata.
(4) Az önálló szervezeti egység vezetői, valamint a külön elnöki engedéllyel rendelkező munkatársak részére
az  Üzemeltetés munkatársa állandó használatra biztosít taxi kártyát. Az Iroda többi munkatársa részére az önálló
szervezeti egység vezetője igényelhet eseti használatra taxi kártyát az Üzemeltetés munkatársától a 7. melléklet
szerinti nyomtatvány alkalmazásával.
(5) A taxi kártya elvesztése esetén az igénybe vevő haladéktalanul tájékoztatja az Üzemeltetés munkatársát, aki intézkedik
a kártya letiltásáról.
(6) Ha a taxi szolgáltatás igénye nem volt előre látható, és a munkatárs a szolgáltatást saját költségére veszi igénybe,
az ellenérték megtérítését az Iroda nevére és címére kiállított számla alapján kezdeményezheti, amennyiben az önálló
szervezeti egység vezetője igazolja a hivatali célú felhasználást.
(7) Nem vehető igénybe taxi szolgáltatás, ha a kiküldött munkatárs hivatali vagy saját gépkocsival teljesíti a kiküldetést
és annak költségét számolja el.
14. § (1) A taxi kártya használatáról az igénybe vevő a Gazdálkodási Főosztály felé köteles elszámolni. Az elszámoláshoz
havonta a 8. melléklet szerinti nyomtatványt kell megfelelően kitölteni, amelyhez csatolni kell a felhasználás során
kapott elszámolási bizonylatokat.
(2) A taxi szolgáltatás igénybevételének indokoltságát az önálló szervezeti egység vezetője – elnök esetén a gazdasági
elnökhelyettes – igazolja.
(3) Amennyiben a szolgáltatás ellenértékének megfizetése nem taxi kártyával történt, az igénybe vevőnek a 9. melléklet
szerinti nyomtatványt és az Iroda nevére és címére kiállított számlát a Gazdálkodási Főosztályra kell benyújtania,
amely gondoskodik a szolgáltatás ellenértékének igénybe vevő részére történő megtérítéséről.
11. Bérelt parkolóhelyek használata 15. § Az Iroda hat parkolóhelyet biztosít az Iroda székháza körül a következők szerint:
a) az Alkotmány utcai homlokzattal párhuzamos járdaszakaszon két férőhelyet, amelyek az elnök és az általános
elnökhelyettes részére vannak fenntartva,
b) a Kozma Ferenc utcai homlokzattal párhuzamosan négy férőhelyet, amelyek közül egy a gazdasági
elnökhelyettes, egy a Nemzeti Választási Bizottság elnöke és egy az Iroda személyes használatra ki nem adott
hivatali gépkocsija részére van fenntartva; a negyedik férőhelyet az Iroda elnökének jóváhagyása alapján,
a  gazdasági elnökhelyettes által kiadott parkolási engedély birtokában az Iroda munkatársai és vendégei
vehetik igénybe.
12. Parkolási költségtérítés 16. § (1) Munkába járáshoz használt saját gépkocsi parkolási költségeihez történő hozzájárulás céljából az elnök havi parkolási
költségtérítést engedélyezhet. A kérelmet a 10. melléklet szerinti nyomtatvány alkalmazásával kell felterjeszteni.
A költségtérítés munkaidőben az Iroda székháza közelében történő parkolás díjának kiegyenlítésére számolható el.
(2) A költségtérítésben részesülő az engedély megadásáról a Gazdálkodási Főosztályt és az Üzemeltetést egyidejűleg
tájékoztatja az engedély eredeti példányának megküldésével.
(3) Ha az engedélyben foglalt adatokban változás áll be, a költségtérítésben részesülő munkatárs öt munkanapon belül
köteles a nyomtatványt ennek megfelelően módosítani és újbóli jóváhagyásra felterjeszteni.
(4) Az a munkatárs, aki az (1) bekezdés szerinti költségtérítésben részesül, nem veheti igénybe az Iroda által bérelt, a 15. §
szerinti parkolóhelyeket.
(5) A költségtérítés mértéke elnöki jóváhagyás alapján legfeljebb havi nettó 50 000 forint. Ha a költségtérítésre való
jogosultság hónap közben keletkezik vagy szűnik meg, a költségtérítés naptári napokra időarányosan illeti meg
a munkatársat. Adott hónapban ki nem merített maradványösszeg a következő hónapra nem vihető át.
(6) Nem illeti meg költségtérítés a munkatársat a munkavégzési kötelezettség alóli mentesítés, valamint egyéb jogcímen
harminc napot meghaladó távollét idejére.
(7) A költségtérítésben részesülő munkatárs köteles a parkolást igazoló bizonylatok alapján kiállított, az Iroda nevére
és  címére szóló valamennyi számlát és bizonylatot, valamint a 11. melléklet szerinti összesítést a Gazdálkodási
Főosztályon a tárgyhót követő hónap 15. napjáig leadni.
(8) A költségtérítés utólagos számfejtéséről és kifizetéséről a Gazdálkodási Főosztály gondoskodik.
III. Fejezet
A hivatali vezetékes és mobiltelefonok használata
13. Hivatali vezetékes telefon térítésmentes használata 17. § (1) Az Iroda valamennyi munkatársa munkavégzés céljából jogosult egy fővonali vezetékes telefonkészülék használatára,
helyi, vidéki és nem emelt díjas mobiltelefonszámok hívásának lehetőségével.
(2) Külföldi hívás lehetőségére az elnök és a vezetői munkakört betöltő munkatársak jogosultak. Nem vezetői munkakört
betöltő munkatárs részére a jogosultságot az önálló szervezeti egység vezetőjének javaslatára az elnök engedélyezi.
(3) A személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 70. § (5) bekezdés c) pontja alapján telefonszolgáltatás
magáncélú használata címén az Irodát mint kifizetőt terhelő adóköteles jövedelemnek – a magáncélú telefonhasználat
el nem különíthetősége okán – az (1) és (2) bekezdés alapján megtérített kiadások húsz százaléka minősül.
14. Hivatali mobiltelefon és előfizetés igénylése 18. § (1) Hivatali mobiltelefon és előfizetés használatára a vezetői munkakört betöltő munkatársak külön engedély nélkül
jogosultak.
(2) Nem vezetői munkakörben foglalkoztatott munkatárs részére kizárólag abban az esetben biztosítható hivatali
mobiltelefon és előfizetés, amennyiben az a munkaköre ellátásához feltétlenül szükséges, és az önálló szervezeti
egység vezetője javaslatára az elnök engedélyezi.
(3) Az előfizetés igénylését az Ellátási Portálról letölthető mobiltelefon és az ahhoz kapcsolódó szolgáltatások igénylésére
szolgáló formanyomtatvány megfelelő kitöltésével, valamint az elnöki engedélyről szóló feljegyzés Gazdasági
Elnökhelyettesi Titkárságon történő leadásával kell kezdeményezni.
(4) A hivatali mobiltelefon beszerzésével és az előfizetés megrendelésével kapcsolatos feladatokat a Gazdasági
Elnökhelyettesi Titkárság látja el.
(5) A hivatali mobiltelefon-készülékek típusáról a gazdasági elnökhelyettes dönt.
 (6) A hivatali mobiltelefon-készülék kiadása, valamint visszavételezése a 12. melléklet szerinti nyomtatvány alkalmazásával
történik. A mobiltelefon-készülék esetleges sérüléseit az átadás-átvételi jegyzőkönyvben részletesen fel kell tüntetni.
19. § (1) A hivatali mobiltelefont a felhasználó köteles folyamatosan üzemképes és bekapcsolt állapotban magánál tartani,
tartózkodási helyétől függetlenül.
(2) A hivatali mobiltelefon elvesztését vagy eltulajdonítását a munkatárs köteles a tudomásszerzéstől számított
legrövidebb időn belül írásban bejelenteni az Üzemeltetés munkatársának, továbbá gondoskodnia kell az előfizetés
letiltásáról a Nemzeti Infokommunikációs Szolgáltató Zrt. (a továbbiakban: NISZ Zrt.) ügyfélszolgálatán. A mobiltelefon
eltulajdonítása esetén a munkatárs köteles az Üzemeltetés munkatársának bemutatni a hivatalos rendőrségi
feljelentésről készült jegyzőkönyvet.
(3) A hivatali mobiltelefonnal rendelkező munkatárs jogviszonyának vagy jogosultságának megszűnése esetén
a  mobiltelefont az összes tartozékával együtt legkésőbb az utolsó munkában töltött napon, illetve a jogosultság
megszűnésének napján le kell adnia az Üzemeltetés munkatársának. Az eszköz leadásáról az Üzemeltetés munkatársa
tájékoztatja a Gazdálkodási Főosztályt, amely az eszköznyilvántartást ennek megfelelően módosítja.
(4) A 12. melléklet szerinti nyomtatványon átadáskor rögzített tartozék hiánya esetén a munkatárs saját költségére
köteles új tartozék beszerzéséről gondoskodni.
15. Térítésmentes előfizetési keretek 20. § (1) A hivatali mobiltelefonnal rendelkező munkatárs térítésmentes előfizetésre jogosult.
 (2) A térítésmentes keret, amely magában foglalja az alapszolgáltatás és az adatforgalmi csomag havidíját, az adott évi
intézményi költségvetés terhére – a gazdasági elnökhelyettes javaslatára – az éves elemi költségvetés indokolásában
kerül meghatározásra. Az elnök az éves elemi költségvetés elfogadásával dönt a tárgyévben rendelkezésre álló
keretekről. A döntés kötelezettségvállalásnak minősül.
(3) A (2) bekezdésben foglalt keretösszegektől eltérni csak esetileg, szakmailag megindokolt esetben, az elnök
jóváhagyásával lehet.
(4) A személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 70. § (5) bekezdés c) pontja alapján telefonszolgáltatás
magáncélú használata címén az Irodát mint kifizetőt terhelő adóköteles jövedelemnek – a magáncélú telefonhasználat
el nem különíthetősége okán – a (2) és (3) bekezdés alapján megtérített kiadások húsz százaléka minősül.
(5) A (2) bekezdésben meghatározott havi keretösszeg túllépését a szolgáltató által megküldött havi elszámolás alapján
a Gazdálkodási Főosztály ellenőrzi. A keret – elnök által jóvá nem hagyott – túllépésének költségét a munkatárs
köteles megfizetni a Gazdálkodási Főosztály által kiállított számla alapján. Ha a túllépés költsége határidőre nem kerül
kifizetésre, a kimenő hívások és a kimenő adatforgalom letiltásra kerül.
21. § (1) Munkakörének változása esetén a hivatali mobiltelefonnal rendelkező munkatárs a Gazdasági Elnökhelyettesi
Titkárságot a változást követő öt munkanapon belül köteles értesíteni. Az értesítést követően az új munkakörnek
megfelelő térítésmentes előfizetési keretről a Gazdasági Elnökhelyettesi Titkárság a NISZ Zrt.-t és a Gazdálkodási
Főosztályt haladéktalanul tájékoztatja.
(2) A tartós távollét – így különösen a harminc napot meghaladó betegállomány, fizetés nélküli szabadság, szülési
szabadság – esetén a távollét időtartamára a munkatárs térítésmentes keret igénybevételére nem jogosult.
16. Kedvezményes magáncélú mobiltelefon-előfizetés 22. § Az Iroda munkatársai és családtagjaik kedvezményes mobil távközlési szolgáltatáshoz való csatlakozása az Ellátási
Portálon található tájékoztatóban foglaltak szerint egyénileg kezdeményezhető.
IV. Fejezet 17. Záró rendelkezések 23. § (1) Ez az utasítás a közzétételét követő napon lép hatályba.
 (2) Az 5. § (5) bekezdése, valamint a 20. § (2) bekezdése szerinti keretekről az elnök a 2016. év vonatkozásában az utasítás
hatálybalépését követő időszakra, valamint a 2017. évre külön rendelkezik.
 (3) Az ezen utasítás által érintett jogosultságokat az utasítás hatálybalépését követő harminc napon belül felül kell
vizsgálni. Dr. Pálffy Ilona s. k.,
 elnök


text:
101/2019. (III. 6.) KE határozata bírói felmentésről.
Az Alaptörvény 9.  cikk (3)  bekezdés k)  pontja, valamint a  bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi
CLXII. törvény 90. §-a alapján – az Országos Bírósági Hivatal elnökének javaslatára – nyugállományba helyezés iránti
kérelmére tekintettel dr. Benkovits Zsuzsanna Máriát 2019. július 31-ei hatállyal bírói tisztségéből felmentem.
Budapest, 2019. február 18. Áder János s. k.,
 köztársasági elnök


text:
25/2004. (III. 16.) KE határozata nyugállományú határőr dandártábornoki kinevezéséről.
A belügyminiszter előterjesztése Németh István nyugállományú határőr ezredest, a Szombathelyi Határőr Igazgatóság volt parancsnokát, több évtizedes kiemelkedő határőri munkavégzése, valamint a rendvédelmi szervek tevé
kenységének segítésében kifejtett kimagasló érdemei elismeréseként hazánk nemzeti ünnepe alkalmából, 2004.
március 15-i hatállyal
,,nyugállományú határőr dandártábornokká’’ kinevezem. Budapest, 2004. március 1.
Mádl Ferenc s. k.,
a Köztársaság elnöke